title: Věc T-183/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Schmiedag v. Komise „Předběžné opatření — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris“

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/17

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Schmiedag v. Komise
   (Věc T-183/14 R)
   („Předběžné opatření - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris“)
   2014/C 329/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schmiedag GmbH (Hagen, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státní podpory týkající se německého zákona o obnovitelných energiích

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               Rozhodnutí ze dne 7. dubna 2014, Schmiedag v. Komise (T-183/14 R) se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-492/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 14. října 2010 — Immobilien Linz GmbH & Co KG v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängigen Finanzsenats, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 14. října 2010 — Immobilien Linz GmbH & Co KG v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Věc C-492/10)
   ()
   2011/C 13/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Immobilien Linz GmbH & Co KG

      Žalovaný: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Předběžné otázky

   Zvýší převzetí ztrát společnosti jejím jediným společníkem, veřejnoprávní korporací, jejíž zástupce byl příslušným orgánem pověřen, aby poskytl ročně příplatek společníka na pokrytí ztráty ve výši částky určené za tímto účelem v předběžném rozpočtu, resp. v hospodářském plánu schváleném společností před začátkem hospodářského roku, obchodní majetek této společnosti ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 69/335/EHS (1) (odpovídá čl. 3 písm. h) směrnice 2008/7/ES)?

      (1)  Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11)


title: Věc C-133/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – H. C. Chavez-Vilchez a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank a další „Řízení o předběžné otázce — Občanství Unie — Článek 20 SFEU — Právo pobytu v členském státě, které je podmínkou nároku na sociální pomoc a přídavky na dítě — Státní příslušník třetí země, který každodenně a skutečně pečuje o své nezletilé dítě, jež je státním příslušníkem tohoto členského státu — Povinnost státního příslušníka třetí země prokázat, že druhý rodič, který je státním příslušníkem uvedeného členského státu, není schopen se o dítě starat — Odepření pobytu, na jehož základě může být dítě nuceno opustit území členského státu, či dokonce území Unie“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – H. C. Chavez-Vilchez a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank a další
   (Věc C-133/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Občanství Unie - Článek 20 SFEU - Právo pobytu v členském státě, které je podmínkou nároku na sociální pomoc a přídavky na dítě - Státní příslušník třetí země, který každodenně a skutečně pečuje o své nezletilé dítě, jež je státním příslušníkem tohoto členského státu - Povinnost státního příslušníka třetí země prokázat, že druhý rodič, který je státním příslušníkem uvedeného členského státu, není schopen se o dítě starat - Odepření pobytu, na jehož základě může být dítě nuceno opustit území členského státu, či dokonce území Unie“)
   (2017/C 239/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: H. C. Chavez-Vilchez, P. Pinas, U. Nikolic, X. V. Garcia Perez, J. Uwituze, I. O. Enowassam, A. E. Guerrero Chavez, Y. R. L. Wip

      Žalovaní: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Arnhem, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Gravenhage, College van burgemeester en wethouders van de gemeente ’s-Hertogenbosch, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Amsterdam, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rijswijk, College van burgemeester en wethouders van de gemeente Rotterdam

      Výrok

               1)

               Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že při posuzování, zda by dítě, které je občanem Evropské unie, bylo nuceno opustit území Unie jako celek a bylo tím připraveno o možnost skutečně využívat podstatné části práv, která mu přiznává tento článek, pokud by jeho rodiči, který je státním příslušníkem třetí země, bylo v dotčeném členském státě odepřeno právo pobytu, je okolnost, že druhý rodič, který je občanem Unie, je opravdu schopen a připraven sám vykonávat každodenní a skutečnou péči o dítě, relevantní, ovšem nepostačuje k tomu, aby bylo možno konstatovat, že mezi rodičem, který je státním příslušníkem třetí země, a dítětem neexistuje takový vztah závislosti, že by dítě v případě takového odepření bylo nuceno opustit území Unie. Takové posouzení musí být v nejvlastnějším zájmu dítěte učiněno při zohlednění všech okolností daného případu, zejména věku dítěte, jeho fyzického a emočního vývoje, míry jeho citové vazby jak na rodiče, který je občanem Unie, tak na rodiče, který je státním příslušníkem třetí země, jakož i rizika, že by odloučení od posledně uvedeného rodiče ohrozilo jeho psychickou rovnováhu.

               2)

               Článek 20 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát podmínil právo pobytu státního příslušníka třetí země, který je rodičem nezletilého dítěte, jež je státním příslušníkem tohoto členského státu a tento rodič se o něj každodenně a skutečně stará, na svém území tím, že tento státní příslušník předloží důkazy, které mohou doložit, že rozhodnutí o odepření práva pobytu rodiči, který je státním příslušníkem třetí země, by dítě připravilo o možnost skutečně využívat podstatné části práv souvisejících se statusem občana Unie, jelikož by muselo opustit území Unie jako celek. Je však na příslušných orgánech dotčeného členského státu, aby na základě důkazů předložených státním příslušníkem třetí země provedly průzkum nezbytný k posouzení, zda by rozhodnutí o odepření mělo s ohledem na všechny okolnosti daného případu takové důsledky.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


title: Věc C-340/05: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München – Německo) – trestní řízení proti Stefanu Kremerovi (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 91/439/EHS — Vzájemné uznávání řidičských průkazů — Odnětí řidičského průkazu v prvním členském státě — Řidičský průkaz vydaný v jiném členském státě — Odmítnutí uznat řidičské oprávnění v prvním členském státě — Požadavek splnění vnitrostátních podmínek pro získání nového řidičského průkazu po jeho odnětí)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/23

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht München – Německo) – trestní řízení proti Stefanu Kremerovi
   (Věc C-340/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 91/439/EHS - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Odnětí řidičského průkazu v prvním členském státě - Řidičský průkaz vydaný v jiném členském státě - Odmítnutí uznat řidičské oprávnění v prvním členském státě - Požadavek splnění vnitrostátních podmínek pro získání nového řidičského průkazu po jeho odnětí)
   (2006/C 326/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht München
   Účastník původního trestního řízení
   Stefan Kremer
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht München – Výklad čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) – Odmítnutí uznání platnosti řidičského průkazu vydaného jedním členským státem jeho majiteli, jemuž byl řidičský průkaz odňat na základě vnitrostátního opatření bez uvedení doby zákazu z důvodu opakovaného porušení silničních předpisů – Povinnost předchozího předložení lékařsko-psychologického posudku osvědčujícího způsobilost k řízení
   Výrok
   Článek 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech, ve znění směrnice Rady 97/26/ES ze dne 2. června 1997, brání tomu, aby členský stát odmítl uznat na svém území řidičské oprávnění vyplývající z řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, a tudíž platnost tohoto průkazu, dokud majitel uvedeného průkazu, jemuž byl předchozí řidičský průkaz na území prvního členského státu odňat opatřením bez uvedení dočasného zákazu získání nového průkazu, nesplnil podmínky předepsané právními předpisy tohoto prvního státu pro vydání nového řidičského průkazu po jeho odnětí, včetně zkoušky způsobilosti k řízení osvědčující, že důvody uvedeného odnětí již nejsou dány.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-902/16: Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – HeidelbergCement v. Komise

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/40

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – HeidelbergCement v. Komise
   (Věc T-902/16)
   (2017/C 053/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Německo) (zástupce: U. Denzel, C. von Köckritz, P. Pichler a H. Weiß, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise č. (2016)6591 final ze dne 10. října 2016 o zahájení řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1) ve věci M. 7878 – HeidelbergerCement/Schwenk/Cemex Hungary/Cemex Croatia, týkající se zamýšlené akvizice ze strany Duna-Dráva Cement Kft. 100 % akcií ve společnosti Cemex Hratska dd. a Cemex Hungária Építőanyagok Kft., a

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
   Podle žalobkyně se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když považovala za „dotčený podnik“ žalobkyni a společnost Schwenk Zement KG – a nikoli společnost Duna-Dráva Cement Kft., plně funkční společný podnik, v němž žalobkyně a společnost Schwenk Zement KG každá vlastní a kontroluje 50 %; tudíž učinila nesprávný závěr, že transakce má „unijní rozměr“ ve smyslu článku 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004. Podle žalobkyně ve skutečnosti Evropská komise nemá pravomoc přijmout napadené rozhodnutí a kontrolovat obchody na základě nařízení Rady (ES) č. 139/2004 a napadené rozhodnutí tedy porušuje článek 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 a zásadu právní jistoty a zásadu subsidiarity.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Evropská komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když se opřela o bod 147 konsolidovaného sdělení Komise (2), když kvalifikovala žalobkyni a společnost SchwenkZement KG jako „dotčený podnik“ místo společnosti Duna-Dráva Cement Kft.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že bod 147 konsolidovaného sdělení Komise by byl protiprávní, pokud by skutečně mohl být uplatněn na projednávanou věc a to kvůli porušení článku 1 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 a základních zásad primárního práva, tedy zásady právní jistoty a zásady subsidiarity.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).

      (2)  Konsolidované sdělení Komise k otázkám příslušnosti podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2008, C 95, s. 1).


title: Věc T-588/13: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2014 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – A. Weber (JETROC)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2014 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – A. Weber (JETROC)
   (Věc T-588/13) (1)

   2014/C 329/43
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25. 1. 2014.


title: Věc F-43/09: Žaloba podaná dne 15. dubna 2009 — van Heuckelom v. Europol

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/63

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2009 — van Heuckelom v. Europol
   (Věc F-43/09)
   2009/C 180/117
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo van Heuckelom (Haag, Nizozemsko) (zástupci: J. Damminghs a D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 14. července 2008, kterým se žalobci přiznává jediný stupeň zařazení do platové třídy, jakož i rozhodnutí ze dne 19. ledna 2009, kterým se zamítá stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. ledna 2009, kterým se zamítá stížnost žalobce proti rozhodnutí ze dne 14. července 2008 a zrušit také toto rozhodnutí ze dne 14. července 2008, které žalobci přiznává jeden stupeň ode dne 1. dubna 2008;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-43/05: Žaloba podaná dne 3. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/14

         Žaloba podaná dne 3. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-43/05)
   (2005/C 82/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 3. února 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Denisem Martinem a Horstpeterem Kreppelem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl takto:

               1.

               Spolková republika Německo tím, že do 2. prosince 2003 nepřijala (všechny) právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady (1) 2000/78 ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, popřípadě o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni ve vnitrostátním právu vyplývají z článku 18 této směrnice. Toto zjištění se netýká ustanovení směrnice o diskriminaci na základě věku.

               2.

               Spolková republika Německo ponese náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2000/78/ES ohledně ustanovení směrnice o diskriminaci na základě věku pro Spolkovou republiku Německo ještě neuplynula. Lhůta stanovená pro provedení ostatních ustanovení směrnice uplynula dne 2. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc C-222/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus – Estonsko) – A Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet „Silniční doprava  — Nařízení (ES) č. 561/2006  — Povinnost používat tachograf  — Výjimka pro vozidla používaná v souvislosti s údržbou silnic  — Vozidlo převážející štěrk z místa nakládky na místo údržby silnice“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/3

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus – Estonsko) – A Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet
   (Věc C-222/12) (1)

   („Silniční doprava - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Povinnost používat tachograf - Výjimka pro vozidla používaná v souvislosti s údržbou silnic - Vozidlo převážející štěrk z místa nakládky na místo údržby silnice“)
   2014/C 135/03
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A Karuse AS

      Žalovaný: Politsei- ja Piirivalveamet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tartu Ringkonnakohus – Výklad čl. 13 odst. 1 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1) – Povinnost používat tachograf – Výjimka pro vozidla používaná v souvislosti s údržbou silnic – Sklápěcí nákladní vozidlo o celkové hmotnosti 25,5 tun, které převáží štěrk z lomu do místa oprav a údržby silnice po veřejné komunikaci

      Výrok

   Pojem „vozidla používaná v souvislosti s údržbou silnic“ uvedený v čl. 13 odst. 1 písm. h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85, která mohou být vyňata z povinnosti používat tachograf, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na vozidla převážející materiál na místo údržby silnice, a to za podmínky že přeprava zcela a výlučně souvisí s prováděním uvedených prací a představuje akcesorickou činnost k těmto pracím. Je na vnitrostátním soudu, aby s přihlédnutím ke všem relevantním skutečnostem věci v původním řízení posoudil, zda tomu tak je v daném případě.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-151/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 13. ledna 2005 ve věci F. Weissheimer Malzfabrik proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 13. ledna 2005 ve věci F. Weissheimer Malzfabrik proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-151/05)
   (2005/C 143/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 13. ledna 2005 ve věci F. Weissheimer Malzfabrik proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Použije se článek 70 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, pokud jde o to stanovit, zda má zboží, pro které je požadována vývozní náhrada, uspokojivou obchodní jakost?

               2)

               Patří záruka spolehlivé a uspokojivé obchodní jakosti poskytnutá ve vnitrostátním platebním příkazu ve smyslu čl. 13 věty první nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 (2) ze dne 27. listopadu 1987 o společných prováděcích předpisech pro vývozní náhrady u zemědělských produktů (neoficiální překlad) mezi údaje podle čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce ve spojení s článkem 3 nařízení (EHS) č. 3665/87?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 351, s. 1.


title: Věc T-484/07: Žaloba podaná dne 22. prosince 2007 – Rumunsko v. Komise Evropských společenství

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/57

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2007 – Rumunsko v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-484/07)
   (2008/C 51/103)
   Jednací jazyk: rumunština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rumunsko (zástupci: Aurel Ciobanu-Dordea, zmocněnec, Emilia Gane a Dumitra Mereuță, poradci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádánížalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 5253 konečné ze dne 26. října 2007 týkající se národního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů pro období 2008–2012 oznámeného Rumunskem na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komise Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise částečně odmítla národní plán přidělování povolenek na emise skleníkových plynů pro období 2008–2012, oznámený Rumunskem na základě směrnice 2003/87/ES (1), snížením o 19 754 248 tun CO2 ročně celkový počet povolenek přidělených pro systém Společenství a stanovením, že celkové průměrné roční množství ve výši 75 944 352 tun povolenek na emise, které mohou být přiděleny, nebude překročeno.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               Komise porušila čl. 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES v tom, že závazně podle vlastní metody stanovila celkové množství povolenek na emise, které může být Rumunskem přiděleno, čímž tak překročila svou pravomoc;

               —

               Komise ke stanovení celkového množství povolenek na emise použila metodu, která není transparentní, čímž tak porušila jak čl. 9 odst. 3, tak čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES;

               —

               v rámci použití vlastní metody Komise porušila zásadu zákazu diskriminace;

               —

               Komise porušila čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES a článek 253 ES v tom, že adekvátně neodůvodnila své rozhodnutí K(2007) 5253 konečné.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-132/15: Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Evropská komise, Aalberts Industries NV

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 18. prosince 2015 – Soudní dvůr Evropské unie v. Evropská komise, Aalberts Industries NV
   (Věc C-132/15) (1)

   (2016/C 078/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Místopředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc T-20/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 ve věci F-100/05, Chatziioannidou v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 ve věci F-100/05, Chatziioannidou v. Komise
   (Věc T-20/07 P)
   (2007/C 69/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (Brusel, Belgie) (zástupce: K. Hermann a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 vydaný ve věci F-100/05;

               —

               zamítnout žalobu podanou E. Chatziioannidou;

               —

               rozhodnout, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady související s tímto řízením a s řízením zahájeným před Soudem pro veřejnou službu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 14. listopadu 2006, jehož zrušení je v rámci tohoto kasačního opravného prostředku navrhováno, zrušil Soud pro veřejnou službu (SVS) rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2004 a ze dne 20. února 2005 o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod E. Chatziioannidou po převodu do systému Společenství matematicky rovnocenné náhrady tohoto nároku, jež získala v Řecku.
   Komise vznáší na podporu svého návrhu na zrušení uvedeného rozsudku jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení nařízení č. 1103/97 (1) a č. 974/98 (2), jakož i OPU článku 11 přílohy VIII (3). Komise tvrdí, že předpoklad, ze kterého vychází zcela úvaha SVS, vyplývá z chybného výkladu dosahu nařízení č. 1103/97. Komise tvrdí, že navzdory tomu, co se domnívá Soud, je cílem daného nařízení zachování smluvních závazků přijatých soukromoprávními osobami, nikoliv závazků přijatých veřejnoprávními orgány. Krom toho tvrdí, že tato poznámka je v každém případě v projednávané věci irelevantní, neboť Komise nepřijala žádný závazek vůči E. Chatziioannidou v den, kdy začalo platit euro, a proto se zásada kontinuity smluv uvedená v článku 3 nařízení č. 1103/97 v projednávaném případě z hlediska právního neuplatní. Komise má za to, že by se měl v projednávaném případě použít zejména článek 14 a OPU by měla být vykládána ve světle tohoto článku. V důsledku toho se v případě převodu, po zavedení eura, nároků na důchod získaných v Řecku, zemi, které přijala euro, ustanovení čl. 4 odst. 4 OPU, který stanoví pravidla přepočtu na euro částek, které byly převedeny do jiné měny, než je euro, nepoužijí. Komise rovněž tvrdí, že na rozdíl od toho, co se domníval Soud, z důvodu dělby pravomocí při použití čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu mezi Komisí a vnitrostátními orgány, nemohla E. Chatziioannidou vytýkat Komisi metodu výpočtu částky matematicky rovnocenné náhrady převedené na Komisi řeckými orgány, jelikož pouze tyto orgány měly pravomoc zvolit vhodnou metodu, neboť převedly na účet Komise částku, která byla již vyčíslená v eurech.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1103/97 ze dne 17. června 1997 o některých ustanoveních týkajících se zavedení eura, Úř. věst. L 162, s. 1; Zvl. vyd. 10/01, s. 81.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura, Úř. věst. L 139, s. 1; Zvl. vyd. 10/01, s. 111.

      (3)  Obecná prováděcí ustanovení článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, Úř. věst. L 124, s. 1.


title: Věc F-120/12: Žaloba podaná dne 17. října 2012 — ZZ v. Europol

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/36

         Žaloba podaná dne 17. října 2012 — ZZ v. Europol
   (Věc F-120/12)
   2012/C 379/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobce na dobu neurčitou a uložení povinnosti Europolu uhradit rozdíl mezi odměnou, která by žalobci náležela, pokud by zůstal ve službě Europolu, a všemi dávkami fakticky vyplacenými od 1. března 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 28. listopadu 2011, kterým žalobce informoval o tom, že jeho smlouva uzavřená na dobu do 29. února 2012 nebude obnovena;

               —

               uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobci rozdíl mezi odměnou, která by mu náležela, pokud by zůstal ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které mu byly fakticky vyplaceny od 1. března 2012 namísto odměny, kterou by získal jakožto dočasný zaměstnanec;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-66/01: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2010 — Imperial Chemical Industries v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh se sodou ve Spojeném království — Rozhodnutí, kterým se určuje, že došlo k porušení článku 82 ES — Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce — Přiměřená lhůta — Podstatné formální náležitosti — Překážka věci rozsouzené — Existence dominantního postavení — Zneužití dominantního postavení — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Pokuta — Závažnost a délka trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2010 — Imperial Chemical Industries v. Komise
   (Věc T-66/01) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh se sodou ve Spojeném království - Rozhodnutí, kterým se určuje, že došlo k porušení článku 82 ES - Promlčení pravomoci Komise ukládat pokuty nebo sankce - Přiměřená lhůta - Podstatné formální náležitosti - Překážka věci rozsouzené - Existence dominantního postavení - Zneužití dominantního postavení - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Pokuta - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
   2010/C 221/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Imperial Chemical Industries Ltd, původně Imperial Chemical Industries plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně D. Vaughan, D. Anderson, QC, S. Lee, barrister, S. Turner, S. Berwick a R. Coles, solicitors, poté D. Vaughan, S. Lee, S. Berwick a S. Ford, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a P. Oliver, zmocněnci, ve spolupráci s J. Flynn, QC, a C. West, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/7/ES ze dne 13. prosince 2000 v řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP/33.133 — D: Uhličitan sodný — ICI) (Úř. věst. 2003, L 10, s. 33) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2003/7/ES ze dne 13. prosince 2000 v řízení podle článku 82 [ES] (Věc COMP/33.133 — D: Uhličitan sodný — ICI) se zrušuje v rozsahu, v němž prohlašuje, že společnost Imperial Chemical Industries Ltd porušila ustanovení článku 82 ES v roce 1983.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Imperial Chemical Industries v článku 2 rozhodnutí 2003/7 se stanovuje na 8 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Imperial Chemical Industries ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení Evropské komise.

               5)

               Komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu pětinu nákladů řízení Imperial Chemical Industries.

      (1)  Úř. věst. C 150, 19.5.2001.


title: Věc C-119/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polsko) dne 9. března 2015 – Biuro podróży „Partner“ Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polsko) dne 9. března 2015 – Biuro podróży „Partner“ Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Věc C-119/15)
   (2015/C 198/24)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Biuro podróży „Partner“ Sp. z o.o, Sp. komandytowa w Dąbrowie Górniczej

      Odpůrce: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Předběžné otázky

               1)

               Lze ve světle čl. 6 odst. 1 a článku 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1), ve spojení s články 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (2), považovat použití obsahově totožných ustanovení obecných smluvních podmínek (dále jen „OP“) s ustanoveními, která byla pravomocným rozhodnutím soudu prohlášena za nepřípustná a která byla zapsána do rejstříku nepřípustných ustanovení OP, ve vztahu k jinému hospodářskému subjektu, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo k zápisu ustanovení do rejstříku nepřípustných ustanovení OP, za protiprávní jednání, které ve světle vnitrostátního práva představuje jednání narušující kolektivní zájmy spotřebitelů a z tohoto důvodu opravňuje uložit v rámci vnitrostátního správního řízení pokutu?

               2)

               Je ve světle čl. 267 třetího pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie soudem, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, soud druhého stupně, jehož rozhodnutí o odvolání může být předmětem kasační stížnosti, jak stanoví polský občanský soudní řád, nebo je takovým soudem Sąd Najwyższy (Nejvyšší soud), který je příslušný k rozhodnutí o kasační stížnosti?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. L 110, s. 30.


title: Věc C-190/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy (Polsko) dne 23. dubna 2012 — Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy (Polsko) dne 23. dubna 2012 — Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Věc C-190/12)
   2012/C 209/05
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Bydgoszczy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 56 odst. 1 ES (nyní článek 63 SFEU) použít na posouzení přípustnosti použití vnitrostátních právních předpisů členským státem, které ohledně právního postavení osob povinných k dani činí rozdíly v tom smyslu, že investičním fondům se sídlem v členském státě Evropské unie poskytují v rámci obecného osobního osvobození od daně osvobození od paušální korporační daně z obdržených dividend, avšak takové osvobození nepřiznávají investičnímu fondu, který je pro daňové účely usazen v USA?

               2)

               Lze rozdílné zacházení s fondy se sídlem ve třetím státě a s fondy se sídlem v členském státě Evropské unie, které je upraveno ve vnitrostátním právu v souvislosti s osvobozením od korporační daně, považovat za odůvodněné z hlediska čl. 58 odst. 1 písm. a) ES ve spojení s čl. 58 odst. 3 ES (nyní čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU ve spojení s čl. 65 odst. 3 SFEU)?


title: Věc C-611/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 10. října 2012 — ara AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allrounder SARL ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka A s dvěma trojúhelníkovými obrazci — Starší vnitrostátní slovní ochranná známka A — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny“ )

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/4

         Usnesení Soudního dvora ze dne 10. října 2012 — ara AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allrounder SARL
   (Věc C-611/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka A s dvěma trojúhelníkovými obrazci - Starší vnitrostátní slovní ochranná známka A - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny)
   2013/C 101/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: (zástupce: M. Gail, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Allrounder SARL (zástupce: N. Boespflug, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 22. září 2011, ara v. OHIM — Allrounder (A s dvěma trojúhelníkovými obrazci) (T-174/10), kterým byla zamítnuta žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2010 (věc R 481/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi ara a Allrounder — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s.1) — Obrazová ochranná známka A s dvěma trojúhelníkovými obrazci — Námitky podané majitelkou národní slovní ochranné známky „A“ — Nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami — Nesprávné posouzení rozlišovací způsobilosti

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc T-32/16: Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2016 – Česká republika v. Komise

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. října 2016 – Česká republika v. Komise
   (Věc T-32/16) (1)

   (2016/C 475/37)
   Jednací jazyk: čeština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc T-263/10: Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/52

         Žaloba podaná dne 16. června 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-263/10)
   ()
   2010/C 221/83
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupkyně: Nuria Díaz Abad, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. dubna 2010, kterým bylo přerušeno zpracování žádosti o průběžnou platbu podané Španělskem dne 17. prosince 2009 z důvodů uvedených v bodě I právního odůvodnění žaloby;

               —

               přiznat nárok na úroky vůči Evropské komisi z titulu prodlení se skutečným vyplacením požadovaných průběžných plateb, které byly neoprávněně pozastaveny;

               —

               uložit žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise přerušit běh lhůty pro vyplacení průběžné platby, o kterou požádalo Španělsko dne 17. prosince 2009. Tato žádost o průběžnou platbu, která dosahuje výše 2 717 227,26 eur, se vztahuje k operačnímu programu podpory Společenství Evropského sociálního fondu v rámci cíle regionální konkurenceschopnosti autonomní oblasti Baleárské ostrovy (CCI 2007ES052PO005)
   Na podporu svých návrhových žádání uvádí žalobce následující žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 91 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 1083/2006 (1) ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti, neboť Komise napadeným rozhodnutím přerušila běh lhůty pro vyplacení průběžné platby na základě žádosti podané Španělskem, aniž by existovala zpráva auditního subjektu členského státu nebo Společenství, která by ukazovala na možné významné nedostatky ve fungování řídicích a kontrolních systémů, a aniž by takové nedostatky existovaly.

               —

               Porušení kontrolní strategie schválené Komisí, jelikož Komise přerušila běh lhůty pro vyplacení uvedené průběžné platby s odůvodněním, že chybějící kontroly systémů způsobují značné zpoždění v realizaci strategie, ačkoli podle dané strategie mohlo Španělské království předložit dokumenty týkající se kontroly systémů do 30. června 2010.

               —

               Porušení zásady právní jistoty v tom, že Komise vytýká Španělskému království, že neprovedlo kontrolu systémů v dřívějším termínu, než byl termín dohodnutý s Komisí v časovém plánu, přičemž tuto skutečnost španělské orgány nemohly předvídat.

               —

               Porušení zásady ochrany legitimního očekávání, neboť španělské orgány postupovaly vždy podle časových plánů kontroly, které Komise schválila spolu se strategií, a tyto časové plány byly dodrženy, aniž by Komise kdykoli naznačila, že to znamená nějaké nedostatky ve fungování systémů řízení a kontroly.

               —

               Porušení zásady proporcionality, jelikož opatření přijaté Komisí je nepřiměřené, odporuje účinné správě finančních prostředků a existují jiné, méně omezující právní nástroje k dosažení téhož cíle.

               —

               Nakonec Španělské království požaduje úroky z prodlení podle čl. 87 odst. 2 nařízení 1083/2006, článku 83 nařízení 1605/2002 (2) a čl. 106 odst. 5 nařízení Komise 2342/2002 (3).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 25, s. 43; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (3)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc F-80/11: Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — ZZ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/30

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — ZZ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí
   (Věc F-80/11)
   2011/C 319/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalované: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o rozvázání smlouvy žalobkyně z disciplinárních důvodů a platba určité částky jakožto náhrady údajné majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv, které bylo vydáno dne 11. října 2010, o předčasném rozvázání smlouvy žalobkyně s výpovědní lhůtou dva měsíce, jež skončila dne 11. prosince 2010;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, jakož i platbu částky 300 000 eur z důvodu náhrady majetkové a nemajetkové újmy žalobkyně.


title: Věc T-712/13: Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Monster Energy v. OHIM (REHABILITATE)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/16

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Monster Energy v. OHIM (REHABILITATE)
   (Věc T-712/13)
   2014/C 61/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) vydané dne 17. října 2013 ve věci R 609/2013-1,

               —

               uložil žalovanému úhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „REHABILITATE“ pro výrobky a služby ve třídách 5, 30 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 834 802

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a článku 4 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-274/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — Mioni v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínky stanovené v článku 4 přílohy VII služebního řádu — Pojem obvyklé bydliště — Zkreslení skutečností — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — Mioni v. Komise
   (Věc T-274/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v článku 4 přílohy VII služebního řádu - Pojem obvyklé bydliště - Zkreslení skutečností - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   2012/C 39/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 15. března 2011, Mioni v. Komise (F-28/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc C-372/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Dow Chemical Ibérica S.A. v. Administración del Estado

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/41

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Dow Chemical Ibérica S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-372/15)
   (2015/C 311/44)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Dow Chemical Ibérica S.A.

      Žalovaná: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí [2013/448/EU (1)] v rozporu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a s článkem 41 Listiny základních práv (2) v rozsahu, v němž byl opravný koeficient stanovený prostřednictvím mechanismu, který v rozporu s povinností uvést odůvodnění neumožňuje provozovatelům dotčených zařízení seznámit se s údaji, výpočty a kritérií zohledněnými při jeho přijímání?

               2)

               Je rozhodnutí 2013/448/EU, které konkretizuje a určuje maximální množství emisí průmyslového odvětví a opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jež jsou upraveny v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (3) a v článku 15 rozhodnutí 2011/278/EU (4), v rozporu s čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice z roku 2003, jelikož nebylo přijato regulativním postupem s kontrolou, který upravovalo rozhodnutí 1999/468/ES (5)?

               3)

               S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi

                           —

                           základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a

                           —

                           kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují,

                                       a)

                                       je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů a nebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu?

                                       b)

                                       Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?

               4)

               Je rozhodnutí Komise [2013/448/EU], a případně rozhodnutí 2011/278/EU, kterým se provádí uvedené rozhodnutí, v rozporu s čl. 10a [odst.] 12 směrnice, tím, že rozšiřuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví na odvětví vymezená v rozhodnutí Komise 2010/2/EU (6) (v současnosti rozhodnutí 2014/746/EU (7)), která jsou vystavena závažnému riziku úniku uhlíku, a v důsledku toho snižuje počet bezplatně přidělených povolenek na emise?

               5)

               Je rozhodnutí [2013/448/EU] v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES v rozsahu, v němž Evropská komise při určování ověřených emisí vyprodukovaných v období 2005-2007, jež jsou uvedeny v písm. a) b) uvedeného podstavce,

                           a)

                           nezohlednila emise, které nebyly uvedeny v nezávislém protokolu transakcí Společenství, i když se jednalo o emise, jejichž registrace nebyla v posuzovaném období povinná,

                           b)

                           pokud to bylo možné, získala relevantní údaje z ověřených emisí v letech následujících po roce 2008 tak, že uplatnila koeficient 1,74 % opačným směrem,

                           c)

                           vyloučila všechny emise ze zařízení, jejichž provoz byl ukončen před 30. červnem 2011?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      (4)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1).

      (5)  Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).

      (6)  Rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (Úř. věst. L 1, s. 10).

      (7)  Úř. věst. L 308, s. 114.


title: Věc T-382/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Rintisch v. OHIM – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka PROTICURD — Starší národní slovní ochranné známky PROTI a PROTIPLUS — Starší národní obrazová ochranná známka Proti Power — Relativní důvod pro zamítnutí — Přípustnost — Článek 59 nařízení (ES) č. 207/2009 a čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Skutečné užívání starších ochranných známek — Článek 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Rintisch v. OHIM – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Věc T-382/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka PROTICURD - Starší národní slovní ochranné známky PROTI a PROTIPLUS - Starší národní obrazová ochranná známka Proti Power - Relativní důvod pro zamítnutí - Přípustnost - Článek 59 nařízení (ES) č. 207/2009 a čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Skutečné užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 389/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Compagnie laitière européenne SA (Condé-Sur-Vire, Francie) (zástupce: C. Hertz-Eichenrode, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. března 2014 (věc R 609/2011-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Bernhardem Rintischem a společností Compagnie laitière européenne SA

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. března 2014 (věc R 609/2011-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Bernhardem Rintischem.

               3.

               Compagnie laitière européenne SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc T-257/16: Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017 – NM v. Evropská rada „Žaloba na neplatnost — Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 — Tisková zpráva — Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ — Identifikace autora aktu — Působnost aktu — Zasedání Evropské rady — Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie — Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země — Článek 263 první pododstavec SFEU — Nedostatek pravomoci“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2017 – NM v. Evropská rada
   (Věc T-257/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 - Tisková zpráva - Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ - Identifikace autora aktu - Působnost aktu - Zasedání Evropské rady - Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie - Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země - Článek 263 první pododstavec SFEU - Nedostatek pravomoci“)
   (2017/C 121/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: NM (zástupci: B. Burns, solicitor, P. O'Shea a I. Whelan, barristers)

      Žalovaná: Evropská rada (zástupci: K. Pleśniak, Á. de Elera-San Miguel Hurtado a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení dohody, která byla údajně uzavřena mezi Evropskou radou a Tureckou republikou dne 18. března 2016 a nazvána „Prohlášení EU a Turecka, 18 března 2016“

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá z důvodu nedostatku pravomoci Tribunálu k rozhodnutí o žalobě.

               2)

               Není důvodné rozhodnout o návrzích podaných Belgickým královstvím, Řeckou republikou a Evropskou komisí na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               NM a Evropská rada ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Belgické království, Řecká republika a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc C-277/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 1. června 2012 — Vitālijs Drozdovs, zastoupen poručnicí Valentīnou Balakirevou, v. AAS „Baltikums“

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 1. června 2012 — Vitālijs Drozdovs, zastoupen poručnicí Valentīnou Balakirevou, v. AAS „Baltikums“
   (Věc C-277/12)
   2012/C 235/18
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vitālijs Drozdovs, zastoupen poručnicí Valentīnou Balakirevou

      Žalovaný: AAS „Baltikums“

      Předběžné otázky

               1)

               Je odškodnění morální újmy zahrnuto v částce povinného krytí škody na zdraví stanovené v článku 3 první směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (1) a v článcích 1 a 2 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (2)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba článek 3 první směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění a články 1 a 2 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel vykládat v tom smyslu, že tato ustanovení brání právnímu předpisu členského státu, který omezuje občanskoprávní odpovědnost v daném členském státě, tedy maximální částku pojistného plnění z titulu nemajetkové (morální) újmy, tím, že stanoví podstatně nižší limit pojistného plnění než je limit stanovený pro odpovědnost pojišťovny ve směrnicích a ve vnitrostátním zákoně?

      (1)  Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3.


title: Věc T-285/15: Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Syria Steel a Al Buroj Trading v. Rada

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/56

         Žaloba podaná dne 29. května 2015 – Syria Steel a Al Buroj Trading v. Rada
   (Věc T-285/15)
   (2015/C 302/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syria Steel SA (Homs, Sýrie) a Al Buroj Trading (Damašek, Sýrie) (zástupci: V. Davies, Solicitor, a T. Eicke, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), ve znění změn, nebo prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 64, s. 41), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), ve znění změn, nebo prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 64, s. 10), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň;

               —

               uložil Evropské unii, aby žalobkyním nahradila škodu,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že omezující opatření vůči žalobkyním postrádají právní základ nebo že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení v tom smyslu, že mezi žalobkyněmi a osobami či subjekty, vůči nimž mají být namířena omezující opatření přijatá Unií, jmenovitě vůči těm, které mají prospěch z podpory syrského režimu, neexistuje žádná rozumná souvislost.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadená rozhodnutí a nařízení Rady porušují základní práva žalobkyň chráněná Listinou základních práv Evropské unie či Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv, včetně jejich práva na řádnou správu, jejich práva na obhajobu, povinnosti uvést odůvodnění a presumpce neviny, práva na účinný právní prostředek nápravy a na spravedlivý proces, svobody podnikání a práva vlastnit majetek.


title: Věc C-497/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2011 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-81/09, Řecká republika v. Evropská komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2011 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-81/09, Řecká republika v. Evropská komise
   (Věc C-497/11 P)
   2011/C 340/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, K. Boskovits a G. Michailopoulos)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek, který 13. července vydal Tribunál ve věci T-81/09, v rozsahu, v němž zamítl žalobu podanou Řeckou republikou,

               —

               vyhovět žalobě, kterou podala Řecká republika ve věci T-81/09,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První důvod kasačního opravného prostředku:
                   nesprávný výklad a použití čl. 23 odst. 2 nařízení č. 4253/88 a článku 12 nařízení č. 2064/97, jakož i článků 54 a 57 nařízení č. 1605/02, pokud jde o rozsah pravomocí kontroly svěřených Komisí soukromým společnostem.

               2)

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku
                  : nesprávné použití obecné zásady proporcionality a nedostatek odůvodnění, pokud jde o projekt nazvaný „severní silniční tah Kréta“ v rozsahu, v němž Komise uplatnila na tento projekt opravu ve výši 25 %, přičemž vycházela výlučně z dřívější kontroly vykonané řeckými orgány na jednom úseku uvedeného projektu.

               3)

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku:
                   nesprávný výklad a použití článku 2 nařízení č. 2064/97, pokud jde o projekt „Kakia Scala“ v rozsahu, v němž Tribunál dospěl k závěru o dostatečnosti návrhu auditu na základě kvalitativních kritérií.

               4)

                     Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku:
                   nesprávný výklad a použití zásady rovného zacházení s uchazeči, jakož i čl. 22 odst. 1 směrnice 93/37, pokud jde o projekty „silniční uzel Varympompi — Bogiati a Afidnes — uzel Markopoulou — Část 1“, „Aerino — Μ. Μοnastiri“, „M. Monastiri — začátek obchvatu Larissa“ a „obchvat Larissa“, v rozsahu, v němž podmínky a metody stanovené v rámci omezeného řízení byly známé všem dotčeným osobám a sloužily hospodárnosti projektu.

               5)

                     Pátý důvod kasačního opravného prostředku
                  : nepřezkoumání zásadního tvrzení Řecké republiky, které se týkalo podmínek zadávacího řízení ohledně projektů „Aerino — Μ. Μοnastiri“, „M. Monastiri — začátek obchvatu Larissa“ a „obchvat Larissa“, což porušuje právo na obhajobu a právo být vyslechnut.


title: Věc C-153/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2014 – Minister van Buitenlandse Zaken v. K a A

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 3. dubna 2014 – Minister van Buitenlandse Zaken v. K a A
   (Věc C-153/14)
   2014/C 194/17
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister van Buitenlandse Zaken

      Žalovaní: K a A

      Předběžné otázky

               1)

                           a.

                           Je možné pojem „integrační opatření“ uvedený v čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12) vykládat v tom smyslu, že příslušné orgány členských států mohou po rodinném příslušníkovi osoby usilující o sloučení rodiny požadovat prokázání znalosti úředního jazyka tohoto členského státu na úrovni odpovídající úrovni A1 Společného evropského referenčního rámce pro jazyky a základní znalosti o společnosti tohoto členského státu, a to před tím, než tyto orgány tomuto rodinnému příslušníkovi udělí povolení ke vstupu a pobytu?

                           b.

                           Je pro odpověď na tuto otázku rozhodné, že i v rámci přezkumu proporcionality, tak jak je popsán v zelené knize Evropské komise ze dne 15. listopadu 2011 (1) o právu na sloučení rodiny, se podle vnitrostátní právní úpravy, která stanoví povinnost uvedenou výše v otázce 1a, žádost o povolení ke vstupu a pobytu – pokud rodinný příslušník neprokázal, že z důvodu duševního či tělesného postižení trvale není schopen integrační zkoušku složit – nezamítne pouze tehdy, pokud dojde k souběhu zcela mimořádných individuálních okolností odůvodňujících předpoklad, že rodinný příslušník trvale není schopen vyhovět podmínkám integrace?

               2)

               Brání účel směrnice 2003/86/ES a zejména její čl. 7 odst. 2 s ohledem na přezkum proporcionality, tak jak je popsán v uvedené zelené knize, tomu, aby za každé skládání zkoušky, jejímž prostřednictvím se zjišťuje, zda rodinný příslušník splňuje uvedené podmínky integrace, bylo nutno uhradit náklady ve výši 350 eur a za balíček pro přípravu na zkoušku jednorázově náklady ve výši 110 eur?

      (1)  COM(2011) 735 final.


title: Věc C-322/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/83/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-322/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/83/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 153/30
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupce: S. Johannesson, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Švédské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc T-399/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Basell Polyolefine v. Komise

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/43

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Basell Polyolefine v. Komise
   (Věc T-399/07)
   (2007/C 315/81)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Basell Polyolefine GmbH (Wesseling, Německo) (zástupci: D. Seeliger, E. Wagner a I. Liebach, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. srpna 2007;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. srpna 2007 v rozsahu, v němž je rozhodnutím odepřen i částečný přístup k dokumentům a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 23. srpna 2007, kterým byla zamítnuta její žádost o přístup k dokumentům Komise týkajícím se rozhodnutí ve věci COMP/E-2/37.857 – organické peroxidy.
   Žalobkyně nejprve uplatňuje porušení čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1). Žalobkyně zastává názor, že má jakožto právnická osoba se sídlem v členském státě právo na přístup k dokumentům Komise a že se toto právo podle čl. 2 odst. 3 nařízení č. 1049/2001 vztahuje i na dokumenty získané v rámci kartelového řízení.
   Dále žalobkyně vytýká porušení čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení č. 1049/2001, neboť přístupem k dokumentům není porušena objektivně nezbytná ochrana obchodních zájmů a v současné době neprobíhá šetření v souvislosti s předmětným kartelovým řízením. Kromě toho žalobkyně uvádí, že existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů.
   Kromě toho je odepření přístupu k požadovaným dokumentům v rozporu s čl. 255 odst. 1 ES. Rozhodnutí je rovněž v rozporu s čl. 6 odst. 2 EU ve spojení s článkem 42 Charty základních práv EU.
   Žalobkyně dále uvádí, že byl porušen čl. 4 odst. 6 ve spojení s čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, neboť měla nárok alespoň na částečný přístup k požadovaným dokumentům. Konečně byly tyto předpisy porušeny i z tohoto důvodu, že Komise nesplnila svou povinnost konkrétního a individuálního zkoumání každého dokumentu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-186/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. srpna 2007 – SELEX Sistemi Integrati v. Komise ( Žaloba na náhradu škody — Mimosmluvní odpovědnost — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise o zamítnutí stížnosti na základě článku 82 ES — Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění — Skutečná existence škody )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/34

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. srpna 2007 – SELEX Sistemi Integrati v. Komise
   (Věc T-186/05) (1)

   („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise o zamítnutí stížnosti na základě článku 82 ES - Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění - Skutečná existence škody“)
   (2007/C 247/56)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: SELEX Sistemi Integrati SpA, původně Alenia Marconi Systems SpA (Řím, Itálie) (zástupce: F. Sciaudone, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet, L. Visaggio a F. Amato, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně utrpěné žalobkyní na základě rozhodnutí Komise ze dne 12. února 2004, kterým se zamítá stížnost žalobkyně týkající se údajného porušení ustanovení Smlouvy o ES v oblasti hospodářské soutěže ze strany Eurocontrol
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako částečně zjevně nepřípustná a zamítá se jako částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění.

               2)

               SELEX Sistemi Integrati SpA ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc T-411/09: Usnesení Tribunálu ze dne 12. ledna 2011 — Terezakis v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Částečné odepření přístupu — Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení — Odmítnutí úpravy návrhových žádání — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. ledna 2011 — Terezakis v. Komise
   (Věc T-411/09) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Částečné odepření přístupu - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Odmítnutí úpravy návrhových žádání - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 63/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ioannis Terezakis (Brusel, Belgie) (zástupci: původně B. Lombart, poté P. Synoikis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. srpna 2009, jímž byl odepřen přístup k určitým částem a přílohám některých dopisů, které jsou součástí korespondence mezi řeckým ministerstvem financí a Evropským úřadem pro boj proti podvodům týkající se daňových nesrovnalostí spojených s výstavbou letiště Spata v Aténách (Řecko)

      Výrok

               1)

               O žalobě se již nerozhodne.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-220/07: Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Transports Schiocchet – Excursions v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/40

         Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Transports Schiocchet – Excursions v. Komise
   (Věc T-220/07)
   (2007/C 199/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transports Schiocchet – Excursions (Beuvillers, Francie) (zástupce: D. Schönberger, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost Komise za porušení základních práv žalobkyně na základě nařízení Rady (EHS) č. 517/72 ze dne 20. března 1972;

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost Komise za porušení základních práv žalobkyně po vstupu v platnost nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992;

               —

               uložit Komisi, aby z výše zmíněných důvodů vyplatila žalobkyni částku 50 723 808,39 EUR, anebo jinou částku, popřípadě i vyšší, podle posudku znalce, jako náhradu utrpěné škody zvýšenou o úroky z prodlení z uvedené částky ve výši 8 % ročně od data rozsudku, který bude vydán, do úplného zaplacení dlužné částky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               vyhradit žalobkyni uplatnění jakýchkoli ostatních práv, žalobních důvodů a žalob.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou na určení mimosmluvní odpovědnosti se žalobkyně domáhá náhrady škody, která jí údajně vznikla v důsledku přijetí rozhodnutí Komise 89/524/EHS ze dne 7. září 1989 o sporu mezi Lucemburskem a Francií ohledně zavedení zvláštní pravidelné osobní dopravy mezi těmito dvěma státy (1), jež bylo předmětem žaloby na neplatnost podané žalobkyní a zamítnuté rozsudkem Soudního dvora ze dne 16. dubna 1991 ve věci C-354/89, Schiocchet v. Komise (2), jakož i v důsledku přijetí nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1992 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy (3).
   Ve své žalobě žalobkyně tvrdí, že orgány Společenství přijetím zmíněných aktů porušily její základní práva tím, že legalizovaly protiprávní postavení jejích konkurentů na trhu přepravy cestujících autokary mezi Lucemburskem a Francií, kteří tuto činnost vykonávali bez předchozího povolení.

      (1)  Úř. věst. L 272, s. 18.

      (2)  Recueil, 1991, s. I-01775.

      (3)  Úř. věst. L 74, s. 1.


title: Věc C-50/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 3. února 2014 — CASTA a další v. A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) a Regione Piemonte

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 3. února 2014 — CASTA a další v. A.S.L. di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4) a Regione Piemonte
   (Věc C-50/14)
   2014/C 93/33
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto — Autonoleggio Galati, Seren Bernardone Guido — Autonoleggio Seren Guido

      Žalovaní: Azienda Sanitaria Locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL T04), Regione Piemonte.

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo v oblasti veřejných zakázek — v projednávané věci, protože jde o vyloučené smlouvy, obecné zásady volné hospodářské soutěže, zákazu diskriminace, transparentnosti a proporcionality — vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje přímé zadání veřejné zakázky na služby zdravotní dopravy dobrovolnickým sdružením převážně organizovaným na základě bezplatné pracovní síly proti náhradě skutečných nákladů?

               2)

               V případě, že tento druh zadávání veřejných zakázek bude považován za slučitelný s unijním právem, je třeba předběžně porovnat nabídky předložené více srovnatelnými poskytovateli (případně i z jiných členských států), kteří jsou oprávněni k přímému zadání zakázky, s cílem omezit riziko vynaložení neefektivních a nepřiměřených nákladů, a musí být proto v tomto smyslu vykládány vnitrostátní právní předpisy, které umožňují přímé zadávání veřejných zakázek?

               3)

               V případě, že bude tento druh zadávání veřejných zakázek považován za slučitelný s unijním právem, musí dobrovolnická sdružení, která jsou oprávněna k přímému zadání zakázky, podléhat přesným procentuálním omezením paralelního přístupu na trh, a musí být proto v tomto smyslu vykládáno vnitrostátní ustanovení, podle kterého má být obchodní činnost těchto sdružení okrajová?


title: Věc C-459/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-459/16 P)
   (2016/C 392/21)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10, a zejména ve věci T-428/10, Trenzas y Cables de Acero PSC v. Evropská komise;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se uplatněním nesprávného právního základu dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Tycsa PSC tvoří spolu s MRT jednu hospodářskou jednotku, neboť společnost Trenzas y Cables, která ze 100 % ovládala společnost Tycsa PSC, zanikla a MRT není právní nástupkyní společnosti Trenzas y Cables.

               2.

               Tribunál se při uplatnění vhodného právního základu dopustil nesprávného právního posouzení a jeho rozhodnutí trpí nedostatkem odůvodnění, neboť nevysvětlil, proč nejsou místopřísežná prohlášení generálních ředitelů společnosti Tycsa PSC opodstatněná coby právně relevantní indicie nasvědčující existenci jediné hospodářské jednotky.

               3.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice dojmy konkurentů, když dospěl k závěru, že tyto dojmy představují pro účely prokázání existence jedné hospodářské jednotky tvořené společnostmi Tycsa PSC, GSW a dalšími společnostmi, v nichž má GSW podíl, další indicii, potažmo indicii právně relevantní.

               4.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice překrývání personálu v společnostech Tycsa PSC, GSW a ve společnostech, v nichž má GSW podíl, když dospěl k závěru, že toto překrývání představuje pro účely prokázání, že tyto společnosti tvoří jednu hospodářskou jednotku, další indicii, potažmo indicii právně relevantní.

               5.

               Tribunál nesprávně kvalifikoval skutkové okolnosti, a sice setkání společnosti Trenzas y Cables s jedním konkurentem, když toto setkání považoval za další indicii k prokázání, že Tycsa PSC je součástí jedné hospodářské jednotky, jejíž mateřskou společností je GSW.

               6.

               Tribunál se při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil své povinnosti v oblasti soudního přezkumu, když odmítl argument navrhovatelky, že tato nepatří do jedné hospodářské jednotky tvořené společnostmi Trenzas y Cables a GSW, a to bez sebemenšího pokusu o posouzení důkazů předložených k vyvrácení údajné domněnky výkonu rozhodujícího vlivu.

               7.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení práva na obhajobu, když učinil závěr, že Komise vzhledem k tomu, že při posuzování platební schopnosti navrhovatelky vycházela ze skutečností, které tato předložila a o kterých věděla, neporušila právo navrhovatelky být vyslechnuta.

               8.

               Tribunál se dopustil při posuzování důkazů nesprávného právního posouzení a v každém případě své pravomoci v oblasti soudního přezkumu neuplatnil v souladu s právem, dále se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v porušení své povinnosti uvést odůvodnění a konečně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího ve zkreslení skutkových okolností a důkazů týkajících se možnosti navrhovatelky získat financování z vnějších zdrojů.

               9.

               Tribunál se při posuzování důkazů dopustil nesprávného právního posouzení a v každém případě porušil svou povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, když dospěl k závěru, že navrhovatelka neposkytla Komisi informace nezbytné k posouzení velikosti majetku svých akcionářů. Rozhodnutí Tribunálu navíc trpí nedostatkem odůvodnění, neboť v něm není vysvětleno, proč zprávy společnosti Deloitte, na které odkázala Tycsa PSC, postrádají důkazní hodnotu.


title: Věc C-273/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Polská republika v. Rada Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí Rady 2004/281/ES — Společná zemědělská politika — Akt o podmínkách přistoupení k Evropské unii — Úprava — Porušení zásady zákazu diskriminace)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2007 – Polská republika v. Rada Evropské unie
   (Věc C-273/04) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Rady 2004/281/ES - Společná zemědělská politika - Akt o podmínkách přistoupení k Evropské unii - Úprava - Porušení zásady zákazu diskriminace)
   (2007/C 315/03)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: T. Nowakowski, E. Ośniecka-Tamecka, M. Szpunar, B. Majczyna, K. Rokicka a I. Niemirka, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Lotyšská republika (zástupkyně: A. Zikmane a E. Balode-Buraka, zmocněnkyně), Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec), Maďarská republika (zástupci: P. Gottfried a R. Somssich, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Ruggeri Laderchi, K. Zieleśkiewicz a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, A. Stobiecka-Kuik a M. L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení čl. 1 bodu 5 rozhodnutí Rady ze dne 22. března 2004, kterým se v důsledku reformy společné zemědělské politiky mění Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 93, s. 1) – Porušení zásad zákazu diskriminace, rovného zacházení a dobré víry
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Lotyšská republika, Litevská republika a Maďarská republika, jakož i Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-168/05: Žaloba podaná dne 25. dubna 2005 společností Arkema proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/28

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2005 společností Arkema proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-168/05)
   (2005/C 171/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Arkema, se sídlem v Paříži, zastoupené Michelem Debrouxem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil čl. 1 písm. d), čl. 2 písm. c) a čl. 4 odst. 9 rozhodnutí Komise K(2004)4876 konečné ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, ve kterém byly určeny Elf Aquitaine a ukládaly jí pokutu z důvodu nesprávného právního posouzení a porušení podstatných náležitostí, a aby v důsledku toho změnil čl. 2 písmena c) a d) rozhodnutí v tom, kde uložil společnosti Arkema nadměrnou pokutu, a aby určil nižší částku,

               —

               podpůrně změnil čl. 2 písmena c) a d) rozhodnutí v rozsahu, ve kterém uložil společnostem Arkema a Elf Equitaine nadměrnou pokutu a určil nižší částku,

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise uložila žalobkyni a její mateřské společnosti Elf Aquitaine SA „společně a nerozdílně“ pokutu ve výši 45 milionů EUR a žalobkyni samé pokutu ve výši 13,5 milionů EUR, protože se s deseti dalšími podniky účastnily dohody v odvětví kyseliny chloroctové.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení při přičítání jednání žalobkyni, jejichž věcnost a kvalifikaci Elf Aquitaine nepopírá. Komise údajně také porušila pravidla upravující přičitatelnost jednání uskutečněných dceřinou společností její mateřské společnosti tím, že zavedla presumpci de facto nevyvratitelné přičitatelnosti vycházející z vlastnictví většiny kapitálu dceřiné společnosti, a tím, že následně neprokázala účinné zapojení mateřské společnosti do uvedeného jednání. Podle žalobkyně tato nevyvratitelná presumpce porušuje zásadu právní a obchodní autonomie dceřiné společnosti, zásadu osobní odpovědnosti ve věci porušení práva hospodářské soutěže a zásadu zákazu diskriminace mezi podniky z důvodu jejich právní organizace. Žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise nedodržela podstatné náležitosti, jelikož zavedení nevyvratitelné presumpce nebylo vůbec odůvodněno.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že pokuta, která jí byla uložena, je nadměrná, nepřiměřená a diskriminační. Na podporu tohoto tvrzení se dovolává porušení zásady proporcionality při stanovení základní částky pokuty, určení koeficientu stanoveného za účelem, aby byla pokuta dostatečně odstrašující a určení multiplikačního koeficientu souvisejícího s trváním porušení práva.
   Podpůrně má žalobkyně za to, že žalobní důvody vycházející z porušení zásady proporcionality zůstanou relevantními pro případ, že by Elf Aquitaine nebyla zproštěna obvinění. Žalobkyně krom toho uplatňuje, že Komise údajně ve svém výpočtu dvakrát zohlednila obrat společnosti Arkema, a tudíž uložila dvojí sankci za stejný skutek.


title: Věc T-462/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Pilkington Group v. Komise „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Evropský trh s automobilovým sklem — Zveřejnění rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s údaji, které jsou údajně obchodním tajemstvím — Povinnost uvést odůvodnění — Důvěrnost — Profesní tajemství — Legitimní očekávání“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Pilkington Group v. Komise
   (Věc T-462/12) (1)

   („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Evropský trh s automobilovým sklem - Zveřejnění rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s údaji, které jsou údajně obchodním tajemstvím - Povinnost uvést odůvodnění - Důvěrnost - Profesní tajemství - Legitimní očekávání“)
   (2015/C 302/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pilkington Group Ltd (St Helens, Spojené království) (zástupci: J. Scott, S. Wisking, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, a C. Puech Baron, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer, P. Van Nuffel a G. Meessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 5718 final ze dne 6. srpna 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společností Pilkington Group Ltd na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011, o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2012) 5718 final ze dne 6. srpna 2012, jímž se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společností Pilkington Group Ltd na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká žádosti společnosti Pilkington Group vztahující se k bodu 115 odůvodnění rozhodnutí C (2008) 6815 final ze dne 12. listopadu 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnosti Pilkington Group se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc T-549/14: Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Horno del Espinar (Castello)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/15

         Žaloba podaná dne 25. července 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Horno del Espinar (Castello)
   (Věc T-549/14)
   2014/C 351/17
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter, M. Kefferpütz a A. Marx, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Horno del Espinar, SL (El Espinar, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. dubna 2014 ve spojených věcech R 1233/2013-2 a R 1258/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Castello“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 31 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 6 8 19  973

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Početné dřívější ochranné známky Společenství a národní ochranné známky obsahující mimo jiné slovní prvek „Castelló“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo částečně vyhověno.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo částečně vyhověno.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.