title: Věc T-351/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Provincia di Imperia v. Komise ( Evropský sociální fond — Finanční příspěvek Společenství v oblasti inovačních akcí podle článku 6 nařízení (ES) č. 1784/1999 — Výzva k podání nabídek — Nevybrání nabídky )

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Provincia di Imperia v. Komise
   (Věc T-351/05) (1)

   („Evropský sociální fond - Finanční příspěvek Společenství v oblasti inovačních akcí podle článku 6 nařízení (ES) č. 1784/1999 - Výzva k podání nabídek - Nevybrání nabídky“)
   (2008/C 79/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Provincia di Imperia (Itálie) (zástupci: S. Rostagno a K. Platteau, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a A. Weimar, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2005 nevybrat nabídku 2005/VP021/20293, předloženou Provincia di Imperia v návaznosti na výzvu k podání nabídek VP/2003/021, týkající se „Inovačních akcí podle článku 6 nařízení o Evropském sociálním fondu: ‚Inovační přístup v oblasti řízení změny‘“, a všech aktů souvisejících s tímto rozhodnutím.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Provincia di Imperia ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Komise.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Věc T-453/07: Žaloba podaná dne 11. prosince 2007 – Dylog Italia v. OHIM – GSI Office Management (IP Manager)

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/33

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2007 – Dylog Italia v. OHIM – GSI Office Management (IP Manager)
   (Věc T-453/07)
   (2008/C 37/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dylog Italia SpA (Turín, Itálie) (zástupce: A. Ruo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: GSI Office Management GmbH (Planegg, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 27. září 2007 ve věci R 982/2005-4 v rozsahu, v němž senát rozhodl, že neexistovala pravděpodobnost záměny ohledně všech služeb, u kterých je požadován zápis ve třídách 35, 38 a služeb ve třídě 42, u nichž byla shledána podobnost s výrobky, na něž se vztahuje starší italská ochranná známka; a podpůrně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž senát rozhodl, že neexistovala pravděpodobnost záměny ohledně všech služeb ve třídě 38 a služeb ve třídě 42, u nichž byla shledána podobnost s výrobky, na něž se vztahuje starší italská ochranná známka;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) náhradu nákladů řízení žalobkyně v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: GSI Office Management GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „IP MANAGER“ pro služby zařazené do tříd 35, 36, 38, 41 a 42 (přihláška č. 2 177 277)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky „MANAGER“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 16, 35, 37, 39, 41 a 42 a národní slovní ochranná známka „HOTEL MANAGER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc C-36/07: Žaloba podaná dne 31. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/17

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-36/07)
   (2007/C 82/31)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS, a zrušuje směrnice 72/462/EHS (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 18 odst. 1 této směrnice.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2004/68/ES uplynula dne 20. listopadu 2005.

      (1)  Úř. věst. L 139, s. 321; Zvl. vyd. 03/45, s. 120.


title: Věc C-148/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 31. března 2014 – Spolková republika Německo v. Nordzucker AG

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 31. března 2014 – Spolková republika Německo v. Nordzucker AG
   (Věc C-148/14)
   2014/C 235/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaná: Nordzucker AG

      Další účastník řízení: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžná otázka

   Musí být článek 16 odst. 3 a 4 směrnice 2003/87/ES (1) vykládán tak, že sankce za překročení emisí musí být uložena také tehdy, pokud provozovatel nejpozději do 30. dubna daného roku vyřadil určitý počet povolenek, který odpovídá celkovému množství emisí, který provozovatel ohlásil ve zprávě o emisích pocházejících z uvedeného zařízení za předchozí rok, která byla znalcem posouzena jako uspokojující, avšak příslušný orgán po datu 30. dubna konstatuje, že celkové množství emisí uvedené v posuzované zprávě o emisích bylo chybně uvedeno jako nižší, zpráva je opravena a provozovatel vyřadí další povolenky v rámci nové lhůty?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc T-263/12: Usnesení Tribunálu ze dne 14. dubna 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Překážka věci rozsouzené — Povinnost uvést odůvodnění — Povinnost individuálního sdělení — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Právo na vlastnictví — Proporcionalita — Pravomoc Rady — Zneužití pravomoci — Nesprávné právní posouzení — Pojem ‚podpora šíření jaderných zbraní‘  — Nesprávné posouzení — Žaloba, která je po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. dubna 2014 – Manufacturing Support & Procurement Kala Naft v. Rada
   (Věc T-263/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Překážka věci rozsouzené - Povinnost uvést odůvodnění - Povinnost individuálního sdělení - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na vlastnictví - Proporcionalita - Pravomoc Rady - Zneužití pravomoci - Nesprávné právní posouzení - Pojem ‚podpora šíření jaderných zbraní‘ - Nesprávné posouzení - Žaloba, která je po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   2014/C 194/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Teherán, Írán) (zástupci: F. Esclatine a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: É. Cujo a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1)

      Výrok

               1)

               Žaloba se jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná odmítá.

               2)

               Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc C-218/06: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinností státem — Směrnice 2002/87/ES — Doplňkový dozor nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/22

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-218/06) (1)

   (Nesplnění povinností státem - Směrnice 2002/87/ES - Doplňkový dozor nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Maidani, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinností státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES (Úř. věst. L 35, s. 1; Zvl. vyd. 06/04, s. 340) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES ve stanovené lhůtě, a každopádně tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc C-379/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Den Haag – Nizozemsko) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV v. Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd a Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd v. TOP Logistics BV, Van Caem International BV „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 5 — Zboží označené ochrannou známkou, které je bez souhlasu majitele ochranné známky propuštěno do volného oběhu a do režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně — Právo tohoto majitele bránit tomuto propuštění — Pojem ‚užívání v obchodním styku‘“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Den Haag – Nizozemsko) – TOP Logistics BV, Van Caem International BV v. Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd a Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd v. TOP Logistics BV, Van Caem International BV
   (Věc C-379/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 5 - Zboží označené ochrannou známkou, které je bez souhlasu majitele ochranné známky propuštěno do volného oběhu a do režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně - Právo tohoto majitele bránit tomuto propuštění - Pojem ‚užívání v obchodním styku‘“)
   (2015/C 302/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Den Haag

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelky: TOP Logistics BV, Van Caem International BV, Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd

      Odpůrkyně: Bacardi & Company Ltd, Bacardi International Ltd, TOP Logistics BV, Van Caem International BV

      Výrok

   Článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky zapsané v jednom nebo několika členských státech může bránit tomu, aby třetí osoba propustila zboží označené touto ochrannou známkou do režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně poté, co jej bez souhlasu tohoto majitele dovezla do EHP a propustila do volného oběhu.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc T-320/07: Žaloba podaná dne 24. srpna 2007 – Jones a další v. Komise

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/37

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2007 – Jones a další v. Komise
   (Věc T-320/07)
   (2007/C 247/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Glenn Jones a Daphne Jones (Neath, Wales), FForch-y-Garron Coal Company Ltd (Neath, Wales), Desmond Ivor Evans a David Raymond Evans (Maesteg, Wales) (zástupce: D.I.W. Jeffreys, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. června 2007 ve věci COMP/37.037 týkající se stížnosti žalobců na protiprávní cenovou diskriminaci ze strany Central Electricity Generating Board;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci požadují na základě článku 230 ES zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. června 2007 (věc COMP/37.037 – SWSMA), zamítajícího stížnost, podle níž představují cenové praktiky Central Electricity Generating Board v letech 1984 až 1990 ve vztahu k výrobcům uhlí protiprávní cenovou diskriminaci soukromých výrobců uhlí včetně žalobců, která byla v rozporu s čl. 4 písm. b) Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli, která platila v tehdejší době.
   Uplatňují, že Komise se přijetím tohoto rozhodnutí dopustila řady zásadních právních pochybení nebo nesprávného posouzení a že je proto třeba rozhodnutí zrušit.
   Žalobci tvrdí, že Komise se dopustila právního pochybení, když otázku cenové diskriminace posoudila v celostátním měřítku namísto toho, aby ji posoudila ve vztahu k místnímu trhu, na němž byli stěžovatelé činní. Kromě toho žalobci tvrdí, že Komise nesprávně určila, že soukromé doly, kterým byly uděleny licence, mohou dodávat pouze omezené množství uhlí a to jen na krátká časová období, s ohledem na velikost důlních zařízení a licenční politiku British Coal Corporation. Konečně žalobci uvádějí, že Komise nesprávně dovodila, že jelikož uplynula platnost smlouvy o ESUO a Komise není výlučně příslušná pro řešení otázek porušení této smlouvy, není před domáháním se soudní ochrany před vnitrostátními soudy nutné rozhodnutí Komise.


title: Věc F-51/14: Žaloba podaná dne 3. června 2014 – ZZ v. ESVČ

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/62

         Žaloba podaná dne 3. června 2014 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-51/14)
   2014/C 292/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: ESVČ

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 3 v rámci povyšovacího řízení za rok 2013 a přiznání náhrady škody za nemajetkovou újmu, kterou údajně utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 9. října 2013 o sestavení seznamu úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení za rok 2013,

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-311/07: Žaloba podaná dne 5. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/24

         Žaloba podaná dne 5. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-311/07)
   (2007/C 211/45)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a B. Schima, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Rakouská republika tím, že nestanovila žádnou lhůtu pro zápis léčivých přípravků do žluté nebo zelené sekce kodexu hrazených léčivých přípravků, která by byla v souladu s čl. 6 bodem 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto ustanovení.

               —

               Rakouská republika ponese náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Cílem směrnice 89/105/EHS je kromě jiného odstranit rozdíly mezi vnitrostátními opatřeními hospodářské povahy, které členské státy přijímají za účelem kontroly nákladů zdravotnictví na léčivé přípravky. K tomu patří opatření k omezení sortimentu léčivých přípravků, jež jsou hrazeny vnitrostátními systémy zdravotního pojištění. Za účelem zamezení tomu, aby takové rozdíly způsobily ohrožení obchodu s léčivými přípravky uvnitř Společenství, stanoví směrnice určité požadavky na řízení o zápisu výrobků do seznamu léčivých přípravků hrazených vnitrostátním systémem zdravotního pojištění. V souladu s tím stanoví čl. 6 bod 1 směrnice lhůtu pro rozhodnutí o zápisu léčivých přípravků do tohoto takzvaného „pozitivního seznamu“.
   V Rakousku existují v rámci seznamu léčivých přípravků hrazených ze systému zdravotního pojištění tři různé sekce. „Zelená sekce“ obsahuje léčivé přípravky, jejichž předpis a hrazení bez předchozího souhlasu instituce sociálního zabezpečení jsou z lékařského hlediska a z hlediska zdravotní ekonomie smysluplné a odůvodněné, náklady léčivých přípravků uvedených ve „žluté sekci“ se hradí pouze v konkrétních odůvodněných případech po předchozím souhlasu instituce sociálního zabezpečení, a konečně „červená sekce“ obsahuje léčivé přípravky, pro které byla podána žádost o zápis do žluté nebo zelené sekce. Náklady léčivých přípravků uvedených v červené sekci se hradí v konkrétních odůvodněných případech po předchozím souhlasu instituce sociálního zabezpečení za předpokladu, že neexistují žádné alternativy ve žluté nebo zelené sekci. Důsledkem podání platné žádosti o zápis léčivého přípravku do žluté nebo zelené sekce kodexu hrazených léčivých přípravků je, že tento léčivý přípravek je na určitou dobu zařazen do červené sekce. Podle rakouské právní úpravy mohou léčivé přípravky zapsané v červené sekci setrvat v této sekci nejvýše 24 měsíců; pokud nemůže být stanovena průměrná cena v EU, prodlužuje se tato lhůta na 36 měsíců.
   Tato úprava je v rozporu s čl. 6 bodem 1 směrnice 89/105/EHS, neboť nedává žádnou záruku, že o zápisu léčivého přípravku do žluté nebo zelené sekce bude rozhodnuto během 90 nebo 180 dní, jak je požadováno tímto ustanovením směrnice.
   Jak rozhodl Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 12. června 2003 ve věci C-229/00, Komise v. Finsko, byly by ohroženy cíle směrnice, pokud by členský stát mohl zavést dvoustupňové řízení ke stanovení seznamu léčivých přípravků, na které se vztahuje zvýšená sazba úhrad, z nichž jedno řízení by splňovalo povinnosti stanovené v čl. 6 bodě 1 směrnice, zatímco druhé řízení by bylo od těchto povinností osvobozeno a nerespektovalo by cíle směrnice. Oproti názoru rakouské vlády musí být nejen se žádostí o zápis do pozitivního seznamu, ale i se žádostí o zařazení do určité kategorie takového seznamu zacházeno v souladu s požadavky čl. 6 bodu 1 směrnice, pokud zařazení do této kategorie, jak je tomu v Rakousku, s sebou přináší výhodnější podmínky úhrady než zařazení do jiné kategorie nebo setrvávání v této kategorii. V souladu s tím musí být proto zajištěno, aby bylo o takových žádostech rozhodováno v rámci lhůty stanovené v čl. 6 bodě 1 směrnice.
   Jelikož rakouské právo toto nestanoví, je v rozporu s uvedeným předpisem práva Společenství ve světle jeho výkladu Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. 1989, L 40, s. 8.


title: Věc C-383/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2007 – M-K Europa GmbH & Co. KG v. Stadt Regensburg

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 10. srpna 2007 – M-K Europa GmbH & Co. KG v. Stadt Regensburg
   (Věc C-383/07)
   (2007/C 283/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: M-K Europa GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Stadt Regensburg
   Předběžné otázky

               1)

               Může být pro posouzení otázky, zda potravina nebyla ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 258/97 (1)„dosud […] ve významné míře používán[a] ve Společenství k lidské spotřebě“ relevantní okolnost, že potravina byla krátce před 15. květnem 1997, kdy vstoupilo nařízení v platnost, dovezena do územně úzce vymezené oblasti Společenství (v projednávaném případě: San Marino) a byla tam dostupná?

               2)

               Jedná se již tehdy o nikoliv novou potravinu ve smyslu čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 258/97, jestliže všechny složky použité při výrobě potraviny dosud byly ve Společenství používány ve významné míře k lidské spotřebě?

               3)

               Je nutno čl. 1 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 258/97 vykládat restriktivně v tom smyslu, že do skupiny „potraviny […] skládající se z […] řas“ nespadají žádné potraviny, ve kterých jsou obsaženy pouze takové řasy, které již dosud byly ve Společenství používány k lidské spotřebě?

               4)

               Lze potravinu ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 258/97 považovat za potravinu, jejíž „bezpečnost byla prokázána dlouhodobým užíváním jako potravin[y]“, jestliže její bezpečnost byla prokázána pouze v regionech nacházejících se mimo Evropu (v projednávaném případě: Japonsko)?

               5)

               Lze potravinu považovat za potravinu, jejíž „bezpečnost byla prokázána dlouhodobým užíváním jako potravin[y]“ proto, že je vyráběna za použití složek, jejichž bezpečnost byla prokázána dlouhodobým užíváním v běžném postupu výroby a zpracování, neexistují-li žádné zkušenosti s touto kombinací složek a postupů?

               6)

               Vyplývá z čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 258/97, podle kterého „[v] případě potřeby může být postupem podle článku 13 stanoveno, zda se na typ potraviny nebo složky potraviny vztahuje odstavec 2 tohoto článku“, pro podnikatele povinnost, aby v případě sporu inicioval a vyčkal tohoto stanovení? Je možné z tohoto ustanovení a z čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 258/97 rovněž vyvodit požadavky, které jsou kladeny na povinnost tvrzení a na materiální důkazní břemeno?

      (1)  Úř. věst. L 43, s. 1.


title: Věc C-492/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Mercato San Severino — Itálie) — Ciro Di Donna v. Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) ( „Soudní spolupráce v občanských věcech — Mediace v občanských a obchodních věcech — Směrnice 2008/52/ES — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví obligatorní mediační řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di Pace di Mercato San Severino — Itálie) — Ciro Di Donna v. Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)
   (Věc C-492/11) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Mediace v občanských a obchodních věcech - Směrnice 2008/52/ES - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví obligatorní mediační řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 225/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di Pace di Mercato San Severino

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ciro Di Donna

      Žalovaná: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Giudice di Pace di Mercato San Severino — Výklad čl. 6 odst. 1 a článku 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, s. 3) — Vnitrostátní právní úprava ukládající povinnost provést pokus o smír před podáním žaloby k soudu, která může mít vliv na podání takovéto žaloby a na délku a výsledek soudního řízení

      Výrok

   Na předběžné otázky položené rozhodnutím Giudice di pace di Mercato San Severino (Itálie) ze dne 21. září 2011 ve věci C-492/11 již není namístě odpovídat.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-321/10: Žaloba podaná dne 4. srpna 2010 — SA.PAR. v. OHIM — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/25

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2010 — SA.PAR. v. OHIM — Salini Costruttori (GRUPPO SALINI)
   (Věc T-321/10)
   ()
   2010/C 260/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SA.PAR. Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bussoletti, G. Petrocchi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Salini Costruttori SpA (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               vyhovět této žalobě;

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2010 pro porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství a pro nedostatek odůvodnění;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „GRUPPO SALINI“ (přihláška č. 3 832 161) pro služby tříd 36, 37 a 42

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: SALINI COSTRUTTORI S.p.A.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Ochranná známka obecně známá v Itálii, faktická ochranná známka, název domény a obchodní firma „SALINI“ pro služby tříd 36, 37 a 42

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení, jakož i porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) téhož nařízení a nedostatek odůvodnění.


title: Věc C-237/15 PPU: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Minister for Justice and Equality v. Francis Lanigan „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Článek 6 — Právo na svobodu a bezpečnost — Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Evropský zatýkací rozkaz — Povinnost vykonat evropský zatýkací rozkaz — Článek 12 — Držení vyžádané osoby ve vazbě — Článek 15 — Rozhodnutí o předání — Článek 17 — Lhůty a postupy pro rozhodnutí o výkonu — Důsledky překročení lhůt“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland – Irsko) – Minister for Justice and Equality v. Francis Lanigan
   (Věc C-237/15 PPU) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 6 - Právo na svobodu a bezpečnost - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Povinnost vykonat evropský zatýkací rozkaz - Článek 12 - Držení vyžádané osoby ve vazbě - Článek 15 - Rozhodnutí o předání - Článek 17 - Lhůty a postupy pro rozhodnutí o výkonu - Důsledky překročení lhůt“)
   (2015/C 302/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister for Justice and Equality

      Odpůrce: Francis Lanigan

      Výrok

   Článek 15 odst. 1 a článek 17 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že vykonávající justiční orgán má po uplynutí lhůt stanovených v citovaném článku 17 nadále povinnost přijmout rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu.
   Článek 12 uvedeného rámcového rozhodnutí ve spojení s článkem 17 téhož rámcového rozhodnutí a s ohledem na článek 6 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v takové situaci byla vyžádaná osoba ponechána v souladu s právem vykonávajícího členského státu ve vazbě, i když celková doba držení této osoby ve vazbě tyto lhůty překračuje, není-li tato doba vzhledem k charakteristikám řízení vedeného ve věci dotčené v původním řízení nepřiměřená, což musí ověřit předkládající soud. Pokud vykonávající justiční orgán rozhodne o ukončení vazby uvedené osoby, musí učinit spolu s předběžným propuštěním této osoby veškerá opatření nezbytná k tomu, aby tato osoba nemohla uprchnout, a zajistit, aby materiální podmínky pro její účinné předání zůstaly splněny, dokud nebude přijato pravomocné rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu.

      (1)  Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


title: Věc C-116/07: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 23. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 23. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-116/07) (1)

   (2008/C 209/60)

      Jednací jazyk: čeština

   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc F-81/11: Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — ZZ v. EASA

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/41

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — ZZ v. EASA
   (Věc F-81/11)
   2011/C 340/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: B.-H. Vincent, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí znovu dosadit žalobce na nemanažerskou pozici v zájmu služby v důsledku nepříznivého posudku a návrh na zaplacení žalobci částky z titulu údajně vzniklé škody.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí výkonného ředitele ze dne 17. prosince 2010 týkající se znovudosazení žalobce na „nemanažerskou pozici v zájmu služby“ v důsledku nepříznivého posudku jeho manažerských schopností;

               —

               uložit EASA povinnost zaplatit žalobci částku stanovenou ex aequo et bono na 350 000 eur z titulu náhrady jeho morální a profesní újmy, navýšenou o zákonné úroky z prodlení od data splatnosti uvedené částky;

               —

               uložit EASA náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-693/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – Clover Canyon v. EUIPO – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka CLOVER CANYON – Starší národní slovní ochranná známka CANYON – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Nebezpečí záměny“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 – Clover Canyon v. EUIPO – Kaipa Sportswear (CLOVER CANYON)
      (Věc T-693/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka CLOVER CANYON - Starší národní slovní ochranná známka CANYON - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny“)
      (2016/C 454/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Clover Canyon, Inc. (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: T. Schmitz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kaipa Sportswear GmbH (Heilbronn, Německo) (zástupce: D. Pauli, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. srpna 2015 (věc R 3018/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kaipa Sportswear a Clover Canyon

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Clover Canyon, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc T-32/10: Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Ella Valley Vineyards v. OHIM — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/40

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Ella Valley Vineyards v. OHIM — Hachette Filipacchi Presse (ELLA VALLEY VINEYARDS)
   (Věc T-32/10)
   2010/C 80/65
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ella Valley Vineyards (Adulam) (Jeruzalém, Izrael) (zástupce: C. de Haas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hachette Filipacchi Presse SA (Levallois-Perret, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem OHIM dne 11. listopadu v celém rozsahu, jelikož porušilo čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení společnosti ELLA VALLEY VINEYARDS v souladu s články 87 až 93 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „ELLA VALLEY VINEYARDS“ pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 3 360 914)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Hachette Filipacchi Presse SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: francouzská slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „ELLE“ pro výrobky třídy 16 (ochranná známka č. 3 475 365)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009, jelikož si dotyčná veřejnost nevytvoří žádnou spojitost mezi dotčenými ochrannými známkami a užívání ochranné známky „ELLA VALLEY VINEYARDS“ nebude neoprávněně těžit z dobrého jména starších ochranných známek „ELLE“.


title: Věc T-77/09: Žaloba podaná dne 17. února 2009 – hofherr communikation v. OHIM

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/34

         Žaloba podaná dne 17. února 2009 – hofherr communikation v. OHIM
   (Věc T-77/09)
   2009/C 90/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: hofherr communikation (Innsbruck, Rakousko) (zástupce: S. Warbek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. prosince 2008 ve věci R 1410/2008-1 a umožnit zápis přihlašované ochranné známky; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „NATURE WATCH“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 39, 41 a 43 – mezinárodní přihláška č. WOO 957 541

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky jako ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát došel nesprávně k závěru, že přihlašovaná ochranná známka je popisná a, dále, že přihlašovaná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-266/04, C-267/04, C-268/04, C-269/04, C-270/04: Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Etienne ze dne 5. dubna 2004 ve věcech SAS Nazairdis proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, JACELI SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, KOMOGO SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, Tout pour la maison SARL proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, SAS Distribution Casino France proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/22

         Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Etienne ze dne 5. dubna 2004 ve věcech SAS Nazairdis proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, JACELI SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, KOMOGO SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, Tout pour la maison SARL proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC, SAS Distribution Casino France proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC
   (Věc C-266/04, C-267/04, C-268/04, C-269/04, C-270/04)
   (2004/C 228/44)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byly rozsudky Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Etienne ze dne 5. dubna 2004, ve věcech

               —

               SAS Nazairdis proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC (věc C-266/04)

               —

               JACELI SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC (věc C-267/04)

               —

               KOMOGO SA proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC (věc C-268/04)

               —

               Tout pour la maison SARL proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC (věc C-269/04)

         které došly Kanceláři Soudního dvora dne 24. června 2004 a ve věci

               —

               SAS Distribution Casino France proti Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales – Caisse ORGANIC (věc C-270/04), který došel Kanceláři Soudního dvora dne 25. června 2004 předloženy žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.

         Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Etienne
   žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda musí být článek 87 Smlouvy o ES vykládán v tom smyslu, že veřejné podpory poskytnuté Francií prostřednictvím C.P.D.C. (Comité Professionnel de la Distribution des Carburants) a F.I.S.A.C. (Fonds d'Intervention pour la Sauvegarde de l'Artisanat et du Commerce) spočívající v pomoci řemeslníkům a obchodníkům při ukončení činnosti a v dotaci režimu důchodového pojištění osob samostatně výdělečně činných v průmyslových a obchodních živnostech, jakož i v dotaci režimu osob samostatně výdělečně činných v řemeslných živnostech, představují režimy státních podpor?


title: Věc C-516/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 178 písm. a) — Nárok na odpočet — Způsoby uplatnění — Článek 226 body 6 a 7 — Povinně uváděné údaje na faktuře — Rozsah a druh poskytnutých služeb — Den, kdy bylo uskutečněno poskytnutí služby“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-516/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 178 písm. a) - Nárok na odpočet - Způsoby uplatnění - Článek 226 body 6 a 7 - Povinně uváděné údaje na faktuře - Rozsah a druh poskytnutých služeb - Den, kdy bylo uskutečněno poskytnutí služby“)
   (2016/C 419/06)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Barlis 06 – Investimentos Imobiliários e Turísticos SA

      Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Výrok

   Článek 226 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že faktury uvádějící pouze text: „právní služby poskytnuté od [určitého data] do dnešního dne“, jako jsou faktury dotčené v původním řízení, nejsou a priori v souladu s požadavky uvedenými v bodě 6 tohoto článku a že faktury uvádějící pouze text: „právní služby poskytnuté do dnešního dne“ nejsou a priori v souladu s požadavky uvedenými v bodě 6 ani v bodě 7 uvedeného článku, což však přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
   Článek 178 písm. a) směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním daňovým orgánům v tom, aby odmítly uznat nárok na odpočet DPH pouze z toho důvodu, že osoba povinná k dani má fakturu, která nesplňuje podmínky vyžadované čl. 226 body 6 a 7 této směrnice, i když uvedené orgány disponují všemi informacemi nezbytnými k ověření, že byly splněny věcné hmotněprávní podmínky pro uplatnění tohoto nároku.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc C-4/03: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Gesellschaft für Antriebstechnik mbH & Co. KG (GAT) v. Lamellen und Kupplungsbau Beteiligungs KG (LuK) (Bruselská úmluva — Článek 16 bod 4 — Spory, jejichž předmětem je zápis nebo platnost patentů — Výlučná příslušnost soudu místa udělení patentu nebo jeho zápisu — Žaloba na prohlášení o neporušení patentu — Otázka platnosti patentu, která je předmětem incidenční námitky)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/1

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Gesellschaft für Antriebstechnik mbH & Co. KG (GAT) v. Lamellen und Kupplungsbau Beteiligungs KG (LuK)
   (Věc C-4/03) (1)

   (Bruselská úmluva - Článek 16 bod 4 - Spory, jejichž předmětem je zápis nebo platnost patentů - Výlučná příslušnost soudu místa udělení patentu nebo jeho zápisu - Žaloba na prohlášení o neporušení patentu - Otázka platnosti patentu, která je předmětem incidenční námitky)
   (2006/C 224/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gesellschaft für Antriebstechnik mbH & Co. KG (GAT)

      Žalovaná: Lamellen und Kupplungsbau Beteiligungs KG (LuK)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Düsseldorf – Výklad čl. 16 bodu 4 Bruselské úmluvy – Výlučná příslušnost „pro řízení, jejichž předmětem je ... platnost patentů“ – Zahrnutí či nezahrnutí žaloby směřující k tomu, aby bylo konstatováno porušení (nebo neporušení) patentu, kdy v průběhu řízení účastník řízení uplatňuje neplatnost patentu
   Výrok

      Článek 16 bod 4 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění naposledy změněném Úmluvou ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, musí být vykládán v tom smyslu, že se pravidlo o výlučné příslušnosti, které stanoví, týká všech sporů o zápis nebo platnost patentu, bez ohledu na to, zda je tato otázka uplatněna prostřednictvím žaloby nebo námitky.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8. 3. 2003.


title: Věc C-256/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 10. května 2013 — Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 10. května 2013 — Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht
   (Věc C-256/13)
   2013/C 207/42
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Provincie Antwerpen

      Žalovaná: Belgacom NV van publiek recht

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat článek 6 nebo článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) v tom smyslu, že zakazují, aby bylo orgánu členského státu umožněno z rozpočtových nebo jiných důvodů zdanit hospodářskou činnost provozovatelů telekomunikací, umožněnou na území nebo jeho části na základě existence podpěr GSM, sloupů nebo antén na veřejných nebo soukromých pozemcích?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21.


title: Věc C-237/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Ge.A.P. Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Ge.A.P. Srl proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
   (Věc C-237/13 P)
   2013/C 207/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ge.A.P. Srl (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Tribunálu;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uplatněným v prvním stupni, a v důsledku toho

                           —

                           zrušit případně a v mezích zájmu navrhovatelky rozhodnutí Evropské komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích;

                           —

                           podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vymáhat přiznané úlevy a navýšit tuto částku o úroky v obdobích uvedených v rozsudku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka předkládá devět důvodů:

                  První důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že v něm nebyl učiněn závěr, že dotčená opatření neposkytují příslušným příjemcům žádnou výhodu vzhledem k jejich kompenzačnímu charakteru.

                  Druhý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že nebyla vyloučena, nebo v každém případě nebyla posouzena schopnost dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.

                  Třetí důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].

                  Čtvrtý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].

                  Pátý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].

                  Šestý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES [nyní čl. 106 odst. 2 SFEU].

                  Sedmý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena existence podpory a z toho vyplývajícího porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).

                  Osmý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí vymáhání.

                  Devátý důvod: Vadnost usnesení z důvodu, že byla vyloučena použitelnost čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o uplatnění úroků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc T-35/12: Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — Icelandic Group UK v. Komise

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/29

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — Icelandic Group UK v. Komise
   (Věc T-35/12)
   2012/C 73/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Icelandic Group UK Ltd (Grimsby, Spojené království) (zástupce: V. Sloane, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise K(2011) 8113 v konečném znění ze dne 15. listopadu 2011, kterým bylo shledáno, že vrácení dovozního cla není v konkrétním případě odůvodněné (rem 04/2010), a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení a jiných nákladů a výdajů, které žalobkyně vynaložila v souvislosti s touto věcí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí a článku 906a nařízení Komise 2454/93/EHS (1), neboť žalovaná nerespektovala právo žalobkyně na obhajobu v řízení, jež vedlo k přijetí čl. 1 odst. 2 napadeného rozhodnutí, a to tím, že přijala rozhodnutí zasahující do práv žalobkyně, aniž jí přitom poskytla právo být vyslechnuta ohledně základu tohoto nepříznivého rozhodnutí, tj. ohledně závěru žalované, že v případě dovozů uskutečněných v době od 1. prosince 2006 do 24. července 2007 orgány Spojeného království nepochybily.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení čl. 220 odst. 2 písm. b), článku 236 nebo článku 239 nařízení Rady (EHS) 2913/92 (2), neboť

                           —

                           žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když shledala, že podmínky pro vrácení dovozního cla podle čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nebyly za daných okolností splněny. Závěr žalované, že v případě dovozů uskutečněných v době od 1. prosince 2006 do 24. července 2007 orgány Spojeného království nepochybily, je zjevně nesprávný;

                           —

                           dále či podpůrně se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že podmínky pro vrácení dovozního cla podle článku 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nejsou splněny. Závěr žalované, že za okolností projednávané věci nelze hovořit o zvláštní situaci ve smyslu článku 239, je zjevně nesprávný.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc T-338/11: Žaloba podaná dne 30. června 2011 — Getty Images v. OHIM (PHOTOS.COM)

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/39

         Žaloba podaná dne 30. června 2011 — Getty Images v. OHIM (PHOTOS.COM)
   (Věc T-338/11)
   2011/C 252/87
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Getty Images (US), Inc. (Seattle, Spojené státy) (zástupce: P. G. Olson, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. dubna 2011 ve věci R 1831/2010-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PHOTOS.COM“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 42 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8549991

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát: (i) nesprávně konstatoval, že přihlášená ochranná známka popisuje výrobky/služby, pro které je zápis požadován; (ii) dopustil se pochybení, když nezohlednil skutečnost, že název domény žalobkyně odpovídá přihlášené ochranné známce a má vliv na posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky; a (iii) nesprávně posoudil, že dokumentace nestačí k prokázání toho, že ochranná známka získala rozlišovací způsobilost a založil své rozhodnutí na nesprávném pochopení předložených důkazů. Porušení zásad rovného zacházení a legitimního očekávání v rozsahu, v němž odvolací senát nesprávně označil za bezvýznamnou skutečnost, že OHIM v rámci předchozí přihlášky zapsal ochrannou známku žalobkyně „PHOTOS.COM“ pro podobné výrobky a služby


title: Věc T-241/06: Žaloba podaná dne 7. září 2006 – Reitz a von Gadomski v. OHIM (CMD-CLINIC)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/25

         Žaloba podaná dne 7. září 2006 – Reitz a von Gadomski v. OHIM (CMD-CLINIC)
   (Věc T-241/06)
   (2006/C 261/47)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobci: J. Reitz (Aumühle, Německo) a B. von Gadomski (Hamburg, Německo) (zástupce: U. Poser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 6. července 2006 (R0372/2006-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CMD-CLINIC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10 a 44 (přihláška č. 3 661 337).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí je protiprávní, neboť přihláška byla neprávem zamítnuta podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 (1) z důvodu jejího popisného charakteru, jakož i podle čl. 7 odst. 1 písm. c) z důvodu chybějící rozlišovací způsobilosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. ledna 2005 ve věci C-422/02 P: Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Antidumpingová opatření — Nařízení, jímž se končí antidumpingová řízení — Zpětná účinnost — Rovné zacházení — Nediskriminace — Dovozy určitých velkých hliníkových elektrolytických kondenzátorů pocházejících z Japonska)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. ledna 2005
   ve věci C-422/02 P: Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Antidumpingová opatření - Nařízení, jímž se končí antidumpingová řízení - Zpětná účinnost - Rovné zacházení - Nediskriminace - Dovozy určitých velkých hliníkových elektrolytických kondenzátorů pocházejících z Japonska)
   (2005/C 82/01)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-422/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora podaný dne 21. listopadu 2002, Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH, se sídlem v Nurembergu (Německo), (zmocněnci: K. Adamantopoulos, J. Branton a J. Gutiérrez Gisbert), přičemž další účastníci řízení jsou: Rada Evropské unie (zmocněnec: S. Marquardt, ve spolupráci s G. Berrischem) a Komise Evropských společenství (zmocněnci: T. Scharf a S. Meany), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Europe Chemi-Con (Deutschland) GmbH ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v tomto stupni řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 21. října 2004 ve věci T-49/03, Gunda Schumann proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Předběžné testy — Zrušení otázky v testu s výběrem z více možností — Zásada proporcionality — Porušení oznámení o výběrovém řízení)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 21. října 2004
   ve věci T-49/03, Gunda Schumann proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Předběžné testy - Zrušení otázky v testu s výběrem z více možností - Zásada proporcionality - Porušení oznámení o výběrovém řízení)
   (2004/C 314/48)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-49/03, Gunda Schumann, s bydlištěm v Berlíně (Německo), zastoupená Y. Bockem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise pro otevřené výběrové řízení COM/A/11/01, jímž žalobkyně nebyla připuštěna ke zkouškám následujícím po předběžných testech, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předseda, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v jakém směřuje ke zrušení rozhodnutí ze dne 19. července 2002.

               2.

               Žaloba se zamítá jako neopodstatněná v rozsahu, v jakém směřuje ke zrušení rozhodnutí ze dne 4. června 2002.

               3.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc C-588/16 P: Kasační opravný prostředek podaný společností Generics (UK) Ltd dne 18. listopadu 2016 proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-469/13, Generics (UK) v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/23

         Kasační opravný prostředek podaný společností Generics (UK) Ltd dne 18. listopadu 2016 proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-469/13, Generics (UK) v. Komise
   (Věc C-588/16 P)
   (2017/C 030/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Generics (UK) Ltd (zástupci: I. Vandenborre, advocaat, T. Goetz, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek nebo přijal jakákoli jiná opatření, která považuje za vhodná.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku. Tribunál neprokázal, že dohody o narovnání představují porušení „z hlediska cíle“ ve smyslu rozsudku Cartes Bancaires. Tribunál zejména neuvedl, proč jsou dohody o urovnání na základě vlastní povahy v nezbytném rozsahu škodlivé pro hospodářskou soutěž, aniž by bylo nutné posuzovat jejich skutečné a možné účinky. Tribunál místo toho vyjadřuje pochybnosti a nejistotu stran zásadních bodů analýzy dohod o urovnání.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku. Důkazy, o které se opírají závěry Tribunálu, nesplňují požadavky na přesnost, spolehlivost, soudržnost a ucelenost důkazů, které Soudní dvůr vymezil jakožto nezbytné pro splnění důkazního břemene při prokazování protiprávního jednání „z hlediska cíle“.

               3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku. Tribunál obrací důkazní břemeno tím, že společnosti Generics (UK) ukládá, aby na podporu zákonnosti dohod o urovnání prokázala, že v důsledku soudního řízení by zcela jistě vzniklo riziko a že společnost Generics (UK) by v tomto řízení zcela jistě neměla úspěch.

               4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku. Tribunál v plném rozsahu nepřezkoumal zamítnutí uplatnění čl. 101 odst. 3 SFEU ze strany Komise.

               5.

                  Pátý důvod kasačního opravného prostředku. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uplatnil svou pravomoc soudního přezkumu nad rámec své pravomoci, když konstatoval nové porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, které nebylo uvedeno v rozhodnutí, a svým zjištěním nahradil zjištění Komise.

               6.

                  Šestý důvod kasačního opravného prostředku. Tribunál nevymezil jasné, přesné a soudržné důkazy, o které by se opíralo konstatování, že se společnost Generics (UK) dopustila údajného protiprávního jednání úmyslně nebo z nedbalosti, jak je vyžadováno podle čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy.

      (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1.


title: Věc C-293/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Finská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/83/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-293/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/83/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2009/C 82/15)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a I. Koskinen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupci: J. Heliskoski, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-422/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-422/06) (1)

   (2007/C 183/56)

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-320/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/71

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)
   (Věc T-320/06)
   (2006/C 326/147)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alberto Jorge Moreira da Fonseca Lda (Santo Tirso, Portugalsko) (zástupce: M. Oehen Mendes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: General Óptica SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. srpna 2006, oznámené žalobkyni dne 27. září 2006, v řízení o prohlášení neplatnosti č. 829C (věc č. R 946/2005-1) a v důsledku toho prohlásit ochranou známku Společenství č. 2 436 723„GENERAL OPTICA“, jejíž žádost o zápis byla podána dne 5. listopadu 2001 a která byla zapsaná dne 31. ledna 2003, za neplatnou nebo, podpůrně, zrušenou;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „GENERAL OPTICA“ pro služby ve třídě 42 (služby optiků) – ochranná známka Společenství č. 2 436 723

      Majitel ochranné známky Společenství: General Óptica SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Starší národní obchodní název „Generalóptica“ pro dovoz a maloobchodní prodej optických, zkušebních a fotografických přístrojů

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení mimo jiné čl. 8 odst. 1 a 4 nařízení Rady č. 40/94, jelikož existuje nebezpečí záměny mezi těmito dvěma označeními a označení žalobkyně je poskytována vnitrostátní ochrana.
   Porušení pravidla 22 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož OHIM nesplnil svoji povinnost požádat žalobkyni o předložení důkazu dřívějšího užívání, kterého se dovolávala.


title: Věc C-497/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Charlottenburg (Německo) dne 17. listopadu 2008 — Amiraike Berlin GmbH v. Aero Campus Cottbus Ltd.

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Charlottenburg (Německo) dne 17. listopadu 2008 — Amiraike Berlin GmbH v. Aero Campus Cottbus Ltd.
   (Věc C-497/08)
   2009/C 113/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Charlottenburg

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Amiraike Berlin GmbH

      Další účastnice: Aero Campus Cottbus Ltd.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat předpisy primárního práva Společenství, zejména články 10, 43 a 48 Smlouvy o ES, stejně jako zásadu vzájemného uznávání platných právních řádů členských států mezi sebou navzájem tak, že členský stát (první členský stát) cestou ratifikace primárního práva Společenství prohlásil, že je na svém výsostném území v každém případě v zásadě srozuměn s nařízeným opatřením týkajícím se vyvlastnění dle právního řádu druhého členského státu, pokud se soukromoprávní společnost dotčená tímto vyvlastňovacím opatřením v rámci výkonu své svobody usazování vědomě podřídila právu společností druhého členského státu, podle kterého bylo toto opatření nařízeno, ačkoliv je hospodářsky činná v prvním členském státě a v tomto státě rovněž disponuje majetkem, který je tímto vyvlastňovacím opatřením dotčen?


title: Věc C-179/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft. „Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Směrnice 2008/95/ES — Článek 5 odst. 1 — Inzeráty týkající se třetí osoby dostupné na internetu — Neoprávněné užívání ochranné známky — Inzeráty zveřejněné na internetu bez vědomí a souhlasu této třetí osoby nebo ponechané na internetu navzdory jejímu nesouhlasu — Žaloba majitele ochranné známky proti uvedené třetí osobě“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Věc C-179/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 5 odst. 1 - Inzeráty týkající se třetí osoby dostupné na internetu - Neoprávněné užívání ochranné známky - Inzeráty zveřejněné na internetu bez vědomí a souhlasu této třetí osoby nebo ponechané na internetu navzdory jejímu nesouhlasu - Žaloba majitele ochranné známky proti uvedené třetí osobě“)
   (2016/C 156/27)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Daimler AG

      Žalovaná: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že třetí osoba, která je uvedena v inzerátu zveřejněném na internetové stránce, jenž obsahuje označení podobné nebo totožné s ochrannou známkou způsobem, který vzbuzuje dojem, že mezi touto osobou a majitelem ochranné známky existuje obchodní vztah, se nedopouští užívání tohoto označení, které by majitel mohl na základě tohoto ustanovení zakázat, pokud předmětný inzerát nebyl zadán touto třetí osobou ani jejím jménem, nebo v případě, že tento inzerát byl zadán touto třetí osobou nebo jejím jménem se souhlasem majitele ochranné známky, pokud tato třetí osoba výslovně požádala provozovatele této internetové stránky, u něhož inzerát zadala, o jeho odstranění nebo odstranění v něm uvedené zmínky o ochranné známce.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-160/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Adler Modemärkte v. OHIM – Blufin (MARINE BLEU) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MARINE BLEU — Starší slovní ochranná známka Společenství BLUMARINE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Adler Modemärkte v. OHIM – Blufin (MARINE BLEU)
   (Věc T-160/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MARINE BLEU - Starší slovní ochranná známka Společenství BLUMARINE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 202/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adler Modemärkte AG (Haibach, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Blufin SpA (Carpi, Itálie) (zástupce: F. Caricato, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2012 (věc R 1955/2010 2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Blufin SpA a Adler Modemärkte AG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Adler Modemärkte AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               3)

               Blufin SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc F-126/12: Žaloba podaná dne 26. října 2012 — ZZ v. Komise

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/29

         Žaloba podaná dne 26. října 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-126/12)
   2013/C 71/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Boury, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení odpovědi na stížnost, kterou se žalobce domáhal, aby Komise zaprvé uznala, že pouze některé dokumenty obsažené v jeho osobním spise mohou být poskytnuty vyšetřujícímu soudci Tribunal de première instance de Bruxelles, a za druhé, aby bylo určeno, že je nezákonné uvedenému soudu utajit rozhodnutí ze dne 2. února 2001.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit odpověď OOJ ze dne 24. srpna 2012 na stížnost č. R/367/12;

               —

               uznat nezákonnost utajení jeho skutečného osobního spisu belgickým soudům, jakož i rozhodnutí OOJ ze dne 2. února 2001 a všech souvisejících dokumentů, dokumentů, které si belgické trestní soudy vyžádaly od Komise;

               —

               uznal, že Tribunal de Bruxelles byly nezákonně poskytnuty důvěrné dokumenty zhotovené bez jakékoli právní kontroly a mimo rámec pravidel služebního řádu původním oddělením ADMIN B9 pověřeným správním šetřením, které dne 2. února 2001 zahájil OOJ v rozporu s pravidly služebního řádu;

               —

               uznal, že zaměstnanci Komise bez pověření či oprávnění zasáhli do přezkumu jeho stížnosti prováděného Tribunal de Bruxelles s úmyslem způsobit mu újmu;

               —

               uznal, že po celou dobu tohoto řízení byla závažně porušována jeho základní lidská práva, jakož i práva jeho rodiny, a vznikla mu velká a obtížně nahraditelná profesní, nemajetková a majetková újma, a že má proto nárok na náhradu této škody.


title: Věc T-207/08: Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Habanos v. OHIM – Tabacos de Centroamérica (KIOWA)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/56

         Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Habanos v. OHIM – Tabacos de Centroamérica (KIOWA)
   (Věc T-207/08)
   (2008/C 209/101)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Corporación Habanos, SA, (Ciudad de la Habana, Kuba) (zástupci: V. Gil Vega a A. Ruiz López, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tabacos de Centroamérica, SL (Pozuelo de Alarcón, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. března 2008 a určit, že skutečně existuje podobnost, jakož i pravděpodobnost záměny mezi smíšenou ochrannou známkou KIOWA a staršími smíšenými ochrannými známkami COHIBA, jež označují tytéž výrobky, jakož i že ze strany přihlašovatele došlo k pokusu o neoprávněný zisk/újmu na rozlišovací způsobilosti či na dobrém jméně výše uvedených starších ochranných známek COHIBA, a z toho důvodu zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 963 931 KIOWA (smíšená); nebo podpůrně zrušit výše uvedené rozhodnutí OHIM, nařídit opětovné zaslání spisu odvolacímu senátu OHIM za účelem jeho přezkoumání a posouzení vyjádření a důkazů týkajících se čl. 8 odst. 5 nařízení 40/94, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Tabacos de Centroamérica, S.L.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „KIOWA“ pro výrobky třídy 34 (přihláška č. 3 963 931).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Corporación Habanos S.A., která obchoduje společně s Habanos S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka „COHIBA“ (ochranná známka Společenství č. 3 323 292), slovná ochranná známka „COHIBA“ (španělská ochranná známka č. 1 271 173) a obrazová ochranná známka „COHIBA“ (španělská ochranná známka č. 2 052 344) pro výrobky třídy 34.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: zejména vysoký stupeň podobnosti mezi ochrannými známkami, jež jsou předmětem sporu, přičemž tato podobnost by mohla vést k pravděpodobnosti záměny.


title: Věc F-23/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. října 2007 – M v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA) (Veřejná služba — Úředníci — Invalidita — Výbor pro otázky invalidity — Odmítnutí svolání — Zjevná nepřípustnost)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/55

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. října 2007 – M v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA)
   (Věc F-23/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Invalidita - Výbor pro otázky invalidity - Odmítnutí svolání - Zjevná nepřípustnost)
   (2008/C 22/106)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: M (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA) (zástupci: V. Salvatore a S. Vanlievendael, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí EMEA ze dne 25. října 2006, kterým se zamítá žádost žalobce týkající se svolání výboru pro otázky invalidity – Návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007, s. 35.


title: Spojené věci C-129/05 a C-130/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. září 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – NV Raverco (C-129/05), Coxon & Chatterton Ltd (C-130/05) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Směrnice 97/78/ES — Nařízení (EHS) č. 2377/90 — Veterinární kontroly — Produkty ze třetích zemí — Zpětné zaslání produktů, které nevyhovují dovozním podmínkám — Zabavení a zničení)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. září 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – NV Raverco (C-129/05), Coxon & Chatterton Ltd (C-130/05) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Spojené věci C-129/05 a C-130/05) (1)

   (Směrnice 97/78/ES - Nařízení (EHS) č. 2377/90 - Veterinární kontroly - Produkty ze třetích zemí - Zpětné zaslání produktů, které nevyhovují dovozním podmínkám - Zabavení a zničení)
   (2006/C 294/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: NV Raverco, Coxon & Chatterton Ltd

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 17 odst. 2, čl. 22 odst. 2 a přílohy I směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství (Úř. věst. L 24, s. 9) – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu (Úř. věst. L 224, s. 1) – Veterinární kontroly – Zpětné zaslání produktů, které nevyhovují dovozním podmínkám – Zabavení a zničení – Ochrana zájmů třetích zemí i v případě neexistence zájmu Společenství.
   Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že důvod, který brání zpětnému odeslání zásilky, která nevyhovuje dovozním podmínkám, musí být založen na nesplnění podmínek Společenství.

               2)

               Článek 22 odst. 2 směrnice 97/78 ve spojení s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu, musí být vykládán v tom smyslu, že kogentně ukládá příslušným veterinárním orgánům zabavení a zničení produktů, u nichž je na základě veterinárních kontrol provedených podle této směrnice zřejmé, že obsahují látku uvedenou v příloze IV uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-213/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht – Německo) – Wendy Geven v. Land Nordrhein-Westfalen (Příhraniční pracovník — Nařízení (EHS) č. 1612/68 — Příspěvek na výchovu — Odmítnutí přiznání — Sociální výhoda — Podmínka bydliště)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht – Německo) – Wendy Geven v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-213/05) (1)

   (Příhraniční pracovník - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Příspěvek na výchovu - Odmítnutí přiznání - Sociální výhoda - Podmínka bydliště)
   (2007/C 211/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundessozialgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Wendy Geven

      Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundessozialgericht – Výklad čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) – Sociální výhoda – Vnitrostátní právní předpisy podřizující přiznání příspěvku na výchovu (Erziehungsgeld) osobám, které nemají v tuzemsku své bydliště nebo obvyklý pobyt, podmínce překročení prahové hodnoty 15 pracovních hodin týdně (Geringfügigkeitsgrenze)
   Výrok
   Článek 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství nebrání tomu, aby vnitrostátní právní úprava členského státu nepřiznala státní příslušnici jiného členského státu, která má v tomto jiném státě bydliště a která v prvním státě vykonává zanedbatelnou výdělečnou činnost (v rozsahu mezi 3 a 14 hodinami týdně), sociální výhodu, kterou představuje německý příspěvek na výchovu, z důvodu, že v prvním státě nemá své bydliště ani obvyklý pobyt.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc C-276/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 17. května 2016 – Prequ' Italia Srl v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 17. května 2016 – Prequ' Italia Srl v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Věc C-276/16)
   (2016/C 305/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Prequ' Italia Srl

      Odpůrce: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Předběžná otázka

   Jsou italské právní předpisy [dotčeny jsou předpisy daňové povahy], které ve prospěch daňového poplatníka, který nebyl celními orgány vyslechnut před přijetím daňového výměru, nestanoví odkladný účinek na výkon výměru jako normální důsledek podání opravného prostředku, v rozporu s obecnou procesní zásadou Unie týkající se kontradiktornosti?


title: Věc T-122/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods v. Rada ( „Dumping — Dovoz upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Čínské lidové republiky — Práva obhajoby — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Článek 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods v. Rada
   (Věc T-122/09) (1)

   (Dumping - Dovoz upravených nebo konzervovaných citrusových plodů pocházejících z Čínské lidové republiky - Práva obhajoby - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Článek 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 15 odst. 2 a čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2011/C 103/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd (Liuao Town, Sanmen County, Čína); a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd (Dangyang City, Čína) (zástupci: F. Carlin, barrister, A. MacGregor, solicitor, N. Niejahr a Q. Azau, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a R. Szostak, zmocněnci, ve spolupráci původně s G. Berrischem a G. Wolfem, poté s G. Berrischem, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a C. Clyne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinky atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 350, s. 35) rozsahu, v němž se týká žalobkyň.

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 1355/2008 ze dne 18. prosince 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené z dovozu některých upravených nebo konzervovaných citrusových plodů (mandarinky atd.) pocházejících z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.

               2)

               Společnosti Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd a Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd. ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Zhejiang Xinshiji Foods a Hubei Xinshiji Foods.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc C-138/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Compass-Datenbank GmbH v. Rakouská republika ( „Hospodářská soutěž — Článek 102 SFEU — Pojem „podnik“ — Údaje v obchodním rejstříku a rejstříku společností uložené v databázi — Shromažďování a zpřístupňování těchto údajů za úplatu — Dopady odmítnutí orgánů veřejné moci umožnit další použití těchto údajů — Zvláštní právo podle článku 7 směrnice 96/9/ES“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Compass-Datenbank GmbH v. Rakouská republika
   (Věc C-138/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Článek 102 SFEU - Pojem „podnik“ - Údaje v obchodním rejstříku a rejstříku společností uložené v databázi - Shromažďování a zpřístupňování těchto údajů za úplatu - Dopady odmítnutí orgánů veřejné moci umožnit další použití těchto údajů - Zvláštní právo podle článku 7 směrnice 96/9/ES)
   2012/C 287/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Compass-Datenbank GmbH

      Žalovaná: Rakouská republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad článku 102 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, která za nahlédnutí do obchodního rejstříku stanoví poplatek a zakazuje jakékoli jiné obchodní využívání tohoto rejstříku — Pojem hospodářská činnost — Zneužití dominantního postavení — Rozsah doktríny základních infrastruktur (essential facilities doctrine).

      Výrok

   Činnost orgánu veřejné moci, která spočívá v tom, že do databáze ukládá údaje, které musí podniky oznamovat na základě zákonných povinností, a za poplatek umožňuje nahlížení do této databáze nebo pořizování výpisů z ní, nepředstavuje hospodářskou činnost, takže tento orgán nelze v souvislosti s touto činností považovat za podnik ve smyslu článku 102 SFEU. Skutečnost, že je za toto nahlížení nebo poskytování výpisů hrazen poplatek upravený zákonem, který není stanoven přímo či nepřímo dotyčným subjektem, nemůže vést ke změně právní kvalifikace uvedené činnosti. Kromě toho ani v případě, kdy tento orgán veřejné moci s odvoláním na zvláštní ochranné právo, které je mu přiznáno jakožto pořizovateli dotčené databáze podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází, nebo jakékoli jiné právo duševního vlastnictví, zakazuje jakékoli další použití takto shromážděných a zpřístupněných údajů, nevykonává hospodářskou činnost, a nemůže být proto v souvislosti s touto činností považován za podnik ve smyslu článku 102 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.