title: Věc T-45/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. května 2013 — Itálie v. Komise

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/83

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. května 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-45/11) (1)

   2013/C 225/186
   Jednací jazyk: italština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc T-691/14: Žaloba podaná dne 21. září 2014 – Servier a další v. Komise

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/25

         Žaloba podaná dne 21. září 2014 – Servier a další v. Komise
   (Věc T-691/14)
   (2014/C 462/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Servier SAS (Suresnes, Francie); Servier Laboratories Ltd (Wexham, Spojené království) a Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (zástupci: I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, advokát, a M.-I. F. Utges Manley, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zcela nebo zčásti zrušil články 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 a 8 rozhodnutí Komise č. C (2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 v řízení podle článku 101 a článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie [AT.39.612 – Périndopril (Servier)] v rozsahu, v němž se týkají společností Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited;

               —

               podpůrně využil své pravomoci provést přezkum v plné jurisdikci a velmi podstatným způsobem snížil výši pokut uložených společnostem Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited v článku 7 uvedeného rozhodnutí;

               —

               přiznal společnostem Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited výhody, jež vyplynou z částečného či úplného zrušení rozhodnutí v řízení o žalobě společnosti Biogaran;

               —

               nařídil veškerá opatření, která bude považovat za vhodná;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedmnáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z procesní vady spočívající v tom, že vyšetřování bylo údajně zkresleno konfirmačním omylem. Žalobkyně tvrdí, že poté, co Komise na závěr odvětvového vyšetřování veřejně prohlásila, že je toto odvětví „prohnilé“, snažila se za každou cenu toto prohlášení potvrdit rozhodnutím, i když hrozilo, že tak zkreslí skutkový stav věci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí, neboť Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení, jehož stanovisko je v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) před každým rozhodnutím povinné, nebyl svolán včas, a zasedání výboru se zúčastnili pouze zástupci tří členských států.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinný právní prostředek nápravy, neboť Komise zaslala žalobkyním rozhodnutí v rozsahu 919 stran bez ohledu na časové a formální požadavky, které musely být splněny při podání žaloby.

               4.

               Čtvrtý až dvanáctý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise nesprávně kvalifikovala dohody o smírném urovnání uzavřené mezi žalobkyněmi na jedné straně a společnostmi Niche, Matrix, Teva, Krka a Lupin na straně druhé jako protiprávní jednání poručující článek 101 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise kvalifikovala dohody jako omezení „z hlediska účelu“ na základě tří faktorů, které jsou definovány natolik široce, že jsou nevhodné k odlišení legitimního smírného urovnání od protisoutěžní kartelové dohody (převod hodnot stimulující výrobce generických léčivých přípravků k uzavření dohody a představující jakýkoli obchodní zisk, omezení hospodářské soutěže představující jakékoli omezení obchodní volnosti výrobce generických léčivých přípravků a potenciální konkurence mezi stranami představující absenci překážek, jež by zcela znemožňovaly budoucí vstup výrobce generických léčivých přípravků na trh).

                           —

                           Jelikož navíc Komise zkreslila legitimní cíl a kontext dohod (zejména když oproti skutečnosti vyloučila existenci vážných technických a právních obtíží, jež výrobcům generických léčivých přípravků brání ve vstupu na trh, a existenci paralelních sporů), její závěr, že dohody měly za cíl omezení hospodářské soutěže, vychází v celé řadě ohledů z nesprávního posouzení skutkového stavu.

                           —

                           Konečně analýza „účinků“ dohod je vadná v důsledku rozporného odůvodnění a v důsledku toho, že Komise nepoužila realistický kontrafaktuální scénář. Napadené rozhodnutí je totiž podle žalobkyň zcela založeno na předběžné analýze hypotetických účinků a takřka přejímá její analýzu účelu, což je v rozporu s judikaturou, takže závěry hovoří o protisoutěžních účincích, přestože na trhu žádný skutečný účinek nenastal.

               5.

               Třináctý žalobní důvod uplatněný podpůrně vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise uměle kvalifikovala dohody uzavřené mezi žalobkyněmi na jedné straně a společnostmi Niche, Matrix, Teva, Krka a Lupin na straně druhé jako pět různých protiprávních jednání.

               6.

               Čtrnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise neprávem a uměle omezila relevantní trh pouze na molekulu perindoprilu a vyloučila ostatních patnáct inhibitorů konvertujícího enzymu, které jsou na trhu dostupné.

               7.

               Patnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, neboť Komise neprávem dospěla závěru, že žalobkyně zaujímají na relevantním trhu dominantní postavení. Žalobkyně tvrdí, že tento závěr Komise vychází z umělého omezení relevantního trhu na samotný perindopril.

               8.

               Šestnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise neprávem kvalifikovala žalobkyně jako podniky s dominantním postavením na „technologickém“ trhu.
               Žalobkyně tvrdí, že Komise nedostatečně jasně a každopádně neprávně definovala předcházející „technologický“ trh, který jen odpovídá trhu s hotovými výrobky, a neprávem se domnívala, že společnost Servier zaujímá na tomto hypotetickém trhu dominantní postavení.

               9.

               Sedmnáctý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise měla neprávem za to, že žalobkyně zneužily svého dominantního postavení uzavřením smírných urovnání (přičemž Komise použila na tytéž skutkové okolnosti současně články 101 SFEU a 102 SFEU, což je v rozporu s judikaturou) a získáním embryonální technologie od jednoho evropského podniku patřícího do kategorie malých a středních podniků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-233/15: Žaloba podaná dne 11. května 2015 – Cofra v. OHIM – Armand Thiery (1841)

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/40

         Žaloba podaná dne 11. května 2015 – Cofra v. OHIM – Armand Thiery (1841)
   (Věc T-233/15)
   (2015/C 213/66)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cofra Holding AG (Zug, Švýcarsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Armand Thiery SAS (Levallois Perret, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „1841“ – Ochranná známka Společenství č. 9 119 553

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. února 2015 ve věci R 805/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM a další účastnici řízení před odvolacím senátem, vstoupí-li do tohoto řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009 a pravidla 40 odst. 6 nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-363/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Koipe v. OHIM – Aceites del Sur (La Española) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství La Española — Námitky majitele národních obrazových ochranných známek a ochranných známek Společenství Carbonell — Zamítnutí námitek — Dominantní prvky — Podobnost — Nebezpečí záměny — Pravomoc změnit napadené rozhodnutí )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Koipe v. OHIM – Aceites del Sur (La Española)
   (Věc T-363/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ‚La Española‘ - Námitky majitele národních obrazových ochranných známek a ochranných známek Společenství ‚Carbonell‘ - Zamítnutí námitek - Dominantní prvky - Podobnost - Nebezpečí záměny - Pravomoc změnit napadené rozhodnutí“)
   (2007/C 247/43)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koipe Corporación, SL (San Sebastián, Španělsko) (zástupci: M. Fernández de Béthencourt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Aceites del Sur, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupci: C. L. Fernández-Palacios a R. Jiménez Díaz, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. května 2004 (věc R 1109/2000-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Koipe Corporación, SL a Aceites del Sur, SA.
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. května 2004 (věc R 1109/2000-4) se mění v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u odvolacího senátu je opodstatněné, a v důsledku toho je třeba námitkám vyhovět.

               2)

               OHIM a vedlejší účastnici se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-248/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — SIA Pakora Pluss v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Akt o přistoupení k Evropské unii — Celní unie — Přechodná opatření — Propuštění do volného oběhu bez cla — Zboží, které bylo ke dni přistoupení Lotyšské republiky přepravováno uvnitř rozšířeného Společenství — Vývozní formality — Dovozní cla — DPH“ )

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšská republika) — SIA Pakora Pluss v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-248/09) (1)

   (Akt o přistoupení k Evropské unii - Celní unie - Přechodná opatření - Propuštění do volného oběhu bez cla - Zboží, které bylo ke dni přistoupení Lotyšské republiky přepravováno uvnitř rozšířeného Společenství - Vývozní formality - Dovozní cla - DPH)
   2010/C 246/15
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SIA Pakora Pluss

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 4 bodu 10 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), článku 448 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3), jakož i přílohy IV kapitoly 5 bodu 1 Aktu o přistoupení z roku 2003 — Dovoz automobilového vozidla uskutečněný námořní cestou — Propuštění do volného oběhu s osvobozením od cla a daňových opatření použitelných na zboží, které bylo v den přistoupení dopraveno do rozšířeného Společenství po splnění vývozních formalit

      Výrok

               1)

               Kapitola 5 bod 1 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládána v tom smyslu, že pro účely ověření, zda byly splněny vývozní formality, které jsou v ní stanoveny, není rozhodné, zda byly provedeny úkony uvedené v článku 448 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2787/2000 ze dne 15. prosince 2000, a to i v případě, že byl vydán lodní manifest.

               2)

               Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996, a nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 2787/2000, jsou použitelná v nových členských státech od 1. května 2004, aniž je možné se dovolávat výhody plynoucí z režimu upraveného v kapitole 5 bodu 1 přílohy IV uvedeného aktu o přistoupení, pokud nebyly u zboží, které bylo přepravováno uvnitř rozšířeného Společenství ke dni přistoupení těchto nových členských států k Unii, splněny tamtéž uvedené vývozní formality.

               3)

               Článek 4 bod 10 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, musí být vykládán v tom smyslu, že dovozní cla nezahrnují daň z přidané hodnoty, kterou je třeba vybrat při dovozu zboží.

               4)

               V případě dovozu zboží dopadá povinnost uhradit daň z přidané hodnoty na osobu nebo osoby, které členský stát, do kterého je zboží dováženo, označí nebo uzná za daňové dlužníky.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-137/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna 2013 — FunFactory v. OHIM (vibrátor) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky — Vibrátor — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 — Právo na obhajobu — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna 2013 — FunFactory v. OHIM (vibrátor)
   (Věc T-137/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky - Vibrátor - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 - Právo na obhajobu - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009)
   2013/C 63/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: FunFactory GmbH (Brémy, Německo) (zástupce: K. D. Franzen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. ledna 2012 (věc R 1436/2011-4) týkajícímu se zápisu trojrozměrného označení představujícího vibrátor.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti FunFactory GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc C-271/13 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. března 2014 – Rousse Industry v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek  — Státní podpory  — Podpora poskytnutá Bulharské republice ve formě zřeknutí se pohledávek — Rozhodnutí Komise, kterým se tato podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její vrácení  — Pojem ‚nová podpora‘  — Povinnost odůvodnění“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 20. března 2014 – Rousse Industry v. Evropská komise
   (Věc C-271/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpora poskytnutá Bulharské republice ve formě zřeknutí se pohledávek - Rozhodnutí Komise, kterým se tato podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její vrácení - Pojem ‚nová podpora‘ - Povinnost odůvodnění“)
   2014/C 142/09
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rousse Industry (zástupci: A. Angelov a S. Panov, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a D. Stefanov, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 20. března 2013, Rousse Industry v. Komise(T-489/11), kterým Tribunál zamítl žalobu žalobkyně, kterou se domáhala částečného zrušení rozhodnutí Komise 2012/706/EU ze dne 13. července 2011 o státní podpoře SA.28903 (C 12/2010) (ex N 389/2009) poskytnuté Bulharskem ve prospěch Rousse Industry (Úř. věst. 2012, L 320, s. 27) – Státní podpora ve formě zřeknutí se pohledávek – Rozhodnutí, kterým se tato podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení – Porušení procesních pravidel, které poškozuje práva žalobkyně – Porušení unijního práva Tribunálem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Rousse Industry AD se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Spojené věci T-34/13 a T-35/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – Meta Group v. Komise

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2017 – Meta Group v. Komise
   (Spojené věci T-34/13 a T-35/13) (1)

   (2017/C 283/86)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věcí.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-42/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Gollnisch v. Parlament ( „Výsady a imunity — Člen Evropského parlamentu — Rozhodnutí nechránit výsady a imunity — Žaloba na neplatnost — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na náhradu škody — Jednání vytýkané Parlamentu — Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům — Příčinná souvislost“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-42/06) (1)

   („Výsady a imunity - Člen Evropského parlamentu - Rozhodnutí nechránit výsady a imunity - Žaloba na neplatnost - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Jednání vytýkané Parlamentu - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům - Příčinná souvislost“)
   2010/C 134/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupci: W. de Saint Just a G. Dubois, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, C. Karamarcos a A. Padowska, poté H. Krück, D. Moore a A. Padowska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2005, nechránit imunitu a výsady Bruno Gollnische a krom toho návrh na náhradu újmy, kterou B. Gollnisch utrpěl v důsledku tohoto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není namístě rozhodnout o návrhu na zrušení.

               2)

               Návrh na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů vynaložených Brunem Gollnischem, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Bruno Gollnisch ponese třetinu vlastních nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-50/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království (Nesplnění povinnosti státem — Občanství Unie — Volný pohyb státních příslušníků členských států — Směrnice 64/221/EHS — Veřejný pořádek — Vnitrostátní právní předpisy v oblasti ukončení pobytu — Odsouzení pro trestný čin — Vyhoštění)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-50/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Občanství Unie - Volný pohyb státních příslušníků členských států - Směrnice 64/221/EHS - Veřejný pořádek - Vnitrostátní právní předpisy v oblasti ukončení pobytu - Odsouzení pro trestný čin - Vyhoštění)
   (2007/C 170/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a R. Troosters, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: H.G. Sevenster a M. De Grave, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení směrnice Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví (Úř. věst. L 56, s. 850) – Vnitrostátní právní předpisy použitelné bez rozlišení na všechny cizí státní příslušníky a nezohledňující zvláštní situaci občanů Evropské unie – Automatická spojitost mezi odsouzením pro trestný čin a opatřením k ukončení pobytu.
   Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že na občany Unie neuplatňovalo směrnici Rady 64/221/EHS ze dne 25. února 1964 o koordinaci zvláštních opatření týkajících se pohybu a pobytu cizích státních příslušníků, která byla přijata z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, ale že na ně uplatňovalo obecné právní předpisy týkající se cizích státních příslušníků, které umožňují vytvořit systematickou a automatickou spojitost mezi odsouzením pro trestný čin a opatřením k ukončení pobytu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Spojené věci T-528/10, T-69/11 a T-77/11: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Truvo Belgium v. OHIM — AOL (TRUVO a Truvo)

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — Truvo Belgium v. OHIM — AOL (TRUVO a Truvo)
   (Spojené věci T-528/10, T-69/11 a T-77/11) (1)

   2012/C 39/40
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011; C 89, 19.3.2011 a C 95, 26.3.2011.


title: Věc T-91/13: Žaloba podaná dne 14. února 2013 — LG Electronics v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/34

         Žaloba podaná dne 14. února 2013 — LG Electronics v. Komise
   (Věc T-91/13)
   2013/C 108/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LG Electronics (Soul, Korea) (zástupci: G. van Gerven a T. Franchoo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zcela či zčásti zrušil čl. 1 odst. 1 písm. d) a odst. 2 písm. g), čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) a čl. 2 odst. 2 písm. d) a e) rozhodnutí Evropské komise C(2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — Trubice pro televizory a počítačové monitory, a to v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, nebo

               —

               snížil pokuty uložené žalobkyni v čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) a v čl. 2 odst. 2 písm. d) a e) napadeného rozhodnutí,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.
   Žalobní důvod vycházející z článku 263 SFEU, jímž se žalobkyně domáhá zrušení článků 1 a 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se jí týkají:

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyně na obhajobu (porušení podstatné formální náležitosti), a to tím, že společnost LG Philips Displays („LPD“) nevystupovala v řízení jakožto žalovaná.
               Žalobní důvody, jimiž se žalobkyně domáhá (částečného) zrušení článků 1 a 2 napadeného rozhodnutí podle článku 263 SFEU a odpovídajícího snížení pokut, které jí byly uloženy, podle článku 261 SFEU:

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), z porušení zásady osobní odpovědnosti a ze zjevně nesprávného posouzení, a to tím, že byla žalobkyně shledána odpovědnou za protiprávní jednání, jichž se dopustila společnost LPD.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003, a to tím, že byla žalobkyně v napadeném rozhodnutí shledána odpovědnou za jednání, k němuž došlo před 1. červencem 2001.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, z porušení článku 296 SFEU a z porušení zásady rovného zacházení, a to tím, že v napadeném rozhodnutí byly přímé prodeje v EHP uskutečněné prostřednictvím zpracovaných výrobků („TPDS“) zahrnuty do výpočtu pokuty uložené žalobkyni.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, z porušení zásady osobní odpovědnosti, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení práva žalobkyně na obhajobu, a to tím, že byla žalobkyně v napadeném rozhodnutí shledána odpovědnou za pokutu zakládající se na TPDS společnosti Philips.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásad rovného zacházení a řádné správy, a to tím, že (i) v napadeném rozhodnutí nebyly uvedeny dostačující důvody pro nezahrnutí TPDS společnosti Samsung nebo (ii) že v napadeném rozhodnutí byly TPDS zahrnuty či vyloučeny svévolně, což vedlo k nerovnému zacházení ve vztahu mezi žalobkyní a společností Samsung.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 a z porušení zásad rovného zacházení a řádné správy, a to tím, že (i) napadené rozhodnutí nebylo určeno společnosti LPD a dceřiným společnostem společnosti LPD, které se účastnily na protiprávním jednání, zatímco bylo určeno jinému společnému podniku spolu s jeho mateřskými společnostmi, a (ii) že napadené rozhodnutí nebylo určeno jiným mateřským společnostem nacházejícím se ve stejné situaci jako žalobkyně.
               Žalobní důvod vycházející z pravomoci Tribunálu provádět soudní přezkum v plné jurisdikci podle článku 261 SFEU a článku 31 nařízení (ES) č. 1/2003:

               8)

               Osmý žalobní důvod, kterým se žalobkyně domáhá, aby Tribunál provedl přezkum v plné jurisdikci a snížil pokutu uloženou žalobkyni z důvodu, že je nadměrná a nepřiměřená.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1)


title: Věc C-620/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 2. prosince 2011 — Bahía de Bizcaia Electricidad, S.L. v. Gas Natural SDG, S.A., Endesa S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 2. prosince 2011 — Bahía de Bizcaia Electricidad, S.L. v. Gas Natural SDG, S.A., Endesa S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado
   (Věc C-620/11)
   2012/C 39/20
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Bahía de Bizcaia Electricidad, S.L.

      Další účastníci řízení: Gas Natural SDG, S.A., Endesa S.A., Hidroeléctrica del Cantábrico, S.A. a Administración del Estado

      Předběžná otázka

   Může být článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, vykládán v tom smyslu, že nebrání uplatnění takových vnitrostátních právních předpisů, jako jsou právní předpisy, přezkoumávané v tomto řízení, jejichž cílem a dopadem je snížení odměny za výrobu elektřiny o částku odpovídající hodnotě povolenek na emise, které byly v příslušném období bezplatně přiděleny?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  17. listopadu 2005  ve věci C-90/03: Španělské království proti Radě Evropské unie (Rybolov — Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 — Strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu — Pravidla a podmínky — Podstatná formální vada — Porušení článku 254 ES)

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 17. listopadu 2005
   ve věci C-90/03: Španělské království proti Radě Evropské unie (1)

   (Rybolov - Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 - Strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu - Pravidla a podmínky - Podstatná formální vada - Porušení článku 254 ES)
   (2006/C 22/01)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-90/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 28. února 2003, Španělské království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad) podporované: Řeckou republikou (zmocněnci: V. Kontolaimos a G. Kanellopoulos), Francouzskou republikou (zmocněnci: G. de Bergues a A. Colomb) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: J. Monteiro a F. Florindo Gijón) podporované: Komisí Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a S. Pardo Quintillán), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, S. von Bahr (zpravodaj), A. Borg Barthet a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Francouzská republika, Řecká republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc T-270/09: Žaloba podaná dne 13. července 2009 — PVS v. OHIM — MeDiTA Medizinischer Kurierdienst (medidata)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/36

         Žaloba podaná dne 13. července 2009 — PVS v. OHIM — MeDiTA Medizinischer Kurierdienst (medidata)
   (Věc T-270/09)
   2009/C 220/77
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupce: F. Lindenberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH (Düsseldorf, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 14. května 2009 ve věci R 1724/2007-4 a zamítnout námitky;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů odvolacího řízení;

               —

               nebude-li žalobní odpověď podána po formální stránce správně a včas, vydat rozsudek pro zmeškání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „medidata“ v barvách modrá, šedá a bílá pro služby zařazené do tříd 35, 36, 41, 42 a 44 (přihláška č. 4 495 842).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: MeDiTa Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „MeDiTA“ pro služby zařazené do tříd 35 a 39, přičemž námitka směřuje proti zápisu do třídy 35.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc F-58/13: Žaloba podaná dne 21. června 2013 — ZZ v. Komise

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/26

         Žaloba podaná dne 21. června 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-58/13)
   2013/C 352/51
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Mansullo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí zamítajícího žádost žalobce o náhradu škody vzniklé údajným porušením jeho práva na soukromí, k němuž došlo tím, že žalovaná zaslala dopis týkající se situace žalobce advokátovi, který žalobce nezastupoval.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, žádosti ze dne 9. března 2012, podané žalobcem Komisi, které byla žádost řádně doručena;

               —

               zrušit oznámení ze dne 28. června 2012;

               —

               zrušit zamítnutí, bez ohledu na jeho formu, stížnosti ze dne 26. září 2012, podané proti rozhodnutí zamítajícímu žádost ze dne 9. března 2012, podanou žalobcem Komisi, které byla žádost řádně doručena;

               —

               v případě potřeby zrušit oznámení ze dne 1. února 2013;

               —

               uložit Komisi povinnost, aby žalobci nahradila částku 10 000 eur, společně s úroky plynoucími z této částky s roční sazbou 10 % s roční kapitalizací ode dne 9. března 2012 až do skutečného zaplacení uvedené částky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-108/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Venezia (Itálie) dne 26. února 2010 — Ivana Scattolon v. Ministero dell’Università e della Ricerca

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Venezia (Itálie) dne 26. února 2010 — Ivana Scattolon v. Ministero dell’Università e della Ricerca
   (Věc C-108/10)
   2010/C 134/31
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Venezia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ivana Scattolon

      Žalovaný: Ministero dell'Università e della Ricerca

      Předběžné otázky

               1)

               Má být směrnice Rady EHS č. 77/187 (1) nebo směrnice 2001/23/ES (2) ze dne 12. března 2001 nebo jiný právní předpis Společenství, který je považován za použitelný, vykládán v tom smyslu, že jej lze použít na převod pomocných pracovníků úklidu a údržby státních školních budov z místních úřadů (obcí a provincií) na stát tam, kde převod znamenal vstup nejen do činností a vztahů s celým personálem (školníky), ale i do smluv o zadání zakázky uzavřených se soukromými podniky za účelem zajištění těchto služeb?

               2)

               Má být kontinuita pracovního poměru podle čl. 3 odst. 1 první odrážky směrnice 77/187 (převzata spolu se směrnicí 98/50/ES (3) do směrnice 2001/23/ES) vykládána v tom smyslu, že u nabyvatele se při výpočtu výše platu vázané na počet odsloužených let zohledňují všechny odsloužené roky převedených pracovníků i roky odsloužené u převodce?

               3)

               Mají být článek 3 směrnice 77/187 nebo směrnice Rady 98/50/ES ze dne 29. června 1998 a směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 vykládány v tom smyslu, že mezi práva pracovníků, která přecházejí na nabyvatele, patří i zvýhodnění dosažená u převodce, jako je počet odsloužených let, pokud jsou s nimi v kolektivní smlouvě, která zavazuje nabyvatele, spojena práva ekonomické povahy?

               4)

               Mají být obecné zásady platného práva Společenství, jako jsou zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, rovnosti procesněprávních prostředků obrany, účinné soudní ochrany, práva na projednání věci nezávislým soudem a obecněji na spravedlivý proces, zaručené v čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (ve znění článku 1.8 Lisabonské smlouvy a na který odkazuje článek 46 Smlouvy o Evropské unii) — ve spojení s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, a s články 46 a 47 a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie vyhlášené v Nice dne 7. prosince 2000, jak byly převzaty Lisabonskou smlouvou, vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby italský stát po uplynutí delší doby (5 let) vydal interpretační předpis, který je odlišný od znění textu, jehož výklad má být podán a v rozporu s ustáleným výkladem orgánu pověřeného výkladem právních norem, tedy předpis, který je mimo jiné relevantní pro rozhodování sporů, v nichž je italský stát účastníkem řízení?

      (1)  Úř. věst. L 61, s. 26.

      (2)  Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04 s. 98.

      (3)  Úř. věst. L 201, s. 88.


title: Spojené věci T-114/07 a T-115/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Last Minute Network v. OHIM — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství LAST MINUTE TOUR — Nezapsaná starší národní ochranná známka LASTMINUTE.COM — Relativní důvod pro zamítnutí — Odkaz na vnitrostátní právo upravující starší ochrannou známku — Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Last Minute Network v. OHIM — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
   (Spojené věci T-114/07 a T-115/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství LAST MINUTE TOUR - Nezapsaná starší národní ochranná známka LASTMINUTE.COM - Relativní důvod pro zamítnutí - Odkaz na vnitrostátní právo upravující starší ochrannou známku - Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 180/83
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Last Minute Network Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: P. Brownlow, solicitor, a S. Malynicz, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Last Minute Tour SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Locurto, advokáti)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 (věci R 256/2006-2 a R 291/2006-2), týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Last Minute Network Ltd a Last Minute Tour SpA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. února 2007 (věci R 256/2006-2 a R 291/2006-2) se zrušují.

               2)

               O druhém bodu návrhových žádání společnosti Last Minute Network Ltd není třeba rozhodovat.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Last Minute Network.

               4)

               Společnost Last Minute Tour SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc C-475/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Berufsgericht für Heilberufe při Verwaltungsgericht Giessen (Německo) dne 19. září 2011 — Řízení profesního soudu pro lékaře proti K. Konstantinidovi

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Berufsgericht für Heilberufe při Verwaltungsgericht Giessen (Německo) dne 19. září 2011 — Řízení profesního soudu pro lékaře proti K. Konstantinidovi
   (Věc C-475/11)
   2011/C 355/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Berufsgericht für Heilberufe při Verwaltungsgericht Giessen

      Účastníci původního řízení

      Disciplinárně obviněný: Kostas Konstantinides

      Účastník řízení: Landesärztekammer Hessen

      Předběžné otázky

               A.

               Ohledně čl. 5 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (dále jen „směrnice 2005/36/ES“) (1):

                           1)

                           Náleží ustanovení § 12 odst. 1 Berufsordnung für die Ärztinnen und Ärzte in Hessen (Etický kodex lékařek a lékařů Hesenska) ze dne 2. září 1998 (HÄBI. 1998, s. I–VIII), ve znění ze dne 1. prosince 2008 (HÄBI. 2009, s. 749) — BO — ke stavovským předpisům, při jejichž nedodržení poskytovatelem služeb v hostitelském státu lze vést řízení u profesního soudu ve smyslu disciplinárního řízení z důvodu vážného zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele?

                           2)

                           V případě kladné odpovědi: Platí výše uvedené i v případě, že pro operaci provedenou provozovatelem služeb (zde: lékařem) není v platném Gebührenordnung für Ärzte (GOÄ) (Sazebník pro lékaře) členského státu stanovena relevantní sazba?

                           3)

                           Náležejí ustanovení o reklamě neslučitelné s výkonem povolání (§ 27 odst. 1–3 ve spojení s oddílem D č. 13 BO) ke stavovským předpisům, při jejichž nedodržení poskytovatelem služeb v hostitelském státě lze vést řízení u profesního soudu ve smyslu disciplinárního řízení z důvodu vážného zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele?

               B.

               Ohledně čl. 6 první věty písm. a) směrnice 2005/36/ES:
               Představují pozměňující právní úpravy přijaté za účelem provedení směrnice 2005/36/ES týkající se § 3 odst. 1 a 3 Hessisches Gesetz über die Berufsvertretungen, die Berufsausübung, die Weiterbildung und die Berufsgerichtsbarkeit der Ärzte, Zahnärzte, Tierärzte, Apotheker, Psychologischen Psychotherapeuten und Kinder- und Jugendlichenpsychotherapeuten (Heilberufsgesetz) (Hesenský zákon o profesních zástupcích, výkonu povolání, dalším vzdělávání a jurisdikci profesních soudů ve vztahu k lékařům, zubním lékařům, veterinářům, lékárníkům, psychologům s psychoterapeutickým výcvikem a psychoterapeutům pro děti a mladistvé (zákon o lékařských profesích) ve znění zveřejněném dne 7. února 2003 (GVBl. I s. 123), ve znění zákona ze dne 24. března 2010 (GVBl. I s. 123), Drittes Gesetz zur Änderung des Heilberufsgesetzes (Třetí zákon, kterým se mění zákon o lékařských profesích) ze dne 16. října 2006 (GVBl. I s. 519) správné provedení výše uvedených právních úprav ve směrnici 2005/36/ES tím, že jak relevantní etické kodexy, tak i právní úpravy o jurisdikci profesních soudů v šestém oddílu Heilberufsgesetz se v plném rozsahu použijí na poskytovatele služeb (zde: lékařky a lékaře) dočasně působící v hostitelském státu v rámci volného pohybu služeb podle článku 57 SFEU (bývalý článek 50 Smlouvy o ES)?

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22


title: Věc T-488/10: Žaloba podaná dne 11. října 2010 — Francie v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/27

         Žaloba podaná dne 11. října 2010 — Francie v. Komise
   (Věc T-488/10)
   ()
   2011/C 13/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se dožaduje zrušení rozhodnutí Evropské komise K(2010) 5229 ze dne 28. července 2010 o částečném zrušení příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě jednotného programového dokumentu cíle 1 pro strukturální pomoc Společenství v oblasti Martiniku ve Francii. Toto rozhodnutí zrušuje veškerou účast EFRR, která byla poskytnuta ve prospěch velkého projektu „Village de vacances Club Méditerranée-Les Boucaniers“ ve výši 12 460 000 eur.
   Žalobkyně na podporu své žaloby vznáší čtyři žalobní důvody.
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (1) tím, že se domnívala, že veřejné zakázky na dodávky, které byly uzavřeny pro obnovu a rozšíření „Club Méditerranée-Les Boucaniers“, představovaly veřejné zakázky na dodávky přímo subvencované ve výši přesahující 50 % veřejnými zadavateli. Tyto zakázky totiž byly subvencovány pouze do výše 29,92 % nákladů projektu. Daňové úlevy, které byly soukromým společnostem poskytnuty na základě jejich investic do projektu údajně nemohou představovat subvenci ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice 93/37/EHS.
   Ve svém druhém žalobním důvodu, který se dělí na dvě části, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 2 odst. 2 směrnice 93/37/EHS tím, že se domnívá, že veřejné zakázky na dodávky pro obnovu a rozšíření „Club Méditerranée-Les Boucaniers“ týkaly výstavby sportovních, rekreačních a volnočasových zařízení ve smyslu tohoto ustanovení.
   Na jedné straně má žalobkyně za to, že Komise měla zohlednit Všeobecnou klasifikaci ekonomických činností v rámci Evropských společenství (NACE), stanovenou nařízením č. 3037/90 (2), na kterou odkazuje čl. 2 odst. 2 směrnice 93/37/EHS. Tato klasifikace rozlišuje na jedné straně ubytovací a restaurační činnosti a na druhé straně rekreační, kulturní a sportovní činnosti.
   Na druhé straně se žalobkyně domnívá, že čl. 2 odst. 2 směrnice 93/37/EHS se týká veřejných zakázek, které svou povahou spadají do oblasti tradiční poptávky veřejných zadavatelů, a tudíž se vztahuje na sportovní, rekreační a volnočasová zařízení otevřená všem, a nikoli na zařízení, která jsou vyhrazena soukromým zákazníků.
   Ve svém třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění stanovenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU tím, že jasně a jednoznačně neuvedla důvody, ze kterých se práce na obnově a rozšíření „Club Méditerranée-Les Boucaniers“ týkaly výstavby sportovních, rekreačních a volnočasových zařízení ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice 93/37/EHS.
   Ve svém čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně podpůrně tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že použila na subvenci EFRR opravnou sazbu ve výši 100 %, ačkoli práce týkající se sportovních a volnočasových zařízení představují méně než 10 % projektu.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství (Úř. věst. L 293, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 177).


title: Věc C-535/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 20. října 2011 — Novartis Pharma GmbH v. Apozyt GmbH

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 20. října 2011 — Novartis Pharma GmbH v. Apozyt GmbH
   (Věc C-535/11)
   2012/C 13/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Novartis Pharma GmbH

      Žalovaná: Apozyt GmbH

      Předběžné otázky

   Zahrnuje pojem „vyvinuté“ [„vyrobené“] (1) v úvodní větě přílohy č. 1 nařízení (ES) č. 726/2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (2) i takové procesy, při nichž se dílčí množství léku, který byl vyvinut a vyroben podle uvedených postupů, na základě příslušného předpisu a pověření lékaře naplní do jiné nádoby, pokud se tím nemění složení léčivého přípravku, tedy například zejména výroba hotových injekcí, které byly naplněny lékem zaregistrovaným na základě uvedeného nařízení?

      (1)  Poznámka překladatele: německá jazyková verze nařízení č. 726/2004 používá pojem „vyrobené“, jiné jazykové verze, mezi nimi i čeština, používají pojem „vyvinuté“.

      (2)  Úř. věst. L 136, s. 1.


title: Věc C-369/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. června 2017 – Shajin Ahmed v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 16. června 2017 – Shajin Ahmed v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
   (Věc C-369/17)
   (2017/C 293/22)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Shajin Ahmed

      Žalovaný: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Předběžná otázka

   Má být výraz „se dopustili vážného zločinu“, který je uveden v čl. 17 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (1), chápán v tom smyslu, že za jediné kritérium pro posouzení toho, zda se žadatel dopustil zločinu, který jej může vyloučit z nároku na doplňkovou ochranu, může být považován trest za konkrétní zločin, který je stanoven právními předpisy konkrétního členského státu?

      (1)  Úř. věst. 2011, L 337, s. 9.


title: Věc T-255/13: Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Itálie v. Komise

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/16

         Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-255/13)
   2013/C 178/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: M. Salvatorelli, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 981 ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v části, v níž obsahuje paušální finanční opravy provedené v souvislosti se šetřeními AC/2005/44, XC/2007/0107 a XC/2007/030 (paušální finanční oprava týkající se podmíněnosti pro roky 2005, 2006 a 2007 ve výši 48 095 235,86 eur), šetřeními FV/2007/315 a FV/2007/355 (paušální finanční oprava týkající se zpracování citrusových plodů pro finanční roky 2005, 2006 a 2007 ve výši 17 913 976,32 eur) a šetřeními FA/2008/64, FA/2008/103, FA/2009/064 a FA/2009/104 (paušální finanční oprava týkající se dodržování kritérií uznání pro finanční roky 2007, 2008 a 2009 ve výši 6 354 112,39 eur);

               —

               uložil Komisi Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí je napadeno z důvodu protiprávnosti z několika hledisek:

               1)

               Komise provedla finanční opravu z důvodu neprovedení nebo neúplného provedení směrnic, třebaže tato skutečnost může mít za následek případně pouze zahájení řízení o porušení.

               2)

               Komise bezdůvodně ponechala bez povšimnutí chování italských orgánů, když nezohlednila nutnost progresivity v přístupu k systému, který se vyznačuje značnou složitostí, dále význam odkazu právní úpravy EU na možnosti volby každého členského státu a relativní nejistotu týkající se výkladu práva Společenství, v důsledku čehož napadené rozhodnutí porušuje zásady právní jistoty, zákonnosti, proporcionality, dobré víry a ochrany legitimního očekávání.

               3)

               Komise ponechala zcela bez povšimnutí objektivní existenci různých mechanismů kontroly používaných platebními agenturami.

               4)

               Komise uplatnila vysokou úroveň finanční opravy rovnající se 10 %, jež je naopak uplatnitelná pouze v případě nedostatečných a sporadických kontrol.

               5)

               Komise porušila zásadu uvést odůvodnění.

               6)

               Rozhodnutí je mimoto napadáno s odkazem na jednotlivé konkrétní výtky Komise, a to na základě podrobného zkoumání skutečností ve vztahu k dokumentaci přezkoumané Komisí.

               7)

               Pokud jde o paušální opravy týkající se zpracování citrusových plodů pro roky 2005, 2006 a 2007, rozhodnutí je protiprávní a je napadáno v rozsahu, v němž připisuje odpovědnost za případy podvodů zjištěných v tomto odvětví nedostatku vhodných kontrol členským státem. Konkrétně Komise nezohlednila skutečnost, že žádné opomenutí nebo nečinnost nelze přičíst státu vzhledem k tomu, že podvodná činnost je přičitatelná společně právě veřejným úředníkům, kteří měli prostřednictvím kontroly, která po nich byla požadována, potvrdit řádný výkon činnosti a nárok na příspěvky; ověření tak nemohla být provedena jiným způsobem a tak, aby se zamezilo podvodu, a to až do odhalení výše uvedených protiprávních jednání.

               8)

               Pokud jde o paušální opravy týkající se dodržování kritérií uznání (ARBEA) pro finanční roky 2006, 2007 a 2008, které byly odůvodněny údajnými organizačními nedostatky přičitatelnými Itálii, jsou napadány z důvodu, že byla v předmětné věci uplatněna právní úprava, jež nebyla ještě platná v době rozhodné z hlediska skutkového stavu a z důvodu přehlédnutí skutečnosti, že Itálie včas přijala opatření k nápravě.


title: Věc C-37/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2017 Rudolfem Keilem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-330/15, Rudolf Keil v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2017 Rudolfem Keilem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-330/15, Rudolf Keil v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-37/17 P)
   (2017/C 277/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rudolf Keil (zástupce: J. Sachs, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 31. května 2017 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatel ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc F-100/09: Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — Michail v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/52

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — Michail v. Komise
   (Věc F-100/09)
   2010/C 63/91
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meidani, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, kterým se zamítá žádost o pomoc podaná podle článku 24 služebního řádu z důvodu psychického obtěžování, jehož byl údajně žalobce obětí.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 9. března 2009 o zamítnutí žádosti o pomoc podané podle článku 24 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nemajetkové újmy, která dosahuje částky 30 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-532/08: Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/22

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-532/08)
   (2009/C 32/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek, A. A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (1) ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, nebo, v každém případě, tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 3093, s. 15.


title: Věc C-270/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 31. května 2010 — Lotta Gistö v. Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 31. května 2010 — Lotta Gistö v. Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
   (Věc C-270/10)
   ()
   2010/C 221/39
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lotta Gistö

      Další účastník řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

   Je třeba článek 14 Protokolu (1) v případě Lotty Gistö vykládat v tom smyslu, že v roce 2007 měla podle ustanovení Protokolu nadále daňový domicil ve Finsku, nebo musí být Protokol chápán v tom smyslu, že pro otázku neomezené daňové povinnosti v členském státě jsou nakonec přece jen rozhodné vnitrostátní právní předpisy tohoto členského státu, tedy v projednávaném případě Finska?

      (1)  Protokol (č. 36) o výsadách a imunitách Evropských společenství (1965), Úř. věst. C 321 E, s. 318.


title: Věc C-510/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 14. listopadu 2014 – Marianne Parigger v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 14. listopadu 2014 – Marianne Parigger v. Condor Flugdienst GmbH
      (Věc C-510/14)
      (2015/C 073/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Rüsselsheim

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Marianne Parigger

         Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 9. prosince 2014 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-357/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Pucci International v. OHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci — Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní slovní a obrazové ochranné známky Emilio Pucci a EMILIO PUCCI — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení č. 207/2009 — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Pucci International v. OHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
   (Věc T-357/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní slovní a obrazové ochranné známky Emilio Pucci a EMILIO PUCCI - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 355/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Emilio Pucci International (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. L. Rivas Zurdo, E. López Camba a E. Seijo Veiguela, poté J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2009 (spojené věci R 770/2008-2 a R 826/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Emilio Pucci International BV a El Corte Inglés, SA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. června 2009 (spojené věci R 770/2008-2 a R 826/2008-2) se zrušuje v části, ve které se týká zaprvé důkazu o užívání brýlí obsažených ve třídě 9 a zadruhé použití čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 na brýle obsažené ve třídě 9, na klenoty, bižuterii a hodinky obsažené ve třídě 14 a na toaletní papír obsažený ve třídě 16.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Emilio Pucci International BV se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení. OHIM a El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-215/06: Žaloba podaná dne  11. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/20

         Žaloba podaná dne 11. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-215/06)
   (2006/C 178/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: D. Recchia a D. Lawunmi, zmocněnkyně)

      Žalované: Irsko
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               1.

               určil, že Irsko tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k zajištění, aby záměry spadající do působnosti směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1), buď před změnou směrnicí 97/11 (2), nebo po této změně, byly před tím, než jsou zcela či částečně provedeny, zaprvé zváženy s ohledem na potřebu posouzení vlivů na životní prostředí a zadruhé tam, kde mohou mít významný vliv na životní prostředí v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska svých vlivů v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337/EHS,

                           —

                           nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2 a 4 a z článků 5 až 10 směrnice 85/337/EHS, a

                           —

                           tím, že Irsko nepřijalo všechna opatření nezbytná k zajištění, aby povolení vydanému pro vybudování větrného parku a pro doprovodné práce v Derrybrien, County Galway (Irsko), a vlastnímu uskutečnění tohoto záměru předcházelo posouzení s ohledem na jejich vliv v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337/EHS, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2 a 4 a z článků 5 až 10 uvedené směrnice 85/337/EHS;

               2.

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že provedení směrnice 85/337/EHS (směrnice o posuzování vlivů) Irskem bylo a je nedostatečné z následujících důvodů:
   Irsko nepřijalo opatření k zajištění, aby byly provedeny kontroly toho, zda mohou mít navrhovaná díla významný vliv na životní prostředí podle čl. 2 odst. 1 směrnice o posuzování vlivů. Právní předpisy Irska nestanoví, aby byly tyto vlivy posouzeny v souladu s články 5 až 10 směrnice.
   Systém v Irsku, který umožňuje, aby žádost o povolení k ponechání byla podána po celkovém či částečném provedení výstavby bez povolení, porušuje preventivní cíl směrnice o posuzování vlivů.
   Vynucovací režim v Irsku nezaručuje účinné uplatnění směrnice o posuzování vlivů. V důsledku toho Irsko nesplnilo svou obecnou povinnost na základě článku 249 Smlouvy zajistit, aby tato směrnice byla účinně uplatněna.
   Při posuzování vlivu větrného parku v Derrybrien, County Galway, na životní prostředí došlo k řadě konkrétních nedostatků, které jsou zjevným porušením směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.

      (2)  Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151.


title: Věc F-16/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. října 2012 — Verstreken v. Rada

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/37

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. října 2012 — Verstreken v. Rada
   (Věc F-16/10) (1)

   2012/C 379/64
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010, s. 55.


title: Věc F-83/07: Žaloba podaná dne 14. srpna 2007 – Zangerl-Posselt v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/32

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2007 – Zangerl-Posselt v. Komise
   (Věc F-83/07)
   (2007/C 235/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brigitte Zangerl-Posselt (Saarbrücken, Německo) (zástupce: S. Paulmann, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí zkušební komise pro výběrové řízení EPSO/AST/27/06 (Asistenti/asistentky (AST1) s německým jazykem), které bylo žalobkyni sděleno dopisem EPSO ze dne 18. června 2007 a potvrzeno dopisem ze dne 25. července 2007, o jejím nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám tohoto výběrového řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Zkušební komise pro výběrové řízení EPSO/AST/27/06 (Asistenti/asistentky (AST1) s německým jazykem pro činnosti sekretariátu) žalobkyni nepřipustila k praktickým a ústním zkouškám, jelikož nemůže prokázat požadované ukončené vzdělání (maturitu).
   Žalobkyně zejména uplatňuje, že její ukončené vzdělání (ukončení reálky) odpovídá požadavkům bodu A.II.1 písm. ii oznámení o výběrovém řízení. Klasifikace ukončení vzdělání je údajně jak v Německu, tak na evropské úrovni provedena na základě International Standard Classification of Education z roku 1997 (ISCED) vyhotovené UNESCO a tato terminologie byla dle žalobkyně převzata i do oznámení o výběrovém řízení. Podle toho patří ukončení reálky k sekundárním ukončeným vzděláním (ISCED stupeň 2) a umožňuje přístup k postsekundárnímu vzdělání (ISCED stupeň 4).
   Kromě toho žalobkyně vytýká nedostatečné a chybné odůvodnění rozhodnutí žalované.


title: Věc T-366/00 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Scott v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Scott v. Komise
   (Věc T-366/00 RENV) (1)

   2013/C 32/41
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2001.


title: Věc F-108/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. ledna 2016 – Vermoesen a Herkens v. Komise

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/47

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. ledna 2016 – Vermoesen a Herkens v. Komise
   (Věc F-108/15) (1)

   (2016/C 068/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015, s. 54.


title: Věc T-362/11: Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2012 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. ledna 2012 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
   (Věc T-362/11) (1)

   2012/C 80/47
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc C-466/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. září 2015 – Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm a Éléonore von Bardeleben v. Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics a Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 3. září 2015 – Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm a Éléonore von Bardeleben v. Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics a Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
   (Věc C-466/15)
   (2015/C 381/22)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm a Éléonore von Bardeleben

      Odpůrci: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics a Ministre de la décentralisation et de la fonction publique

      Předběžná otázka

   Je vnitrostátní právní úprava umožňující úředníkovi přidělenému k orgánu Evropské unie zvolit si po dobu svého přidělení mezi pozastavením odvodů do důchodového systému státu svého původu, kdy by se na důchod vyplácený z tohoto systému uplatnil plný souběh s důchodovými výhodami plynoucími z přidělení, a pokračováním v těchto odvodech, kdy by byla výše důchodu vypláceného z tohoto systému omezena tak, aby celková výše důchodu, včetně důchodu, na který získal nárok v rámci systému, do něhož funkce, která je předmětem přidělení, spadá, nepřekračovala výši, na kterou by měl nárok, kdyby nedošlo k přidělení, v rozporu s povinnostmi plynoucími z článku 45 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládaného ve světle článku 48 téže smlouvy a zásady loajální spolupráce uvedené v článku 4 Smlouvy o Evropské unii?


title: Výmaz věci T-159/04

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/41

         Výmaz věci T-159/04 (1)

   (2005/C 115/75)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 19. února 2005 rozhodl předseda třetího senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-159/04, Davide Rovetta proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 179, ze dne 10.7.2004


title: Věc T-144/17: Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Numbi v. Rada

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/33

         Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Numbi v. Rada
   (Věc T-144/17)
   (2017/C 129/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: John Numbi (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupce: O. Okito, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zrušení nařízení Rady (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice, a kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká pana Johna Numbi;

               —

               uložil Radě, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady žalobce a všech účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-139/17, Kibelisa v. Rada.


title: Věc C-248/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 1774/2002 — Článek 4 odst. 2 písm. a) a c), čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 6 odst. 2 písm. b), články 10 až 15, 17, 18 a 26 — Vedlejší produkty živočišného původu — Odpady — Zahrabávání bez předchozího zpracování — Nedostatečné úřední kontroly — Zařízení pro bezpečné zacházení s vedlejšími produkty živočišného původu — Provoz — Neudělení povolení — Spalování specifikovaných rizikových materiálů — Neexistence vhodných postupů )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-248/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 1774/2002 - Článek 4 odst. 2 písm. a) a c), čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 6 odst. 2 písm. b), články 10 až 15, 17, 18 a 26 - Vedlejší produkty živočišného původu - Odpady - Zahrabávání bez předchozího zpracování - Nedostatečné úřední kontroly - Zařízení pro bezpečné zacházení s vedlejšími produkty živočišného původu - Provoz - Neudělení povolení - Spalování specifikovaných rizikových materiálů - Neexistence vhodných postupů“)
   2010/C 51/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, S. Charitaki, E.-M. Mamouna a I. Chalkias, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 2 a článků 10 až 15, 17, 18 a 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (Úř. věst. L 273, s. 1; Zvl. vyd. 03/37, s. 92) — Zahrabávání vedlejších produktů živočišného původu bez předchozího zpracování — Nedostatečné úřední kontroly

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že správně nepoužívala ani neuplatňovala nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu, pokud jde o zahrabávání na skládkách bez předchozího zpracování, nedostatečné úřední kontroly, schválení zařízení pro bezpečné zacházení s vedlejšími produkty živočišného původu a spalování specifikovaných rizikových materiálů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 písm. a) a c), čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 6 odst. 2 písm. b) a článků 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18 a 26 nařízení č. 1774/2002.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-256/10 P: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Stěhování osobních věcí — Implicitní a explicitní zamítnutí žalobcových žádostí — Povinnost uvést odůvodnění — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-256/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Stěhování osobních věcí - Implicitní a explicitní zamítnutí žalobcových žádostí - Povinnost uvést odůvodnění - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 238/30
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Curall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. března 2010, Marcuccio v. Komise (F-102/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc F-97/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. března 2015 – BU v. EMA

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/53

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. března 2015 – BU v. EMA
   (Věc F-97/14) (1)

   (2015/C 146/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12. 1. 2015, s. 50.


title: Věc T-468/14: Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Holistic Innovation Institute v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/50

         Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Holistic Innovation Institute v. Komise
   (Věc T-468/14)
   2014/C 292/61
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Muñiz García, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí vyloučit žalující společnost z projektu eDIGIREGION a přiznal jí náhradu škody, přičemž žalované výslovně uloží povinnost zaplatit částku 3 0 55  000 eur nebo podpůrně částku určenou soudním znalcem, spolu s úroky podle údajů v žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí vyloučit žalobkyni, společnost věnující se především oblasti telekomunikací, výzkumu a vývoji a poradenství v oblasti telekomunikací, výzkumu a inovacím, z účasti na evropském projektu eDIGIREGION v rámci sedmého rámcového programu.
   Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že od svého založení se v úzkém vztahu s jinými subjekty podílela na vypracovávání projektu eDIGIREGION, přičemž v době od července 2011 do ledna 2012 organizovala řadu jednání v Bruselu a řadu audio konferencí, což vedlo k založení evropského konsorcia, které předložilo návrh projektu eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). V uvedeném návrhu projektu je žalovaná pátým společníkem konsorcia s rozpočtem 4 91  400,00 eur a příspěvkem Komise ve výši 4 38  165,00 eur (14,61 % celkové požadované částky).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že argumenty uváděné Evropskou komisí jsou zcela nepodložené a porušují zásadní požadavek nutný k tomu, aby Komise mohla rozhodnout o ukončení účastni podniku na projektu, který byl kladně hodnocen: argumenty musí být jasné, jednoznačné a řádně odůvodněné.
   Konkrétně, žalobkyně tvrdí, že je technologicky a funkčně připravena na účast v konsorciu eDIGIREGION, má dostatečnou finanční kapacitu, aby unesla svůj příslušný podíl na spolufinancování, a má dostatečnou zkušenost v řízení a správě projektů.
   Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že mezi obsahem dopisu oznamujícího ukončení účasti v projektu, který podepsal generální ředitel, a argumenty uvedenými v příloze k tomuto dopisu je zjevná nesoudržnost.


title: Věc F-82/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. dubna 2007 – Thierry v. Komise (Úředníci — Povýšení — Nezapsání na seznam povýšených úředníků — Hodnotící období 2004 — Prioritní body — Zásluhy — Odsloužená léta — Přípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/41

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. dubna 2007 – Thierry v. Komise
   (Věc F-82/05) (1)

   (Úředníci - Povýšení - Nezapsání na seznam povýšených úředníků - Hodnotící období 2004 - Prioritní body - Zásluhy - Odsloužená léta - Přípustnost)
   (2007/C 96/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Thierry (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti, poté F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení seznamu úředníků povýšených do platové třídy AD5 na základě hodnoceného období 2004, neboť tento seznam neobsahuje jméno žalobce
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005, s. 27 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-327/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-284/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2010 — Meister v. OHIM ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Opožděné vypracování hodnotících zpráv — Předmět žaloby v prvním stupni — Opožděná odpověď na stížnosti — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. června 2010 — Meister v. OHIM
   (Věc T-284/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Opožděné vypracování hodnotících zpráv - Předmět žaloby v prvním stupni - Opožděná odpověď na stížnosti - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2010/C 221/74
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Herbert Meister (Muchamiel, Španělsko) (zástupce: H. J. Zimmermann, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: I. de Medrano Caballero a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a E. Winterem, advokáty)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. května 2009, Meister v. OHIM (F-138/06 a F-37/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí)), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Herbert Meister ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-92/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 6. března 2009 — Volker a Markus Schecke GbR v. Land Hesen, vedlejší účastník: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 6. března 2009 — Volker a Markus Schecke GbR v. Land Hesen, vedlejší účastník: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
   (Věc C-92/09)
   2009/C 129/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Wiesbaden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Volker und Markus Schecke GbR

      Žalovaná: Land Essen

      Vedlejší účastník: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení uvedená v čl. 42 odst. 1 bodu 8b a článku 44a nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 1), která byla do tohoto nařízení vložena nařízením Rady (ES) č. 1437/2007 ze dne 26. listopadu 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 322, 7.12.2007, s. 1), neplatná?

               2)

               Je nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 28),

                           a)

                           neplatné,

                           b)

                           nebo je platné jen proto, že je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 54) neplatná?

         Pro případ, že jsou předpisy uvedené v první a druhé otázce platné:

               3)

               Má být čl. 18 odst. 2 druhá odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že zveřejnění údajů dle nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se smí uskutečnit teprve tehdy, pokud byly provedeny postupy stanovené v tomto článku, které nahrazují oznámení orgánu dozoru?

               4)

               Má být článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že zveřejnění podle nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se smí uskutečnit teprve tehdy, pokud byla provedena předběžná kontrola, kterou vnitrostátní právo pro takový případ předepisuje?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku: Má být článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že se o účinnou předběžnou kontrolu nejedná tehdy, pokud byla provedena na základě seznamu vedeného podle čl. 18 odst. 2 druhé odrážky této směrnice, který neobsahuje předepsanou informaci?

               6)

               Má být článek 7 — a zde zejména písmeno e) — směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že brání praxi, při níž jsou zaznamenávány IP adresy uživatelů internetových stránek bez jejich výslovného souhlasu?


title: Věc T-105/13: Žaloba podaná dne 19. února 2013 — Ludwig Schokolade v. OHIM — Immergut (TrinkFix)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/36

         Žaloba podaná dne 19. února 2013 — Ludwig Schokolade v. OHIM — Immergut (TrinkFix)
   (Věc T-105/13)
   2013/C 108/86
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupci: S. Fischer a A. Brodkorb, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. prosince 2012 ve věci R 34/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „TrinkFix“ pro výrobky zařazené do třídy 29, 30 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 045 634

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Immergut GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „Drinkfit“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-53/10: Žaloba podaná dne 5. února 2010 — Reisenthel v. OHIM — Dynamic Promotion (přepravky a koše)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/56

         Žaloba podaná dne 5. února 2010 — Reisenthel v. OHIM — Dynamic Promotion (přepravky a koše)
   (Věc T-53/10)
   2010/C 100/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Peter Reisenthel (Gilching, Německo) (zástupce: E. Aliki Busse, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dynamic Promotion Co. Ltd (Bangkok, Thajsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí číslo R 621/2009-3 třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2009 a ze dne 10. prosince 2009,

               —

               podpůrně, přiznat žalobci navrácení do původního stavu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor Společenství č. 21955-0001 pro přepravky a koše.

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Dynamic Promotion Co. Ltd.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobce.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání z důvodu nepřípustnosti.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva být vyslechnut a nesprávný výkon posuzovací pravomoci odvolacím senátem.


title: Věc F-37/12: Žaloba podaná dne 16. března 2012 — ZZ v. EIB

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/24

         Žaloba podaná dne 16. března 2012 — ZZ v. EIB
   (Věc F-37/12)
   2012/C 184/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení dopisu, kterým předseda EIB na základě stanoviska komise „Dignity at work“ zamítl stížnost žalobce týkající se morálního obtěžování. Krom toho zrušení závěrů stanoviska uvedené komise v rozsahu, v němž nekonstatují, že žalobce byl morálně obtěžován.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit dopis ze dne 20. prosince 2011 v rozsahu, v němž předseda EIB krom toho, že nepřijal žádné opatření týkající se morálního obtěžování, jehož obětí je žalobce již dvacet let, měl za to, že mu může vyhrožovat za tím účelem, aby jej přinutil pasivně snášet morální obtěžování a pronásledování, kterému musí každodenně čelit a vzít zpět třetí odvolání, které podal vyšetřovací komisi;

               —

               zrušit zprávu a závěry, které přijala vyšetřovací komise dne 26. října 2011, v rozsahu, v němž

                           —

                           obsahují nesprávnou definici morálního obtěžování a neodpovídají na stížnost žalobce, pokud jde o skutečnost, že právní úprava EIB je zcela nedostatečná;

                           —

                           bylo zamítnuto odvolání, aniž by byl učiněn odkaz na použitá pravidla;

                           —

                           neobsahují důkaz o šetřeních, která údajně vedla a neuvádějí skutečnosti vytýkané žalobcem ani odůvodnění poskytnutá EIB;

               —

               zrušit související, následné a předpokládané akty, k nimž určitě patří akty, které komise pro otázku morálního obtěžování použila a k nimž byl dne 21. prosince 2011 požadován přístup a dne 6. ledna 2012 byl tento přístup zamítnut;

               —

               uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.