title: Věc C-246/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2011 Portugalskou republikou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-387/07, Portugalsko v. Komise

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2011 Portugalskou republikou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-387/07, Portugalsko v. Komise
   (Věc C-246/11 P)
   2011/C 219/14
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Portugalská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný ve věci T-387/07, a v důsledku toho:

               —

               vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o návrhovém žádání směřujícím ke zrušení článku 1 rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 (1), podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie, v souladu s odůvodněním původní žaloby;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení a nákladů vynaložených navrhovatelkou;

         podpůrně, aby v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora Evropské unie a článkem 113 svého jednacího řádu zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie vydaný ve věci T-387/07 a spor s konečnou platností rozhodl tak, že vyhoví návrhovým žádáním uplatněným Portugalskou republikou v prvním stupni, a v důsledku toho:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí K(2007) 3772, podle článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie, v souladu s odůvodněním původní žaloby;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení a nákladů vynaložených navrhovatelkou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Portugalská republika je rozhodnutím K(2007) 3772 přímo dotčena a jeho odůvodnění porušuje zásady legality, proporcionality, legitimního očekávání a právní jistoty, jelikož provádění rozhodnutí SGAIA (globální dotace na podporu místních investic) bylo v souladu s pro něj platným právním rámcem, vyjádřeným konkrétně v dohodě mezi Evropskou komisí (EK) a Caixa Geral de Depósitos (CGD).
   Portugalská republika tedy podává tento kasační opravný prostředek na základě porušení práva Unie, přičemž uvádí následující důvody:

               1)

               chybějící nebo nesprávné odůvodnění;

               2)

               řádné vynaložení nákladů a porušení čl. 21 odst. 1 nařízení č. 4253/88 (2) a Smlouvy.

      (1)  Rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


title: Věci T-233/11 a T-262/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2015 – Řecko a Ellinikos Chrysos v. Komise „Státní podpory — Těžební průmysl — Subvence poskytnutá řeckými orgány těžařskému podniku Ellinikos Chrysos — Smlouva o převodu dolů za cenu nižší než tržní a osvobození od daní z této transakce — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za protiprávní a kterým se nařizuje navrácení odpovídajících částek — Pojem, zvýhodnění‘ — Kritérium soukromého investora“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2015 – Řecko a Ellinikos Chrysos v. Komise
   (Věci T-233/11 a T-262/11) (1)

   („Státní podpory - Těžební průmysl - Subvence poskytnutá řeckými orgány těžařskému podniku Ellinikos Chrysos - Smlouva o převodu dolů za cenu nižší než tržní a osvobození od daní z této transakce - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za protiprávní a kterým se nařizuje navrácení odpovídajících částek - Pojem, zvýhodnění‘ - Kritérium soukromého investora“)
   (2016/C 038/60)
   Jednací jazyky: řečtina a angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, V. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos a A. Iosifidou, zmocněnci) (věc T-233/11); a Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (Kifissia, Řecko) (zástupci: původně K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova a P. Skouris, poté K. Adamantopoulos, E. Trova, P. Skouris a E. Roussou, advokáti) (věc T-262/11)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/452/EU ze dne 23. února 2011 o státní podpoře C 48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos [Ch]rysos AE (Úř. věst. L 193, s. 27)

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-233/11 a T-262/11 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Ve věci T-233/11 ponese Řecká republika vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Ve věci T-262/11 ponese společnost Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc F-126/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Van Beers v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Osvědčovací postup — Období 2006 — Nezapsání na seznam vybraných úředníků — Článek 45a služebního řádu )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/73

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Van Beers v. Komise
   (Věc F-126/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Osvědčovací postup - Období 2006 - Nezapsání na seznam vybraných úředníků - Článek 45a služebního řádu“)
   (2009/C 44/127)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Isabelle Van Beers (Woluwé-St-Étienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2007, kterým byla odmítnuta kandidatura žalobkyně v rámci osvědčovacího období 2006
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá účastnice ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008, s. 57.


title: Věc T-552/14: Žaloba podaná dne 22. července 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Extra)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/15

         Žaloba podaná dne 22. července 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Extra)
   (Věc T-552/14)
   2014/C 351/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Spojené státy americké) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a C. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. května 2014 ve věci R 199/2014-5.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Extra“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 21 a 30 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 37  582

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc F-109/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012 — Lebedef v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení za rok 2009 — Výkon funkcí na poloviční úvazek z důvodu odborového zastupování — Hodnotící posudek týkající se funkcí vykonávaných v útvaru, ke kterému byl přidělen — Jmenování podle služebního řádu — Jmenování odbory — Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-109/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení za rok 2009 - Výkon funkcí na poloviční úvazek z důvodu odborového zastupování - Hodnotící posudek týkající se funkcí vykonávaných v útvaru, ke kterému byl přidělen - Jmenování podle služebního řádu - Jmenování odbory - Žaloba zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění)
   2013/C 38/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg. Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení části hodnotícího posudku žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Giorgio Lebedef ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012, s. 26.


title: Věc T-625/16: Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/51

         Žaloba podaná dne 2. září 2016 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA
   (Věc T-625/16)
   (2016/C 402/61)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Polsko) (zástupce: T. Dobrzyński, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ECHA č. SME (2016) 2851 ze dne 23. června 2016, kterým bylo určeno, že žalobkyně nesplňuje podmínky pro snížení poplatků pro střední podniky a kterým jí byl vyměřen administrativní poplatek;

               —

               zrušil fakturu ECHA č. 10058238 ze dne 23. června 2016 na rozdíl mezi poplatkem zaplaceným žalobkyní a poplatkem vyměřeným podle rozhodnutí ECHA č. SME (2016) 2851 pro velký podnik;

               —

               zrušil fakturu ECHA č. 10058239 ze dne 23. června 2016, kterou byla vyměřena výše administrativního poplatku podle rozhodnutí ECHA č. SME (2016) 2851;

               —

               zrušil rozhodnutí správní rady ECHA č. 14/2015 ze dne 4. června 2015 (MB/43/2014) ME (2016) 2851;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady svěření pravomocí

                           —

                           Výše administrativního poplatku, která je uvedena v rozhodnutí správní rady ECHA MB/43/2014, které je základem pro vydání napadeného rozhodnutí a faktur, je, vzhledem k funkcím, které musí administrativní poplatek plnit, nepřiměřeně vysoká a rovná se tedy pokutě. To je v rozporu se zásadou svěření pravomocí, která je zakotvena v článku 5 SEU, ve spojení s jedenáctým bodem odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 340/2008.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a práva na řádnou správu

                           —

                           Žalobkyně opírala své prohlášení o velikosti podniku o informace, které pocházely mimo jiné od ECHA, a o vnitrostátní informace. Velikost podniku bylo nutno určit podle zákona o svobodném výkonu hospodářské činnosti ze dne 2. července 2004. Podle tohoto zákona se podniky nevymezují podle vlastnické struktury. ECHA dostatečně neinformovala o pravidlech registrace a vybrala poplatky, aniž by chyba mohla být odstraněna.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Podle ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1907/2006 a nařízení Komise (ES) č. 340/2008 musí být administrativní poplatky přizpůsobeny skutečným nákladům ECHA na kontrolu. Za nepřípustnou je nutno považovat praxi ECHA, podle níž jsou podnikům, které nesprávně uvedly velikost, ukládány náklady na kontrolu všech podniků.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení

                           —

                           Výběrem administrativních poplatků a stanovením výše těchto poplatků na základě velikosti podniku ECHA porušila zásadu rovného zacházení. Je v rozporu se zásadou rovného zacházení zatížit podnik, jenž musí být pouze na základě kapitálové účasti veřejného subjektu klasifikován jako velký, stejným administrativním poplatkem jako podnik, který musí být klasifikován jako velký na základě svého ročního obratu a své personální velikosti.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z neplatnosti faktur vystavených na základě napadeného rozhodnutí

                           —

                           Na základě zrušení rozhodnutí ECHA č. SME (2016) 2851 musí být zrušeny ty faktury, které byly základem výzev ze strany ECHA k zaplacení. Na vybrané poplatky rovněž neexistoval nárok, protože žalobkyně v době vydání rozhodnutí ECHA č. SME (2016) 2851 a vystavení faktur nebyla povinna provést registraci v systému REACH.


title: Věc T-30/13: Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2015 – GRE v. OHIM – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2015 – GRE v. OHIM – Villiger Söhne (LIBERTE american blend)
   (Věc T-30/13) (1)

   (2015/C 228/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc T-712/16: Žaloba podaná dne 5. října 2016 – Deutsche Lufthansa v. Komise

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/28

         Žaloba podaná dne 5. října 2016 – Deutsche Lufthansa v. Komise
   (Věc T-712/16)
   (2016/C 462/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: S. Völcker, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu nebo částečně zrušit rozhodnutí Komise C(2016) 4964 final ze dne 25. července 2016 ve věci č. M.3770 – Lufthansa/Swiss – rozhodnutí Komise týkající se návrhu společnosti Lufthansa na částečné zproštění od závazků na trasách Zurych-Stockholm a Zurych- Varšava;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí musí být zrušeno, protože je stiženo zjevně nesprávným posouzením, a z toho důvodu porušuje zásadu přiměřenosti a zásadu ochrany legitimního očekávání tím, že neumožňuje přezkoumat nebo zprostit určitých závazků uložených rozhodnutím Komise ze dne 4. července 2005 ve věci No COMP/M.3770 – Lufthansa/Swiss.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí musí být zrušeno, protože Komise porušila zásadu řádné správy tím, že pečlivě a nestranně neposoudila všechny okolnosti v projednávané věci.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí musí být zrušeno, protože Komise zneužila svoji pravomoc tím, že obešla správní postup podle nařízení 1/2003.


title: Věc C-571/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischen Finanzgericht (Německo) dne 6. listopadu 2015 – Wallenborn Transports SA v. Hauptzollamt Gießen

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischen Finanzgericht (Německo) dne 6. listopadu 2015 – Wallenborn Transports SA v. Hauptzollamt Gießen
   (Věc C-571/15)
   (2016/C 090/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessischen Finanzgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wallenborn Transports SA

      Žalovaný: Hauptzollamt Gießen

      Předběžné otázky

               1.

               otázka:
               Představuje právní předpis členského státu upravující daň z přidané hodnoty, podle něhož svobodná celní pásma podléhající kontrole typu I (svobodné přístavy) nejsou součástí vnitrostátního území, jiný režim ve smyslu článku 156, který je uveden v čl. 61 prvním pododstavci a v čl. 71 odst. 1 prvním pododstavci směrnice o společném systému daně z přidané hodnoty (1)?

         V případě kladné odpovědi na tuto otázku:

               2.

               otázka:
               Je zdanitelné plnění uskutečněno a vzniká daňová povinnost v případě zboží, které je předmětem cla podle čl. 71 odst. 1 druhého pododstavce směrnice o společném systému daně z přidané hodnoty, také v okamžiku, když se zdanitelné plnění uskuteční a daňová povinnost vznikne ve svobodném celním pásmu podléhajícímu kontrole typu I, a když právní úprava daně z přidané hodnoty (DPH) členského státu, na jehož území se dané svobodné celní pásmo nachází, stanoví, že svobodná celní pásma podléhající kontrole typu I (svobodné přístavy) nejsou součástí vnitrostátního území?

         V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

               3.

               otázka:
               Je zdanitelné plnění uskutečněno a vzniká daňová povinnost v případě zboží, které se nachází v režimu vnějšího tranzitu a které bylo přepraveno bez ukončení tohoto režimu do svobodného celního pásma podléhajícího kontrole typu I a v tomto pásmu bylo odňato celnímu dohledu, takže na tomto zboží vzniká podle čl. 203 odst. 1 celní dluh (2), a zároveň s tím také na základě jiné skutečnosti vedoucí ke vzniku daňové povinnosti, která je vymezena čl. 204 odst. 1 písm. a) celního kodexu, spočívající v tom, že před úkonem, jímž bylo zboží odňato celnímu dohledu, nebylo předloženo některému z celních úřadů nacházejících se na území daného státu, do jejichž působnosti dané celní pásmo spadá, a režim tranzitu nebyl ukončen?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


title: Věc C-417/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – ÖBB Personenverkehr AG v. Gotthard Starjakob „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2000/78/ES – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) – Článek 6 odst. 1 – Diskriminace na základě věku – Vnitrostátní právní úprava, která započtení dob služby absolvovaných před dovršením 18. roku věku pro účely stanovení odměny podmiňuje prodloužením dob potřebných pro služební postup – Odůvodnění – Způsobilost dosáhnout sledovaného cíle – Možnost napadnout prodloužení dob potřebných pro služební postup“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – ÖBB Personenverkehr AG v. Gotthard Starjakob
      (Věc C-417/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) - Článek 6 odst. 1 - Diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která započtení dob služby absolvovaných před dovršením 18. roku věku pro účely stanovení odměny podmiňuje prodloužením dob potřebných pro služební postup - Odůvodnění - Způsobilost dosáhnout sledovaného cíle - Možnost napadnout prodloužení dob potřebných pro služební postup“)
      (2015/C 107/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ÖBB Personenverkehr AG

         Žalovaný: Gotthard Starjakob

         Výrok

                  1)

                  Unijní právo, konkrétně článek 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, která za účelem odstranění diskriminace na základě věku započítává doby služby před dovršením 18. roku věku, avšak zároveň obsahuje pravidlo, které se má ve skutečnosti uplatnit pouze na takto diskriminované zaměstnance, prodlužuje dobu požadovanou pro postup do každého z prvních tří platových stupňů o jeden rok, a s konečnou platností tak zachovává rozdílné zacházení na základě věku.

                  2)

                  Unijní právo, zejména článek 16 směrnice 2000/78, musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, jejímž cílem je odstranit diskriminaci na základě věku, nemusí nutně umožnit, aby zaměstnanec, jehož doby služby získané před dovršením 18. roku věku nebyly zohledněny při výpočtu jeho služebního postupu, získal finanční náhradu, která odpovídá vyplacení rozdílu mezi platem, který by získal bez takové diskriminace, a platem, který skutečně získal. Nicméně v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, a dokud není přijat systém, jenž odstraňuje diskriminaci na základě věku v souladu se směrnicí 2000/78, obnovení rovného zacházení předpokládá, že jsou zaměstnancům, kteří byť jen část své praxe absolvovali před dovršením 18. roku věku, přiznány stejné výhody, jakých mohli využívat zaměstnanci, kteří praxi téže povahy a ve srovnatelné délce absolvovali až po dovršení tohoto věku, pokud jde o započtení dob služby před dovršením 18. roku věku, ale rovněž postup v platové tabulce.

                  3)

                  Unijní právo, zejména článek 16 směrnice 2000/78, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní zákonodárce za účelem započtení dob služby před dovršením 18. roku věku stanovil povinnost spolupráce, na základě které musí zaměstnanec svému zaměstnavateli poskytnout důkazy týkající se uvedených dob. Zneužití práva však nepředstavuje skutečnost, že zaměstnanec odmítne spolupracovat za účelem použití takové vnitrostátní právní úpravy, jako je vnitrostátní právní úprava dotčená v původním řízení, která představuje diskriminaci na základě věku, jež je v rozporu se směrnicí 2000/78, ani jeho žaloba směřující k získání platby, která má obnovit rovné zacházení ve vztahu k zaměstnancům, kteří praxi, jež má tutéž povahu a srovnatelnou délku jako praxe daného zaměstnance, absolvovali až po dovršení tohoto věku.

                  4)

                  Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že v takovém případě, jako je případ dotčený v původním řízení, nebrání tomu, aby vnitrostátní lhůta pro promlčení práv, která mají svůj základ v unijním právu, začala běžet před datem vyhlášení rozsudku Soudního dvora, který objasnil právní stav v dané oblasti.

         (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


               28.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/12

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 14. ledna 2014 proti Norskému království
   (Věc E-7/14)
   (2014/C 163/11)
   Dne 14. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený Xavierem Lewisem a Gjermundem Mathisenem, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Norsku.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že ponecháním v platnosti vnitrostátních pravidel, z nichž vyplývá povinnost uhradit plnou výši poplatku za registraci i v případě pronajatých motorových vozidel, která jsou registrována v zahraničí a do Norska byla dovezena norskými rezidenty v rámci režimu dočasného použití, aniž by daná osoba měla právo na osvobození od tohoto poplatku nebo na jeho vrácení, jestliže uvedené vozidlo není určeno k trvalému užívání hlavně na území Norska, ani není skutečně tímto způsobem užíváno, Norsko porušilo své povinnosti vyplývající z článku 36 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Norskému království úhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:

               —

               norské právní předpisy stanoví, že u pronajatých vozidel registrovaných v zahraničí, která jsou do Norska dovezena norskými rezidenty v rámci režimu dočasného použití, musí být v zásadě uhrazen poplatek za registraci v plné výši od okamžiku, kdy jsou na území Norska užívána. Kontrolní úřad ESVO má za to, že je tato skutečnost v rozporu se zásadou volného pohybu služeb. Konstatuje, že Norsko doposud nepřijalo legislativní opatření nutná k zajištění souladu s článkem 36 Dohody o EHP,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že článek 36 Dohody o EHP mimo jiné zakazuje používání jakékoli vnitrostátní právní úpravy, která bez objektivního odůvodnění brání poskytovateli služeb, aby tuto svobodu skutečně vykonával.


title: Věc F-109/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2012 — AU v. Evropská komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Důchody — Odchodné“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/28

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 22. května 2012 — AU v. Evropská komise
   (Věc F-109/10) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Odchodné)
   2012/C 194/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: AU (zástupce: R. Oehmen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobci odmítá platba odchodného.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               AU ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 43.


title: Věc F-33/10: Žaloba podaná dne 19. května 2010 — Lebedef v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/53

         Žaloba podaná dne 19. května 2010 — Lebedef v. Komise
   (Věc F-33/10)
   ()
   2010/C 209/83
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005, jak byl vyhotoven po jeho zrušení Soudem pro veřejnou službu v jeho rozsudku ve věci F-36/07.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení posudku o vývoji služebního postupu (PVSP) žalobce pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005, jak byl vyhotoven po jeho zrušení Soudem pro veřejnou službu rozsudkem ze dne 7. května 2008 ve věci F-36/07, Lebedef v. Komise;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-50/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/24/ES — Hromadně vyráběné léčivé přípravky — Tradiční rostlinné léčivé přípravky — Kodex Společenství — Humánní léčivé přípravky — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-50/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/24/ES - Hromadně vyráběné léčivé přípravky - Tradiční rostlinné léčivé přípravky - Kodex Společenství - Humánní léčivé přípravky - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 211/18)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 85; Zvl. vyd. 13/34, s. 313).
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/24/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o tradiční rostlinné léčivé přípravky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-233/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2011 společnostmi Siemens Transmission & Distribution SA a Nuova Magrini Galileo SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG. Österreich a další v. Komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2011 společnostmi Siemens Transmission & Distribution SA a Nuova Magrini Galileo SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG. Österreich a další v. Komise
   (Věc C-233/11 P)
   2011/C 204/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Siemens Transmission & Distribution SA a Nuova Magrini Galileo SpA (zástupci: H. Wollmann, F. Urlesberger, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit bod 2 rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 3. března 2011 (spojené věci T-122/07 až T-124/07) v rozsahu, v němž byla za neplatná prohlášena ustanovení čl. 2 písm. j) a k) rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje;

               —

               zrušit bod 3 první odrážku napadeného rozsudku, potvrdit článek 2 písm. j) a k) rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění a v souvislosti s čl. 2 písm. k) uvedeného rozhodnutí určit, že každý z společných a nerozdílných dlužníků ponese v poměru k ostatním společným a nerozdílným dlužníkům jednu třetinu z částky 4 500 000 eur;

               —

               podpůrně zrušit bod 3 první odrážku napadeného rozsudku a vrátit věc Tribunálu;

               —

               každopádně zrušit bod 7 napadeného rozsudku a uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení ve věci T-124/07, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál nad rámec návrhových žádání žalobkyň prohlásil za neplatnou i pokutu, která byla uložena pouze společnosti Schneider Electric SA, a nepřípustným způsobem ji připočetl k celkovému dluhu účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek. Napadený rozsudek je v tomto ohledu v rozporu se zásadními právními zásadami. Tribunál tak porušil zásadu akuzační a zásadu implicitně obsaženou v článku 263 SFEU, podle níž nikdo nemůže podat žalobu na účet druhého.
   Dále se Tribunál nad rámec návrhových žádání žalobkyň dopustil zásahu do právní moci rozhodnutí Komise vůči Schneider Electric SA. Toto nepřípustné prolomení právní moci je v rozporu se zásadou právní jistoty.
   Účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek nebyla poskytnuta možnost vyjádřit se k podstatným zjištěním Tribunálu. V důsledku toho bylo řízení před Tribunálem stiženo vadou, jelikož bylo v jejím rámci porušeno právo účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na spravedlivý proces ve smyslu článku 6 EÚLP.


title: Věc T-102/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2009 — Sundholm v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu vypracovaný na základě rozsudku Soudu — Hodnocené období 2001/2002 — Odůvodněná nepřítomnost — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2009 — Sundholm v. Komise
   (Věc T-102/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu vypracovaný na základě rozsudku Soudu - Hodnocené období 2001/2002 - Odůvodněná nepřítomnost - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2009/C 282/82
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007, Sundholm v. Komise (F-27/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007, Sundholm v. Komise (F-27/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí ze dne 2. června 2006, kterým revizní hodnotitel přijal posudek o vývoji služebního postupu Asy Sundholm za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba podaná v prvním stupni zamítá.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu, jakož i nákladů tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-650/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Knus-Galán v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/64

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Knus-Galán v. Parlament
   (Věc T-650/15)
   (2016/C 048/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Minna Knus-Galán (Helsinky, Finsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8551 C ze dne 14. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobkyně o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu,

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi argumenty žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-319/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/70

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Moreira da Fonseca v. OHIM – General Óptica (GENERAL OPTICA)
   (Věc T-319/06)
   (2006/C 326/146)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alberto Jorge Moreira da Fonseca Lda (Santo Tirso, Portugalsko) (zástupce: M. Oehen Mendes, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: General Óptica SA (Barcelona, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. srpna 2006 vydané v řízení o neplatnosti č. 828C (věc č. R 944/2005-1), které bylo žalobci oznámeno dne 27. září 2006, a v důsledku toho prohlásit ochrannou známku Společenství č. 2 436 798„GENERAL OPTICA“, jejíž přihláška byla podána dne 5. listopadu 2001, a která byla zapsána dne 20. listopadu 2002, za neplatnou nebo ji zrušit.

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „GENERAL OPTICA“ pro služby zařazené ve třídě 42 (Služby očních optiků) – ochranná známka Společenství č. 2 436 798.

      Majitel ochranné známky Společenství: General Óptica SA.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Starší národní ochranné označení „Generalóptica“ pro dovoz a maloobchodní prodej optických, přesných měřicích a fotografických přístrojů.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Zejména porušení čl. 8 odst. 1 a 4 nařízení Rady č. 40/94, jelikož existuje nebezpečí záměny mezi oběma označeními a označení žalobce je chráněno v rámci vnitrostátní ochrany.
   Porušení pravidla 22 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož OHIM opomenul svou povinnost vyzvat žalobce, aby předložil důkaz o dřívějším užívání, kterého se dovolává.


title: Věc C-263/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Ainārs Rēdlihs v. Valsts ieņēmumu dienests ( „Šestá směrnice o DPH — Směrnice 2006/112/ES — Pojem „ekonomická činnost“ — Dodávky dřeva za účelem kompenzace škod způsobených bouří — Režim přenesení daňové povinnosti — Neexistence zápisu do registru osob povinných k dani — Pokuta — Zásada proporcionality“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Ainārs Rēdlihs v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-263/11) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Směrnice 2006/112/ES - Pojem „ekonomická činnost“ - Dodávky dřeva za účelem kompenzace škod způsobených bouří - Režim přenesení daňové povinnosti - Neexistence zápisu do registru osob povinných k dani - Pokuta - Zásada proporcionality)
   2012/C 295/21
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ainārs Rēdlihs

      Žalovaná: Valsts ieņēmumu dienests

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a článku 9 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Pojmy „osoba povinná k dani“ a „ekonomická činnost“ — Dodávky dřeva uskutečněné fyzickou osobou, která je vlastníkem lesa určeného k jeho soukromým potřebám, za účelem kompenzace škod způsobených bouří — Soulad vnitrostátního opatření, které za neexistenci zápisu do registru osob povinných k dani z přidané hodnoty ukládá pokutu ve výši daně obvykle splatné na základě hodnoty dodaného zboží, přestože dotyčná osoba by nemusela odvádět daň, i kdyby se do uvedeného registru zapsala, se zásadou proporcionality

      Výrok

               1)

               Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2006/138/ES ze dne 19. prosince 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že dodávky dřeva uskutečněné fyzickou osobou za účelem kompenzace následků způsobených vyšší mocí spadají do rámce využívání hmotného majetku, které je třeba kvalifikovat jako „ekonomickou činnost“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud jsou uvedené dodávky prováděny za účelem získávání z nich pravidelného příjmu. Je na vnitrostátním soudu, aby posoudil všechny okolnosti projednávaného případu, aby tak určil, zda je využívání takového hmotného majetku, jako je les, vykonáváno za účelem získávání z něj pravidelného příjmu.

               2)

               Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že není vyloučeno, že pravidlo vnitrostátního práva, které umožňuje uložit pokutu ve výši obvyklé sazby daně z přidané hodnoty uplatnitelné na základě hodnoty zboží, které bylo předmětem uskutečněných dodávek, jednotlivci, který nesplnil svoji povinnost nechat se zapsat do registru osob povinných k dani z přidané hodnoty a který nebyl povinen odvést tuto daň, je v rozporu se zásadou proporcionality. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda výše sankce nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cílů spočívajících v zajištění správného výběru daně a předcházení daňovým únikům, a to s ohledem na okolnosti projednávané věci, zejména konkrétní částku, která byla uložena, a případnou existenci daňového úniku nebo obcházení použitelných právních předpisů přičitatelných osobě povinné k dani, jejíž nezapsání se je sankcionováno.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc T-558/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2012 — Atlas v. OHIM — Couleurs de Tollens (ARTIS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARTIS — Starší národní slovní ochranná známka ARTIS — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2012 — Atlas v. OHIM — Couleurs de Tollens (ARTIS)
   (Věc T-558/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARTIS - Starší národní slovní ochranná známka ARTIS - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 9/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlas sp. z o. o. (Lodž, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Couleurs de Tollens (Clichy, Francie) (zástupce: J. G. Monin, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. července 2011 (věc R 1253/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Couleurs de Tollens-Agora a Atlas sp. z o. o.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Atlas sp. z o. o se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů nezbytně vynaložených společností Couleurs de Tollens pro účely řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-162/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Branco v. Komise ( Evropský sociální fond (ESF) — Snížení finanční podpory — Subdodávka — Přiměřená lhůta )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Branco v. Komise
   (Věc T-162/04) (1)

   („Evropský sociální fond (ESF) - Snížení finanční podpory - Subdodávka - Přiměřená lhůta“)
   (2006/C 331/75)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eugénio Branco, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: B. Belchior, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Weimar, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. srpna 2003, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského sociálního fondu (ESF), a kterým se proto zamítá žádost o vyplacení zůstatku podpory z ESF, původně schválené pro operační program 87 03 01 P1.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-694/14: Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – EREF v. Komise „Žaloba na neplatnost — Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 — Sdružení — Neexistence bezprostředního dotčení členů — Nepřípustnost“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – EREF v. Komise
   (Věc T-694/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 - Sdružení - Neexistence bezprostředního dotčení členů - Nepřípustnost“)
   (2016/C 038/72)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Renewable Energies Federation EREF (Brusel, Belgie) (zástupce: U. Prall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, K. Herrmann a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení sdělení Komise „Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014–2020“ ze dne 28. června 2014 (Úř. věst. C 200, s. 1) v rozsahu, v němž se týká kritérií posouzení slučitelnosti podpor energie z obnovitelných zdrojů s vnitřním trhem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               European Renewable Energies Federation (EREF) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc T-741/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Hersill v. EUIPO – KCI Licensing (VACUP) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VACUP — Starší slovní ochranné známky Evropské unie MINIVAC a V.A.C. — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Hersill v. EUIPO – KCI Licensing (VACUP)
   (Věc T-741/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VACUP - Starší slovní ochranné známky Evropské unie MINIVAC a V.A.C. - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 129/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hersill, SL (Móstoles, Španělsko) (zástupci: M. Aznar Alonso a P. Koch Moreno, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: KCI Licensing, Inc (San Antonio, Texas, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. srpna 2014 (věc R 1520/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi KCI Licensing a Hersill.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. srpna 2014 (věc R 1520/2013-2) se zrušuje.

               2)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Hersill, SL.

               3)

               KCI Licensing, Inc. ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-204/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. dubna 2010 Enercon GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. února 2010 ve věci T-472/07, Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. dubna 2010 Enercon GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. února 2010 ve věci T-472/07, Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-204/10 P)
   2010/C 179/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enercon GmbH (zástupci: J. Mellor, barrister, a R. Böhm, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Hasbro Inc.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               vyhověl kasačnímu opravnému prostředku proti rozsudku Tribunálu a zrušil rozsudek Tribunálu, zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu a případně rozhodnutí námitkového oddělení;

               —

               (případně) vrátil věc Úřadu k novému posouzení otázek týkajících se námitek;

               —

               uložil vedlejšímu účastníkovi řízení a Úřadu náhradu nákladů tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) tvrdí, že Tribunál nepoznal chyby v rozhodnutí odvolacího senátu založené na protiprávním rozhodnutí námitkového oddělení. Tribunál podle navrhovatelky zejména nepoznal, že a) rozsudek Medion (1) se týkal zvláštní situace, kdy obvyklé pravidlo, že průměrný spotřebitel za normálních okolností vnímá ochrannou známku jako celek, se neuplatní, ale b) neexistovaly žádné okolnosti, které by byly dostatečné pro odůvodnění takového výjimečného přístupu. Žádný prvek dřívější ochranné známky neměl v projednávaném případě „samostatnou rozlišovací úlohu“.
   Navrhovatelka krom toho tvrdí, že z důvodu nesprávného použití zásady typu Medion v rané fázi posuzování podobnosti, nebylo provedeno celkové posouzení možnosti záměny.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004, s. 31.


title: Věc C-515/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „4finance“ UAB v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Pyramidový program — Relevantnost případné platby spotřebitele za účelem získání odměny — Výklad pojmu, zaplatit‘“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „4finance“ UAB v. Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-515/12) (1)

   („Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Pyramidový program - Relevantnost případné platby spotřebitele za účelem získání odměny - Výklad pojmu, zaplatit‘“)
   2014/C 159/08
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„4finance“ UAB

      Žalovaní: Valstybinė vartotojų teisių apsaugos tarnyba, Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Výklad bodu 14 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22) – Pyramidový program umožňující spotřebiteli získat po uhrazení symbolické platby odměnu, která se odvíjí především od příchodu nových spotřebitelů, a nikoli od prodeje nebo spotřeby produktů – Dopad výše platby na kvalifikaci programu jakožto pyramidového programu – Význam podílu financování odměn z účastí nových spotřebitelů – Požadavek, aby tato odměna byla zcela nebo z velké části financována z příspěvků nových členů

      Výrok

   Příloha I bod 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že pyramidový program představuje obchodní praktiku nekalou za všech okolností pouze tehdy, vyžaduje-li takový program od spotřebitele, aby zaplatil jakoukoli částku za možnost získat odměnu, která závisí především na získávání nových spotřebitelů do programu, a nikoli na prodeji nebo spotřebě produktů.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-451/17: Žaloba podaná dne 20. července 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. Komise

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/15

         Žaloba podaná dne 20. července 2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. Komise
   (Věc T-451/17)
   (2017/C 318/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie e.V. (Berlín, Německo) (zástupci: R. Stein, P. Friton a H.-J. Prieß, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení Komise č. BK/abd/ener.c.1(2017)2122195 v rozsahu, v němž na straně 5 ukládá použít při stanovení emisí skleníkových plynů z bionafty emisní faktor 99,57 g CO2eq per MJ metanolu, jakož i

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení směrnice 2009/28/ES (1) odchýlením se od stanoveného způsobu výpočtu

                           —

                           Žalobce tvrdí, že podle čl. 19 odst. 1 písm. b) se metodika stanovená v příloze V části C směrnice 2009/28/ES použije, pokud se při stanovení emisního faktoru vycházelo ze skutečné hodnoty. Podle přílohy V části C bodu 13 směrnice 2009/28/ES se emise pocházející z použití paliva (eu) pokládají u biopaliv a biokapalin za rovné nule. Napadené oznámení požaduje, aby systémy dobrovolné certifikace v určené lhůtě používaly výpočet odchylující se od přílohy V části C bodu 13 směrnice 2009/28/ES, který rovněž obsahuje emise pocházející z použití paliva.

                           —

                           Odchylka od přílohy V části C bodu 13 směrnice 2009/28/ES představuje porušení procesních požadavků uvedené směrnice. Úprava metodiky uvedené v příloze V podle čl. 19 odst. 7 druhé věty směrnice vyžaduje postup podle čl. 25 odst. 4 směrnice. Toto ustanovení zase odkazuje na čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES (2) ve spojení s jeho článkem 8, podle nichž musí být návrh předložen regulativnímu výboru a přezkoumán Evropským parlamentem a Radou. Nelze použít formu neformálního oznámení učiněného na poslední chvíli.

               2.

               Druhý žalobní důvod: porušení unijních zásad proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání stanovením nepřiměřeně krátkého přechodného období, končícího dne 1. září 2017, k tomu, aby byla do systémů certifikace přejata metodologie výpočtu, která je v rozporu se směrnicí

                           —

                           Není zaručena ochrana legitimního očekávání, jelikož procesní lhůta a lhůta k provedení jsou nepřiměřeně krátké.

                           —

                           Došlo k porušení zásady právní jistoty nepřiměřenými obtížemi spojenými s provedením.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. 2009, L 140, s. 16).

      (2)  Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999, L 184, s. 23).


title: Věc C-31/08: Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/23

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-31/08)
   (2008/C 79/39)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Zadra, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/51/ES (1) ze dne 6. června 2006, kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES (2) a přílohy IV a V směrnice 2005/78/ES (3), pokud jde o požadavky na systém regulace emisí vozidel a výjimky pro plynové motory, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2006/51/ES uplynula dne 8. listopadu 2006.

      (1)  Úř. věst. L 152, s. 11.

      (2)  Úř. věst. L 275, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 313, s. 1.


title: Věc T-262/00: Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2013 — La Vigile San Marco v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Snížení sociálních výdajů ve prospěch společností z území Benátska a města Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor — Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2013 — La Vigile San Marco v. Komise
   (Věc T-262/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Snížení sociálních výdajů ve prospěch společností z území Benátska a města Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 71/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: La Vigile San Marco SpA (Benátky, Itálie) (zástupce: A. Vianello, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Breaguglia, poté R. Adam, a nakonec I. Bruni, zmnocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 týkající se podpůrných opatření ve prospěch společností z území Benátska a města Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995 o snížení sociálních výdajů (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou.

               2)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               3)

               Společnost Vigile San Marco SpA ponese kromě vlastních nákladů náklady vynaložené Komisí.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-424/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea — Rumunsko) — SC Fatorie SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor ( „Řízení o předběžné otázce — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Přenesení daňové povinnosti — Nárok na odpočet — Zaplacení daně poskytovateli služeb — Neuvedení povinných údajů — Zaplacení DPH bez právního důvodu — Ztráta nároku na odpočet daně — Zásada daňové neutrality — Zásada právní jistoty“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea — Rumunsko) — SC Fatorie SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
   (Věc C-424/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Přenesení daňové povinnosti - Nárok na odpočet - Zaplacení daně poskytovateli služeb - Neuvedení povinných údajů - Zaplacení DPH bez právního důvodu - Ztráta nároku na odpočet daně - Zásada daňové neutrality - Zásada právní jistoty)
   2014/C 93/17
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SC Fatorie SRL

      Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Oradea — Výklad směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Ztráta nároku na odpočet DPH z důvodu neuvedení údaje o použití režimu přenesení daňové povinnosti na faktuře — Zásada právní jistoty — Rozhodnutí, kterým se nařizuje zaplacení nesprávně odečtené DPH a úroků, jakož i sankčních plateb z prodlení a to poté, co bylo přijato neodvolatelné rozhodnutí uznávající nárok na odpočet — Zásada daňové neutrality — Zaplacení DPH nesprávně uvedené na faktuře třetí osobou — Nečinnost daňových orgánů s ohledem na opravu faktury a nemožnost její opravy a posteriori

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a zásada daňové neutrality nebrání v souvislosti s plněním podléhajícím režimu přenesení daňové povinnosti za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, tomu, aby byl příjemci služeb odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou bez právního důvodu zaplatil poskytovateli služeb na základě chybně vystavené faktury, a to i když oprava této chyby není možná z důvodu úpadku tohoto poskytovatele.

               2)

               Zásada právní jistoty nebrání vnitrostátní správní praxi, která spočívá v tom, že správce daně v pevné promlčecí lhůtě zruší rozhodnutí, kterým přiznal osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, a na základě nové kontroly od ní požaduje vrácení této daně a sankční platby z důvodu prodlení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-501/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – EL-EM-2001 Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága „Řízení o předběžné otázce — Silniční doprava — Nařízení (ES) č. 561/2006 — Článek 10 odst. 3 — Články 18 a 19 — Pokuta uložená řidiči — Opatření nezbytná k výkonu sankce, která jsou přijata vůči dopravci — Odstavení vozidla“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – EL-EM-2001 Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Věc C-501/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Silniční doprava - Nařízení (ES) č. 561/2006 - Článek 10 odst. 3 - Články 18 a 19 - Pokuta uložená řidiči - Opatření nezbytná k výkonu sankce, která jsou přijata vůči dopravci - Odstavení vozidla“)
   (2016/C 475/02)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   du Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: EL-EM-2001 Ltd

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Výrok

   Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která jakožto zajišťovací opatření připouští nařízení odstavení vozidla dopravce v situaci, kdy řidič tohoto vozidla, který byl zaměstnán tímto podnikem, řídil toto vozidlo v rozporu s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě, přičemž odpovědnost uvedeného podniku nebyla vnitrostátním orgánem určena, jelikož takové opatření nesplňuje požadavky zásady proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc C-2/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de la cassation (Belgie) dne 4. ledna 2007 – Paul Abraham, Eugène Dehalleux a další v. Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes – Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de la cassation (Belgie) dne 4. ledna 2007 – Paul Abraham, Eugène Dehalleux a další v. Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes – Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   (Věc C-2/07)
   (2007/C 69/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de la cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Paul Abraham, Eugène Dehalleux a další

      Žalovaní: Région wallonne, Société de développement et de promotion de l'aéroport de Liège-Bierset SA, T.N.T. Express Worldwide (Euro Hub) SA, Société nationale des voies aériennes – Belgocontrol, État belge, Cargo Airlines Ltd
   Předběžné otázky

               „1)

               Představuje smlouva mezi orgány veřejné moci a soukromým podnikem, podepsaná za účelem zahájení činnosti tohoto podniku na letišti s hlavní dráhou o délce více než 2 100 metrů, zahrnující přesný popis prací v oblasti infrastruktury, které budou uskutečněny ve vztahu k úpravě hlavní dráhy, aniž by však tato dráha byla prodloužena, a výstavby kontrolní věže za účelem umožnění letu velkých dopravních letadel 24 hodin denně a 365 dní v roce, a která předpokládá provozování jak nočních, tak denních letů od doby zahájení činnosti tohoto podniku, záměr ve smyslu směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1), ve znění použitelném před její změnou provedenou směrnicí Rady 97/11/EHS ze dne 3. března 1997 (2)?

               2)

               Odpovídají změny infrastruktury stávajícího letiště za účelem jeho přizpůsobení zamýšlenému zvýšení počtu nočních a denních letů bez prodloužení hlavní dráhy pojmu ‚záměr‘, u kterého je stanovena povinnost provést studii o posouzení vlivů ve smyslu článků 1, 2 a 4 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985, ve znění použitelném před její změnou provedenou směrnicí Rady 97/11/EHS ze dne 3. března 1997?

               3)

               I když zamýšlené rozšíření činnosti letiště není přímo uvedeno v přílohách směrnice 85/337/EHS, musí členský stát nicméně toto rozšíření vzít v úvahu, přezkoumává-li potenciální vliv změn infrastruktur tohoto letiště na životní prostředí za účelem povolení tohoto rozšíření?“

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 73. s. 5.


title: Věc C-148/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV „Řízení o předběžné otázce — Články 34 a 36 SFEU — Volný pohyb zboží — Vnitrostátní právní úprava — Humánní léčivé přípravky vydávané na lékařský předpis — Prodej v lékárnách — Určení jednotných cen — Množstevní omezení dovozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Odůvodnění — Ochrana zdraví a života lidí“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Deutsche Parkinson Vereinigung eV v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Věc C-148/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Články 34 a 36 SFEU - Volný pohyb zboží - Vnitrostátní právní úprava - Humánní léčivé přípravky vydávané na lékařský předpis - Prodej v lékárnách - Určení jednotných cen - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Odůvodnění - Ochrana zdraví a života lidí“)
   (2016/C 475/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Parkinson Vereinigung eV

      Žalovaná: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Výrok

               1)

               Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zakotvuje stanovení jednotných cen pro prodej humánních léčivých přípravků, jež jsou vydávány v lékárnách na lékařský předpis, představuje opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu ve smyslu tohoto článku, jelikož jsou touto právní úpravou více dotčeny prodeje léčivých přípravků vydávaných na lékařský předpis lékárnami usazenými v jiném členském státě než prodeje takových léčivých přípravků v lékárnách usazených v tuzemsku.

               2)

               Článek 36 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zakotvuje stanovení jednotných cen pro prodej v lékárnách vydávaných humánních léčivých přípravků na lékařský předpis, nemůže být odůvodněna důvody ochrany zdraví a života lidí ve smyslu tohoto článku, jelikož tato právní úprava není s to zajistit dosažení sledovaných cílů.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc C-485/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 31. října 2012 — Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 31. října 2012 — Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Věc C-485/12)
   2013/C 26/44
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maatschap T. van Oosterom en A. van Oosterom-Boelhouwer

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Předběžná otázka

   Má být článek 32 nařízení (ES) č. 796/2004 (1) vykládán tak, že se vždy musí uskutečnit fyzická prohlídka v terénu, dříve než lze na základě leteckých snímků pořízených v souvislosti s kontrolou prohlášení učinit závěr, že údaj majitele zemědělského podniku je nesprávný?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


title: Věc T-508/14: Žaloba podaná dne 6. července 2014 – Gas Natural SDG, SA v. Evropská komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/55

         Žaloba podaná dne 6. července 2014 – Gas Natural SDG, SA v. Evropská komise
   (Věc T-508/14)
   2014/C 292/67
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: F. Seijo Pérez, R. García Gómez de Zamora a M. Troncoso Ferrer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácení podpor; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 17, června 2013 o finančním režimu platném pro určité dohody o finančním leasingu, rovněž nazývané španělský systém finančního leasingu (podpora SA. 21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věcech T-401/14, Duro Felguera v. Komise, a T-700/13, Bankia v. Komise.
   Konkrétně žalobkyně uplatňuje porušení článků 107 a 108 SFEU tím, že údajné podpory a jejich vliv na obchod mezi členskými státy nebyly považovány za selektivní, porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnosti odůvodnění tím, že hospodářská zájmová sdružení (AIE) a jejich investoři byli určeni jako příjemci údajné podpory, porušení článků 107 a 108 SFEU a zneužití pravomoci tím, že bylo přijato napadené rozhodnutí o legalitě smluv mezi soukromými subjekty, jakož i porušení zásady právní jistoty, zásady legitimního očekávání, zásady rovného zacházení a článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999.


title: Věc C-412/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-412/07) (1)

   (2008/C 128/59)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-75/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 21. února 2008 – The Queen, na žádost Christophera Mellora v. Secretary of State for Communities and Local Government

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 21. února 2008 – The Queen, na žádost Christophera Mellora v. Secretary of State for Communities and Local Government
   (Věc C-75/08)
   (2008/C 107/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division).
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christopher Mellor.

      Žalovaný: Secretary of State for Communities and Local Government.
   Předběžné otázky

               1.

               Musí členské státy podle článku 4 směrnice Rady 85/337/EHS (1), ve znění směrnic 97/11/ES (2) a 2003/35/ES (3), (dále jen „směrnice“) zpřístupnit veřejnosti důvody rozhodnutí, že záměr uvedený v příloze II není nutné podrobit posouzení v souladu s články 5 až 10 směrnice?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je výše uvedený požadavek splněn obsahem dopisu Secretary of State ze dne 4. prosince 2006?

               3.

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, jaký je požadovaný rozsah odůvodnění v této souvislosti?

      (1)  Směrnice Rady 85/337EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40).

      (2)  Úř. věst. L 73, s. 5.

      (3)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17).


title: Věc C-75/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/28/ES — Veterinární léčivé přípravky — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/22

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-75/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/28/ES - Veterinární léčivé přípravky - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 315/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě nezbytných právních a správních předpisů k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 136, s. 58; Zvl. vyd. 13/34, s. 286)
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES ze dne 31. března 2004, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-506/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy v. Työ- ja elinkeinoministeriö „Řízení o předběžné otázce — Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Metoda přidělování bezplatných povolenek — Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost — Použití jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví na zařízení v odvětvích, která jsou vystavená závažnému riziku úniku uhlíku — Stanovení referenční hodnoty produktu pro tekutý kov — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 10 odst. 9 — Příloha I — Platnost“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy v. Työ- ja elinkeinoministeriö
   (Věc C-506/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Metoda přidělování bezplatných povolenek - Výpočet jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost - Použití jednotného opravného koeficientu pro všechna odvětví na zařízení v odvětvích, která jsou vystavená závažnému riziku úniku uhlíku - Stanovení referenční hodnoty produktu pro tekutý kov - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 10 odst. 9 - Příloha I - Platnost“)
   (2017/C 006/05)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Yara Suomi Oy, Borealis Polymers Oy, Neste Oil Oyj, SSAB Europe Oy

      Žalovaný: Työ- ja elinkeinoministeriö

      Výrok

               1)

               Zkoumání třetí a čtvrté otázky neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES.

               2)

               Zkoumání šesté a sedmé otázky neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost přílohy I rozhodnutí 2011/278.

               3)

               Zkoumání páté otázky neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 10 odst. 9 prvního pododstavce rozhodnutí 2011/278.

               4)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, jsou neplatné.

               5)

               Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto prohlášení nabylo účinnosti až uplynutím deseti měsíců od data vyhlášení rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14, EU:C:2016:311), a Komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě neplatných ustanovení nemohla být zpochybněna.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc C-266/08: Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/35

         Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-266/08)
   (2008/C 209/52)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. Adsera Ribera, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/81/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo obdrželi pomoc k nedovolenému přistěhovalectví a kteří spolupracují s příslušnými orgány, a v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 17 uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/81/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 5. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 261, s. 19; Zvl. vyd. 19/07, s. 69.


title: Věc T-250/12: Žaloba podaná dne 5. června 2012 — Uralita v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/26

         Žaloba podaná dne 5. června 2012 — Uralita v. Komise
   (Věc T-250/12)
   2012/C 243/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Uralita, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: K. Struckmann, advokát a G. Forwood, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Evropské komise C(2012) 1965 ze dne 27. března 2012, kterým se mění rozhodnutí C(2008) 2626 ze dne 11. června 2008 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (nyní článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný) v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu ve výši 4 231 000 eur;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí Komise C(2012) 1965 ze dne 27. března 2012 — Věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva alternativní žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se týká tvrzení, že rozhodnutí o uložení pokuty po uplynutí promlčecí lhůty stanovené v čl. 25 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) a ponechání v platnosti úroku z této částky, je protiprávní.

               2)

               V rámci druhého alternativně uvedeného žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise protiprávně ponechala v platnosti částku pokuty uložené rozhodnutím C(2012) 1965 ze dne 27. března 2012, včetně úroků, před splatností uvedené pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst 2003 L 1, s. 1).


title: Věc T-720/16: Žaloba podaná dne 10. října 2016 – ARFEA v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/32

      Žaloba podaná dne 10. října 2016 – ARFEA v. Komise
      (Věc T-720/16)
      (2016/C 441/39)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aziende riunite filovie ed autolinee Srl ARFEA (Alessandria, Itálie) (zástupci: M. Chiti, V. Angiolini, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. června 2016, o státní podpoře SA.38132 (2015/c) (ex 2014/NN) – Dodatečná vyrovnávací platba za závazek veřejné služby pro společnost Arfea – a případně další akty, s tímto rozhodnutím spojené nebo mu předcházející, které jsou předmětem žaloby;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Napadené rozhodnutí prohlašuje podporu, kterou italské orgány poskytly jako vyrovnání za závazek veřejné služby žalobkyni, soukromému podniku, který poskytuje služby místní veřejné dopravy na základě koncesí, jakož i služby soukromé dopravy v režimu podniku, za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje její vrácení.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití čl. 108 odst. 3 SFEU.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že sporné opatření nepředstavuje státní podporu. V každém případě se nejedná o „novou podporu“ podle tohoto ustanovení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 107 SFEU.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že sporné opatření představuje vyrovnání za závazek veřejné služby uložený společnosti Arfea, který se provádí na základě konečných rozhodnutí italských soudů, a nikoliv „státní podporu“ ve smyslu tohoto ustanovení Smlouvy FEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad použití práva Evropské unie, obecných zásad zákazu zpětné účinnosti zákona a právní jistoty, jakož i zásad odvozených v dané oblasti Soudním dvorem.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně zpochybňuje použití nařízení (ES) č. 1370/2007, ke kterému došlo v napadeném rozhodnutí. Skutečnosti projednávaného případu, které nastaly v letech 1997-1998 spadají pod jiné nařízení [nařízení (EHS) č. 1191/1969].

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad v oblasti promlčení.

                              —

                              V tomto ohledu žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí ukládající vrácení dotčeného opatření 18 let poté, co nastaly skutkové okolnosti věci.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení obecných zásad vyvozených judikaturou Soudního dvora k definici státních podpor a zásady procesní autonomie členských států.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že chce prokázat, že ve věci, která se jí týká, byly dodrženy zásady vyvozené Soudním dvorem ve věci Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, C-280/00. Navíc žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí zasahuje do oblasti, která spadá do posouzení vnitrostátních soudů.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití režimu státních podpor, jestliže jsou závazky veřejné služby uloženy jednostranně.

                              —

                              Žalobkyně vytýká Komisi, že nezohlednila skutečnost, že v projednávaném případě jí region Piemont uložil závazky veřejné služby, které měly být vyrovnány opatřeními, která nesouvisí s pojmem státní podpora.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásad v oblasti časové posloupnosti právních předpisů.

                              —

                              Žalobkyně, krom toho, co uvádí v rámci třetího žalobního důvodu, zpochybňuje použití nařízení č. 1370/2007 na projednávaný případ. Vytýká Komisi, že nezohlednila skutečnost, že v projednávaném případě jí region Piemont uložil závazky veřejné služby, které měly být vyrovnány opatřeními, která nesouvisí s pojmem státní podpora.


title: Věc C-114/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2017 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-808/14, Španělsko v. Komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2017 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-808/14, Španělsko v. Komise
   (Věc C-114/17 P)
   (2017/C 129/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Španělské království (zástupkyně: M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 vydaný ve věci T-808/14, Španělské království v. Evropská komise;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2014, týkající se státní podpory SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009) poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Nesprávné právní posouzení při výkladu článku 1 napadeného rozhodnutí před jeho změnou a v souvislosti se zásadami řádné správy a právní jistoty, spočívající v tom, že Tribunál dospěl k závěru, že se tento článek vztahuje i na dodávky zařízení a že pro Španělské království neznamená žádnou novou povinnost.

               2.

               Nesprávné právní posouzení v souvislosti s dohledem nad členskými státy při definování a uplatňování služby obecného hospodářského zájmu, a to vzhledem k prvnímu i čtvrtému kritériu podle rozsudku Altmark Trans a Regirungspräsidum Magdebrug (C-280/00, EU:C:2003:415).

               3.

               Nesprávné právní posouzení ohledně soudního přezkumu slučitelnosti podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, spočívající v tom, že Tribunál dospěl k závěru, že sporné opatření bylo neslučitelné s vnitřním trhem, protože bylo v rozporu se zásadou technologické neutrality.


title: Věc C-625/16 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. března 2017 – Anikó Pint v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty pocházející od maďarské vlády týkající se řízení EU Pilot č. 8572/15 [CHAP(2015)00353 et 6874/14/JUST] ve věci údajného porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie ze strany Maďarska — Žádost o poskytnutí dokumentů — Neobdržení odpovědi Evropské komise“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. března 2017 – Anikó Pint v. Evropská komise
   (Věc C-625/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty pocházející od maďarské vlády týkající se řízení EU Pilot č. 8572/15 [CHAP(2015)00353 et 6874/14/JUST] ve věci údajného porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie ze strany Maďarska - Žádost o poskytnutí dokumentů - Neobdržení odpovědi Evropské komise“)
   (2017/C 195/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anikó Pint (zástupce: D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Anikó Pint ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.