title: Věc C-105/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Serron (Řecko) dne 8. února 2019 — WP v. Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Serron (Řecko) dne 8. února 2019 — WP v. Trapeza Peiraios AE
      (Věc C-105/19)
      (2019/C 148/19)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Monomeles Protodikeio Serron

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WP

         Žalovaná: Trapeza Peiraios AE

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 (1) vykládán v tom smyslu, že zavádí kogentní procesní normu, jež vnitrostátním soudům ukládá povinnost, aby z úřední povinnosti zohlednily, a to i ve stádiu rozhodování o návrhu na vydání platebního rozkazu, zneužívající povahu ujednání mezi poskytovatelem a spotřebitelem, zejména s ohledem na to: že v řeckém právním řádu, podle článků 623, 624, 628 a 629 kodikas politikis dikonomias (občanský soudní řád), nejenže tato povinnost neexistuje, ale navíc je platební rozkaz vydáván v nesporném řízení po formální kontrole dokumentů, k nimž patří smlouva o úvěru; že pravomoc k vydání platebního rozkazu přísluší soudům řeckého státu; a že platební rozkaz představuje vykonatelný exekuční titul, na jehož základě může poskytovatel po uplynutí lhůty tří dnů podat návrh na zahájení exekučního řízení, u něhož není přípustný odklad?

                  2)

                  Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že zavádí kogentní procesní normu, jež vnitrostátním soudům ukládá povinnost nevydat platební rozkaz, je-li u soudu vydávajícího platební rozkaz na základě příslušných dokladů prokázáno, že pohledávka vyplývá ze všeobecných smluvních podmínek (VSP), které již byly z důvodu zneužívající povahy shledány neplatnými pravomocnými rozsudky vydanými na základě žalob na zdržení se protiprávního jednání podaných sdruženími spotřebitelů proti poskytovatelům, a které jsou uvedeny v ministerském rozhodnutí Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), jež obsahuje národní rejstřík zneužívajících ujednání [v pozměněném znění doplněném ministerským rozhodnutím Z1-21/17-01-2011, které bylo shledáno zákonným v rozsudku Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada, Řecko) č. 1210/2010 poté, co bylo též přihlédnuto k rozsudkům Areios Pagos (kasační soud, Řecko) č. 1219/2001 a 430/2005, rozsudkům Efeteio Athinon (odvolací soud v Aténách, Řecko) č. 5253/2003 a 6291/2000, rozsudkům Polymeles Protodikeio Athinon (soud prvního stupně v Aténách, zasedající v několikačlenném senátu) č. 1119/2002 a 1208/1998, které nabyly právní moci, a rozsudku Polymeles Protodikeio Athinon č. 961/2007 (soud prvního stupně v Aténách, zasedající v několikačlenném senátu), v rozsahu, v němž nabyl právní moci, jakož i ke skutečnosti, že překážky věci pravomocné rozsouzené, jež tato rozhodnutí zakládají, představují zásadní veřejný zájem pro řádné fungování trhu a ochranu spotřebitelů (čl. 10 odst. 2 zákona č. 2251/1994); uvedeným ministerským rozhodnutím byl zakotven „zákaz zahrnovat do smluv uzavíraných mezi úvěrovými institucemi a spotřebiteli všeobecné smluvní podmínky, jež byly již shledány zneužívajícími pravomocnými soudními rozhodnutími vydanými na základě žalob podaných sdruženími spotřebitelů“, a toto rozhodnutí vyjmenovává VSP, které byly z důvodu zneužívající povahy shledány neplatnými na základě hromadných soudních žalob podaných sdruženími spotřebitelů proti bankám jakožto poskytovatelům], s přihlédnutím zejména k tomu, že v Řecku přísluší pravomoc k vydávání platebních rozkazů soudům — konkrétně Eirinodikeia (smírčí soudy) a Protodikeia (soudy prvního stupně) — a k tomu, že platební rozkaz představuje vykonatelný exekuční titul, na jehož základě může poskytovatel po uplynutí lhůty tří dnů podat návrh na zahájení exekučního řízení, u něhož není přípustný odklad?

                  3)

                  Musí být čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a článek 8 směrnice 93/13 vykládány v tom smyslu, že překážka věci pravomocně rozsouzené, jež je důsledkem úspěšnosti žalob na zdržení se protiprávního jednání, které podala sdružení spotřebitelů proti poskytovatelům, vyžaduje jako další podmínku své účinnosti erga omnes (podle čl. 10 odst. 20 zákona č. 2251/1994) totožnost účastníků řízení a totožnost skutkových a právních okolností — jak to ve vnitrostátním procesním právu stanoví článek 324 kodikas politikis dikonomias (občanský soudní řád) — takže je možné, že překážka věci pravomocně rozsouzené, jež je důsledkem úspěšnosti hromadných žalob na zdržení se protiprávního jednání, nebude moci být rozšířena ani uplatněna na všechny případy, kdy vnitrostátní soud rozhoduje o žalobě podané spotřebitelem proti poskytovateli?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-113/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 12. února 2019 — Luxaviation SA v. Ministre de l'Environnement

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 12. února 2019 — Luxaviation SA v. Ministre de l'Environnement
      (Věc C-113/19)
      (2019/C 148/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Luxaviation SA

         Odpůrce: Ministre de l'Environnement

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 12 odst. 3 směrnice 2003/87/ES (1), který stanoví, že členské státy musí zajistit vyřazení povolenek vydaných jejich provozovateli, ve spojení s článkem 41 Listiny, který zakotvuje zásadu řádné správy, vykládán tak, že příslušný vnitrostátní orgán má povinnost zavést individuální kontrolu povinností vyřazení povolenek před lhůtou končící 30. dubna daného roku, pokud je tento správní orgán příslušný k dohledu nad omezeným počtem hospodářských subjektů, v tomto případě 25 provozovatelů na vnitrostátní úrovni?

                  2.

                              a.

                              Je třeba vykládat nedokončenou operaci vyřazování povolenek, o jakou jde v projednávaném případě, kdy se provozovatel spolehl na elektronické potvrzení o ukončení procesu převodu, tak, že mohla v provozovateli, který jedná v dobré víře, rozumně vyvolat legitimní očekávání ohledně toho, že dokončil operaci vyřazení povolenek podle čl. 6 odst. 2 písm. e) směrnice 2003/87/ES?

                              b.

                              S ohledem na odpověď podanou na druhou otázku, může být legitimní charakter tohoto očekávání provozovatele, který jedná v dobré víře, považován za více prokázaný, jestliže během předchozího vyřazování byl kontaktován vnitrostátním orgánem, který mu z vlastního podnětu připomněl několik dní před uplynutím lhůty stanovené v čl. 6 odst. 2 písm. e) směrnice 2003/87/ES, že postup vyřazování povolenek ještě nebyl dokončen, což mu umožnilo důvodně předpokládat, že splnil své závazky vyřazení za stávající rok, nedošlo-li k přímému kontaktu téhož správního orgánu v následujícím roce?

                              c.

                              Vzhledem k odpovědím poskytnutým na dvě předchozí otázky, ať už jsou analyzovány odděleně nebo společně, může být zásada ochrany legitimního očekávání vykládána tak, že představuje případ vyšší moci, který může částečně nebo zcela zprostit provozovatele jednajícího v dobré víře sankce uvedené v čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?

                  3.

                              a.

                              Brání čl. 49 odst. 3 Listiny, který zakotvuje zásadu proporcionality, paušálnímu stanovení pokuty, která sankcionuje nevyřazení emisních povolenek, jak je stanoveno v čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, pokud toto ustanovení neumožňuje uložit sankci přiměřenou ve vztahu k protiprávnímu jednání ze strany provozovatele?

                              b.

                              V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, musí být zásada rovnosti zakotvená v článku 20 Listiny, [jakož i] obecná zásada dobré víry a zásada „fraus omnia corrumpit“ vykládány tak, že brání tomu, aby co se týče paušální sankce, která má být uložena na základě použití čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, s níž se automaticky pojí zveřejnění podle čl. 20 odst. 7 [zákona ze dne 23. prosince 2004], bylo s provozovatelem jednajícím v dobré víře, který je pouze nedbalý a nadto věřil, že splnil své povinnosti vyřadit emisní povolenky k příslušnému 30. dubnu, zacházeno stejným způsobem jako s provozovatelem, který se dopustil podvodného jednání?

                              c.

                              V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, je použití paušální sankce, bez možnosti jejího snížení vnitrostátním soudem, mimo případy vyšší moci, [jakož i] automatická sankce zveřejnění v souladu s článkem 47 Listiny, který zaručuje účinný opravný prostředek?

                              d.

                              V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, neznamená potvrzení fixní peněžní sankce na základě takto vyjádřené vůle evropského normotvůrce, [jakož i] automatická sankce zveřejnění, bez použití zásady proporcionality, s výjimkou striktně pojímaného případu vyšší moci, ustoupení vnitrostátního soudu předpokládané vůli evropského normotvůrce a nežádoucí neexistenci soudního přezkumu s ohledem na články 47 a 49 odst. 3 Listiny?

                              e.

                              S ohledem na odpověď na předchozí otázku neznamená neexistence soudního přezkumu vnitrostátním soudem v souvislosti s paušální sankcí stanovenou v čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, [jakož i] s automatickou sankcí zveřejnění podle čl. 20 odst. 7 [zákona ze dne 23. prosince 2004], přerušení v zásadě užitečného dialogu mezi SDEU a nejvyššími vnitrostátními soudy, s účinkem předběžného řešení potvrzeného ze strany SDEU, s výjimkou striktně pojímaného případu vyšší moci, což se rovná nemožnosti účinného dialogu ze strany nejvyššího vnitrostátního soudu, kterému nezbývá než potvrdit sankci, nebyl-li zjištěn případ vyšší moci?

                  4.

                  S ohledem na odpovědi na předchozí otázky, může být pojem „vyšší moc“ vykládán v tom smyslu, že zohledňuje subjektivní tvrdost vůči provozovateli jednajícímu v dobré víře, pokud paušální pokuta podle čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, [jakož i] automatická sankce zveřejnění podle čl. 20 odst. 7 [zákona ze dne 23. prosince 2004] představují značné finanční riziko a úvěrové riziko, které může vést k propouštění zaměstnanců, nebo dokonce úpadku společnosti?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).


title: Věc C-117/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litva) dne 15. února 2019 — AB „Linas Agro“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Litva) dne 15. února 2019 — AB „Linas Agro“ v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Věc C-117/19)
      (2019/C 148/21)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: AB „Linas Agro“

         Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají být prohlášení obsažená zejména v bodech 20 až 23 odůvodnění nařízení č. 945/2005 (1), která stanoví, že „pokud je obsah dusíku v dotčeném výrobku vyšší než 28 % hmotnostních, potom vždy obsahuje více než 80 % hmotnostních dusičnanu amonného“ považována za ustálené domněnky umožňující učinit závěr, že pokud dotčený výrobek (hnojivo na bázi dusičnanu) obsahuje 28 % či více dusíku (N), je obsah dusičnanu amonného (AN) vždy vyšší než 80 %?

                  2)

                  Je tato domněnka použitelná na nové druhy dotčených výrobků uvedených v nařízení č. 945/2005, tedy na hnojiva NPK s obsahem dusíku (N), který se rovná nebo převyšuje 28 % hmotnostních, se vzájemným poměrem mezi amoniakálním a dusičnanovým dusíkem přibližně 1:1, a obsahem fosforu (P) a/nebo draslíku (K) nepřekračujícím 12 % hmotnostních, například na hnojivo NPK 30-4-4, o které jde v tomto sporu?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na výše uvedené otázky, mají výše uvedené domněnky obsažené v nařízení č. 945/2005 závazné právní účinky? Lze tedy při zařazení hnojiv NPK uvedených v bodu 17 rozhodnutí Komise pro daňové spory pod kódy TARIC a pro účely použití platných opatření (antidumpingového cla) vycházet z uvedených domněnek, i když čl. 1 odst. 1 a čl. 1 odst. 3 nařízení č. 945/2005 (a čl. 1 odst. 1 a čl. 1 odst. 2 písm. c) nařízení č. 999/2014 (2), které bylo platné v době dokončených předmětných dovozů) váže uložení konečného antidumpingového cla nikoliv na obsah chemického prvku dusíku (N) ve výrobku, ale na obsah vícesložkového dusičnanu amonného (AN) a obsah fosforu a draslíku ve výrobku?

                  4)

                  Lze pro účely zařazení hnojiv uvedených v bodu 17 rozhodnutí Komise pro daňové spory pod kód TARIC a pro účely použití platných opatření (antidumpingového cla), a to s ohledem na cíle obsažené v bodech 35 a 36 odůvodnění nařízení č. 945/2005 o používání platných opatření pro nové druhy výrobků na základě principu proporcionality, k usnadnění celního řízení a používání patřičných celních sazeb odpovídajících množství dotčeného výrobku obsaženého ve vícesložkovém hnojivu, vycházet při výpočtu (určení) obsahu dusičnanu amonného v takovém hnojivu z předpokladu obsaženého v bodu 16 rozhodnutí Komise pro daňové spory? Jinými slovy, má být po stanovení obsahu dusíku v hnojivech NPK uvedených v bodu 17 rozhodnutí Komise pro daňové spory (na základě listin poskytnutých dovozcem v okamžiku celního odbavení, nebo během laboratorních testů) obsah dusičnanu amonného vypočítán (stanoven) s ohledem na vzájemný poměr mezi obsahem dusičnanu amonného (AN) a obsahem dusíku (N) podle bodu 20 odůvodnění nařízení č. 945/2005, který závisí na atomové hmotnosti prvků a činí 2,86, aniž by se prováděly jakékoliv dodatečné laboratorní testy ke stanovení přesného obsahu dusičnanu amonného?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 945/2005 ze dne 21. června 2005, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a nařízení (ES) č. 132/2001 týkající se uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny (Úř. věst. 2005, L 160, s. 1).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 999/2014 ze dne 23. září 2014 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. 2014, L 280, s. 19).


title: Věc C-130/19: Žaloba podaná dne 15. února 2019 — Účetní dvůr Evropské unie v. Karel Pinxten

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/24

      Žaloba podaná dne 15. února 2019 — Účetní dvůr Evropské unie v. Karel Pinxten
      (Věc C-130/19)
      (2019/C 148/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: C. Lesauvage, E. von Bardeleben, J. Vermer, zmocněnci)

         Žalovaný: Karel Pinxten

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  určit, že K. Pinxten neplní povinnosti vyplývající z jeho funkce na základě článků 285 SFEU a 286 SFEU a pravidel přijetých k jejich provedení;

                  —

                  v důsledku toho uložit sankci stanovenou v čl. 286 odst. 6 SFEU, přičemž Účetní dvůr ponechává na úvaze Soudního dvora, aby určil její rozsah;

                  —

                  uložit K. Pinxten náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Účetní dvůr vytýká K. Pinxtenovi, že

                  —

                  zaprvé zneužil zdroje Účetního dvora k financování činností, které nesouvisí a nejsou slučitelné s jeho funkcí člena;

                  —

                  zadruhé zneužil a protiprávně využil daňové výsady;

                  —

                  zatřetí učinil nepravdivá prohlášení o pojistné události předaná pojišťovně v rámci údajných nehod, jichž se účastnilo služební vozidlo, které mu bylo poskytnuto;

                  —

                  začtvrté vykonával činnost jednatele obchodní společnosti a intenzivní politickou činnost v politické straně v době jeho funkčního období u Účetního dvora;

                  —

                  zapáté vytvořil situaci střetu zájmu, když nabídl služby vedoucí auditovaného subjektu.


title: Věc C-144/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2019 společností Lupin Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-680/14, Lupin v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/24

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2019 společností Lupin Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-680/14, Lupin v. Komise
      (Věc C-144/19 P)
      (2019/C 148/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lupin Ltd (zástupci: S. Smith, A. White, Solicitors, M. Hoskins, QC, V. Wakefield, Barrister)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil konstatování Tribunálu ohledně rozdílného zacházení se společnostmi Lupin a Krka a

                  —

                  podle článku 61 Statutu Soudního dvora vydal konečné rozhodnutí ve věci a zrušil nebo snížil pokutu uloženou Komisí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že dohoda o smírném narovnání v oblasti patentů, kterou dne 30. ledna 2007 uzavřely společnosti Lupin a Servier, byla omezením z hlediska účelu podle čl. 101 odst. 1 SFEU. Navrhovatelka zejména uvádí, že:

                              a.

                              Tribunál nesprávně uplatnil použitelné právní kritérium pro zjištění protiprávního jednání z hlediska účelu, a to zejména ve světle právních zásad potvrzených ve věci C-67/13 P, Cartes Bancaire.

                              b.

                              Tribunál nevzal v potaz, že vliv doložky o nesoutěžení a doložky o nenapadnutí práv, které obsahuje dohoda o smírném narovnání v oblasti patentů, na hospodářskou soutěž je stejný bez ohledu na existenci jakékoli pobídky.

                              c.

                              Tribunál neposoudil ani nevysvětlil rozdíl mezi odůvodněnými a neodůvodněnými zpětnými platbami, a to v rozporu se zásadou právní jistoty.

                              d.

                              Tribunál měl nesprávně za to, že existence „pobídky“ ve vztahu ke společnosti vyrábějící generické přípravky odůvodňuje konstatování omezení z hlediska účelu. Takové konstatování nemůže odůvodnit ani získání „výhody“ společností vyrábějící generické přípravky.

                              e.

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že nejednoznačné znění omezení obsažených v dohodě musí být vykládáno v tom smyslu, že se vztahuje na výrobky, které nespadají do působnosti patentu, jenž je předmětem sporu mezi účastnicemi řízení.
                              Neexistence omezení z hlediska důsledku

                  2.

                  Tribunál rozhodl, že výtka společnosti Lupin směřující proti závěru Komise o omezení z hlediska důsledku, je neúčinná, jelikož potvrdil závěru Komise o omezení z hlediska účelu. Společnost Lupin v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhuje, aby v případě, že Soudní dvůr zruší uvedený závěr týkající se účelu, Soudní dvůr vydal konečné rozhodnutí ohledně kasačního opravného prostředku podaného společností Lupin a zrušil závěr Komise o omezení z hlediska důsledku. Zejména uvádí, že:

                              a.

                              Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když vycházela ze zpětných plateb anebo z významné pobídky.

                              b.

                              Komise měla posoudit otázku omezení z hlediska důsledku na základě doktríny vedlejšího omezení anebo na základě zásad uznaných ve věci C-309/99, Wouters, anebo na základě článku 102 SFEU.

                              c.

                              Komise při posouzení postavení společnosti Servier na trhu pro účely čl. 101 odst. 1 SFEU přímo přenesla svá zjištění týkající se dominantního postavení podle článku 102 SFEU, která byla zrušena (věc T-691/14, Servier v. Komise).
                              Pokuta

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že pokud jde o pokutu, Tribunál nesprávně posoudil novou povahu údajného protiprávního jednání.

                  4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál se dopustil pochybení, pokud jde o povinnost zohlednit při uložení pokuty závažnost i dobu trvání údajného protiprávního jednání.

                  5.

                  Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil pochybení, když při uložení pokuty nezohlednil hodnotu patentových přihlášek převedených společností Servier na společnost Lupin.

                  6.

                  Šestý důvod kasačního opravného prostředku, který je podmíněn úspěchem kasačního opravného prostředku, který Komise podala proti rozsudku Tribunálu ve věci T-684/14, Krka, vychází z toho, že Tribunál neprávem rozhodl, že tím, jak Komise zacházela se společností Lupin ve srovnání se společností Krka, nebyla porušena zásada rovného zacházení.


title: Věc C-145/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2019 Mohamedem Hosnim Elsayedem Mubarakem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-358/17, Mubarak v. Rada

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2019 Mohamedem Hosnim Elsayedem Mubarakem proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-358/17, Mubarak v. Rada
      (Věc C-145/19 P)
      (2019/C 148/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (zástupce: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey, Solicitors)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  2.

                  sám rozhodl v této věci s konečnou platností a zrušil napadené akty v rozsahu, v němž se týkají navrhovatele;

                  3.

                  podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s právním posouzením Soudního dvora; a

                  4.

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem v řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První žalobní důvod vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že Rada nebyla povinna ověřit, zda egyptské orgány dodržovaly základní unijní práva navrhovatele.
      Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když rozhodl, že Rada není povinna ověřit, zda se soudní řízení a vyšetřování týkající se navrhovatele týkají aktů, které by mohly ohrozit právní stát v Egyptě.
      Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když rozhodl, že se Rada nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když se dovolávala věci č. 8897 (věc Private Villa Refurbishment).
      Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že se Rada nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když se dovolávala věci č. 756 (Obvinění z darů Al-Ahram Establishment) a věci č. 53 (Obvinění z darů Dar El Tahrir).


title: Věc C-146/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 21. února 2019 — SCT, d.d, v úpadku v. Slovinská republika

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 21. února 2019 — SCT, d.d, v úpadku v. Slovinská republika
      (Věc C-146/19)
      (2019/C 148/25)
      Jednací jazyk: slovinština

         Předkládající soud

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: SCT, d.d, v úpadku

         Odpůrkyně: Slovinská republika

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze čl. 90 odst. 2 směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že umožňuje odchylku od nároku na snížení základu daně u DPH i v případě konečného nezaplacení ceny, pokud je toto konečné nezaplacení ceny důsledkem opomenutí osoby povinné k dani řádně jednat, například z důvodu opomenutí přihlásit pohledávky do úpadkového řízení zahájeného vůči dlužníkovi této osoby povinné k dani, jako je tomu v projednávané věci?

                  2)

                  Existuje, i v případě, že takováto odchylka od nároku na snížení základu daně u DPH je přípustná, rovněž nárok na snížení tohoto základu daně z důvodu nezaplacení ceny, pokud osoba povinná k dani prokáže, že i pokud by přihlásila své pohledávky do úpadkového řízení, tyto pohledávky by nebyly uspokojeny, anebo prokáže, že existovaly rozumné důvody pro opomenutí osoby povinné k dani tuto pohledávku přihlásit?

                  3)

                  Má čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH přímý účinek i v případě, kdy zákonodárce členského státu překročil rámec přípustné právní úpravy výjimek stanovených v odstavci 2 téhož článku 90?


title: Věc C-149/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdom Bratislava V (Slovensko) dne 22. února 2019 — trestní řízení proti R. B.

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdom Bratislava V (Slovensko) dne 22. února 2019 — trestní řízení proti R. B.
      (Věc C-149/19)
      (2019/C 148/26)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Okresný súd Bratislava V

         Účastník původního trestního řízení

      R. B.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je takový postup vnitrostátních orgánů, který zadržené osobě v průběhu doby zadržení nezpřístupní v písemné formě veškeré (úplné) informace ve smyslu ustanovení čl. 4 odst. 2 směrnice 2012/13/EU (1) (a to zejména právo na přístup k materiálům k případu), ani neumožní napadnout neposkytnutí veškerých informací ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2012/13, v souladu s ustanovením článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (dále jen „směrnice č. 2012/13/EU), čl. 8 odst. 2 směrnice č. 2012/13/EU, s právem na svobodu a bezpečnost podle článku 6 Listiny základních práv EU, s právem na obhajobu podle čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv EU a s právem na spravedlivý proces podle článku 47 Listiny základních práv EU? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, má toto porušení práva Evropské unie vliv na zákonnost omezení osobní svobody vzetím zadržené osoby do vazby, jakož i na další trvání vazby v jakémkoli stadiu trestního řízení?

                  2)

                  Je takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení § 172 odst. 4 slovenského Trestného zákona (trestní zákoník), které postihuje nedovolený obchod s drogami a které neumožňuje soudu, aby uložil trest odnětí svobody v dolní sazbě nižší než 20 let, bez možnosti zohlednit zásadu individualizace trestu, v souladu s rámcovým rozhodnutím 2004/757/SVV (2) ze dne 25. října 2004, kterým se stanoví minimální ustanovení týkající se znaků skutkových podstat trestných činů a sankcí v oblasti nedovoleného obchodu s drogami, se zásadou loajality podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i s články 82 a 83 Smlouvy o fungování Evropské unie, s právem na spravedlivé soudní řízení zaručené článkem 47 Listiny základních práv EU, jakož i s právem na přiměřenost trestu zaručeným čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv EU, zásadami proporcionality a jednoty, účinnosti a přednosti práva Unie? Má okolnost, že nedovolený obchod s drogami nebyl spáchán zločineckou organizací ve smyslu práva Evropské unie, vliv na odpověď na tuto otázku?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 143, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2004, L 335, s. 8.


title: Věc C-420/16 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis v. Evropská komise, Maďarsko, Řecká republika, Rumunsko, Slovenská republika („Kasační opravný prostředek — Institucionální právo — Občanská iniciativa — Nařízení (EU) č. 211/2011 — Registrace návrhu občanské iniciativy — Článek 4 odst. 2 písm. b) — Podmínka, aby návrh nespadal zjevně mimo rámec pravomocí Evropské komise na předložení návrhu právního aktu pro účely provedení Smluv — Důkazní břemeno — Hospodářská, sociální a územní soudržnost — Článek 174 SFEU — Občanská iniciativa „Politika soudržnosti k zajištění rovnosti mezi regiony a k zachování regionálních kultur“ — Žádost o registraci — Odmítnutí Komise“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/2

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2019 — Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis v. Evropská komise, Maďarsko, Řecká republika, Rumunsko, Slovenská republika
      (Věc C-420/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Institucionální právo - Občanská iniciativa - Nařízení (EU) č. 211/2011 - Registrace návrhu občanské iniciativy - Článek 4 odst. 2 písm. b) - Podmínka, aby návrh nespadal zjevně mimo rámec pravomocí Evropské komise na předložení návrhu právního aktu pro účely provedení Smluv - Důkazní břemeno - Hospodářská, sociální a územní soudržnost - Článek 174 SFEU - Občanská iniciativa „Politika soudržnosti k zajištění rovnosti mezi regiony a k zachování regionálních kultur“ - Žádost o registraci - Odmítnutí Komise“)
      (2019/C 148/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Balázs-Árpád Izsák, Attila Dabis (zástupce: D. Sobor, ügyvéd)

         Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: K. Banks, K. Talabér-Ritz, H. Krämer a B.-R. Killmann, zmocněnci), Maďarsko (zástupce: M. Z. Fehér, zmocněnec), Řecká republika, Rumunsko (zástupci: R. H. Radu, C. R. Canțăr, C.-M. Florescu, L. Lițu a E. Gane, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. května 2016, Izsák a Dabis v. Komise (T-529/13, EU:T:2016:282), se zrušuje.

                  2)

                  Rozhodnutí Komise C(2013) 4975 final ze dne 25. července 2013, týkající se žádosti o registraci evropské občanské iniciativy „Politika soudržnosti k zajištění rovnosti mezi regiony a k zachování regionálních kultur“, se zrušuje.

                  3)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s řízením v prvním stupni a s řízením o kasačním opravném prostředku.

                  4)

                  Maďarsko, Rumunsko a Slovenská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc C-728/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2019 — Evropská komise v. Alain Laurent Brouillard („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přijímání — Výběrové řízení — Podmínky pro připuštění k výběrovému řízení — Požadované diplomy a úroveň vzdělání — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/306/15 — Předběžný výběr kandidátů na základě přihlášky — Úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání — Titul master 2 v oboru právo, ekonomie, management, zaměření na soukromé právo, specializace právník-lingvista — Udělení v návaznosti na „uznání nabytých zkušeností“ — Odmítnutí přihlášky“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. března 2019 — Evropská komise v. Alain Laurent Brouillard
      (Věc C-728/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Výběrové řízení - Podmínky pro připuštění k výběrovému řízení - Požadované diplomy a úroveň vzdělání - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/306/15 - Předběžný výběr kandidátů na základě přihlášky - Úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání - Titul master 2 v oboru právo, ekonomie, management, zaměření na soukromé právo, specializace právník-lingvista - Udělení v návaznosti na „uznání nabytých zkušeností“ - Odmítnutí přihlášky“)
      (2019/C 148/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Mihaylova a G. Gattinara, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Alain Laurent Brouillard (zástupce: H. Brouillard, advokát)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-392/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2018 Mauro Bettanim proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. dubna 2018 ve věci T-80/18, Bettani v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2018 Mauro Bettanim proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. dubna 2018 ve věci T-80/18, Bettani v. Komise
      (Věc C-392/18 P)
      (2019/C 148/07)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mauro Bettani (zástupce: M. Bettani, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 7. března 2019 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Mauro Bettani ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-757/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2018 společností M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. září 2018 ve věci T-709/17, M-Sansz v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/7

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. prosince 2018 společností M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. září 2018 ve věci T-709/17, M-Sansz v. Komise
      (Věc C-757/18 P)
      (2019/C 148/08)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: M-Sansz Kereskedelmi, Termelő és Szolgáltató Kft. (M-Sansz Kft.) (zástupce: L. Ravasz, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 28. září 2018, M-Sansz v. Komise, T-709/17, ve svém rozsudku zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou žalovanou a vyhověl žalobě a v souvislosti s rozhodnutími Komise SA.29432 [CP 290/2009] a SA.45498 [FC/2016] rozhodl, že uvedená rozhodnutí nekonstatovala slučitelnost státní podpory na základě čl. 107 odst. 1 SFEU, a podpůrně, že napadená rozhodnutí nepředstavují akty, které jsou pro žalobkyni v souvislosti s věcí č. 23.P.25.843/2016, kterou projednává Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města, Maďarsko), právně závazné a že tedy žalobkyně není bezprostředně a osobně dotčena, jelikož svůj požadavek na náhradu škody zakládá žalobkyně na tom, že státní podpora porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, a nikoliv čl. 107 odst. 3 SFEU. Pro případ, že by naopak napadená rozhodnutí představovala v souvislosti s řízením na základě čl. 107 odst. 1 SFEU pro žalobkyni právní akty, navrhuje rovněž, aby Soudní dvůr vyhověl návrhu žalobkyně v prvním stupni a určil, že napadená rozhodnutí jsou neplatná, jelikož podpora přiznaná maďarskými orgány je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU (neplatnost);

                  —

                  v případě, že podle Soudního dvora nebude možné rozhodnout ve věci samé, aby zrušil výše uvedené usnesení Tribunálu a vrátil mu věc zpět jako soudu prvního stupně;

                  —

                  v případě, že Soudní dvůr rozhodne v souladu s požadavky uvedenými v první odrážce, aby rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení v prvním a druhém stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Porušení článku 263 SFEU a tučně zvýrazněných ustanovení a judikatury z následujících důvodů:
      Stížnosti žalujícího maďarského podniku vedly k zahájení řízení SA.29432 y SA.45498. Podle stížností byla státní podpora protiprávní a se skupinou podniků, jejíž součástí je žalobkyně, bylo zacházeno diskriminačním způsobem, jelikož jak podniky, které byly zvýhodněny, tak ty, které byly diskriminovány, vykonávají v Maďarsku stejnou činnost, nacházejí se v téže maďarské župě a zaměstnávají zdravotně postižené pracovníky. Žalobkyně rovněž uvádí, že výše protiprávní státní podpory je zjevně a neoprávněně vysoká. Žalobkyně tvrdí, že Komise v těchto řízeních nevydala rozhodnutí a v každém případě nevydala rozhodnutí, která by pro ni měla právní účinky. V maďarském řízení zmíněném v žalobě [řízení 23.P.25.843/2016, vedené u Fővárosi Törvényszék (soud hlavního města)], žalobkyně požádala o náhradu za újmu způsobenou v důsledku protiprávní státní podpory, takže výsledek této věci bude mít nepochybně vliv na řešení, které má být přijato ve vnitrostátním řízení. Je důležité, aby akty, které z právního hlediska nepředstavují rozhodnutí Komise, nebyly rozhodující ve vnitrostátním řízení. Tato rozhodnutí nekonstatovala slučitelnost státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU a nemají povahu právních aktů, které mají vyvolávat právní účinky vůči žalobkyni, takže žalobkyně není bezprostředně a osobně dotčena, jelikož svůj požadavek na náhradu škody zakládá na tom, že státní podpora porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, a nikoliv na tvrzení, že porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU.
      Žalobkyně tvrdí, že v této věci splňuje kritérium stanovené v rozsudku ze dne 15. července 1963, Plaumann v. Komise (25/62, EU:C:1963:17). Žalobkyně uvádí, že prokázala, že je „zúčastněnou stranou“ ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 1 písm. h) nařízení Rady (EU) 2015/1589, (1) a že Soudní dvůr v rozsudku ze dne 24. května 2011, Komise v. Kronoply a Kronotex (C-83/09 P, EU:C:2011:341), konstatoval, že pro přiznání postavení konkurenta není nutné, aby činnost byla stejná.

         Porušení procesních práv (porušení tučně zvýrazněných ustanovení) z následujících důvodů:

      Pokud tabulka uvedená v příloze a ostatní vysvětlení, která měla prokázat dotčení žalobkyně, nebyla pro Tribunál dostačující, měl použít čl. 83 odst. 1 až 3, čl. 88 odst. 1, čl. 89 odst. 1, odst. 2 písm. a) až c), odst. 3 písm. a) a d) a odst. 4, a čl. 92 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu, a vyžádat si od žalobkyně informace nebo zaslat jí v souvislosti s touto otázkou výzvu. Porušení práva je tedy důsledkem toho, že Tribunál nejednal z úřední povinnosti. Také zpráva Sargentini — která posuzuje rovněž dotčené období — uvádí výtky vůči Maďarsku v souvislosti s prosazováním hodnot právního státu, včetně právního státu na hospodářské úrovni (body 12, 13, 22 a 23)

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-809/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2018 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2018 ve věci T-7/17, Jonh Mills v. EUIPO

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2018 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2018 ve věci T-7/17, Jonh Mills v. EUIPO
      (Věc C-809/18 P)
      (2019/C 148/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Lukošiūtė, zmocněnec)

         Další účastníci řízení: John Mills Ltd, Jerome Alexander Consulting Corp.

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  uložil John Mills Ltd náhradu nákladů řízení vynaložených EUIPO.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (1)

                  —

                  Tribunál nesprávně vyložil ustanovení čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 tím, že omezil jeho působnost na pojem „totožnost“ označení a připsal mu význam uvedený v čl. 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009.

                  —

                  Tribunál dostatečně nezohlednil účel čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009, tj. zabránit zneužití ochranné známky ze strany zástupce majitele ochranné známky, který může využít znalostí a zkušeností, které získal na základě svého obchodního vztahu s majitelem, a tudíž neoprávněně využívat úsilí a investic, které učinil sám majitel ochranné známky, přičemž Tribunál upřednostnil doslovný výklad. Navrhovatel tento důvod uplatňuje, i když se jedná o teleologický přístup k výkladu unijního práva v oblasti ochranných známek, který soustavně používá unijní soud.

                  —

                  Doslovný výklad nevede ani k závěru, že čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 se vztahuje pouze na totožné ochranné známky. Stačí tedy, pokud se kolidující označení shodují v prvcích, v nichž spočívá rozlišovací způsobilost starší ochranné známky. Na tomto základě je správným testem pro zkoumání kolidujících ochranných známek podle čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 to, zda přihláška ochranné známky Evropské unie přebírá podstatné prvky tvořící starší ochrannou známku takovým způsobem, že je zřejmé, že přihlašovatel zneužívá oprávněná práva majitele na jeho ochrannou známku. Neloajální zástupce by totiž mohl zabránit nejen jakémukoli pozdějšímu zápisu starší ochranné známky původním majitelem v rámci EU, ale i jakémukoliv jejímu použití ze strany majitele v rámci EU.

         Porušení článku 36 statutu Soudního dvora

                  —

                  Napadený rozsudek je stižen protichůdným odůvodněním v rozsahu, v němž na jedné straně připouští, že označení jsou totožná, pokud přebírají jedno druhé bez jakýchkoli úprav nebo doplňků, a na druhé straně připouští, že jsou rovněž totožná, pokud jde o změny, jež jsou provedeny bez změny rozlišovací způsobilosti (viz body 38–40 napadeného rozsudku). Takové odůvodnění je rozporuplné, protože stejný pojem „totožnost“ se vztahuje na odlišné právní a skutkové situace a jsou mi chybně přisouzeny dva různé obsahy.

                  —

                  Tribunál poté, co provedl test uvedený v bodě 39 napadeného rozsudku, neuvedl žádné důvody, proč kolidující ochranné známky nespadají do působnosti čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc C-818/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 společností The Yokohama Rubber Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-447/16, Pirelli Tyre v. EUIPO

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/9

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2018 společností The Yokohama Rubber Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-447/16, Pirelli Tyre v. EUIPO
      (Věc C-818/18 P)
      (2019/C 148/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Yokohama Rubber Co. Ltd (zástupci: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto, avvocati)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Pirelli Tyre SpA

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem;

                  —

                  v případě potřeby vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  uložil společnosti Pirelli Tyre S.p.A. náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v průběhu řízení před Tribunálem a odvolacím senátem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

         První část prvního důvodu kasačního opravného prostředku: tvoří ochranná známka tvar výrobku ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94 (1)
         ?

      Tribunál uvedl, že ačkoliv grafické ztvárnění, které tvoří zpochybněné označení, neobsahuje žádný obrys a k tomuto označení není doplněn žádný dodatečný popis, společnost Pirelli nezpochybňuje, že některé její modely pneumatik obsahují na povrchu běhounu drážku ve tvaru představovaném zpochybněným označením. Možnost přiznaná příslušnému orgánu, aby zohlednil prvky užitečné k identifikaci základních vlastností zpochybněného trojrozměrného označení, byla rozšířena na přezkum dvojrozměrných označení. Tribunál svoji argumentaci uzavřel tím, že: „Je přitom třeba konstatovat, že zpochybněná ochranná známka, analyzovaná objektivně a konkrétně, nepředstavuje vzor běhounu. Představuje nanejvýš izolovanou drážku běhounu.“ Soudní dvůr již opakované zdůraznil, že judikatura, která byla přijata v souvislosti s trojrozměrnou ochrannou známkou tvořenou samotným vzhledem výrobku nebo jeho části, se uplatní i tam, kde je jako v projednávaném případě přihlášenou ochrannou známkou obrazová ochranná známka tvořená dvojrozměrným ztvárněním uvedeného výrobku nebo části výrobku. V takovém případě totiž ochranná známka také nesestává z označení nezávislého na vzhledu výrobků, které označuje. Grafické ztvárnění napadené ochranné známky přesně kopíruje tvar výrobku (tj. vzor), který má označovat, nebo výrobku, ke kterému se váže z technických důvodů. Vysvětlení Tribunálu, podle kterého není označení významnou částí výrobku, je svévolné a odporuje judikatuře Soudního dvora a samotného Tribunálu. Otázkou není, zda označení představuje významnou část výrobku, ale to, zda je označení částí výrobku.

         Druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku: doplnil odvolací senát k tvaru prvky, které toto označení netvořily, a které tedy nebyly jeho součástí nebo k němu nepatřily?

      Tribunál uvedl, že se odvolací senát odchýlil od tvaru představovaného zpochybněným označením a uvedený tvar změnil. Odvolací senát jinými slovy změnil povahu označení, přičemž pokládal za skutečnost nebo předpokládal znaky nebo vlastnosti, které nejsou jeho součástí nebo k němu nepatří. Odvolací senát ve skutečnosti nedoplnil k označení prvky, ale posoudil tvar skutečných výrobků a nikoliv abstraktní tvar. Pokud označení, jak to uvedl Tribunál, věrně odpovídá vyobrazení části výrobku, na který se vztahuje předmětné označení, je nezbytné analyzovat vlastnosti tvaru vyplývající z grafického ztvárnění z hlediska funkce dotčených výrobků. Tribunál podle názoru navrhovatelky podle všeho uvádí, že se EUIPO pokoušel nalézt skryté vlastnosti, které nejsou na zobrazeném tvaru vidět. I když by se takové posouzení mělo nepochybně prima facie omezit na analýzu přihlášeného tvaru, vztah mezi tímto tvarem (drážka) a funkcí výrobku (pneumatika) vyžaduje, aby byly zohledněny další informace. Navrhovatelka je toho názoru, že analýza přihlášeného označení je relativně jednoduchá, jelikož se ochranná známka na výrobcích objevuje jako sériové zobrazení označení. Otázkou tedy je, zda „reprodukce jednoznačně vede k vyobrazení funkčního prvku části výrobku?“, a nikoliv — na rozdíl od závěru Tribunálu — zda „vede reprodukce jednoznačně k vyobrazení významné části nebo malé části výrobku?“.

         Druhý důvod kasačního opravného prostředku: zkreslení skutkového stavu

      Tribunál se dopustil nesprávného posouzení celého skutkového stavu a všech dokumentů předložených společností Yokohama. Společnost Yokohama konkrétně označila důkazy, které Tribunál údajně zkreslil, a poukázala na nesprávné posouzení, které podle jejího názoru k tomuto zkreslení vedlo. Toto zkreslení zjevně plyne z dokumentů založených ve spise Soudního dvora, aniž je nutné provést nové posouzení skutkových okolností a důkazů.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-825/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2018 Mamas and Papas Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 23. října 2018 ve věci T-672/17, Mamas and Papas v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. prosince 2018 Mamas and Papas Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 23. října 2018 ve věci T-672/17, Mamas and Papas v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-825/18 P)
      (2019/C 148/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mamas and Papas Ltd (zástupci: S. Malynicz QC, B. Whitehead, J. Dainty, Solicitors)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-672/17, Mamas and Papas Ltd v. EUIPO;

                  —

                  rozhodl o otázce předchozího zpřístupnění veřejnosti;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o ostatních žalobních důvodech, které před ním byly předloženy, ale o kterých nerozhodl;

                  —

                  rozhodl, že Úřad a vedlejší účastník ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o pravomoc EUIPO zkoumat skutečnosti podle čl. 63 odst. 1 nařízení (ES) 6/2002 (1) v souvislosti se zpřístupněním staršího vzoru veřejnosti. Jestliže majitel vzoru výslovně tvrdí, že k předchozímu zpřístupnění veřejnosti došlo, nemůže EUIPO v této otázce dospět k odlišnému závěru.
      Pokud jde zadruhé o posouzení důkazů o předchozím zpřístupnění veřejnosti, Tribunál každopádně zkreslil důkazy a nesprávně posoudil skutečnosti a jeho rozhodnutí obsahuje podstatné nepřesnosti ve zjištěních učiněných na základě dokumentů, které mu byly předloženy, což jednoznačně vyplývá ze spisu.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. 2002, L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


title: Věc C-6/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2019 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-447/16: Pirelli Tyre v. EUIPO)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2019 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 24. října 2018 ve věci T-447/16: Pirelli Tyre v. EUIPO)
      (Věc C-6/19 P)
      (2019/C 148/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Další účastnice řízení: Pirelli Tyre SpA, The Yokohama Rubber Co. Ltd

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  uložil společnosti Pirelli Tyre SpA náhradu nákladů řízení vynaložených Úřadem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Úřad předkládá jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94 (1).

                  —

                  Když Tribunál požadoval, že k tomu, aby označení popisující část výrobku spadalo pod čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94, musí po kvalitativní a kvantitativní stránce představovat podstatnou část tohoto výrobku, dopustil se tím nesprávného výkladu podmínek tohoto důvodu pro zamítnutí zápisu.

                  —

                  Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že jediná drážka znázorněná v napadeném označení nemůže mít technickou funkci pro účely čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94, protože se v dezénu pneumatiky objevuje v kombinaci s dalšími prvky. Zaprvé čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 požaduje posouzení technického výsledku dosaženého prvkem výrobku znázorněným v daném označení, a nikoli technického výsledku dosaženého celým výrobkem. Zadruhé je pro účely čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94 nerozhodné, když je jediná drážka znázorněná v napadeném označení kombinována s dalšími prvky dezénu pneumatiky, neboť sama o sobě vyvolává technický výsledek a přispívá k fungování tohoto dezénu pneumatiky.

                  —

                  Tribunál nesprávně vycházel z domněnky, že by zápis jediné drážky znázorněné v napadeném označení nemohl bránit konkurentům společnosti Pirelli ve zhotovování pneumatik zahrnujících stejné nebo podobné drážky a v jejich uvádění na trh. Dezén pneumatiky sice spočívá v kombinaci a vzájemném působení různých prvků, avšak alespoň část veřejnosti by byla schopna identifikovat různé typy drážek na dezénu pneumatiky.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-13/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 9. ledna 2019 — Ibercaja Banco, S.A. v. TJ a UK

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 9. ledna 2019 — Ibercaja Banco, S.A. v. TJ a UK
      (Věc C-13/19)
      (2019/C 148/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ibercaja Banco, S.A.

         Odpůrci: TJ a UK

         Předběžné otázky

                  1.

                  Lze s ohledem na článek 3 směrnice 93/13 (1) považovat za všeobecnou smluvní podmínku změnu ujednání o minimálním úroku ve formě, v níž byla stanovena, jak se uvádí v popisu skutkových okolností?

                  2.

                  Lze za stejných okolností považovat za všeobecnou smluvní podmínku vzdání se práva podat žalobu vůči bance za všeobecnou smluvní podmínku, tedy může smluvní podmínka obecné povahy stanovená poskytovatelem, jejíž obsah nebyl spotřebiteli nijak vysvětlen?

                  3.

                  Jsou za uvedených okolností, pokud mají důsledky uvedené všeobecné smluvní podmínky významný dopad na spotřebitele, splněny požadavky na jednoznačnost, transparentnost a skutečnou srozumitelnost hospodářské zátěže, poskytnutí informací před uzavřením smlouvy a individuální jednání, které stanoví články 3 a 4 směrnice 93/13?

                  4.

                  Má být požadavek na poskytnutí informací před uzavřením smlouvy při určování zneužívající povahy smluvního ujednání (články 4 a 5 směrnice [93/13]) posuzován stejně přísně či dokonce přísněji v případě sjednání změny předvídatelně neplatného ujednání (konkrétní hospodářské důsledky změny, informace o související judikatuře a jejích konkrétních účincích, atd.)?

                  5.

                  Postačuje ke změně pravděpodobně neplatného ujednání rukou psaný opis vyhotovený spotřebitelem, v němž se uvádí změna potenciálně neplatného ujednání, při splnění požadavků na poskytnutí informací před uzavřením smlouvy a na jednoznačnost stanovených v článcích 4 a 5 směrnice [93/13]?

                  6.

                  Má skutečnost, že změnu či smír navrhl bankovní subjekt a že bylo zakázáno vynést dokument z budovy banky, pokud jej spotřebitel nepodepsal, zvláštní význam při posuzování možné zneužívající povahy zmírňujícího ujednání (články 4 a 5 směrnice [93/13])?

                  7.

                  Lze ujednání, které je pravděpodobně neplatné z důvodu zneužívající povahy, změnit (zásada nezávaznosti zneužívajícího ujednání)?

                  8.

                  Může se spotřebitel vzdát práva podat žalobu, pokud je určité ujednání pravděpodobně neplatné z důvodu zneužívající povahy [článek 3 směrnice (93/13), ve spojení s bodem 1 písm. q) přílohy směrnice 93/13, a zásada nezávaznosti zneužívajícího ujednání stanovená v článku 6 směrnice])?

                  9.

                  Má být v případě kladné odpovědi požadavek na poskytnutí informací před uzavřením smlouvy stejně přísný či přísnější, než požadavek platný v okamžiku uzavření původní smlouvy?

                  10.

                  Nelze na základě požadavku na poskytnutí informací před uzavřením smlouvy (články 4 a 5 směrnice [93/13]) ujednání o vzdání se práva podat žalobu považovat za druhořadé a vedlejší ujednání (články 3, 4 a 5 směrnice [93/133])?

                  11.

                  Narušuje platnost změny pravděpodobně neplatných ujednání a vzdání se nároku na podání žaloby na prohlášení jejich neplatnosti a nezávaznosti odrazující účinek ve vztahu k podnikateli, který smlouvu navrhl (článek 7 směrnice [93/13] a [rozsudek ze dne 21. prosince 2016, Gutiérrez Naranjo a další, C 154/15 (2))?

                  12.

                  Může ujednání předvídatelně neplatné z důvodu zneužívající povahy, na základě článků 3 a 4 směrnice 93/13 zavazovat spotřebitele, kterého se týká, v důsledku toho, že banka se po uzavření smlouvy obsahující dané ujednání s klientem dohodne, že podnikatel nebude uplatňovat zneužívající ujednání výměnou za jiné plnění poskytnuté spotřebitelem? To znamená, že je potvrdí účinnost neplatného ujednání dohodou se spotřebitelem o nahrazení tohoto ujednání jiným ujednáním, které je pro spotřebitele příznivější. Může být taková dohoda v rozporu s čl. 6 odst. 1 směrnice [93/13]?

                  13.

                  Je takové jednání bankovního subjektu, jaké je popsané v části týkající se skutkových okolností, porušením zákazu nekalého jednání a nekalých obchodních praktik vůči spotřebitelům, který je stanoven v bodě 18 odůvodnění a v článcích 6 a 7 směrnice 2005/29 (3)?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29)

         (2)  Rozsudek ze dne 21. prosince 2016, Gutiérrez Naranjo a další (C-154/15, C-307/15 a C-308/15, EU:C:2016:980)

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách)


title: Věc C-151/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-684/14, Krka v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-684/14, Krka v. Komise
      (Věc C-151/19 P)
      (2019/C 148/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Mongin, F. Castilla Contreras, C. Vollrath, zmocněnci, D. Bailey, barrister)

         Další účastnice řízení: Krka Tovarna Zdravil d.d.

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil body 1 až 4 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ve věci T-684/14;

                  —

                  vrátil věc podle článku 61 statutu zpět Tribunálu Evropské unie;

                  —

                  uložil společnosti Krka náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že společnost Krka nevyvíjela v období předmětných dohod na společnost Servier konkurenční tlak.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když posuzoval obsah a cíle licenční smlouvy jako podnětu pro společnost Krka, aby přijala omezení dohody o smírném řešení.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při uplatnění pojmu omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil při rozboru úmyslu účastníků řízení pro účely uplatnění článku 101 SFEU.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když vzal do úvahy účinky licence podporující hospodářskou soutěž na trzích, kterých se netýká porušení čl. 101 odst. 1 SFEU konstatované v předmětném rozhodnutí.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když posuzoval předmět smlouvy o převodu.
      Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění pojmu omezení hospodářské soutěže z hlediska účinku ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.


title: Věc C-164/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2019 Niche Generics Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-701/14, Niche Generics v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/31

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2019 Niche Generics Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-701/14, Niche Generics v. Komise
      (Věc C-164/19 P)
      (2019/C 148/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Niche Generics Ltd (zástupci: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor a A. Robertson QC)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu,

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu v části, v níž se týká společnosti Niche, a

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Niche v souvislosti s tímto řízením a řízením před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Niche tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení:

                  —

                  Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuplatnil kritérium objektivní nutnosti vzešlé z rozsudku BAT.

                  —

                  Zadruhé, v případě, že dohody o narovnání spadají do působnosti článku 101 SFEU, se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně kvalifikoval dohodu o narovnání společnosti Niche za protiprávní jednání „z hlediska cíle“.

                  —

                  Zatřetí, Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 36 statutu Soudního dvora Evropské unie tím, že odmítl výklad společnosti Niche týkající se dohody o narovnání, aniž by reagoval na její právní argumenty.

                  —

                  Začtvrté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že došel k závěru, že Niche je potenciálním konkurentem společnosti Servier.

                  —

                  Zapáté, Tribunál porušil základní zásadu rovného zacházení tím, že se společností Niche zacházel odlišně než s jinými společnostmi vyrábějícími generická léčiva nacházejícími se v obdobné situaci a že nesprávně kvalifikoval dohodu o narovnání společnosti Niche jako porušení čl. 101 odst. 1 SFEU „z hlediska cíle“.

                  —

                  Zašesté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuznal, že dohoda o narovnání splňuje kritéria pro výjimku uvedená v čl. 101 odst. 3 SFEU.

                  —

                  Zasedmé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně uplatnil právní kritéria pro určení existence porušení práva společnosti Niche na obhajobu nebo zásady řádné správy.

                  —

                  Zaosmé, Tribunál porušil obecnou zásadu unijního práva týkající se požadavku na přiměřenost tím, že potvrdil nepřiměřenou výši pokuty vzhledem k finančním možnostem společnosti Niche.


title: Věc C-166/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2019 Unichem Laboratories Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-705/14, Unichem Laboratories v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/33

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2019 Unichem Laboratories Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. prosince 2018 ve věci T-705/14, Unichem Laboratories v. Komise
      (Věc C-166/19 P)
      (2019/C 148/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Unichem Laboratories Ltd (zástupci: F. Carlin, barrister, M. Healy, solicitor, B. Hoorelbeke, advocaat, S. Mobley, solicitor, H. Sheraton, solicitor a A. Robertson QC)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu,

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu v části, v níž se týká společnosti Unichem, a

                  —

                  rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Unichem v souvislosti s tímto řízením a řízením před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Unichem tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení:

                  —

                  Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že došel k závěru, že Komise měla pravomoc přijmout vůči společnosti Unichem rozhodnutí podle čl. 101 odst. 1 SFEU, neboť:
                  Tribunál nesprávně použil právní kritéria pro určení existence jediného hospodářského subjektu, a
                  Tribunál nesprávně tvrdil, že Unichem je jakožto spolusignatářka dohody o narovnání přímo odpovědná.

                  —

                  Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuplatnil kritérium objektivní nutnosti vzešlé z rozsudku BAT.

                  —

                  Zatřetí, v případě, že dohody o narovnání spadají do působnosti článku 101 SFEU, se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně kvalifikoval dohodu o narovnání společnosti Niche za protiprávní jednání „z hlediska cíle“.

                  —

                  Začtvrté, Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 36 statutu Soudního dvora Evropské unie tím, že odmítl výklad společnosti Unichem týkající se dohody o narovnání, aniž by reagoval na její právní argumenty.

                  —

                  Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že došel k závěru, že Niche a Unichem jsou potenciálními konkurenty společnosti Servier.

                  —

                  Zašesté, Tribunál porušil základní zásadu rovného zacházení tím, že se společnostmi Unichem a Niche zacházel odlišně než s jinými společnostmi vyrábějícími generická léčiva nacházejícími se v obdobné situaci a že nesprávně kvalifikoval dohodu o narovnání společnosti Niche jako porušení čl. 101 odst. 1 SFEU „z hlediska cíle“.

                  —

                  Zasedmé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuznal, že dohoda o narovnání splňuje kritéria pro výjimku uvedená v čl. 101 odst. 3 SFEU.

                  —

                  Zaosmé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně uplatnil právní kritéria pro určení existence porušení práva společností Unichem a Niche na obhajobu nebo zásady řádné správy.


title: Věc C-173/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-890/16: Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/34

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-890/16: Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc C-173/19 P)
      (2019/C 148/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Navrhovatelky: Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH (zástupce: L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království

         Návrhová žádání

      Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 ve věci T-890/16 v rozsahu, v němž je v rozporu s rozsudkem Tribunálu ve věci T-630/15, pokud jde o povahu rozhodnutí Komise jako potvrzujícího opatření týkajícího se dalších stavebních prací;

                  —

                  konstatoval, že odpůrkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkami.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky vznášení na podporu kasačního opravného prostředku dva důvody:

                  —

                  zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávního právního posouzení, když přijal napadené usnesení na základě postoje naprosto opačného, než byl postoj zaujatý v jeho rozsudku ve věci T-630/15;

                  —

                  zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávního právního posouzení, když přijal napadené usnesení na základě odůvodnění stiženého vnitřními rozpory.


title: Věc C-174/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-630/15: Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/35

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. prosince 2018 ve věci T-630/15: Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc C-174/19 P)
      (2019/C 148/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Navrhovatelky: Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH (zástupce: L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Föreningen Svensk Sjöfart, Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 ve věci T-630/15 v rozsahu, v němž zamítl žalobní důvody navrhovatelek, že opatření udělená společnosti A/S Femern Landanlæg jsou státní podporou; že náklady společnosti Hinterland Connections nepředstavují způsobilé náklady pro slučitelnost státní podpory poskytnuté společnosti Femern A/S; že opatření udělená společnosti Femern A/S nemají pobídkový účinek; že srovnávací analýza je protiprávní; že opatření udělená společnosti Femern A/S nevedou k nepatřičnému narušování hospodářské soutěže; a že nové žalobní důvody předložené navrhovatelkami jsou nepřípustné.

                  —

                  konstatoval, že odpůrkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené navrhovatelkami.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelky vznášení na podporu kasačního opravného prostředku sedm důvodů:

                  —

                  Zaprvé, Tribunál se dopustil porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že učinil závěr, že Komise se nedopustila nesprávného právního posouzení a nesetkala se se závažnými obtížemi, když rozhodla, že státní záruky a státní půjčky poskytnuté společnosti A/S Femern Landanlæg na Danish rail Hinterland Connections nemohly narušit hospodářskou soutěž, jelikož příslušný trh není hospodářské soutěži otevřený.
                  Navrhovatelky tvrdí, že tento chybný závěr Tribunálu je založen na čtyřech nesprávných právních posouzeních, která odpovídají čtyřem částem:

                              a)

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že státní záruky a státní půjčky poskytnuté společnosti A/S Femern Landanlæg nemohly ovlivnit hospodářskou soutěž, přestože Fixed Link (provozovaný společností Femern A/S) a Danish rail Hinterland Connections (provozovaný společností A/S Femern Landanlæg) společně tvoří jeden integrovaný projekt a státní záruky a státní půjčky poskytnuté společnosti Femern A/S už byly uznané za způsobilé narušit hospodářskou soutěž.

                              b)

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že trh správy železniční infrastruktury v Dánsku není de lege otevřený hospodářské soutěži.

                              c)

                              Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že trh správy železniční infrastruktury v Dánsku není de facto otevřený hospodářské soutěži.

                              d)

                              Trhy výstavby a údržby železniční infrastruktury, které jsou otevřené hospodářské soutěži, jsou oddělené od trhu správy a provozování železniční infrastruktury v užším smyslu.

                  —

                  Zadruhé, Tribunál se dopustil porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že učinil závěr, že Komise se nedopustila nesprávného právního posouzení a nesetkala se se závažnými obtížemi, když rozhodla, že státní záruky a státní půjčky poskytnuté společnosti A/S Femern Landanlæg na financování Danish rail Hinterland Connections nemohly ovlivnit obchod mezi členskými státy.

                  —

                  Zatřetí, Tribunál se dopustil porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že učinil závěr, že náklady na Hinterland Connections mohly být zahrnuty do výpočtu maximálně přípustné intenzity podpory pro Fixed Link (v kontextu analýzy slučitelnosti), přestože podle Tribunálu prostředky poskytnuté Hinterland Connections nepředstavovaly státní podporu.

                  —

                  Začtvrté, Tribunál se dopustil porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že učinil závěr, že Komise se nedopustila nesprávného právního posouzení a nesetkala se se závažnými obtížemi, když rozhodla, že státní podpora společnosti Femern A/S měla pobídkový účinek.

                  —

                  Zapáté, Tribunál se dopustil porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že učinil závěr, že Komise se nedopustila nesprávného právního posouzení a nesetkala se se závažnými obtížemi, když rozhodla, že dánské orgány předložily přiměřený srovnávací scénář pro své posouzení nutnosti podpory.

                  —

                  Zašesté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že státní podpora poskytnutá společnosti Femern A/S nevedla k nepatřičnému narušování hospodářské soutěže.

                  —

                  Zasedmé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl předložení nových žalobních důvodů týkajících se dalších stavebních opatření ze strany navrhovatelek z toho důvodu, že nebyly schváleny rozhodnutím Komise ze dne 23. Července 2015.


title: Věc T-716/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Tweedale v. EFSA („Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se studií o toxicitě vypracovaných v rámci obnovení schválení účinné látky glyfosát — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Převažující veřejný zájem — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Pojem „informace, které se týkají emisí do životního prostředí““)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Tweedale v. EFSA
      (Věc T-716/14) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se studií o toxicitě vypracovaných v rámci obnovení schválení účinné látky glyfosát - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Převažující veřejný zájem - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Pojem „informace, které se týkají emisí do životního prostředí““)
      (2019/C 148/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Anthony C. Tweedale (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokátka)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (zástupci: D. Detken, J. Tarazona, C. Pintado a B. Vagenende, zmocněnci, ve spolupráci původně s R. van der Houtem a A. Köhler, poté R. van der Houtem a C. Wagnerem, advokáty)

         Vedlejší účastník podporující žalobce: Švédské království (zástupci: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson a L. Swedenborg, poté A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev, L. Swedenborg a F. Bergius, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU, znějící na částečné zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 16. října 2017, kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí ze dne 30. července 2014 a poskytuje částečný přístup ke dvěma studiím o toxicitě týkajícím se účinné látky glyfosát, vypracovaným v rámci postupu obnovení schválení této účinné látky na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. říjnu 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 16. října 2017, kterým se zrušuje a nahrazuje rozhodnutí ze dne 30. července 2014 a poskytuje částečný přístup ke dvěma studiím o toxicitě týkajícím se účinné látky glyfosát vypracovaným v rámci postupu obnovení schválení této účinné látky se zrušuje v rozsahu, v němž EFSA odepřel zpřístupnění celých těchto studií, s výjimkou jmen a podpisů osob, které jsou v nich uvedeny.

                  2)

                     EFSA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Anthonym Tweedalem.

                  3)

                     Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc T-139/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Maďarsko v. Komise („EZOZF — Záruční sekce — EZZF — Cukr — Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu v Evropském společenství — Nařízení (ES) č. 320/2006 — Nařízení (ES) č. 968/2006 — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Maďarskem — Podmínky pro poskytnutí podpory pro úplnou demontáž a podpory pro částečnou demontáž — Pojem „výrobní zařízení“ — Posouzení využívání sil v době podání žádosti o poskytnutí podpory — Pojem,úplná demontáž“ — Příloha 2 dokumentu VI/5330/97 — Obtíže při výkladu unijních právních předpisů — Loajální spolupráce“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Maďarsko v. Komise
      (Věc T-139/15) (1)

      („EZOZF - Záruční sekce - EZZF - Cukr - Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu v Evropském společenství - Nařízení (ES) č. 320/2006 - Nařízení (ES) č. 968/2006 - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Maďarskem - Podmínky pro poskytnutí podpory pro úplnou demontáž a podpory pro částečnou demontáž - Pojem „výrobní zařízení“ - Posouzení využívání sil v době podání žádosti o poskytnutí podpory - Pojem,úplná demontáž“ - Příloha 2 dokumentu VI/5330/97 - Obtíže při výkladu unijních právních předpisů - Loajální spolupráce“)
      (2019/C 148/38)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: původně M. Fehér, G. Koós, A. Pálfy, poté M. Fehér, G. Koós, Zs. Biró-Tóth a E. Tóth, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek a B. Béres, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobce: Francouzská republika (zástupce: D. Colas, zmocněnec), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně a C. Colelli, avvocato dello Stato)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 16, s. 33), v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí z financování záručním fondem EZZF vyloučilo částku 11 709 400 eur vynaloženou v rámci restrukturalizačních podpor v odvětví cukrovarnického průmyslu poskytnutých Maďarskem.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  3)

                     Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

                  4)

                     Francouzská republika a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc T-197/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Wiegand-Glashüttenwerke v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/51

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — Wiegand-Glashüttenwerke v. Komise
      (Věc T-197/19)
      (2019/C 206/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wiegand-Glashüttenwerke GmbH (Steinbach am Wald, Německo) (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  dále podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok (lokality Großbreitenbach a Schleusingen), náhradu ve výši 20 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok (lokalita Steinbach am Wald), náhradu ve výši 15 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje náhradu více než 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc C-115/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2019 China Construction Bank Corp proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 6. prosince 2018 ve věci T-665/17, China Construction Bank v. EUIPO

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2019 China Construction Bank Corp proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 6. prosince 2018 ve věci T-665/17, China Construction Bank v. EUIPO
      (Věc C-115/19 P)
      (2019/C 213/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: China Construction Bank Corp. (zástupkyně: A. Carboni, J. Gibbs, solicitors)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Groupement des cartes bancaires

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2018 ve věci T-665/17;

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí ve vztahu k čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 (1) nebo podpůrně rozhodl, že se věc vrací Tribunálu, a

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a případní vedlejší účastníci řízení o tomto kasačním opravném prostředku ponesou vlastní náklady řízení a nahradí navrhovatelce náklady tohoto řízení a řízení před Tribunálem ve věci T-665/17.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka vznáší tři důvody kasačního opravného prostředku ve vztahu k napadenému rozhodnutí, které spočívají v tom, že Tribunál:

                  1.

                  porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Evropské unie a

                  2.

                  nezdůvodnil závěr, že starší ochranná známka vedlejšího účastníka řízení (dále jen „starší ochranná známka“) má zvýšenou rozlišovací způsobilost ve vztahu k „finančním službám, měnovým a peněžním službám, bankovním službám“, nebo

                  3.

                  zkreslil skutkové okolnosti jak v souvislosti s posouzením starší ochranné známky a namítané ochranné známky, tak při učinění závěru o zvýšené rozlišovací způsobilosti.

            Důvod kasačního opravného prostředku uplatněný navrhovatelkou, který se týká porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) lze dále rozdělit na následující pochybení, kterých se Tribunál dopustil při posuzování daného případu:

                  1.

                  Tribunál zohlednil dobré jméno starší ochranné známky v první fázi posuzování podobnosti ochranných známek, jakož i při globálním posouzení nebezpečí záměny, což byl nesprávný přístup a vedl k nepřípustnému „dvojímu započtení“;

                  2.

                  Tribunál nesprávně přistupoval ke starší ochranné známce i k namítané ochranné známce, jako kdyby se v zásadě jednalo o slovní ochranné známky, přičemž nedostatečně zohlednil jejich obrazovou povahu, čímž bylo negativně ovlivněno posouzení jak vzhledové, tak fonetické podobnosti předmětných ochranných známek a relativní váhy, která jim měla být přisouzena;

                  3.

                  Tribunál se dopustil několika pochybení v souvislosti s vymezením služeb ve třídě 36, ve vztahu k nimž konstatoval, že starší ochranná známka má dobrou pověst, a proto i rozlišovací způsobilost, a

                  4.

                  jak v důsledku výše uvedených pochybení, tak v důsledku nezohlednění dalších důležitých faktorů Tribunál neprovedl řádné globální posouzení nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou a namítanou ochrannou známkou.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1).