title: Věc C-121/21: Žaloba podaná dne 26. února 2021 – Česká republika v. Polská republika

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/23

      Žaloba podaná dne 26. února 2021 – Česká republika v. Polská republika
      (Věc C-121/21)
      (2021/C 138/30)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, L. Dvořáková a J. Vláčil, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika

         Návrhové žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  rozhodl, že Polská republika:

                              —

                              umožněním prodloužení povolení k těžbě hnědého uhlí o 6 let bez provedení posouzení vlivu na životní prostředí nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 2011/92 (1) spolu s čl. 4 odst. 4 až 6, čl. 5 odst. 1 a 2, čl. 6, 7, 8 a 9 této směrnice;

                              —

                              umožněním vyloučení dotčené veřejnosti z řízení o vydání povolení k těžební činnosti nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 2 až 7, čl. 7 odst. 5, čl. 8, čl. 9 a čl. 11 odst. 1 směrnice 2011/92;

                              —

                              prohlášením rozhodnutí EIA za okamžitě vykonatelné nesplnila povinnosti vyplývající ze čl. 11 odst. 1 směrnice 2011/92;

                              —

                              nezahrnutím možného postupu pro případ neudělení výjimek pro dotčené vodní útvary dle čl. 4 odst. 5 směrnice 2000/60 (2) do rozhodnutí EIA nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 4 odst. 1 písm. a) bod ii) a písm. b) bod ii) směrnice 2000/60;

                              —

                              neumožněním zapojení dotčené veřejnosti a České republiky do řízení o vydání báňského povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 2 až 7, čl. 7 odst. 1, 2 a 5 a čl. 8 směrnice 2011/92;

                              —

                              nezveřejněním báňského povolení do roku 2026 a jeho neposkytnutím České republice ve srozumitelné podobě nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice 2011/92;

                              —

                              neumožněním soudního přezkumu báňského povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 11 odst. 1 směrnice 2011/92;

                              —

                              nezveřejněním báňského povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 7 směrnice 2003/4 (3);

                              —

                              neposkytnutím kompletních informací v souvislosti s řízením o vydání báňského povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající ze zásady loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU;

                              —

                              nedostatečným zohledněním rozhodnutí EIA v báňském povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 2 odst. 1 ve spojení s čl. 4 odst. 1 směrnice 2011/92;

                              —

                              nedostatečným stanovením veškerých environmentálních podmínek v báňském povolení do roku 2026 nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 8a odst. 1 písm. b) směrnice 2011/92;

                  —

                  uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně žalobní důvody, které vychází z porušení směrnice 2011/92, směrnice 2000/60 a směrnice 2003/4 a Smlouvy o EU (zásada loajální spolupráce).

                  1.

                  Polská republika zavedla vnitrostátní právní úpravu, podle které je možné prodloužit povolení k těžební činnosti o 6 let bez posouzení vlivů na životní prostředí a podle které je řízení o vydání povolení k těžební činnosti ve většině případů neveřejné. Tím porušila směrnici 2011/92.

                  2.

                  Polská republika porušila směrnici 2011/92 tím, že rozhodnutí o environmentálních podmínkách k záměru rozšíření a prodloužení těžební činnosti v dole Turów do roku 2044 prohlásila za okamžitě vykonatelné, čímž vyloučila účinnou právní ochranu vůči tomuto rozhodnutí. Zároveň Polská republika porušila směrnici 2000/60 tím, že rozhodnutí o environmentálních podmínkách nepokrývá adekvátně celou dobu záměru z hlediska dopadů těžby na stav vodních útvarů.

                  3.

                  Polská republika porušila směrnici 2011/92 tím, že neumožnila dotčené veřejnosti ani České republice zapojení do řízení o vydání finálního povolení k těžební činnosti v hnědouhelném dole Turów do roku 2026, že vydané povolení nezveřejnila a České republice jej zaslala nekompletní a se zpožděním, že polské právo brání přezkumu tohoto povolení ze strany dotčené veřejnosti a také tím, že v tomto povolení nebylo řádně zohledněno posouzení vlivů na životní prostředí. Tímto jednáním se Polská republika dopustila též porušení směrnice 2003/4 a zásady loajální spolupráce dle čl. 4 odst. 3 SEU.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí; Úř. věst. 2012, L 26, s. 1.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky; Úř. věst. 2000, L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS; Úř. věst. 2003, L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375.


title: Věc C-157/21: Žaloba podaná dne 11. března 2021 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/26

      Žaloba podaná dne 11. března 2021 – Polská republika v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
      (Věc C-157/21)
      (2021/C 138/32)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2020/2092 ze dne 16. prosince 2020 o obecném režimu podmíněnosti na ochranu rozpočtu Unie (1) v celém rozsahu;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1)

                  Žalobní důvod vycházející z neexistence platného právního základu nařízení 2020/2092.
                  Polsko tvrdí, že nařízení vydané na základě čl. 322 odst. 1 písm. a) SFEU nemůže stanovit podmínky porušování zásad definujících pojem „právní stát“ a opravňovat Komisi a Radu k identifikaci porušování těchto zásad určitým členským státem, a v důsledku toho přijímání opatření k ochraně rozpočtu Unie formou prováděcích aktů. Polsko dále uvádí, že zavedený mechanismus nesplňuje podmínky, které by měl splňovat mechanismus podmíněnosti, takže představuje mechanismus ukládání sankcí členským státům za nedodržování jejich Smluvních závazků.

                  2)

                  Podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr uznal pravomoc unijního normotvůrce přijmout nařízení 2020/2092, žalobní důvod vycházející z nesprávného právního základu tohoto nařízení.

                  3)

                  Podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr uznal pravomoc unijního normotvůrce přijmout nařízení 2020/2092, žalobní důvod vycházející z porušení Protokolu (č. 2) o používání zásad subsidiarity a proporcionality.

                  4)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU spočívajícího v nedostatečném odůvodnění návrhu nařízení 2020/2092.

                  5)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení článku 7 SEU.
                  Polsko uvádí, že nařízení 2020/2092 zavádí nový a ve Smlouvách nestanovený mechanismus kontroly dodržování zásad právního státu členskými státy, a tudíž vyvolává účinky rovnocenné změně Smluv. Nařízení 2020/2092 navíc vzhledem k tomu, že se cíl mechanismu v něm zavedeného překrývá s cílem postupu podle článku 7 SEU, vede k obcházení postupu stanoveného v článku 7 SEU, což zpochybňuje opodstatněnost jeho dalšího uplatňování, resp. znamená jeho bezpředmětnost.

                  6)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení čl. 269 prvního pododstavce SFEU spočívajícího v definování hodnoty „právního státu“ jakožto pojmu primárního práva podle článku 2 SEU aktem práva sekundárního, a sice nařízením 2020/2092.

                  7)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 a odst. 2 věty druhé, jakož i čl. 5 odst. 2 SEU.
                  Tento žalobní důvod rozvádí argumentaci uvedenou v prvním žalobním důvodu. Polsko tvrdí, že unijní normotvůrce tím, že zavedl mechanismus kontroly dodržování zásad právního státu členskými státy stanovený v nařízení 2020/2092, porušil zásadu svěřených pravomocí zakotvenou v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 SEU. Polsko dále uvádí, že normotvůrce porušil i povinnost stanovenou v čl. 4 odst. 2 větě druhé SEU, a sice povinnost respektovat základní funkce státu, zejména těch, které souvisejí se zajištěním územní celistvosti, udržením veřejného pořádku a ochranou národní bezpečnosti.

                  8)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení s členskými státy (čl. 4 odst. 2 věta první SEU).
                  Polsko tvrdí, že ustanovení nařízení nezaručují, že před identifikací porušování zásad právního státu bude provedeno „důkladné kvalitativní posouzení“, které bude objektivní, nestranné a spravedlivé. Polsko dále uvádí, že postup přijímání opatření k ochraně rozpočtu Unie přímo a jednoznačně diskriminuje menší a středně velké členské státy ve srovnání s velkými státy.

                  9)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty.
                  Polsko tvrdí, že ustanovení nařízení 2020/2092, zejména ustanovení článku 3 a čl. 4 odst. 2 – předpoklady pro posouzení porušování zásad právního státu – nesplňují požadavky jasnosti a přesnosti.

                  10)

                  Žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality (čl. 5 odst. 4 SEU).

                  11)

                  Žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci spočívajícího v zavedení mechanismu, jehož skutečným účelem není ochrana rozpočtu Unie, nýbrž obcházení formálních požadavků pro zahájení postupu stanoveného v článku 7 SEU, jakož i hmotněprávních požadavků pro zahájení řízení podle článku 258 SFEU.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 433I, s. 1.


title: Věc C-761/19: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 11. ledna 2021 – Evropská komise v. Maďarsko

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/28

      Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 11. ledna 2021 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-761/19) (1)

      (2021/C 138/33)
      Jednací jazyk: maďarština
      Předseda pátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-38/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla – Španělsko) – ZP v. Delegación del Gobierno en Melilla

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/28

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Andalucía, Ceuta y Melilla – Španělsko) – ZP v. Delegación del Gobierno en Melilla
      (Věc C-38/20) (1)

      (2021/C 138/35)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-335/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail du Brabant wallon – Belgie) – PR v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail du Brabant wallon – Belgie) – PR v. Agence fédérale pour l'Accueil des demandeurs d'asile (Fedasil)
      (Věc C-335/20) (1)

      (2021/C 138/37)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc C-227/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2021 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2021 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-227/20) (1)

      (2021/C 138/36)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 255, 3.8.2020.


title: Věc C-407/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien – Rakousko) – Österreichische Apothekerkammer v. HA

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien – Rakousko) – Österreichische Apothekerkammer v. HA
      (Věc C-407/20) (1)

      (2021/C 138/38)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 443, 21. 12. 2020.


title: Věc C-512/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – P v. Swiss International Air Lines AG

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. ledna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – P v. Swiss International Air Lines AG
      (Věc C-512/20) (1)

      (2021/C 138/39)
      Jednací jazyk: nizozemština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 443, 21.12.2020.


title: Věc T-238/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2021 – Ryanair v. Komise („Státní podpory – Trh letecké dopravy ve Švédsku, ze Švédska a do Švédska – Úvěrové záruky, jejichž cílem je podpořit letecké společnosti v rámci pandemie COVID-19 – Rozhodnutí nevznášet námitky – Dočasný rámec pro opatření státní podpory – Opatření, které má napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu – Volný pohyb služeb – Rovné zacházení – Přiměřenost – Kritérium držení licence vydané švédskými orgány – Absence poměření prospěšných účinků podpory a jejích negativních účinků na podmínky obchodu a na zachování nenarušené hospodářské soutěže – Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU – Ratio legis – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-238/20) (1)

      („Státní podpory - Trh letecké dopravy ve Švédsku, ze Švédska a do Švédska - Úvěrové záruky, jejichž cílem je podpořit letecké společnosti v rámci pandemie COVID-19 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Dočasný rámec pro opatření státní podpory - Opatření, které má napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu - Volný pohyb služeb - Rovné zacházení - Přiměřenost - Kritérium držení licence vydané švédskými orgány - Absence poměření prospěšných účinků podpory a jejích negativních účinků na podmínky obchodu a na zachování nenarušené hospodářské soutěže - Článek 107 odst. 3 písm. b) SFEU - Ratio legis - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 138/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, S. Rating a I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a F. Tomat, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Francouská republika (zástupci: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel a P. Dodeller, zmocněnci), Švédské království (zástupci: C. Meyer-Seitz, H. Eklinder, A. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson a J. Lundberg, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2020) 2366 final ze dne 11. dubna 2020 o státní podpoře SA.56812 (2020/N) – Švédsko – COVID-19: režim úvěrových záruk ve prospěch leteckých společností.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Ryanair DAC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů vynaložených v rámci žádosti o důvěrné zacházení.

                  3)

                  Francouzská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc T-259/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2021 – Ryanair v. Komise („Státní podpory – Francouzský trh letecké dopravy – Moratorium na platbu daně z civilního letectví a solidární daně z letenek, splatných měsíčně v období od března do prosince 2020, v souvislosti s pandemií COVID-19 – Rozhodnutí nevznášet námitky – Podpora určená k náhradě škod způsobených mimořádnou událostí – Volný pohyb služeb – Rovné zacházení – Kritérium držení licence vydané francouzskými orgány – Přiměřenost – Článek 107 odst. 2 písm. b) SFEU – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-259/20) (1)

      („Státní podpory - Francouzský trh letecké dopravy - Moratorium na platbu daně z civilního letectví a solidární daně z letenek, splatných měsíčně v období od března do prosince 2020, v souvislosti s pandemií COVID-19 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Podpora určená k náhradě škod způsobených mimořádnou událostí - Volný pohyb služeb - Rovné zacházení - Kritérium držení licence vydané francouzskými orgány - Přiměřenost - Článek 107 odst. 2 písm. b) SFEU - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 138/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, S. Rating a I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a C. Georgieva-Kecsmar, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Francouská republika (zástupci: E. de Moustier, C. Mosser, A. Daniel a P. Dodeller, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2020) 2097 final ze dne 31. března 2020 o státní podpoře SA.56765 (2020/N) – Francie – COVID-19 – Moratorium na platby daní z letecké dopravy přijaté ve prospěch podniků veřejné letecké dopravy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Ryanair DAC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů vynaložených v rámci žádosti o důvěrné zacházení.

                  3)

                  Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 215, 29.6.2020.


title: Věc T-19/20: Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – sprd.net v. EUIPO – Shirtlabor (I love) („Žaloba na neplatnost – Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie I love – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Ochranná známka tvořená reklamním sloganem – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Nepoužitelnost čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené působnosti (UE) 2018/625 – Přípustnost důkazů – Článek 97 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Nestrannost – Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – sprd.net v. EUIPO – Shirtlabor (I love)
      (Věc T-19/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie I love - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 94 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Nepoužitelnost čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené působnosti (UE) 2018/625 - Přípustnost důkazů - Článek 97 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Nestrannost - Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 138/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: sprd.net AG (Lipsko, Německo) (zástupce: J. Hellenbrand, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Shirtlabor GmbH (Münster, Německo) (zástupce: O. Wallscheid, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. října 2019 (věc R 5/2019-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Shirtlabor s sprd.net.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost sprd.net AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Společnost Shirtlabor GmbH ponese vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 68, 2.3.2020.


title: Věc T-92/20: Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2021 – Fryč v. Komise („Mimosmluvní odpovědnost – Státní podpory – Nařízení o blokových výjimkách – Program podpor poskytnutých českými orgány některým podnikům – Rozhodnutí Komise, kterým se tento program schvaluje – Žaloba na neplatnost odmítnutá pro opožděnost – Škoda údajně způsobená akty Komise a unijních soudů – Promlčení – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná – Příčinná souvislost – Žaloba zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. února 2021 – Fryč v. Komise
      (Věc T-92/20) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Státní podpory - Nařízení o blokových výjimkách - Program podpor poskytnutých českými orgány některým podnikům - Rozhodnutí Komise, kterým se tento program schvaluje - Žaloba na neplatnost odmítnutá pro opožděnost - Škoda údajně způsobená akty Komise a unijních soudů - Promlčení - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná - Příčinná souvislost - Žaloba zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2021/C 138/43)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Petr Fryč (Pardubice, Česká republika) (zástupkyně: Š. Oharková, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz, C. Georgieva-Kecsmar a K. Walkerová, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobci zaprvé v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (Úř. věst. 2008, L 214, s. 3), zadruhé v důsledku přijetí rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 2007 a jeho nezveřejnění, zatřetí v důsledku nečinnosti a chybného postupu Komise při vyřizování stížností podaných žalobcem v letech 2016 až 2018 a začtvrté v důsledku usnesení ze dne 5. září 2019, Fryč v. Komise (C230/19 P, nezveřejněné, EU:C:2019:685), a ze dne 15. ledna 2019, Fryč v. Komise (T513/18, nezveřejněné, EU:T:2019:22).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  O návrhu České republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice již není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Petr Fryč ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů řízení souvisejících s návrhem na vstup vedlejší účastnice do řízení.

                  4)

                  Petr Fryč a Komise ponesou vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup vedlejší účastnice do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc T-230/20 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. února 2021 – PNB Banka v. ECB („Řízení o předběžných opatřeních – Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Zvláštní úkoly v oblasti dohledu svěřené ECB – Rozhodnutí o odebrání povolení úvěrové instituci – Návrh na odklad vykonatelnosti – Neexistence naléhavosti“)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. února 2021 – PNB Banka v. ECB
      (Věc T-230/20 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Zvláštní úkoly v oblasti dohledu svěřené ECB - Rozhodnutí o odebrání povolení úvěrové instituci - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 138/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Bonnard, V. Hümpfner a C. Hernández Saseta, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Lotyšská republika (zástupci: K. Pommere, V. Soņeca a E. Bārdiņš, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí ECB ze dne 17. února 2020 o odebrání povolení žalobkyni.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-748/20: Žaloba podaná dne 19. prosince 2020 – Komise v. CEVA a další

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/34

      Žaloba podaná dne 19. prosince 2020 – Komise v. CEVA a další
      (Věc T-748/20)
      (2021/C 138/46)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a M. Ilkova, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bouttierem, advokátem)

         Žalovaní: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Francie), SELARL TCA, jakožto soudem ustanovený zmocněnec v řízení o sanaci společnosti CEVA (Saint-Brieuc, Francie), a SELARL AJIRE, jakožto zmocněnec pro dozor nad prováděním sanačního plánu společnosti CEVA (Rennes, Francie)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil CEVA, zastoupené jejím předsedou, povinnost zaplatit žalobkyni částku 234 491,02 eura, která odpovídá jistině ve výši 168 220,16 euro a úrokům z prodlení ve výši 66 270,86 euro;

                  —

                  uložil CEVA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z opodstatněnosti návrhu na základě rozhodčí doložky smlouvy o dotaci č. Q5RS 2000 31334, která v článku 5 stanoví, že pouze Soud prvního stupně Evropských společenství (nyní „Tribunál Evropské unie“) a v případě kasačního opravného prostředku Soudní dvůr Evropských společenství (nyní „Soudní dvůr Evropské unie“) mají pravomoc rozhodovat veškeré spory mezi Společenstvím (nyní „Unie“) na jedné straně a smluvními stranami na straně druhé, pokud jde o platnost, použití nebo jakýkoli výklad uvedené smlouvy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z povinnosti podat žalobu proti zmocněnci pro dozor nad prováděním sanačního plánu a soudem ustanovenému zmocněnci v řízení o sanaci společnosti CEVA v souvislosti se zahájením sanačního řízení týkajícího se této společnosti. Žalobkyně má totiž za to, že jelikož byla tato žaloba podána po přijetí sanačního plánu, věřitel musí zažalovat nejenom zmocněnce pro dozor nad prováděním plánu, ale rovněž soudem ustanoveného zmocněnce jakožto orgány zapojené do postupu prověřování a přiznávání pohledávek.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z podvodu, kterého se dopustila společnost CEVA, a ze závažných finančních nesrovnalostí zjištěných v rámci auditu. Žalobkyně zejména poukazuje na to, že francouzské soudy uvedly, že CEVA tím, že předložila podvodná prohlášení ohledně počtu hodin věnovaných různým projektům, na které získala dotace z Evropské unie, porušila své smluvní povinnosti. Vyplývá z toho povinnost vrátit zálohy poskytnuté žalobkyní v důsledku podvodných jednání ze strany společnosti CEVA.


title: Věc T-53/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – EVH v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/35

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – EVH v. Komise
      (Věc T-53/21)
      (2021/C 138/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: EVH (Halle nad Sálou, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Povolovací rozhodnutí vykazuje formální nedostatky.

                              —

                              Napadené spojení M.8870, které žalovaná povolila, bylo chybně odděleno od jednotné celkové fúze společností E.ON SE (dále jen „E.ON“) a RWE AG (dále jen „RWE“), která rozděluje jednotlivé sféry vytváření hodnot v odvětví energetiky. Celková operace je vzájemně úzce spojena a zahrnuje kromě převodu společnosti innogy SE (dále jen „innogy“), která je dceřinou společností RWE, na E.ON, i nabytí výrobních kapacit společnosti E.ON společností RWE (věc M.8871) samostatně povolené žalovanou a nabytí 16,67 % účasti na společnosti E.ON společností RWE, které povolil Bundeskartellamt (Spolkový úřad pro ochranu hospodářské soutěže). Žalovaná krom toho žalobkyni vážně nevyslechla a rozhodnutí odůvodnila příliš pozdě a nedostatečně.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Žalovaná nedostatečně zjistila skutkový stav.

                              —

                              Žalovaná při určování relevantního výrobkového trhu, pokud jde o dodávky elektřiny a plynu pro německé domácnosti a drobné komerční odběratele (dále jen „HuK“), nezkoumala, jak se z hlediska odběratelů projeví homogenita aktiv, jednotnost účelu užívání a další důležité faktory dodávek pro HuK na definování těchto výrobkových trhů. Nesprávně proto trhy základních dodávek a trhy zvláštních smluv považovala za samostatné trhy.

                              —

                              Žalovaná, pokud jde o zeměpisné vymezení trhů, nezjistila, jaká je povaha nabídky a poptávky u dodávek pro HuK z místního pohledu a pominula tím skutečnou místní strukturu diferenciovanou na základě poštovních směrovacích čísel.

                              —

                              Pokud jde o podmínky na lokálních trzích HuK, nebylo (správně) vyhodnoceno spojení zákaznických portfolií společností E.ON a innogy v oblastech, do kterých dodávají a jsou v nich etablovány, dominantní postavení E.ON na ústředních prodejních kanálech Google, Verivox a Check24, jakož i schopnost vytlačit ostatní dodavatele.

                              —

                              Rovněž zjišťování skutečností týkajících se obchodů souvisejících se sítěmi bylo nedostatečné. To platí, jak pro výsadní postavení společnosti E.ON, pokud jde o pořizování síťového vybavení, služeb a informačních technologií, jakož i vlastní nabídku služeb souvisejících se sítěmi pro třetí subjekty při provozování rozvodných sítí, tak i pro vzájemnou konkurenci o samotné rozvodné sítě (tzv. konkurence o koncesi). Nebyly předpovězeny nebo byly předpovězeny nesprávně zejména budoucí dopady skutečnosti, že společnost innogy již nebude konkurentkou společnosti E.ON v soutěži o koncesi.

                              —

                              Inovativní obchod na pomezí distribuce a provozování sítě, na kterém dominuje společnost E.ON, byl analyzován jen selektivně, mimo jiné s ohledem na důležitost měření, které otevírá dveře pro inovativní produktová řešení, a roli kterou na tomto poli hraje společnost E.ON. Pokud jde o prudce rostoucí elektro-mobilitu, bylo blíže přihlédnuto jen k provozu dobíjecích stanic na dálnicích, který ovšem představuje pouze část trhu. Nejdůležitější témata budoucnosti, Big Data a inovativní balíčky produktů byly projednány jen velmi zkráceně.

                              —

                              Posuzování jako celek vychází v nepřípustné míře z posuzování minulosti. Dopady na budoucí léta (například v důsledku zvýšeného nedostatku kvalifikovaných pracovníků v oblasti budování sítí, zvyšující se význam dat, atd.) nebyly vyhodnoceny.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Žalovaná posoudila spojení podniků – i v důsledku svých nedostatečných šetření – věcně zjevně chybně jako slučitelné s hospodářskou soutěží.

                              —

                              Žalovaná zjevně chybně vymezila výrobkový trh distribuce HuK tím, že dodávky elektřiny pro HuK zákazníkům odebírajícím základní dodávky a zákazníkům majícím zvláštní smlouvy nedefinovala jako jednotný trh.

                              —

                              Žalovaná posuzuje tržní sílu společnosti E.ON, pokud jde o dodávky pro HuK, systematicky nesprávně, protože – vzhledem k tomu, že ji nesprávně omezuje na dodávky na základě zvláštních smluv – mylně vychází z národního trhu, namísto mnoha místních trhů. V důsledku toho přehlíží (narůstající) místní podíly společnosti E.ON na trhu často ve výši 70 % a více.

                              —

                              Žalovaná rovněž nesprávně kvalifikuje plošnou přítomnost a dominantní postavení společnosti E.ON v konkurenci o koncese na provozování sítí jako nezávadnou, přičemž zejména negativní dopady na hospodářskou soutěž vyplývající z odpadnutí konkurence se společností innogy byly posouzeny nesprávně.

                              —

                              V důsledku nesprávného rozlišování různých výrobkových trhů v oblasti měření nebyla tržní síla společnosti E.ON rozpoznána, čímž došlo rovněž k podcenění narušení hospodářské soutěže v oblasti inovativních obchodů. Totéž platí pro oblast elektro-mobility, v níž byly negativní dopady na provoz dobíjecích stanic na dálnicích uznány jen selektivně.

                              —

                              Žalovaná, rovněž nesprávně, nezohlednila rovněž ty negativní dopady na hospodářskou soutěž, které vyplývají z lepšího přístupu společnosti E.ON k ještě většímu množství dat.

                              —

                              Žalovaná nezohlednila skutečnost, že dohodnuté rozdělení jednotlivých sfér vytváření hodnot v odvětví energetiky mezi společnosti E.ON a RWE, které je obsahově spojeno s celkovým spojením podniků, zahrnuje omezení hospodářské soutěže, které není slučitelné s článkem 101 SFEU.

                              —

                              Konečně, jen minimální podmínky stanovené žalovanou, které se pro německý trh omezují na úzce specializované segmenty elektřiny pro vytápění a dobíjecích stanic na dálnicích, nejsou způsobilé odstranit existující pochybnosti týkající se hospodářské soutěže. Netýkají se vůbec trhů poškozených spojením a nejsou nijak relevantní, pokud jde o zajištění hospodářské soutěže.


title: Věc T-56/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – TEAG v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/37

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – TEAG v. Komise
      (Věc T-56/21)
      (2021/C 138/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TEAG Thüringer Energie AG (Erfurt, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo velmi podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-53/21, EVH v. Komise.


title: Věc T-58/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – GWS Stadtwerke Hameln v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/38

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – GWS Stadtwerke Hameln v. Komise
      (Věc T-58/21)
      (2021/C 138/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GWS Stadtwerke Hameln GmbH (Hameln, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo velmi podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-53/21, EVH v. Komise.


title: Věc T-59/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – eins energie in sachsen v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/38

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – eins energie in sachsen v. Komise
      (Věc T-59/21)
      (2021/C 138/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Saská Kamenice, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo velmi podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-53/21, EVH v. Komise.


title: Věc T-61/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – EnergieVerbund Dresden v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – EnergieVerbund Dresden v. Komise
      (Věc T-61/21)
      (2021/C 138/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: EnergieVerbund Dresden GmbH (Drážďany, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo velmi podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-53/21, EVH v. Komise.


title: Věc T-62/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – GGEW v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – GGEW v. Komise
      (Věc T-62/21)
      (2021/C 138/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: GGEW, Gruppen-Gas- und Elektrizitätswerk Bergstraße AG (Bensheim, Německo) (zástupci: I. Zenke a T. Heymann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16);

                  —

                  vyzval žalovanou, aby předložila spisové materiály ve věcech M.8870 a M.8871 týkající se rozhovorů vedených mezi žalovanou a stranami spojení před a během řízení o spojení podniků, samostatného oznámení podrobností transakce a změny stanoviska žalované;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní zastoupení a cestovních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo velmi podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-53/21, EVH v. Komise.


title: Věc T-63/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – Stadtwerke Frankfurt am Main v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/41

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – Stadtwerke Frankfurt am Main v. Komise
      (Věc T-63/21)
      (2021/C 138/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Stadtwerke Frankfurt am Main Holding GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: C. Schalast, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, věc M.8870;

                  —

                  v souladu s článkem 68 (5) jednacího řádu Tribunálu a s ohledem na obsahovou souvislost, spojil toto řízení s řízeními o žalobách týkajícími se téhož rozhodnutí M. 8870 ke společnému řízení pro účely rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby podané proti rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16), uvádí žalobkyně v podstatě jeden žalobní důvod, a to porušení ustanovení nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1). V této souvislosti uvádí následující argumenty:

                  1.

                  Rozdělení plánovaného spojení na tři dílčí transakce.

                              —

                              Svévolným rozdělením plánovaného spojení žalovaná porušila Smlouvy Evropské unie a ustanovení nařízení o spojování. Konkrétně nezohlednila procesní ustanovení týkající se práva spojování a z toho důvodu nezohlednila nebo nesprávně zohlednila skutečnosti relevantní pro rozhodnutí. Jde především o nezohlednění právní, hospodářské a věcné souvislosti celého plánovaného spojení, nesprávnou kvalifikaci operace jako Asset Swap, nezohlednění vlivu na hospodářskou soutěž v důsledku protiplnění, kterým je zpětná účast společnosti RWE AG na společnosti E.ON SE ve výši podílu 16,67 %, jakož i o nesprávné posouzení vlivu této transakce na hospodářskou soutěž.

                  2.

                  Nesprávné posouzení plánovaného spojení a jeho dopadů na evropský vnitřní trh.

                              —

                              Žalovaná rovněž správně nevymezila trh. Navíc vycházela z nesprávného prostoru pro uvážení při posuzování dopadů transakce a nesprávně posoudila dopady na hospodářskou soutěž. Opírala se přitom o věcně nesprávné skutkové okolnosti. Žalovaná tak dospěla k nesprávnému závěru, že spojení může být jednak posuzováno samostatně a jednak, že nemá žádné negativní dopady na hospodářskou soutěž na úrovni Unie.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1).


title: Věc T-64/21: Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – Mainova v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/42

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2021 – Mainova v. Komise
      (Věc T-64/21)
      (2021/C 138/56)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mainova AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: C. Schalast, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 17. září 2019, věc M.8870;

                  —

                  v souladu s článkem 68 (5) jednacího řádu Tribunálu a s ohledem na obsahovou souvislost, spojil toto řízení s řízeními o žalobách týkajícími se téhož rozhodnutí M. 8870 ke společnému řízení pro účely rozhodnutí;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba podaná proti rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2019, kterým se spojení E.ON/innogy prohlašuje za slučitelné s vnitřním trhem, věc M.8870 (Úř. věst. 2020, C 379, s. 16), se opírá o jeden žalobní důvod, který je v podstatě totožný nebo velmi podobný žalobnímu důvodu uvedenému ve věci T-63/21, Stadtwerke Frankfurt am Main v. Komise.


title: Věc T-68/21: Žaloba podaná dne 28. ledna 2021 – QA v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/43

      Žaloba podaná dne 28. ledna 2021 – QA v. Komise
      (Věc T-68/21)
      (2021/C 138/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: QA (zástupce: C. Roth, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku 397 038,3 eura z titulu majetkové újmy způsobené tím, že Komise porušila zásadu proporcionality, řádné správy a práva na obhajobu vyplývajících z práva Evropské unie;

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku 100 000 eur z titulu nemajetkové újmy způsobené tím, že Komise porušila zásadu proporcionality vyplývající z práva Evropské unie;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení a ostatních souvisejících výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody, z nichž první tři se týkají majetkové újmy, která jí údajně vznikla z titulu současné i budoucí ušlé mzdy, a čtvrtý se týká nemajetkové újmy, která jí údajně vznikla v důsledku porušení jejího dobrého jména.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila zásadu proporcionality, čímž se dopustila protiprávního jednání, které žalobkyni způsobilo újmu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila právo na obhajobu, čímž se dopustila protiprávního jednání, které žalobkyni způsobilo újmu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila zásadu řádné správy, čímž se dopustila protiprávního jednání, které žalobkyni způsobilo újmu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Evropská komise porušila zásadu proporcionality, čímž se dopustila protiprávního jednání, které žalobkyni způsobilo újmu.


title: Věc T-73/21: Žaloba podaná dne 4. února 2021 – PIC CO v. EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/44

      Žaloba podaná dne 4. února 2021 – PIC CO v. EUIPO – Haribo Ricqles Zan (P.I.C. Co.)
      (Věc T-73/21)
      (2021/C 138/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: PIC CO AD (Kazičene, Bulharsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Haribo Ricqles Zan (Marseille, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie P.I.C. Co. – Ochranná známka Evropské unie č. 15 400 138

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2020, ve věci R 1847/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-77/21: Žaloba podaná dne 4. února 2021 – QC v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/44

      Žaloba podaná dne 4. února 2021 – QC v. Komise
      (Věc T-77/21)
      (2021/C 138/60)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: QC (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí o zamítnutí ze dne 8. listopadu 2020,

                  —

                  nařídil přepočet důchodových nároků [QC] s účinností ke dni 1. května 2020 na základě všech jeho skutečných příspěvků do systému sociálního zabezpečení ve Španělsku,

                  —

                  přiznal žalobci částku odpovídající rozdílu mezi přepočtenou částkou jeho důchodu a částkou, která byla skutečně vyplacená [QC], a to za období mezi 1. květnem 2020 a dnem uvedeného přepočtu důchodových nároků, spolu se zákonnými úroky počítanými ode dne vyplacení uvedené částky, podpůrně ode dne podání stížnosti a dále podpůrně ode dne podání této žaloby, s výhradou zvýšení této částky za měsíce v období po lednu 2021, a to až do zrušení napadeného implicitního rozhodnutí o zamítnutí,

                  —

                  přiznal žalobci částku 25 000 eur (dvacetpět tisíc eur) jako náhradu majetkové újmy;

                  —

                  přiznal žalobci částku 50 000 eur (padesát tisíc eur) jako náhradu nemajetkové újmy;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článků 45 SFEU a 48 SFEU, které zakotvují svobodu pohybu pracovníků a ochranu sociálních práv v rámci volného pohybu pracovníků, a konkrétně vycházející z porušení ochrany sociálních práv občana Evropské unie, který pracoval pro mezinárodní organizaci a zároveň vykonával svou svobodu pohybu v rámci Evropské unie. Podle žalobce v důsledku tohoto porušení došlo rovněž k porušení dalších pravidel práva Evropské unie, mezi nimi:

                              —

                              nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. 1971, L 149, s. 2);

                              —

                              článku 7 a čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úřadníků Evropské unie,

                              —

                              článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, který se týká návrhu žalobce na náhradu škody a vychází z majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl z důvodu, že mu nebyla přiznána jeho důchodová práva.


title: Věc T-88/21: Žaloba podaná dne 12. února 2021 – Paesen v. ESVČ

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/45

      Žaloba podaná dne 12. února 2021 – Paesen v. ESVČ
      (Věc T-88/21)
      (2021/C 138/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sandra Paesen (Beersel, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 10. dubna 2020 o přeřazení na pracovní místo mimo řídící funkce a podpůrně zrušil zprávu o skončení zkušební doby potvrzenou stejným rozhodnutím;

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 12. května 2020 o zamítnutí žádosti stěžovatelky o pomoc podané dne 17. ledna 2020 na základě článku 24 služebního řádu;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 4. listopadu 2020 o zamítnutí stížnosti podané žalobkyní ve smyslu čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

                  —

                  rozhodl o povinnost vyplatit žalobkyni náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou údajně utrpěla z důvodu psychického obtěžování a protiprávního jednání administrativy;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby, pokud jde o návrhy na zrušení, předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení základních práv na řádnou správu, práva být vyslechnut, ze zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 rozhodnutí Komise o zaměstnancích středního managementu C(2008) 5028 a rozhodnutí generálního tajemníka ESVČ o výkonu a dalším přenesení pravomocí svěřených orgánu oprávněnému ke jmenování a orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy ADMIN (2019) 31, a ze zjevně nesprávného posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod se dělí na dvě části

                              —

                              První část vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, která vyplývá z článku 25 služebního řádu úředníků Evropské unie, z porušení čl. 7 odst. 1 služebního řádu a zjevně nesprávného posouzení.

                              —

                              Druhá část vychází z porušení článku 26 služebního řádu a ze zjevně nesprávného posouzení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z narušení lidské důstojnosti a porušení důstojných pracovních podmínek, jakož i povinnosti péče a zákazu jakékoliv formy psychického obtěžování.


title: Věc T-99/21: Žaloba podaná dne 17 února 2021 – Construcciones Electromecanicas Sabero v. EUIPO – Magdalenas de las Heras (Heras Bareche)

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/48

      Žaloba podaná dne 17 února 2021 – Construcciones Electromecanicas Sabero v. EUIPO – Magdalenas de las Heras (Heras Bareche)
      (Věc T-99/21)
      (2021/C 138/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Construcciones Electromecanicas Sabero, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: I. Valdelomar Serrano, P. Román Maestre a D. Liern Cendrero, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Magdalenas de las Heras, SA (Aranda de Duero, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Heras Bareche – Přihláška č. 17 979 710

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2020 ve věci R 1019/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  konstatoval, že v napadeném rozhodnutí byl nesprávně uplatněn čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  přiznal ochranu všem výrobkům a službám uvedeným v přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 17 979 710 Heras Bareche (obrazové) pro třídy 30 a 35;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na zastoupení, vynaložených žalobkyní v souvislosti s tímto řízením.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-111/21: Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/49

      Žaloba podaná dne 19. února 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-111/21)
      (2021/C 138/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. listopadu 2020 o státní podpoře SA.55373 (2020/N) – Chorvatsko – COVID-19: Damage compensation to Croatia Airlines (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Komise nedodržela zvláštní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva, kterými se řídila liberalizace letecké dopravy v Evropské unii od konce osmdesátých let 20. století (a sice zákaz diskriminace, volný pohyb služeb a svoboda usazování (2)).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a zjevně nesprávně posoudila přiměřenost podpory ve vztahu k újmám způsobeným krizí související s COVID-19.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Komise nezahájila oficiální šetření navzdory vážným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: Komise nesplnila svou povinnost odůvodnit své rozhodnutí.

         (1)  Úř. věst. 2021 C 17, s. 3.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. L 293, 31.10.2008, s. 3).


title: Věc T-121/21: Žaloba podaná dne 25. února 2021 – Suez v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/49

      Žaloba podaná dne 25. února 2021 – Suez v. Komise
      (Věc T-121/21)
      (2021/C 138/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Suez (Paříž, Francie) (zástupci: O. Billard, I. Simic, Y. Trifounovitch, G. Fabre, G. Vatin, D. Théophile, G. Aubron a O. Chriqui, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně uvádí na podporu své žaloby proti rozhodnutí Komise C(2020) 8969 final ze dne 17. prosince 2020, kterým byla zamítnuta její žádost o určení, že společnost Veolia Environnement S.A. porušila čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 139/2004 (1) tím, že získala podíl 29,9 % na kapitálu společnosti Suez bez předchozího povolení Komise, a o přijetí předběžných opatření vůči této společnosti podle čl. 8 odst. 5 písm. a) téhož nařízení, dva důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z chybějícího odůvodnění z hlediska článku 296 SFEU. Žalobkyně poukazuje na to, že Komise nesplnila požadavky stanovené článkem 296 SFEU, když přijala rozhodnutí, jehož odůvodnění neumožňuje jí ani Tribunálu pochopit důvody, které ji vedly k závěru, že se uplatní automatická výjimka podle čl. 7 odst. 2 nařízení ES o spojování. Žalobkyně vytýká napadenému rozhodnutí rovněž rozporné odůvodnění ohledně použitelnosti čl. 7 odst. 1 nařízení ES o spojování na nabytí podílu 29,9 % na jejím kapitálu. Konečně, navrhovatelka má za to, že napadené rozhodnutí se bez dostatečného odůvodnění odchýlilo od ustálené judikatury unijních soudů týkající se zásady striktního výkladu výjimky z odkladného účinku podle čl. 7 odst. 2 nařízení ES o spojování.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 2 nařízení ES o spojování. Žalobkyně má za to, že Komise toto ustanovení porušila, když měla za to, zaprvé, že tato výjimka se má vztahovat na celé jediné spojení plánované společností Veolia, ačkoliv tato výjimka byla zjevně bezpředmětná a na toto spojení tedy nepoužitelná, a zadruhé, že všechny právní transakce představující jediné spojení mají spadat pod stejný právní režim z hlediska tohoto článku. Žalobkyně se rovněž domnívá, že to, že Komise použila výjimku stanovenou tímto ustanovením na soukromé nabytí cenných papírů od jediného prodejce, představuje dodatečné porušení tohoto ustanovení. Konečně, žalobkyně vytýká Komisi, že měla za to, že Veolia splnila podmínku neprodleného oznámení spojení.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40)


title: Věc T-122/21: Žaloba podaná dne 25. února 2021 – QI v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/50

      Žaloba podaná dne 25. února 2021 – QI v. Komise
      (Věc T-122/21)
      (2021/C 138/67)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: QI (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil konečné hodnotící zprávy služebního postupu žalobkyně za roky 2018 a 2019;

                  —

                  zrušil, v případě potřeby, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 16. listopadu 2020;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedodržení příslušných obecných prováděcích ustanovení. Pokud jde o hodnotící zprávu za rok 2018, žalobkyně tvrdí, že v odvolacím řízení došlo k protiprávnímu přezkumu dostatečnosti výkonnosti. Pokud jde o hodnotící zprávu za rok 2019, žalobkyně namítá, že odvolací hodnotitel zasáhl předčasně. Konečně, pokud jde o obě hodnotící zprávy, žalobkyně tvrdí, že čl. 2 odst. 3 písm. a) obecných prováděcích ustanovení a článek 4 těchto ustanovení byl chybně vyložen použit na její situaci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti nestrannosti a neutrality, z porušení povinnosti poskytnout pomoc a povinnosti řádné správy, z porušení článku 21a služebního řádu úředníků Evropské unie, jakož i ze zneužití řízení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, věcně nepřesných skutkových zjištění, nemístných tvrzení nesouvisejících s objektivní skutečností, a z porušení povinnosti loajality.


title: Věc T-124/21: Žaloba podaná dne 25. února 2021 – Mariani a další v. Parlament

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/51

      Žaloba podaná dne 25. února 2021 – Mariani a další v. Parlament
      (Věc T-124/21)
      (2021/C 138/68)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Thierry Mariani (Paříž, Francie) a 22 dalších žalobců (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2020/2223 ze dne 23. prosince 2020, kterým se mění nařízení (EU, Euratom) č. 883/2013, pokud jde o spolupráci s Úřadem evropského veřejného žalobce a účelnost vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (Úř. věst. 2020, L 437, s. 49), a konkrétně čl. 3 odst. 11, čl. 4 odst. 2 písm. a) a b), čl. 5 písm. a) odst. 1, čl. 7 písm. b) odst. 3a, čl. 9a odst. 1 až 4, jak byly změněny a doplněny;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci jediný důvod, vycházející z porušení Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), Evropské úmluvy o lidských právech, obecných zásad uznávaných judikaturou, protokolu o výsadách a imunitách poslanců, jednacího řádu Evropského parlamentu a statutu poslanců.
      Žalobci vytýkají napadenému aktu, že Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) umožňuje okamžitý a neohlášený přístup ke všem informacím o poslancích a jejich asistentech, jakož i do jejich prostor, bez nařízení nezávislým soudem, jak je pravidlem ve všech demokratických státech.
      Žalobci kritizují napadený akt rovněž proto, že podle nich umožňuje OLAF přístup k soukromým zařízením, výpisům z bankovních účtů a bankovním účtům poslanců a jejich asistentů.
      Žalobci mají za to, že takové vyšetřovací metody může OLAF použít na základě pouhého anonymního udání a mají obavy, aby poslanci, obzvláště patří-li k parlamentní opozici, nebyli vystaveni tlaku, vydírání a jinému zastrašování na základě pouhého anonymního udání, což by mohlo ztížit jejich poslaneckou činnost.
      Žalobci dále poukazují na to, že kontrolor procesních záruk není v žádném případě nezávislý orgán, jako je vyšetřující soudce vůči vyšetřovatelům z řad policie, jelikož tento kontrolor je jmenován Komisí, na které závisí jeho prostředky. Žalobci mají za to, že takový systém neskýtá žádné záruky nestrannosti vůči opozičním poslancům, kteří mohou být předmětem vyšetřování ze strany OLAF.
      Žalobci napadenému aktu dále vytýkají, že zpochybňuje obecné zásady unijního práva zakotvené v článcích 7 a 8 Listiny, jelikož umožňuje, aby měl OLAF přístup k informacím, které se jej netýkají, a které se netýkají ani Parlamentu či kteréhokoliv evropského orgánu.
      Žalobci mají konečně za to, že napadený akt zpochybňuje obecné zásady unijního práva zakotvené v článcích 8 a 9 protokolu o výsadách a imunitách poslanců, jelikož umožňuje OLAF zasahovat do imunity poslanců, aniž soudní orgán předem požádal o zbavení jejich poslanecké imunity, a tím spíše aniž tohoto zbavení dosáhl, a aniž se jedná o přistižení při činu. Podle žalobců napadené nařízení umožňuje OLAF a tedy i Evropskému parlamentu, který jej požádá, obejít imunitu a nedotknutelnost poslanců a mít tak přístup ke skutečnostem, ke kterým by jinak OLAF přístup neměl.


title: Věc T-549/18: Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2021 – Hexal v. EMA

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2021 – Hexal v. EMA
      (Věc T-549/18) (1)

      (2021/C 138/69)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda osmého rozšířeného senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc T-511/19: Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – Staciwa v. Komise

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/52

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – Staciwa v. Komise
      (Věc T-511/19) (1)

      (2021/C 138/70)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Věc T-188/20: Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2021 – Close a Cegelec v. Parlament

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2021 – Close a Cegelec v. Parlament
      (Věc T-188/20) (1)

      (2021/C 138/71)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc T-507/20: Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – Colombani v. ESVČ

text:
               19.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2021 – Colombani v. ESVČ
      (Věc T-507/20) (1)

      (2021/C 138/72)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc C-690/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – trestní řízení proti X

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – trestní řízení proti X
      (Věc C-690/18)
      (2021/C 252/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Účastník původního trestního řízení

      X

         za přítomnosti: Consommation, logement et cadre de vie (CLCV), France Nature Environnement, Générations futures, Greenpeace France, ADR Europe Express, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir), AS a další.
      Usnesením ze dne 6. května 2021 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:

                  1)

                  Článek 3 bod 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (1) musí být vykládán v tom smyslu, že software, který je zakomponován do řídicí jednotky motoru nebo ji ovládá, představuje „konstrukční prvek“ ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže působí na fungování systému regulace emisí a snižuje jeho účinnost.

                  2)

                  Článek 3 bod 10 nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „systém regulace emisí“ ve smyslu tohoto ustanovení spadají jak technologie a tzv. strategie následného zpracování výfukových plynů, které snižují emise na výstupu, tj. po jejich vzniku, tak technologie a strategie, které podobně jako systém zpětného vedení výfukových plynů snižují emise na vstupu, tj. během jejich vzniku.

                  3)

                  Článek 3 bod 10 nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že „odpojovacím zařízením“ ve smyslu tohoto ustanovení je zařízení, které rozpozná jakýkoli parametr související s průběhem postupů schvalování typu stanovených tímto nařízením, s cílem zlepšit během těchto postupů výkon systému regulace emisí, a získat tak schválení typu vozidla, i když lze takové zlepšení také pozorovat ad hoc za běžných podmínek používání vozidla.

                  4)

                  Článek 5 odst. 2 písm. a) nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že takové odpojovací zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, které systematicky zlepšuje výkon systému regulace emisí vozidel během postupů schvalování typu, s cílem dodržet mezní hodnoty emisí stanovené tímto nařízením, a získat tak schválení typu těchto vozidel, nemůže spadat pod výjimku ze zákazu takových zařízení stanovenou v tomto ustanovení, jež se týká ochrany motoru proti poškození nebo poruše a bezpečného provozu vozidla, i když toto zařízení přispívá k zabránění stárnutí nebo zanášení motoru.

         (1)  Úř. věst. 2007, L 171, s. 1.


title: Věc C-691/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – trestní řízení proti Y

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – trestní řízení proti Y
      (Věc C-691/18)
      (2021/C 252/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Juge d'instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Účastník původního trestního řízení

      Y

         za přítomnosti: BT, Consommation, logement et cadre de vie (CLCV), Générations futures, Greenpeace France, CU, Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)
      Usnesením ze dne 6. května 2021 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl takto:

                  1)

                  Článek 3 bod 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (1) musí být vykládán v tom smyslu, že software, který je zakomponován do řídicí jednotky motoru nebo ji ovládá, představuje „konstrukční prvek“ ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže působí na fungování systému regulace emisí a snižuje jeho účinnost.

                  2)

                  Článek 3 bod 10 nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „systém regulace emisí“ ve smyslu tohoto ustanovení spadají jak technologie a tzv. strategie následného zpracování výfukových plynů, které snižují emise na výstupu, tj. po jejich vzniku, tak technologie a strategie, které podobně jako systém zpětného vedení výfukových plynů snižují emise na vstupu, tj. během jejich vzniku.

                  3)

                  Článek 3 bod 10 nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že „odpojovacím zařízením“ ve smyslu tohoto ustanovení je zařízení, které rozpozná jakýkoli parametr související s průběhem postupů schvalování typu stanovených tímto nařízením, s cílem zlepšit během těchto postupů výkon systému regulace emisí, a získat tak schválení typu vozidla, i když lze takové zlepšení také pozorovat ad hoc za běžných podmínek používání vozidla.

                  4)

                  Článek 5 odst. 2 písm. a) nařízení č. 715/2007 musí být vykládán v tom smyslu, že takové odpojovací zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, které systematicky zlepšuje výkon systému regulace emisí vozidel během postupů schvalování typu, s cílem dodržet mezní hodnoty emisí stanovené tímto nařízením, a získat tak schválení typu těchto vozidel, nemůže spadat pod výjimku ze zákazu takových zařízení stanovenou v tomto ustanovení, jež se týká ochrany motoru proti poškození nebo poruše a bezpečného provozu vozidla, i když toto zařízení přispívá k zabránění stárnutí nebo zanášení motoru.

         (1)  Úř. věst. 2007, L 171, s. 1.


title: Věc C-268/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 23. dubna 2021 – Norra Stockholm Bygg AB v. Per Nycander AB

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 23. dubna 2021 – Norra Stockholm Bygg AB v. Per Nycander AB
      (Věc C-268/21)
      (2021/C 252/22)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta domstolen

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Norra Stockholm Bygg AB

         Žalovaná: Per Nycander AB

         Další účastnice řízení: Entral AB

         Předběžné otázky

                  1)

                  Stanoví čl. 6 odst. 3 a 4 obecného nařízení o ochraně osobních údajů (1) požadavek týkající se povinností zpřístupnit údaje rovněž ve vztahu k vnitrostátním procesním právním předpisům?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů při rozhodování o zpřístupnění údajů, které zahrnuje zpracování osobních údajů, zohlednit rovněž zájmy subjektů údajů? Stanoví za takových okolností unijní právo nějaké podrobné požadavky týkající se způsobu přijetí tohoto rozhodnutí?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc C-284/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 24. února 2021 ve věci T-161/18, Braesch a další v. Komise

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/18

      Kasační opravný prostředek podaný dne 3. května 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 24. února 2021 ve věci T-161/18, Braesch a další v. Komise
      (Věc C-284/21 P)
      (2021/C 252/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a K. Blanck, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Anthony Braesch, Trinity Investments DAC, Bybrook Capital Master Fund LP, Bybrook Capital Hazelton Master Fund LP, Bybrook Capital Badminton Fund LP

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  sám rozhodl o žalobě podané v řízení v prvním stupni a odmítl ji jako nepřípustnou a

                  —

                  uložil dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku.
      Tribunál podle názoru navrhovatelky porušil čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 1 písm. h) procedurálního nařízení ke státní podpoře (1), když nesprávně kvalifikoval žalobce v řízení v prvním stupni jako „zúčastněné strany“.
      Tribunál dospěl na tomto základě k nesprávnému závěru, že žalobci v řízení v prvním stupni jsou podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU aktivně legitimováni k podání žaloby proti rozhodnutí Komise C(2017) 4690 final ze dne 4. července 2017 o státní podpoře SA.47677 (2017/N), kterým se schvaluje slučitelná státní podpora poskytnutá Itálií ve prospěch Banca Monte dei Paschi di Siena.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-637/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2021 – Sun Stars & Sons v. EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie AQUA CARPATICA – Dřívější trojrozměrná ochranná známka Evropské unie a vnitrostátní ochranná známka VODAVODA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2021 – Sun Stars & Sons v. EUIPO – Carpathian Springs (AQUA CARPATICA)
      (Věc T-637/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Evropské unie AQUA CARPATICA - Dřívější trojrozměrná ochranná známka Evropské unie a vnitrostátní ochranná známka VODAVODA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 252/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sun Stars & Sons Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupkyně: M. Maček a C. Saettel, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carpathian Springs SA (Vatra Dornei, Rumunsko) (zástupci: D. Bogdan, G. Bozocea a M. Stănescu, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. srpna 2019 (věc R 317/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sun Stars & Sons a Carpathian Springs.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Sun Stars & Sons Pte Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 25.11.2019.


title: Věc T-167/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2021 – Tornado Boats International v. EUIPO – Haygreen (TORNADO) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie TORNADO – Absolutní důvod neplatnosti – Absence dobré víry – Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2021 – Tornado Boats International v. EUIPO – Haygreen (TORNADO)
      (Věc T-167/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie TORNADO - Absolutní důvod neplatnosti - Absence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 252/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tornado Boats International ApS (Lystrup, Dánsko) (zástupce: M. Hoffgaard Rasmussen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard Monguiral a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: David Haygreen (Colwyn Bay, Spojené království) (zástupce: R. Harrison, solicitor)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. ledna 2020 (věc R 1169/2018-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi D. Haygreenem a společností Tornado Boats International

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnost Tornado Boats International ApS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  David Haygreen ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 175, 25.5.2020.


title: Věc T-254/21: Žaloba podaná dne 10. května 2021 – Armadora Parleros v. Komise

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/31

      Žaloba podaná dne 10. května 2021 – Armadora Parleros v. Komise
      (Věc T-254/21)
      (2021/C 252/42)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Armadora Parleros, SL (Santa Eugenia de Ribeira, Španělsko) (zástupce: J. Navas Marqués, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Evropská komise porušila pro nečinnost článek 118 nařízení č. 1224/2009 upravujícího společnou rybářskou politiku, když neprovedla řádný dohled a kontrolu nad správným uplatňováním této právní úpravy Španělským královstvím, což může představovat akt nepříznivě zasahující do právního postavení společnosti ARMADORA PARLEROS, S.L.;

                  —

                  určil, že v důsledku tohoto protiprávního jednání Komise vznikla společnosti ARMADORA PARLEROS, S.L., škoda v podobě ušlého zisku z rybolovu štikozubce obecného a makrely v období let 2006 až 2020;

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost zaplatit obchodní společnosti ARMADORA PARLEROS, S.L., náhradu škody ve výši DEVĚT MILIONŮ OSM SET OSMDESÁT JEDEN TISÍC ČTYŘI STA TŘICET ČTYŘI EURA A ŠEDESÁT JEDEN CENT (9 881 434,61 €) spolu s úroky v zákonné sazbě a kapitalizací těchto úroků;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu všech vzniklých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně jediný žalobní důvod.
      Žalobkyně totiž namítá, že Evropská komise jednala protiprávně. [Toto protiprávní jednání mělo konkrétně spočívat v] nesplnění její povinnosti dohledu a kontroly ve vztahu ke Španělskému království v souvislosti s účinným uplatňováním společné rybářské politiky, a konkrétně nařízení Rady č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. 1993, L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/05, s. 118) a nařízení Rady č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky (Úř. věst. 2009, L 343, s. 1). Žalobkyně v této souvislosti speciálně poukazuje na „neověřování výkonu motorů plavidel lovících vlečnými sítěmi ve vodách Kantábrie a Severovýchodu“.
      V důsledku tohoto neplnění povinností vznikla žalobkyni v období let 2006 až 2020 škoda způsobená nemožností využívat plavidlo „Vianto Tercero“, které z důvodu nesprávného uplatňování společné rybářské politiky muselo být vyřazeno z provozu, takže naprosto vůbec nebylo používáno. Všechny tyto okolnosti vedly k tomu, že společnosti ARMADORA PARLEROS S.L. vznikla škoda.


title: Věc T-259/21: Žaloba podaná dne 17. května 2021 – Neolith Distribution v. EUIPO (Vyobrazení ornamentálního vzoru)

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/33

      Žaloba podaná dne 17. května 2021 – Neolith Distribution v. EUIPO (Vyobrazení ornamentálního vzoru)
      (Věc T-259/21)
      (2021/C 252/44)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Neolith Distribution, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (Vyobrazení ornamentálního vzoru) – přihláška č. 18 162 188

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. března 2021 ve věci R 2155/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  nařídil EUIPO, aby povolil jako právoplatný zápis ochranné známky Evropské unie tvořené vzorem č. 18 162 188 pro všechny výrobky třídy 19, pro které je požadována ochrana;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před EUIPO a před Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-140/20: Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2021 – Applia v. Komise

text:
               28.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. dubna 2021 – Applia v. Komise
      (Věc T-140/20) (1)

      (2021/C 252/63)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 161, 11.5.2020.


title: Věc C-247/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 20. dubna 2021 – Luxury Trust Automobil GmbH

text:
               5.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 20. dubna 2021 – Luxury Trust Automobil GmbH
      (Věc C-247/21)
      (2021/C 263/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku„Revision“: Luxury Trust Automobil GmbH

         Žalovaný orgán: Finanzamt Österreich, Dienststelle Baden Mödling

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 42 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) ve spojení s čl. 197 odst. 1 písm. c) této směrnice (v tomto ohledu ve znění směrnice Rady 2010/45/EU (2)) vykládán v tom smyslu, že k určení příjemce dodání za osobu povinnou odvést daň došlo i v případě, že je ve faktuře, ve které není vykázána žádná částka DPH, uvedena poznámka: „Třístranný obchod uvnitř Společenství osvobozený od daně“?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:

                              a)

                              Lze takový údaj uvedený ve faktuře dodatečně právoplatně opravit (uvedením poznámky: „Třístranný obchod uvnitř Společenství podle § 25 [Umsatzsteuergesetz (zákon o dani z obratu)]. Daňová povinnost přechází na příjemce plnění“)?

                              b)

                              Je k tomu, aby oprava byla právoplatná, nezbytné, aby byla opravená faktura doručena příjemci faktury?

                              c)

                              Nastává účinek opravy zpětně ke dni, kdy byla faktura původně vystavena?

                  3.

                  Musí být článek 219a směrnice 2006/112/ES (ve znění směrnice Rady 2010/45 ze dne 13. července 2010 a opravy (3)) vykládán v tom smyslu, že se použijí pravidla o fakturaci použitelná v tom členském státě, jehož pravidla by se použila, pokud by ve faktuře (ještě) nedošlo k určení „pořizovatele“ za osobu povinnou odvést daň; nebo se použijí pravidla použitelná v tom členském státě, jehož pravidla by se použila, pokud by se mělo za to, že určení „pořizovatele“ za osobu povinnou odvést daň je platné?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.

         (2)  Směrnice Rady ze dne 13. července 2010 , kterou se mění směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o pravidla fakturace (Úř. věst. 2010, L 189, s. 1).

         (3)  Oprava směrnice 2010/45, kterou se mění směrnice 2006/112 (Úř. věst.2010, L 299, s. 46).


title: Věc T-218/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2021 – Deutsche Lufthansa v. Komise („Státní podpory – Odvětví letecké dopravy – Podpora poskytnutá Německem na provoz letiště Frankfurt-Hahn – Rozhodnutí nevznášet námitky – Žaloba na neplatnost – Postavení zúčastněné strany – Ochrana procesních práv – Přípustnost – Pokyny pro státní podporu v odvětví letecké dopravy – Pochybnosti o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem – Článek 4 odst. 4 nařízení (EU) 2015/1589 – Závažné obtíže“)

text:
               5.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2021 – Deutsche Lufthansa v. Komise
      (Věc T-218/18) (1)

      („Státní podpory - Odvětví letecké dopravy - Podpora poskytnutá Německem na provoz letiště Frankfurt-Hahn - Rozhodnutí nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Postavení zúčastněné strany - Ochrana procesních práv - Přípustnost - Pokyny pro státní podporu v odvětví letecké dopravy - Pochybnosti o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem - Článek 4 odst. 4 nařízení (EU) 2015/1589 - Závažné obtíže“)
      (2021/C 263/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: A. Martin-Ehlers, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, T. Maxian Rusche a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, R. Kanitz, S. Heimerl a S. Costanzo, zmocněnci), Land Rheinland-Pfalz (Německo) (zástupci: R. van der Hout a C. Wagner, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 5289 final ze dne 31. července 2017 o státní podpoře SA.47969 (2017/N), kterou poskytlo Německo na podporu provozu letiště Frankfurt-Hahn.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2017) 5289 final ze dne 31. července 2017 o státní podpoře SA.47969 (2017/N), kterou poskytlo Německo na podporu provozu letiště Frankfurt-Hahn, se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Deutsche Lufthansa AG.

                  3)

                  Spolková republika Německo a Land Rheinland-Pfalz (spolková země Porýní-Falc, Německo) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4. 6. 2018.