title: Věc C-185/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords – Spojené království) – Allianz SpA, dříve Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA v. West Tankers Inc. ( Uznání a výkon cizích rozhodčích nálezů — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Rozsah působnosti — Příslušnost soudu členského státu vydat příkaz, jímž se zakazuje účastníku řízení podat návrh na zahájení řízení k soudu jiného členského státu nebo v takovém řízení pokračovat na základě toho, že toto řízení je v rozporu s dohodou o rozhodčím řízení — Newyorská úmluva )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce House of Lords – Spojené království) – Allianz SpA, dříve Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA v. West Tankers Inc.
   (Věc C-185/07) (1)

   („Uznání a výkon cizích rozhodčích nálezů - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Rozsah působnosti - Příslušnost soudu členského státu vydat příkaz, jímž se zakazuje účastníku řízení podat návrh na zahájení řízení k soudu jiného členského státu nebo v takovém řízení pokračovat na základě toho, že toto řízení je v rozporu s dohodou o rozhodčím řízení - Newyorská úmluva“)
   (2009/C 82/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   House of Lords
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Allianz SpA, dříve Riunione Adriatica di Sicurta SpA, Generali Assicurazioni Generali SpA

      Žalovaná: West Tankers Inc.
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – House of Lords – Výklad nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) – Pravomoc soudu členského státu nařídit účastníku řízení, aby nezahajoval nebo nepokračoval v řízení v jiném členském státě na základě toho, že takové řízení je v rozporu s dohodou o rozhodčím řízení
   Výrok
   Vydání příkazu soudem členského státu, jímž se má zakázat určité osobě podat návrh na zahájení řízení k soudům jiného členského státu nebo v takovém řízení pokračovat na základě toho, že takové řízení je v rozporu s dohodou o rozhodčím řízení, je neslučitelné s nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-342/05: Žaloba podaná dne 19. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/10

         Žaloba podaná dne 19. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-342/05)
   (2005/C 281/19)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 19. září 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. van Beekem a I. Koskinenem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Finská republika tím že pravidelně povolovala lov vlků, aniž by dodržela podmínky pro odchylky stanovené čl. 16. odst. 1, směrnice Rady 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1), nesplnila povinnosti které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice.

               2.

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 16 směrnice 92/43/EHS stanoví odchylku od systému přísné ochrany živočišných druhů uvedených v článku 12 a je tedy třeba jej vykládat restriktivně. První odstavec článku obsahuje dvě předběžné podmínky pro odchylku na základě písmen a) až e). Nejprve, populace příslušného druhu musejí být zachovány navzdory udělené odchylce ve svém přirozeném areálu rozšíření bez negativního ovlivnění v dobrém stavu z hlediska jejich ochrany. Zadruhé, odchylku lze udělit pouze neexistuje-li žádné jiné uspokojivé řešení.
   S ohledem na to, že stav ochrany vlků ve Finsku není příznivý, že existují jiná alternativní řešení a že povolení k lovu vlků jsou zpravidla udělována, aniž by byla řádně ověřena souvislost s jedinci způsobujícími významné škody, je lov vlků ve Finsku povolen v rozsahu, který jde nad rámec podmínek uvedených v čl. 16 odst. 1 směrnice 92/43/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7.


title: Věc C-7/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Stockholm (Švédsko) dne 7. ledna 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige v. Skatteverket

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Stockholm (Švédsko) dne 7. ledna 2013 — Skandia America Corporation USA, filial Sverige v. Skatteverket
   (Věc C-7/13)
   2013/C 55/12
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Stockholm

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skandia America Corporation USA, filial Sverige

      Žalovaný: Skatteverket

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje poskytování služeb, které hlavní provozovna společnosti ve třetí zemi pořídila externě, její pobočce v členském státě s tím, že náklady na pořízení nese pobočka, zdanitelná plnění, je-li pobočka součástí skupiny osob povinných k DPH v členském státě?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, je třeba hlavní provozovnu ve třetí zemi považovat za osobu povinnou k dani neusazenou v členském státě ve smyslu článku 196 směrnice 2006/112 směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) s tím důsledkem, že z plnění bude zdaněn nabyvatel?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-340/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Federación Española de Hostelería v. EACEA „Žaloba na neplatnost — Program v oblasti celoživotního učení — Smlouvy týkající se projektu ‚Virtuální simulátor výuky jazyků pro pracovníky v cestovním ruchu (e-client)‘  — Předběžný informační dopis — Smluvní povaha sporu — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřekvalifikování smlouvy — Nepřípustnost“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Federación Española de Hostelería v. EACEA
   (Věc T-340/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Program v oblasti celoživotního učení - Smlouvy týkající se projektu ‚Virtuální simulátor výuky jazyků pro pracovníky v cestovním ruchu (e-client)‘ - Předběžný informační dopis - Smluvní povaha sporu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřekvalifikování smlouvy - Nepřípustnost“)
   2014/C 421/52
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Federación Española de Hostelería (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Miguelsanz Roldán, F. J. del Nogal Méndez, R. Fernández Flores a M. P. Abad Marco, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání a kulturu (EACEA) (zástupci: H. Monet a A. Jaume, zmocněnci, ve spolupráci původně s J. L. Buendía Sierrou, N. Ruiz Garcíou a A. Balcells Cartagena, poté J. L. Buendía Sierrou a A. Balcells Cartagena, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení předběžného informačního dopisu EACEA ze dne 15. dubna 2013, jímž tato agentura informuje žalobce, že po auditu projektu „Virtuální simulátor výuky jazyků pro pracovníky v cestovním ruchu (e-client)“ musí vrátit částku 1 81  686,11 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Federación Española de Hostelería se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 24.8.2013.


title: Věc C-625/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2015 společností Schniga GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. září 2015 ve spojených věcech T-91/14 a T-92/14, Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2015 společností Schniga GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. září 2015 ve spojených věcech T-91/14 a T-92/14, Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství
   (Věc C-625/15 P)
   (2016/C 027/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schniga GmbH (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze, advokáti)

      Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 ve spojených věcech T-91/14 a T-92/14;

               —

               uložil Odrůdovému úřadu Společenství a vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění článku 7 nařízení č. 2100/94 (1) o odrůdových právech Společenství (dále jen „nařízení o odrůdových právech“), jakož i článků 22 a 23 nařízení Komise (ES) č. 1239/95 (2) ze dne 31 května 1995.
   Tribunál nesprávně posoudil pravomoc ředitele Odrůdového úřadu Společenství ohledně zahrnutí dalších vlastností v řízení o udělení odrůdového práva Společenství.
   Tribunál nesprávně posoudil právní povahu technických protokolů a pokynů, které mají být použity při technickém přezkumu přihlašovaného odrůdového práva Společenství, v důsledku čehož neprávně posoudil časový rámec, ve kterém ředitel Odrůdového úřadu Společenství může rozhodnout o zohlednění nových vlastností při určení odlišnosti nové odrůdy.
   Tribunál nesprávně posoudil důsledky uplatnění zásady právní jistoty, zásady objektivity Odrůdového úřadu Společenství a zásady rovného zacházení ve vztahu k rozhodnutím ředitele Odrůdového úřadu Společenství při přezkumu nové odrůdy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (Úř. věst. L 121, s. 37; Zvl. vyd. 03/17, s. 327).


title: Věc C-306/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 26. června 2012 — Spedition Welter GmbH v. Avanssur S.A.

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 26. června 2012 — Spedition Welter GmbH v. Avanssur S.A.
   (Věc C-306/12)
   2012/C 287/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Saarbrücken

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Spedition Welter GmbH

      Žalovaná: Avanssur S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 21 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (1) vykládán v tom smyslu, že pravomoci škodního zástupce zahrnují pasivní zmocnění pro doručování na účet pojišťovny, takže v řízení o žalobě poškozeného proti pojišťovně na náhradu škody z dopravní nehody lze provést soudní doručení s účinky vůči pojišťovně doručením škodnímu zástupci, kterého si pojišťovna určila ?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Má čl. 21 odst. 5 směrnice 2009/103/ES takový přímý účinek, že se poškozený může tohoto účinku dovolávat před vnitrostátním soudem s tím následkem, že vnitrostátní soud je povinen vycházet z účinného doručení pojišťovně, bylo-li doručení provedeno škodnímu zástupci „jako zástupci“ pojišťovny, přičemž zmocnění pro doručování nebylo ovšem uděleno ve formě právního úkonu a ani vnitrostátní právo nestanoví pro tento případ zákonné zmocnění, ale samotné doručení však jinak splňuje všechny podmínky stanovené vnitrostátním právem?

      (1)  Úř. věst. L 263, s. 11.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. června 2005 ve věci C-537/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus): Katja Candolin a další proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola a další (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 84/5/EHS a 90/232/EHS — Režim občanskoprávní odpovědnosti — Podíl osoby cestující ve vozidle na škodě — Odmítnutí nebo omezení práva na výplatu náhrady škody)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 30. června 2005
   ve věci C-537/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus): Katja Candolin a další proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola a další (1)

   (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 84/5/EHS a 90/232/EHS - Režim občanskoprávní odpovědnosti - Podíl osoby cestující ve vozidle na škodě - Odmítnutí nebo omezení práva na výplatu náhrady škody)
   (2005/C 205/05)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-537/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Korkein oikeus (Finsko) ze dne 19. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 22. prosince 2003, v řízení Katja Candolin, Jari-Antero Viljaniemi, Veli-Matti Paananen proti Vahinkovakuutusosakeyhtiö Pohjola, Jarnovi Ruokorantovi, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Za takových okolností, jaké jsou okolnosti ve věci v původním řízení, čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, a článek 1 třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje odmítnutí či nepřiměřené omezení výplaty náhrady škody z povinného pojištění provozu motorového vozidla na základě podílu osoby cestující ve vozidle na vzniku utrpěné škody. Skutečnost, že dotčená osoba cestující ve vozidle je majitelem vozidla, jehož řidič nehodu způsobil, nemá žádný dopad.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-250/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb osob — Koupě nemovitosti zamýšlené jako nové hlavní bydliště — Výpočet daňového zvýhodnění — Daň ze zápisu nemovitosti — Soudržnost daňového režimu“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-250/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Koupě nemovitosti zamýšlené jako nové hlavní bydliště - Výpočet daňového zvýhodnění - Daň ze zápisu nemovitosti - Soudržnost daňového režimu)
   2012/C 32/02
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. van Nuffel, R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, zmocněnec, B. van de Walle de Ghelcke, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Maďarská republika (zástupci: R. Somssich, K. Borvölgyi a M.Z. Fehér, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 18 ES, 43 ES a 56 ES a článků 31 a 40 Dohody o EHP — Výpočet daňového zvýhodnění v případě koupě nemovitosti zamýšlené jako nové hlavní bydliště — Zohlednění výše daně ze zápisu nemovitosti zaplacené při koupi předchozí nemovitosti sloužící jako hlavní bydliště pouze tehdy, pokud se posledně uvedená nemovitost nachází ve Vlámském regionu

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-150/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. dubna 2008 – Siebrand B.V., další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. dubna 2008 – Siebrand B.V., další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-150/08)
   (2008/C 171/27)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Siebrand B.V.

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky

               1)

               Může být nápoj, který obsahuje určitou míru destilovaného alkoholu, ve zbývajícím však odpovídá definici položky KN 2206, do této položky zařazen, pokud se přitom jedná o kvašený nápoj, který přidáním vody a určitých látek ztratil chuť, vůni a/nebo vzhled nápoje vyráběného z určitého ovoce nebo určitého přírodního produktu?

               2)

               V případě, že otázka 1 bude zodpovězena kladně: Na základě jakého kritéria je třeba určit, zda nápoj musí být kvůli přídavku destilovaného alkoholu přesto zařazen do položky KN 2208?


title: Věc T-478/11: Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Francie v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/25

         Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Francie v. Komise
   (Věc T-478/11)
   2011/C 340/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se svojí žalobou domáhá, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2011) 4376 v konečném znění, ze dne 29. června 2011, o státní podpoře č. NN 10/2010 týkající se činností prováděných národním mezioborovým sdružením pro odvětví prasat (dále jen „INAPORC“), financovaných dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými (dále jen „CVO“), vybíranými sdružením INAPORC od členů, které zastupuje. Komise shledala, že tyto CVO jsou opatřeními zakládajícími státní podporu slučitelnou s vnitřním trhem.
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby jediný žalobní důvod vycházející z porušení pojmu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Komise shledala, že činnosti prováděné sdružením INAPORC, za využití příjmů získaných ze CVO, jsou přičitatelné státu a jsou financované ze státních prostředků.
   Žalobkyně namítá, že činnosti prováděné sdružením INAPORC, za využití příjmů získaných z CVO, splňují požadavky vytýčené Soudním dvorem v rozsudku ze dne 15. července 2004, Pearle a další (C-345/02, Sb. rozh. I. s. 7139) k tomu, aby povinné příspěvky vybírané organizací zastupující podniky určitého hospodářského odvětví nebyly považovány za státní prostředky, které financují činnosti přičitatelné státu, jelikož:

               —

               činnosti prováděné sdružením INAPORC jsou stanoveny profesní organizací zastupující podniky dotčeného zemědělského odvětví a neslouží jako nástroj k provádění státní politiky;

               —

               činnosti prováděné sdružením INAPORC jsou financovány za využití prostředků získaných od podniků daného odvětví;

               —

               způsoby financování a procentuální podíl/výše příspěvků jsou stanovovány INAPORC, bez jakéhokoli státního zásahu;

               —

               příspěvky jsou povinně používány na financování opatření bez možnosti zásahu ze strany státu.


title: Věc T-342/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Ryanair v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Letecká doprava — Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem — Posouzení účinků spojení na hospodářskou soutěž — Překážky vstupu — Nárůst efektivnosti — Závazky“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2010 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-342/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Letecká doprava - Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem - Posouzení účinků spojení na hospodářskou soutěž - Překážky vstupu - Nárůst efektivnosti - Závazky)
   2010/C 221/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irsko) (zástupci: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy a D. Hull, solicitors, a G. Berrisch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Aer Lingus Group plc (Dublin) (zástupci: A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke a T. Snels, advokáti, poté A. Burnside a B. van de Walle de Ghelcke); a Irsko (zástupci: D. O’Hagan a J. Buttimore, zmocněnci, ve spolupráci s M. Cush, D. Barniville a N. Travers, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007)3104 ze dne 27. června 2007 prohlašujícího spojení, směřující k získání celkové kontroly společností Ryanair Holdings nad společností Aer Lingus, za neslučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP (věc č. COMP/M.4439 — Ryanair/Aer Lingus)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ryanair Holdings plc ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Aer Lingus Group plc.

               3)

               Irsko ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-94/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Řízení o evropském platebním rozkazu — Nařízení (ES) č. 1896/2006 — Články 17 a 20 — Povinnosti soudu, který má určit soud místně příslušný k vedení sporného řízení poté, co žalovaný podá odpor proti evropskému platebnímu rozkazu — Příslušnost soudů členského státu původu evropského platebního rozkazu — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Pohledávka vycházející z nároku na náhradu škody na základě nařízení (ES) č. 261/2004 z důvodu zpoždění letu“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG
   (Věc C-94/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Řízení o evropském platebním rozkazu - Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Články 17 a 20 - Povinnosti soudu, který má určit soud místně příslušný k vedení sporného řízení poté, co žalovaný podá odpor proti evropskému platebnímu rozkazu - Příslušnost soudů členského státu původu evropského platebního rozkazu - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Pohledávka vycházející z nároku na náhradu škody na základě nařízení (ES) č. 261/2004 z důvodu zpoždění letu“)
   (2016/C 156/03)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Flight Refund Ltd

      Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

      Výrok

   Právo Evropské unie musí být vykládáno v tom smyslu, že za okolností, kdy je u určitého soudu vedeno takové řízení, o jaké jde v původním řízení, týkající se určení místně příslušného soudu členského státu původu evropského platebního rozkazu a kdy tento soud za uvedených okolností posuzuje mezinárodní příslušnost soudů tohoto členského státu k vedení sporného řízení ohledně pohledávky vedoucí k vydání takového platebního rozkazu, proti kterému podal žalovaný ve lhůtě k tomu stanovené odpor, platí, že

               —

               vzhledem k tomu, že v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, nejsou uvedeny bližší informace ohledně pravomocí a povinností tohoto soudu, se tyto procesní otázky podle článku 26 tohoto nařízení nadále řídí vnitrostátním právem uvedeného členského státu;

               —

               nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vyžaduje, aby otázka mezinárodní příslušnosti soudů členského státu původu evropského platebního rozkazu byla řešena na základě procesních pravidel, která zajišťují užitečný účinek ustanovení tohoto nařízení a právo na obhajobu, ať už o této otázce rozhoduje předkládající soud nebo soud, který předkládající soud určí jakožto soud, který je v rámci běžného občanského soudního řízení místně a věcně příslušný k rozhodnutí o takovém nároku, o jaký se jedná v původním řízení;

               —

               za předpokladu, že takový soud, jako je soud předkládající, rozhodne o mezinárodní příslušnosti soudů členského státu původu evropského platebního rozkazu a dospěje k závěru, že taková příslušnost je dána s ohledem na kritéria uvedená v nařízení č. 44/2001, posledně uvedené nařízení a nařízení č. 1896/2006 ukládají tomuto soudu povinnost, aby vyložil vnitrostátní právo v tom smyslu, že mu umožňuje určit nebo označit soud, který je místně a věcně příslušný k vedení tohoto řízení, a

               —

               za předpokladu, že takový soud, jako je soud předkládající, dospěje k závěru, že taková mezinárodní příslušnost dána není, tento soud není povinen tento platební rozkaz bez návrhu přezkoumat per analogiam s článkem 20 nařízení č. 1896/2006.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc C-653/16: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu – Česká republika) – Jitka Svobodová v. Česká republika – Okresní soud v Náchodě „Řízení o předběžné otázce — Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení — Nedostatečné upřesnění — Zjevná nepřípustnost — Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/14

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu – Česká republika) – Jitka Svobodová v. Česká republika – Okresní soud v Náchodě
   (Věc C-653/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení - Nedostatečné upřesnění - Zjevná nepřípustnost - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora“)
   (2017/C 249/20)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastníci původního řízení

      Dovolatelka: Jitka Svobodová

      Další účastník řízení: Česká republika – Okresní soud v Náchodě

      za účasti: České republiky – Ministerstva spravedlnosti ČR

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Nejvyššího soudu (Česká republika) ze dne 2. prosince 2016 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: Věc C-49/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španělsko) dne 3. února 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA v. Jesús Vicente Albán Zambrano a další

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Cartagena (Španělsko) dne 3. února 2014 – Finanmadrid E.F.C, SA v. Jesús Vicente Albán Zambrano a další
   (Věc C-49/14)
   2014/C 135/22
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia de Cartagena

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná: Finanmadrid E.F.C, SA

      Povinní: Jesús Vicente Albán Zambrano, María Josefa García Zapata, Jorge Luis Albán Zambrano, Miriam Elisabeth Caicedo Merino

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se směrnice 93/13/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká v současné době upravuje španělské řízení o vydání platebního rozkazu – články 815 a 816 LEC – a která nestanoví, že soud má povinnost přezkoumat zneužívající klauzule či zasáhnout, ledaže by to považoval za vhodné soudní úředník nebo ledaže by podali námitku dlužníci, neboť takováto právní úprava ztěžuje nebo znemožňuje, aby soudy z úřední povinnosti prováděly přezkum smluv, kterou mohou obsahovat zneužívající klauzule?

               2)

               Musí se směrnice 93/13/EHS vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je španělský právní řád, který neumožňuje, aby byl [in] limine litis v následném řízení o výkonu rozhodnutí z úřední povinnosti přezkoumán soudní exekuční titul – nařízení vydané soudním úředníkem, jímž se ukončuje řízení o vydání platebního rozkazu – a existence zneužívajících klauzulí ve smlouvě, na jejímž základě bylo vydáno nařízení, jehož výkon je požadován, neboť podle vnitrostátního práva – článků 551 a 552 LEC ve spojení s čl. 816 odst. 2 LEC – existuje v takovémto případě překážka věci pravomocně rozsouzené?

               3)

               Musí se Listina základních práv Evropské unie (2) vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká upravuje řízení o vydání platebního rozkazu a řízení o výkonu soudních rozhodnutí, která nevyžaduje soudní přezkum ve všech případech v nalézací fázi, a která neumožňuje ani to, aby soud rozhodující o výkonu rozhodnutí přezkoumal v této fázi rozhodnutí vydané soudním úředníkem?

               4)

               Musí se Listina základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje ověřit z úřední povinnosti dodržení práva být vyslechnut, a to z důvodu existence překážky věci pravomocně rozsouzené?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst L 95, s. 29)

      (2)  Úř. vest. 2000, C 364, s. 1


title: Věc C-390/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství ( Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Rozhodnutí č. 280/2004/ES — Provádění Kjótského protokolu — Vnitrostátní opatření k omezení nebo snížení emisí skleníkových plynů — Neoznámení požadovaných informací )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-390/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Rozhodnutí č. 280/2004/ES - Provádění Kjótského protokolu - Vnitrostátní opatření k omezení nebo snížení emisí skleníkových plynů - Neoznámení požadovaných informací“)
   2009/C 153/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Neoznámení informací vyžadovaných na základě čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (Úř. věst. L 49, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 57) ve spojení s články 8, 9, 10 a 11 rozhodnutí Komise 166/2005/ES ze dne 10. února 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 280/2004/ES (Úř. věst. L 55, s. 57), ve stanovených lhůtách — Informace týkající se minimálních národních odhadů emisí skleníkových plynů a opatření přijatých k omezení nebo snížení těchto emisí

      Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepředalo informace vyžadované ke dni 15. března 2007 na základě čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu ve spojení s články 8 až 11 rozhodnutí Komise 2005/166/ES ze dne 10. února 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 280/2004, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/1

         Nástup do funkce nového soudce Soudního dvora
   (2006/C 143/02)
   Pan Antonio Tizzano, jmenovaný soudcem u Soudního dvora Evropských společenství rozhodnutím zástupců vlád členských států Evropských společenství ze dne 6. dubna 2006, nastoupil dne 4. května 2006 (1) do své funkce.

      (1)  Úř. věst. L 104, 13.4.2006, s. 37


title: Věc C-338/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2007 Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L., proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02* (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2007 Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L., proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 26. dubna 2007 ve spojených věcech T-109/02 (Bolloré v. Komise), T-118/02 (Arjo Wiggins Appleton v. Komise), T-122/02 (Mitsubishi HiTec Paper Bielefeld v. Komise), T-125/02 (Papierfabrik August Koehler v. Komise), T-126/02 (M-real Zanders v. Komise), T-128/02 (Papeteries Mougeot v. Komise), T-129/02 (Torraspapel v. Komise), T-132/02 (Distribuidora Vizcaína de Papeles v. Komise) a T-136/02* (Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga v. Komise)
   (Věc C-338/07 P)
   (2007/C 223/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Distribuidora Vizcaína de Papeles, S.L. (zástupce: E. Pérez Medrano, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               úplně nebo částečně zrušit napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém se týká účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky), na základě veškerých nebo některých níže uvedených právních důvodů a vyvodit ze zrušení tohoto rozsudku veškeré právní důsledky, ať již Soudní dvůr rozhodne ve věci sám, nebo vrátí věc k přezkumu Soudu prvního stupně;

               —

               zrušit nebo snížit pokutu udělenou v rozhodnutí Komise 2004/337/ES ze dne 20. prosince 2001 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/36.212 – Samopropisovací papír) (1), které je předmětem kasačního opravného prostředku;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení o žalobě na neplatnost, ve kterém byl vydán napadený rozsudek.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Porušení práva na spravedlivý proces, co se týče posouzení údajné účasti navrhovatelky na určitých schůzkách kartelu týkajícího se španělského trhu a její účasti na evropském kartelu.

               2.

               Porušení zásady presumpce neviny, pokud jde o posouzení jejího údajného protiprávního jednání, ke kterému došlo na základě nepřímých důkazů.

               3.

               Porušení práva Společenství, pokud jde o nepřiměřenou a nespravedlivou povahu pokuty s ohledem na její výši, stanovení a uplatnění polehčujících okolností a neexistenci odůvodnění posouzení určitých polehčujících okolností.

               4.

               Porušení práva na spravedlivý proces v přiměřené lhůtě.

      (1)  Úř. věst. 2004, L 115, s. 1.


title: Věc C-145/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Εpikrateias (Řecko) dne 9. dubna 2008 – ΚLAB OTEL LOUTRAKI a další, Athinaïki techniki a další a Εvangelos Μarinakis v. Εthniko Symvoulio Radiotileorasis a Υpourgos Εpikrateias

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Εpikrateias (Řecko) dne 9. dubna 2008 – ΚLAB OTEL LOUTRAKI a další, Athinaïki techniki a další a Εvangelos Μarinakis v. Εthniko Symvoulio Radiotileorasis a Υpourgos Εpikrateias
   (Věc C-145/08)
   (2008/C 142/30)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Εpikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: ΚLAB OTEL LOUTRAKI a další, Athinaïki techniki a další a Εvangelos Μarinakis

      Žalovaní: Εthniko Symvoulio Radiotileorasis a Υpourgos Εpikrateias
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje smlouva, kterou zadavatel svěří poskytovateli provoz kasina, realizaci plánu rozvoje spočívajícího v restrukturalizaci prostor kasina a podnikatelském zhodnocení možností vyplývajících z licence týkající se tohoto kasina, a ve které je zahrnuta doložka, na jejímž základě má zadavatel povinnost zaplatit poskytovateli škodu, jestliže by v oblasti – určené široce – kde se nachází dotčené kasino, začalo legálně svůj provoz jiné kasino, koncesi jako takovou neupravenou směrnicí 92/50/EHS?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku: Spadá opravný prostředek podaný účastníky výběrového řízení na zadání veřejné zakázky smíšeného charakteru, která předpokládá také poskytování služeb zahrnutých v příloze IB směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209), kterým je namítáno porušení zásady rovného zacházení s účastníky výběrového řízení (zásada vyjádřená v čl. 3 odst. 2 citované směrnice), do oblasti působnosti směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395), nebo je toto použití vyloučeno v rozsahu, v němž se v souladu s článkem 9 směrnice 92/50/EHS použijí na postup při zadávání výše uvedené zakázky na poskytování služeb pouze články 14 a 16 této směrnice?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku: Bude-li připuštěno, že vnitrostátní právní předpis, podle kterého pouze skupina členů sdružení bez právní subjektivity, sdružení, které se neúspěšně zúčastnilo výběrového řízení na zadání veřejných zakázek, a nikoli jednotliví členové tohoto sdružení, může podat žalobu proti rozhodnutí o zadání zakázky, a to i v případě, byla-li žaloba původně podána všemi členy sdružení společně, ale ve vztahu k některým z nich byla prohlášena za nepřípustnou, není v zásadě v rozporu s právem Společenství, zejména se směrnicí 89/665/EHS, je nutné při použití výše uvedené směrnice před prohlášením nepřípustnosti zjistit, zda těmto jednotlivým členům zůstává zachováno právo obrátit se na jiný vnitrostátní soud za účelem získání náhrady škody, která je případně stanovena vnitrostátním právním předpisem?

               4)

               V případě, že existovala ustálená judikatura vnitrostátního soudu, která připouštěla, že také jednotlivý člen sdružení mohl platně podat opravný prostředek proti aktu přijatému v rámci výběrového řízení na zadání veřejných zakázek, je slučitelné s ustanoveními směrnice 89/665/EHS, vykládané ve světle článku 6 Evropské úmluvy na ochranu lidských práv, jako obecné zásady práva Společenství, zamítnutí opravného prostředku jako nepřípustného z důvodu změny této ustálené judikatury, aniž by byla žalobci předem dána možnost zhojit tuto nepřípustnost a stejně tak ani možnost podat v souladu se zásadou kontradiktornosti své vyjádření k otázce?


title: Věc T-387/11: Žaloba podaná dne 22. července 2011 — Nitrogénművek Vegyipari v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/32

         Žaloba podaná dne 22. července 2011 — Nitrogénművek Vegyipari v. Komise
   (Věc T-387/11)
   2011/C 282/65
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (Pétfürdő, Maďarská republika) (zástupci: Z. Tamás a M. Le Berre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit napadené rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o státní podpoře C 14/09 (dříve NN 17/09), kterou Maďarsko poskytlo společnosti Péti Nitrogénművek Zrt. (oznámeno pod číslem K(2010) 7274), a

               —

               nařídit Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že Komise neuplatnila zásadu tržní transakce;

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU;

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 296 SFEU;

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie;

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání;

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho,

                           —

                           že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.


title: Věc F-85/14: Žaloba podaná dne 26. srpna 2014 – ZZ a další v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/62

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2014 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-85/14)
   2014/C 421/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Nepoužitelnost článku 7 přílohy V a článku 8 přílohy VII služebního řádu úředníků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců, a zrušení rozhodnutí o odnětí nároku na náhradu nákladů na cestu z místa zaměstnání do místa původu a zrušení doby na cestu

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Určit, že článek 7 přílohy V a článek 8 přílohy VII služebního řádu jsou protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí nepřiznávat již žalobcům od roku 2014 dobu na cestu a náhradu ročních nákladů na cestu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-27/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 18. ledna 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/41

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 18. ledna 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
   (Věc C-27/10)
   2010/C 63/65
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bureau National Interprofessionnel du Cognac

      Další účastníci řízení: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta

      Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (dále jen „nařízení č. 110/2008“) (1) použitelné při přezkumu předpokladů pro zápis ochranné známky přihlášené dne 19. prosince 2001 a zapsané dne 31. ledna 2003, která obsahuje zeměpisné označení původu chráněné podle tohoto nařízení?

               2)

               Je třeba, v případě kladné odpovědi na první otázku, ochrannou známku, která mimo jiné obsahuje označení původu chráněné podle nařízení č. 110/2008, nebo obsahuje překlad toto označení jakožto druhové označení, a která je zapsaná pro lihoviny, jež mimo jiné s ohledem na výrobní proces a obsah alkoholu nesplňují požadavky nařízení pro použití dotčeného zeměpisného označení původu, zamítnout z důvodu porušení článků 16 a 23 nařízení č. 110/2008?

               3)

               Je třeba ochrannou známku, jakou je ochranná známka popsaná ve druhé otázce, bez ohledu na to, zda bude první otázka zodpovězena kladně či záporně, považovat ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) První směrnice Rady 89/104/EHS (2) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, nyní směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (3), za způsobilou oklamat veřejnost např. ohledně druhu, jakosti nebo zeměpisného původu zboží či služby?

               4)

               Může být, bez ohledu na odpověď na první otázku, zakázán zápis ochranné známky, pokud obsahuje součásti, které jsou v rozporu s nařízením č. 110/2008, a proto lze zakázat její používání, jestliže členský stát podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 89/104/EHS stanovil, že se zápis ochranné známky zamítne nebo v případě, že byla ochranná známka zapsána, bude prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž může být používání této ochranné známky zakázáno podle jiných právních předpisů, než jsou předpisy o ochranných známkách příslušného členského státu nebo Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 39, s. 16.

      (2)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.

      (3)  Úř. věst. L 299, s. 25.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-32/04: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/58/ES — Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-32/04: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/58/ES - Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)
   (2005/C 57/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-32/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. ledna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: U. Wölker a F. Simonetti) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Mercier), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, R. Schintgen a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2001/58/ES ze dne 27. července 2001, kterou se podruhé mění směrnice 91/155/EHS, kterou se vymezují a stanoví podrobnosti o systému specifických informací pro nebezpečné přípravky podle článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES a pro nebezpečné látky podle článku 27 směrnice Rady 67/548/EHS (bezpečnostní listy), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Spojené věci C-58/10 až C-68/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Monsanto SAS a další v. Ministre de l'Agriculture et de la Pêche ( Zemědělství — Geneticky modifikovaná krmiva — Mimořádná opatření — Opatření přijaté členským státem — Prozatímní pozastavení povolení uděleného podle směrnice 90/220/EHS — Právní základ — Směrnice 2001/18/ES — Článek 12 — Odvětvové právní předpisy — Článek 23 — Ochranná doložka — Nařízení (ES) č. 1829/2003 — Článek 20 — Stávající produkty — Článek 34 — Nařízení (ES) č. 178/2002 — Články 53 a 54 — Podmínky použití )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Monsanto SAS a další v. Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   (Spojené věci C-58/10 až C-68/10) (1)

   (Zemědělství - Geneticky modifikovaná krmiva - Mimořádná opatření - Opatření přijaté členským státem - Prozatímní pozastavení povolení uděleného podle směrnice 90/220/EHS - Právní základ - Směrnice 2001/18/ES - Článek 12 - Odvětvové právní předpisy - Článek 23 - Ochranná doložka - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Článek 20 - Stávající produkty - Článek 34 - Nařízení (ES) č. 178/2002 - Články 53 a 54 - Podmínky použití)
   2011/C 311/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Monsanto SAS (C-58/10 a C-59/10), Monsanto Agriculture France SAS (C-58/10 a C-59/10), Monsanto International SARL (C-58/10 a C-59/10), Monsanto Technology LLC (C-58/10 a C-59/10), Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), Malaprade SCEA a další (C-61/10), Pioneer Génétique SARL (C-62/10), Pioneer Semences SAS (C-62/10), Union française des semenciers (UFS), dříve Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (Seproma) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Limagrain Europe SA, dříve Limagrain Verneuil Holding SA (C-65/10), Maïsadour Semences SA (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS (C-68/10), Euralis Coop (C-68/10)

      Žalovaný: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

      za přítomnosti: Association France Nature Environnement (C-59/10 a C-60/10), Confédération paysanne (C-60/10)

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad článků 20 a 34 nařízení Parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1; Zvl. vyd. 13/32, s. 432), článků 12 a 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77), jakož i článků 53 a 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463) — Pozastavení nebo dočasný zákaz používání nebo prodeje některých odrůd kukuřičného osiva pocházejícího z linie geneticky modifikované kukuřice poté, co bylo vydáno povolení uvádět tento produkt na trh — Pravomoc vnitrostátních orgánů přijmout taková opatření — Pojmy „riziko“ a „vážné riziko“ pro životní prostředí — Kritéria pro účely zjištění rizika, vyhodnocení jeho pravděpodobnosti a posouzení jeho následků

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, o jaké jde ve sporech v původních řízeních, na takové geneticky modifikované organismy, jako je kukuřice MON 810, které byly podle směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí povoleny zejména jakožto osivo ke kultivaci a které byly za podmínek stanovených v článku 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech oznámeny jakožto stávající produkty a poté u nich byla podána žádost o obnovení povolení, která se přezkoumává, nelze uplatnit opatření směřující k pozastavení nebo dočasnému zákazu podle článku 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, avšak taková opatření lze naproti tomu přijmout podle článku 34 nařízení č. 1829/2003.

               2)

               Článek 34 nařízení č. 1829/2003 umožňuje členskému státu přijímat mimořádná opatření pouze za procesních podmínek uvedených v článku 54 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, jejichž dodržení musí ověřit vnitrostátní soud.

               3)

               Za účelem přijetí mimořádných opatření ukládá článek 34 nařízení č. 1829/2003 členským státům, aby vedle naléhavosti prokázaly, že jde o situaci, která může představovat významné riziko, které zjevně ohrožuje lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-413/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Prato (Itálie) dne 18. srpna 2010 — Trestní řízení vedená proti Michele Pulignani, Alfonsu Picariellovi, Biance Cilla, Andrea Morettimu, Mauru Bianconimu, Patriziu Gorimu, Emiliu Durantimu, Concettě Zungri

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Prato (Itálie) dne 18. srpna 2010 — Trestní řízení vedená proti Michele Pulignani, Alfonsu Picariellovi, Biance Cilla, Andrea Morettimu, Mauru Bianconimu, Patriziu Gorimu, Emiliu Durantimu, Concettě Zungri
      (Věc C-413/10)
      ()
      (2010/C 288/40)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Ordinario di Prato

         Účastníci původního řízení

      Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri

         Předběžná otázka

      Je italská právní úprava v oblasti sběru sázek, jako je článek 4 zákona č. 401/89 a článek 88 královského nařízení s mocí zákona č. 773/31, ve znění pozdějších úprav vyplývajících z čl. 37 odst. 4 a 5 zákona č. 388 ze dne 23. prosince 2000, článku 38 vládního nařízení s mocí zákona č. 223/06 a článku 23 návrhu smlouvy zveřejněného v Úředním věstníku ES ze dne 30. srpna 2006, slučitelná s články 43 a 49 Smlouvy o založení Evropského společenství?


title: Věc C-531/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. listopadu 2007 – Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft v. LIBRO Handelsgesellschaft mbH

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. listopadu 2007 – Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft v. LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   (Věc C-531/07)
   (2008/C 37/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft

      Žalovaná: LIBRO Handelsgesellschaft mbH
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 28 ES vykládat tak, že brání sám o sobě použití vnitrostátních právních předpisů, které zavazují pouze dovozce knih v německém jazyce, stanovit a zveřejnit prodejní cenu knih dovážených do tuzemska závaznou pro koncového prodejce, přičemž dovozce nesmí stanovit nižší cenu než je koncová prodejní cena stanovená nebo doporučená vydavatelem ve státě, kde byla kniha vydána, nebo koncová prodejní cena doporučená pro tuzemsko vydavatelem se sídlem mimo smluvní stát Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), bez započtení daně z obratu obsažené v této ceně, ale existuje výjimka, podle které dovozce, který nakupuje ve smluvním státě EHP za nižší nákupní cenu než jsou běžné nákupní ceny, smí stanovit nižší cenu než je cena stanovená nebo doporučená vydavatelem ve státě vydání – v případě zpětných dovozů cena stanovená tuzemským vydavatelem – ve vztahu k dosažené obchodní výhodě?

               2)

               Při kladné odpovědi na první uvedenou otázku:
               Je vnitrostátní zákonná regulace cen knih podle bodu 1, která – v každém případě též z důvodu způsobu prodeje zasahujícího do volného pohybu zboží – sama o sobě odporuje článku 28 ES a jejíž cíl je zcela obecně popsán prostřednictvím potřebného zohlednění „významu knih jako kulturního statku, zájmu kupujících na přiměřených cenách knih a hospodářských aspektů obchodu s knihami“, odůvodněná podle článku 30 ES nebo 151 ES, a to například s ohledem na obecný zájem na podpoře knižní produkce, na rozmanitosti knižních titulů za regulované ceny a na rozmanitosti knihkupců – i přes nedostatek empirických údajů, které by mohly prokázat, že je zákonem stanovená regulace cen knih vhodným nástrojem k dosažení tím sledovaných cílů?

               3)

               Při záporné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1:
               Je vnitrostátní zákonná regulace cen knih, jak je uvedena v bodě 1, slučitelná s čl. 3 odst. 1 písm. g) ES, čl. 10 ES a 81 ES, ačkoliv časově i věcně bezprostředně navazovala na předchozí smluvní povinnost knihkupců dodržovat ceny stanovené vydavateli pro vydavatelské výrobky (Sammelreverssystem 1993) a nahrazovala tento smluvní systém?


title: Věc C-292/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 22. května 2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Düsseldorf (Německo) dne 22. května 2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH
   (Věc C-292/17)
   (2017/C 249/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: EUflight.de GmbH

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžná otázka

   Dochází ke zrušení letu v důsledku mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) i tehdy, jestliže dané okolnosti (v projednávaném případě „divoká stávka“ nebo „vlna nemocí“) ovlivnily dotčený let jen nepřímo, jelikož vedly leteckého dopravce ke změně celého letového řádu a ke zrušení dotčeného letu? Může se letecký dopravce dovolávat čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 i tehdy, jestliže by v případě, že by letový řád nebyl změněn, dotčený let mohl být uskutečněn, neboť posádka pro tento let by byla k dispozici, pokud by nebyla přesunuta na jiné lety?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-116/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tampereen käräjäoikeus (Finsko) dne  28. února 2006  – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tampereen käräjäoikeus (Finsko) dne 28. února 2006 – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki
   (Věc C-116/06)
   (2006/C 121/08)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Tampereen käräjäoikeus (Finsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sari Kiiski

      Žalovaná: Tampereen kaupunki
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje odmítnutí zaměstnavatele změnit nebo přerušit rodičovskou dovolenou poskytnutou pracovnici z důvodu dalšího těhotenství, o němž se pracovnice dověděla před počátkem rodičovské dovolené, v souladu s ustáleným výkladem vnitrostátních předpisů, podle něhož nové těhotenství obecně není nepředvídatelným a legitimním důvodem, na jehož základě může být datum a délka trvání rodičovské dovolené změněna, přímou, nebo nepřímou diskriminaci v rozporu s článkem 2 směrnice 76/207/EHS (1), ve znění směrnice 2002/73/ES (2)?

               2)

               Může zaměstnavatel dostatečně odůvodnit své jednání popsané v bodě 1, jež je případně založeno na nepřímé diskriminaci s ohledem na výše uvedenou směrnici, tím, že by změna organizace práce učitelů a plynulost výuky byly doprovázeny problémy způsobujícími obvyklé a méně závažné obtíže, nebo tím, že by zaměstnavatel byl na základě vnitrostátních předpisů povinen poskytnout náhradu za ztrátu výdělku zástupci učitele na rodičovské dovolené, pokud by se tento učitel vrátil do svého zaměstnání v průběhu rodičovské dovolené?

               3)

               Použije se směrnice Rady 92/85/EHS (3) o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň a je v případě kladné odpovědi jednání zaměstnavatele popsané v bodě 1 v rozporu s články 8 a 11 uvedené směrnice, pokud pracovnice tím, že pokračovala ve své rodičovské dovolené, ztratila možnost získat mzdové výhody spojené s mateřskou dovolenou založené na svém pracovním poměru ve veřejném sektoru?

      (1)  Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, 14.2.1976, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, 5.10.2002, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255).

      (3)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110).


title: Věc C-74/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 18. února 2009 – Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice v. Berlaymont 2000 SA

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 18. února 2009 – Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice v. Berlaymont 2000 SA
   (Věc C-74/09)
   2009/C 102/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Bâtiments et Ponts Construction SA, Thyssenkrupp Industrieservice

      Žalovaná: Berlaymont 2000 SA.

      Předběžné otázky

               1)

               Je povinnost být držitelem registrace za účelem získání veřejné zakázky v Belgii, jak je uložena článkem 1.G. zvláštní zadávací dokumentace použitelné v projednávaném případě, v rozporu se zásadou volného pohybu uvnitř Evropské unie a článkem 24 druhým pododstavcem směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (1), pokud by uvedená povinnost měla být vykládána tak, že umožňuje zadavateli vyloučit ze soutěže o veřejnou zakázku jako uchazeče zahraničního podnikatele, který není držitelem registrace, ale předložil rovnocenná potvrzení vydaná vnitrostátními orgány jeho státu?

               2)

               Je v rozporu se zásadou volného pohybu uvnitř Evropské unie a článkem 24 druhým pododstavcem směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, přiznat belgickému zadavateli pravomoc uložit zahraničním uchazečům povinnost nechat přezkoumat belgickým orgánem – komisí pro zápis podnikatelů – platnost potvrzení, která těmto uchazečům byla vydána finančními úřady a orgány sociálního zabezpečení jejich státu a která osvědčují, že splnili povinnosti vztahující se k placení daní a příspěvků na sociální zabezpečení?

      (1)  Úř. věst. L 199, s.54.


title: Věc T-129/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alpiq RomIndustries a Alpiq RomEnergie v. Komise „Státní podpory — Elektrická energie — Preferenční sazby — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Žaloba na neplatnost — Akt, který nelze napadnout žalobou — Podpora zcela provedená ke dni podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alpiq RomIndustries a Alpiq RomEnergie v. Komise
   (Věc T-129/13) (1)

   („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazby - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Podpora zcela provedená ke dni podání žaloby - Nepřípustnost“)
   2014/C 421/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alpiq RomIndustries Srl (Bukurešť, Rumunsko) a Alpiq RomEnergie Srl (Bukurešť) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 2542 final ze dne 25. dubna 2012 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU týkajícího se státní podpory SA 33451 (2012/C) (ex 2012/NN) – Rumunsko – Preferenční sazby ve smlouvách uzavřených mezi společností Hidroelectrica SA a dodavateli elektrické energie

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Alpiq RomIndustries Srl a Alpiq RomEnergie Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc T-183/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Polsko v. Komise ( Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 — Tříměsíční lhůta — Pravomoci členských států a Komise — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/58

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 — Polsko v. Komise
   (Věc T-183/07) (1)

   („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů pro Polsko na období let 2008 až 2012 - Tříměsíční lhůta - Pravomoci členských států a Komise - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87“)
   2009/C 267/100
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: původně E. Ośniecka-Tamecka, poté T. Nowakowski, poté T. Kozek, poté M. Dowgielewicz a nakonec M. Dowgielewicz, M. Jarosz a M. Nowacki, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a K. Hermann, zmocněnci

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni: Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, R. Somssich a M. Fehér, zmocněnci); Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec); a Slovenská republika (zástupci: J. Čorba a B. Ricziová, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: Z. Bryanston-Cross a C. Gibbs, zmocněnkyně, ve spolupráci s H. Mercerem, barrister, poté I. Rao a S. Ossowski, zmocněnci, ve spolupráci J. Mauricim, barrister)

      Předmět věci

      Návrh na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1295 v konečném znění ze dne 26. března 2007 týkajícího se národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů na období 2008 až 2012 oznámeného Polskou republikou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2007) 1295 v konečném znění ze dne 26. března 2007 týkající se národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů na období 2008 až 2012 oznámeného Polskou republikou na období 2008 až 2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES se zrušuje.

               2)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení náklady vynaložené Polskou republikou.

               3)

               Maďarská republika, Litevská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-12/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2007 – Polimeri Europa v. Komise ( Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Žádost o předběžná opatření — Soudní příkaz vůči třetím osobám — Nepřípustnost )

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/24

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2007 – Polimeri Europa v. Komise
   (Věc T-12/07 R)
   („Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Žádost o předběžná opatření - Soudní příkaz vůči třetím osobám - Nepřípustnost“)
   (2007/C 140/42)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti a L. Nascimbene, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci, F. Amato a V. Bottka, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o předběžná opatření nejprve směřující k dosažení toho, aby Komise uložila společnosti Manufacture Française des Pneumatiques Michelin, včetně hrozby sankcí, aby neužívala jakýmkoliv způsobem a za jakýmkoliv účelem informace obsažené v nedůvěrném znění oznámení námitek ze dne 6. dubna 2006 přijatém v rámci řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 –butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), které bylo uvedené společnosti předáno na základě rozhodnutí Komise COMP/F2/D (2006) 1095 ze dne 6. listopadu 2006, dále, aby bylo Komise nařízeno předat Manufacture Française des Pneumatiques Michelin kopii usnesení, které bude vydáno, a konečně, aby bylo nařízeno jakékoliv další opatření považované za nezbytné předsedou Soudu.
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-170/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – Giuseppina Montoro, Michelangelo Liguori v. Beth Israel Deaconess Medical Center

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli – Itálie) – Giuseppina Montoro, Michelangelo Liguori v. Beth Israel Deaconess Medical Center
   (Věc C-170/06) (1)

   (2006/C 249/25)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc T-533/08: Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Telekomunikacja Polska v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Telekomunikacja Polska v. Komise
   (Věc T-533/08) (1)

   2010/C 148/86

      Jednací jazyk: polština

   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-523/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonská republika) dne 15. prosince 2009 — AS Rakvere Piim, AS Maag Piimatööstus v. Veterinaar- ja Toiduamet

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonská republika) dne 15. prosince 2009 — AS Rakvere Piim, AS Maag Piimatööstus v. Veterinaar- ja Toiduamet
   (Věc C-523/09)
   2010/C 63/42
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: AS Rakvere Piim, AS Maag Piimatööstus

      Žalovaný: Veterinaar- ja Toiduamet

      Předběžné otázky

               —

               Má být čl. 27 odst. 4 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (1) vykládán v tom smyslu, že nezakazuje vybírat od podnikatele za činnosti uvedené v příloze IV oddílu A tohoto nařízení poplatek ve výši minimální sazby stanovené v příloze IV oddílu B tohoto nařízení i tehdy, jestliže náklady vynaložené příslušnými orgány ve vztahu k výdajům uvedeným v příloze VI tohoto nařízení, jsou nižší než tyto minimální sazby?

               —

               Je členský stát za podmínek uvedených v předcházející otázce oprávněn stanovit za činnosti uvedené v příloze IV oddílu A nařízení poplatky, které jsou nižší než minimální sazby uvedené v příloze IV oddílu B tohoto nařízení, jestliže jsou náklady, které příslušné orgány vynaložily v souvislosti s výdaji podle přílohy VI nařízení, nižší než tyto minimální sazby, aniž by byly splněny předpoklady stanovené v čl. 27 odst. 6 nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200.


title: Věc T-641/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Dellmeier v. OHIM – Dell (LEXDELL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství LEXDELL — Starší obrazová ochranná známka Společenství DELL — Relativní důvody pro zamítnutí — Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/54

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Dellmeier v. OHIM – Dell (LEXDELL)
   (Věc T-641/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LEXDELL - Starší obrazová ochranná známka Společenství DELL - Relativní důvody pro zamítnutí - Zásah do rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 389/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alexandra Dellmeier (Mnichov, Německo) (zástupci: původně J. Khöber, poté H. Eckermann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice v řízení před Tribunálem: Dell, Inc. (Round Rock, Texas, Spojené státy) (zástupci: A. Renck a E. Nicolás Gómez, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. června 2014 (věc R 966/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Dell, Inc. a A. Dellmeier.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               A. Dellmeier se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27. 10. 2014.


title: Věc T-277/13: Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Marquis Energy v. Rada

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/12

         Žaloba podaná dne 15. května 2013 — Marquis Energy v. Rada
   (Věc T-277/13)
   (2013/C 226/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marquis Energy LLC (Hennepin, Spojené státy) (zástupce: P. Vander Schueren, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 157/2013 ze dne 18. února 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických (Úř. věst. L 49, 22.2.2013, s. 10) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následujících deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise jednala v rozporu se základním nařízením, jelikož se rozhodla pro celostátní clo a odmítla vyčíslit clo jednotlivě, ačkoli k tomu měla všechny potřebné informace. Žalobkyně v tomto ohledu poznamenává, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností, nesprávného právního posouzení, neuvedla důvody pro svůj závěr, porušila povinnost řádné péče a porušila práva na obhajobu, jakož i zásadu právní jistoty a legitimních očekávání žalobců.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise neupravila vývozní ceny v rámci výpočtu dumpingového rozpětí, jelikož vývozní ceny za směsi dotčených výrobců směsí nezaokrouhlila nahoru, čímž se dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností a nesprávného právního posouzení.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností a porušila základní nařízení a zásadu zákazu diskriminace tím, že nadhodnotila objem dovozu bioethanolu z USA a že s těmito dovozy nezacházela stejně jako s dovozy téhož výrobku ze třetích zemí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila základní nařízení při výpočtech rozpětí újmy.

               5)

               Pátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila základní nařízení, když pro účely vymezení podstatné újmy vycházela z unijního výrobního odvětví, které podobný výrobek nevyrábí, a výrobní odvětví vymezila před tím, než vymezila výrobek.

               6)

               Šestý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že napadené nařízení je vadné v důsledku zjevně nesprávného posouzení a právního posouzení, poněvadž podstatná újma, kterou upravuje, je vymezena na základě dat týkajících se nereprezentativního vzorku unijních výrobců.

               7)

               Sedmý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že i v případě dalších příčin podstatné újmy existuje příčinná souvislost mezi dotčenými dovozy a údajnou újmou vzniklou unijnímu výrobnímu odvětví.

               8)

               Osmý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Rada dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásadu proporcionality, když přijala dumpingové opatření, které nebylo nezbytné.

               9)

               Devátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásadu řádné správy a zákazu diskriminace závěrem, že její šetření bioetanolu pocházejícího z USA vycházelo z příslušné stížnosti, ačkoli tato stížnost nesplňovala požadavky stanovené základním nařízením.

               10)

               Desátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že Komise opakovaně porušila právo žalobkyně na obhajobu a neuvedla důvody pro přijetí sporného nařízení vzhledem k tomu, že mezi konečnými informacemi, z nichž vycházelo, chybí podstatné skutečnosti a závěry pro přijetí konečných opatření. Komise rovněž změnila dobu platnosti opatření, aniž uvedla důvody, a žalobkyni včas nezpřístupnila nedůvěrnou část spisu a ani jí nedala dostatečnou lhůtu na vyjádření se ke konečným informacím.


title: Věc T-526/10: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/34

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise
   (Věc T-526/10)
   ()
   2011/C 13/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Kanada), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec QC, Kanada), Ta Ma Su Seal Products Inc. (Cap-aux-Meules, Kanada), Fur Institute of Canada (Ottawa, Kanada), NuTan Furs Inc. (Catalina, Kanada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norsko), Inuit Circumpolar Conference Greeneland (ICC) (Nuuk, Grónsko), Johannes Egede (Nuuk, Grónsko), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Grónsko), William E. Scott & Son (Edinburg, Spojené království), Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules, Kanada), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Limited Șirketi (Istanbul, Turecko), Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society Limited (Fleur de Lys, Kanada) (zástupci: J. Bouckaert a H. Viaene, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit na základě článku 263 SFEU nařízení č. 737/2010;

               —

               prohlásit na základě článku 277 SFEU, že se nařízení č. 1007/2009 nepoužije;

               —

               uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci;

               —

               prohlásit, že Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na základě této žaloby se žalobci domáhají zrušení nařízení Komise (EU) č. 737/2010 (1) ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (2). Zrušení nařízení č. 1007/2009, které upravuje zákaz uvádění výrobků z tuleňů na trh Evropské unie, se žalobci domáhají v rámci věci T-18/10.
   Žalobci uvádějí na podporu své žaloby dva žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že právním základem prováděcího nařízení je základní nařízení, proti kterému vznesli námitku neplatnosti založenou na článku 277 SFEU. V tomto ohledu žalobci opakují argumenty, které vznesli na podporu žaloby ve věci T-18/10 (3).
   Zadruhé žalobci tvrdí, že se Komise přijetím prováděcího nařízení dopustila nesprávného právního posouzení, jelikož zneužila svých pravomocí, které ji přiznává základní nařízení. Podle názoru žalobců použila Komise svých pravomocí k jinému účelu, než ji byl přiznán, přičemž tito žalobci tvrdí, že skutečným záměrem Komise při přijímání prováděcího nařízení bylo zamezit jakémukoliv uvádění výrobků z tuleňů na trh Unie.

      (1)  Úř. věst. L 216, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 286, s. 36.

      (3)  C 2010 C 100, s. 41.


title: Věc T-177/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alcoa Trasformazioni v. Komise „Státní podpory — Elektrická energie — Preferenční sazba — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení — Výhoda — Povinnost uvést odůvodnění — Částka podpory — Nová podpora“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alcoa Trasformazioni v. Komise
   (Věc T-177/10) (1)

   („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazba - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Výhoda - Povinnost uvést odůvodnění - Částka podpory - Nová podpora“)
   2014/C 421/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno, G. Scassellati Sforzolini a G. Rizza, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a E. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/460/ES ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/04 (ex NN 58/04) a C 36/B/06 (ex NN 38/06), které Itálie poskytla ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni (Úř. věst. 2010, L 227, s. 62).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Alcoa Trasformazioni Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19. 6. 2010.


title: Věc C-474/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 3. září 2013 — Thi Ly Pham

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 3. září 2013 — Thi Ly Pham
   (Věc C-474/13)
   2013/C 336/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Thi Ly Pham

      Zúčastněný orgán: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik

      Předběžná otázká

   Je slučitelné s čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1), aby osoba, která byla zajištěna za účelem vyhoštění, byla umístěna společně s vězni, pokud tato osoba se společným umístěním souhlasila?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98


title: Věc T-89/07: Žaloba podaná dne 23. března 2007 – VIP Car Solutions v. Parlament

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/29

         Žaloba podaná dne 23. března 2007 – VIP Car Solutions v. Parlament
   (Věc T-89/07)
   (2007/C 117/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: VIP Car Solutions (Hoenheim, Francie) (zástupce: G. Welzer, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu o odmítnutí zadat veřejnou zakázku PE/2006/06/UTD/1 – doprava členů Evropského parlamentu během zasedání ve Štrasburku, oznámené dne 24. ledna 2007;

               —

               zrušit veškeré následující akty;

               —

               uložit Parlamentu povinnost uhradit částku 500 000 eur jako náhradu škody;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení a soudních výdajů;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nevratných nákladů ve výši 5 000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým se zamítá její nabídka týkající se nabídkového řízení PE/2006/06/UTD/1 – doprava členů Evropského parlamentu během zasedání ve Štrasburku (1).
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává zaprvé porušení kritérií pro zadání zakázky obsažených ve smlouvě o zadání veřejné zakázky, zejména pokud jde o cenu, neboť žalobkyně údajně nabídla nejnižší cenu a toto kritérium mělo mít váhu 55 % při zadání zakázky.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje článek 100 finančního nařízení (2), podle nějž může být od zveřejnění některých informací upuštěno, pokud by poškozovalo oprávněné obchodní zájmy veřejných nebo soukromých podniků nebo by to mohlo mezi nimi narušit korektní hospodářskou soutěž. Žalobkyně má za to, že informace, kterou požadovala, a sice cenu nabídnutou úspěšným uchazečem o veřejnou zakázku, nespadá do působnosti uvedeného článku, a že bylo tedy odmítnutí sdělit tuto informaci protiprávní.

      (1)  Vyhlášení veřejné zakázky „Doprava členů Evropského parlamentu autem a mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku“, Úř. věst S 2006, 177-187988.

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom), kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


title: Věc C-30/08: Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/22

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-30/08)
   (2008/C 79/38)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Zadra, zmocněnec)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/78/ES (1) ze dne 14. listopadu 2005, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES (2) o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem a mění přílohy I, II, III, IV a VI uvedené směrnice, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2005/78/ES uplynula dne 8. listopadu 2006.

      (1)  Úř. věst. L 313, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 275, s. 1.


title: Věc T-295/11: Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/26

         Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
   (Věc T-295/11)
   2011/C 238/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Švédsko)

      Návrhová žádání

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2011 ve věci R 662/2010-1;

               —

               podpůrně, a pouze v případě zamítnutí předchozího návrhového žádání, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2011 ve věci R 662/2010-1;

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní obrazová ochranná známka „duschy“ pro výrobky zařazené do tříd 11 a 20 — přihláška ochranné známky Společenství č. W927073

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství „DUSCHO Harmony“, zapsaná pod č. 2116820 pro výrobky zařazené do tříd 6, 11 a 19

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod týkajícího se práva na spravedlivý proces, porušení článků 75 a 76 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nepřihlédl ke skutečnostem a důkazům předloženým žalobkyní ve stanovených lhůtách, a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že mezi kolidujícími ochrannými známkami není nebezpečí záměny.