title: Věc T-38/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Cathay Pacific Airways v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Cathay Pacific Airways v. Komise
   (Věc T-38/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cathay Pacific Airways Ltd (Queensway, Hong Kong, Čína) (zástupci: původně D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, barrister, B. Bär-Bouyssière, advokát a M. Rees, solicitor, poté D. Vaughan, R. Kreisberger a M. Rees)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë, N. von Lingen a J. Bourke, poté A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 2, 3 a 5 rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Cathay Pacific Airways Ltd.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Cathay Pacific Airways.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5. 3. 2011.


title: Věc C-41/07: Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/9

         Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-41/07)
   (2007/C 69/19)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES (1) ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 31 této směrnice,

               —

               podpůrně, určit, že v každém případě tím, že Portugalská republika nesdělila Komisi uvedené předpisy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněné směrnice,

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 29. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 91, s. 13.


title: Věc C-135/12: Žaloba podaná dne 9. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/10

         Žaloba podaná dne 9. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-135/12)
   2012/C 126/19
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: Z. Maluskova a D. Milanowska)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje Soudnímu dvoru, aby

               —

               určil, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2009/145/ES ze dne 26. listopadu 2009, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování krajových odrůd zeleniny a odrůd zeleniny, které se tradičně pěstují v určitých místech a oblastech a jsou ohroženy genetickou erozí, a odrůd zeleniny, které samy o sobě nemají hodnotu pro obchodní pěstování zeleniny, ale jsou vyšlechtěny pro pěstování za zvláštních podmínek, a pro uvádění osiva těchto odrůd na trh (1), nebo tyto předpisy každopádně nesdělila Komisi, porušila povinnosti. které pro ni vyplývají z článku 36 této směrnice.

               —

               uložil Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 31. prosince 2010.

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 44.


title: Věc T-575/13: Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Lesaffre et Compagnie v. OHIM — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/11

         Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Lesaffre et Compagnie v. OHIM — Louis Baking Company (BAKING CENTER BY TECHNOLINE)
   (Věc T-575/13)
   2014/C 31/20
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lesaffre et Compagnie (Paříž, Francie) (zástupci: T. De Haan a P. Péters, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Louis Baking Company, SL (Gérone, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. srpna 2013 ve věci R 2333/2012-4; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení vynaložených Lesaffre v rámci řízení před Tribunálem a čtvrtým odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Louis Baking Company, SL

      Dotčená ochranná známka Společenství: Barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BAKING CENTER By TECHNOLINE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 30, 35 a 42 — Přihláška ochranná známky Společenství č. 9 195 793

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská ochranná známka „BAKING CENTER“ pro služby zařazené do třídy 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-327/06: Žaloba podaná dne 26. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/29

         Žaloba podaná dne 26. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-327/06)
   (2006/C 224/55)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (1), respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 29.


title: Věc T-106/15: Žaloba podaná dne 25. února 2015 – Opko Ireland Global Holdings v. OHIM – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/16

         Žaloba podaná dne 25. února 2015 – Opko Ireland Global Holdings v. OHIM – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Věc T-106/15)
   (2015/C 228/19)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, a A. Smith, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalém, Izrael)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ALPHAREN“ – Přihláška č. 4 320 297

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2014 ve věci R 2387/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobkyni.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 1 písm. d) odst. 2 nařízení č. 216/96, jelikož člen senátu, jenž přijal původní rozhodnutí odvolacího senátu v roce 2009, byl rovněž členem senátu, jenž přijal napadené rozhodnutí;

               —

               Porušení článku 50 prováděcího nařízení, jelikož bylo přihlédnuto k důkazům, které nebyly předloženy před OHIM při prvním námitkovém řízení;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož osobě podávající námitky neuložil důkazní břemeno k prokázání podobnosti dotčených výrobků;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně určil příslušnou veřejnost a celkově nesprávně posoudil nebezpečí záměny.


title: Věc F-120/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. dubna 2011 — AR v. Komise

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/43

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. dubna 2011 — AR v. Komise
   (Věc F-120/10) (1)

   2011/C 232/80
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011, s. 35.


title: Věc C-338/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. července 2010 — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 7. července 2010 — Grünwald Logistik Service GmbH (GLS) v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-338/10)
   ()
   2010/C 260/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grünwald Logistik Service GmbH (GLS)

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

      Předběžné otázky

   Je antidumpingová úprava, kterou vydala Evropská komise v rámci řízení podle nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), neúčinná proto, že Komise při vydání této úpravy vycházela z běžné hodnoty, která byla zjištěna na „jiném přiměřeném základě“ (v tomto případě na základě ceny skutečně zaplacené nebo kterou je třeba zaplatit za obdobné výrobky ve Společenství), aniž by provedla další zjišťování týkající se běžné hodnoty, když poté, co byly bezvýsledně ve srovnatelné zemi, která byla Komisí pro tento účel jako taková zpočátku vybrána, písemně obeslány dvě společnosti — přičemž jedna ze společností se vůbec neozvala a druhá sice ukázala ochotu ke spolupráci, ale na dotazník, který jí byl následně zaslán, již neodpověděla — a účastníci řízení upozornili Komisi na jinou možnou srovnatelnou zemi?

      (1)  Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/1

         Určení soudce nahrazujícího předsedu pro účely rozhodování o předběžných opatřeních
   2010/C 148/02
   Dne 12. května 2010 rozhodl Tribunál v souladu s článkem 106 jednacího řádu určit soudce p. Papasavvase, aby nahradil předsedu Tribunálu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních na dobu od 1. července 2010 do 31. srpna 2010.


title: Věc C-475/07: Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/23

         Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-475/07)
   (2008/C 22/43)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že do dne 1. ledna 2006 neuvedla svůj systém zdanění elektrické energie do souladu s požadavky čl. 21 odst. 5 směrnice Rady 2003/96/ES (1) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přechodné období přiznané Polské republice pro provedení směrnice uplynulo dne 1. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/3

         Seznamy pro účely sestavení soudních kolegií
   (2008/C 301/04)
   Soudní dvůr na schůzi konané dne 30. září 2008 sestavil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro účely sestavení senátů, v nichž zasedají tři soudci, následovně:
   Pro pátý senát:
   p. Tizzano
   p. Borg Barthet
   p. Levits
   p. Kasel
   Pro šestý senát:
   p. Schiemann
   p. Makarczyk
   p. Kūris
   p. Bay Larsen
   pí Toader
   Pro sedmý senát:
   p. Cunha Rodrigues
   p. Klučka
   p. Lõhmus
   pí Lindh
   p. Arabadžev
   Pro osmý senát:
   pí Silva de Lapuerta
   p. Juhász
   p. Arestis
   p. Malenovský


title: Věc T-162/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Celní unie — Důkaz o statusu Společenství produktů mořského rybolovu — Nemožnost předložit určité dokumenty jako důkaz — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/57

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia v. Rada a Komise
   (Věc T-162/07) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Celní unie - Důkaz o statusu Společenství produktů mořského rybolovu - Nemožnost předložit určité dokumenty jako důkaz - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů“)
   2009/C 267/98
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pigasos Alieftiki Naftiki Etaireia (Moschato, Řecko) (zástupci: N. Skandamis a E. Perakis, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně F. Florindo Gijón a M.-M. Joséphidès, poté F. Florido Gijón a M. Balta, zmocněnci); a Komise Evropských společenství (zástupci: původně E. Cujo, S. Schønberg a M. Konstantinidis, poté S. Schønberg a M. Patakia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody, která údajně vznikla žalobci z důvodu skutečnosti, že Rada a Komise nepřijaly předpisy umožňující celním orgánům členského státu přijmout jako důkaz o statusu Společenství produktů mořského rybolovu jiné dokumenty než formulář T2M stanovený nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pigasosovi Alieftikiovi Naftikiovi Etaireie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-401/06: Žaloba podaná dne 28. prosince 2006 – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/34

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2006 – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada
   (Věc T-401/06)
   (2007/C 42/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brosmann Footwear (HK) Ltd (Kowloon, Hongkong), Seasonable Footwear (Zhong Shan) Ltd (Banfu, Čína), Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd (Guangzhou, Čína), Risen Footwear (HK) Co. Ltd (Kowloon, Hongkong) (zástupci: L. Ruessmann, A. Willems, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 v rozsahu, ve kterém ukládá žalobkyním vývozní antidumpingová cla;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení;

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhají zrušení napadeného nařízení v rozsahu, ve kterém ukládá antidumpingová cla na jejich vývozy do Evropské unie. Žaloba je založena na následujících žalobních důvodech:

               —

               porušení čl. 2 odst. 7 písm. b) a čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy (dále jen „základní nařízení“), článku VI GATT jakož i zásad zákazu diskriminace, nemo auditur a legitimních očekávání, pokud jde o nepřezkoumání zvlášť každé žádosti o status tržního hospodářství (dále jen „STH“) a o individuální zacházení (dále jen „IZ“) orgány Společenství;

               —

               porušení článků 18 a 20 základního nařízení a porušení práv žalobkyň na obhajobu, pokud jde o neinformování žalobkyně o postupu týkajícím se žádostí o STH a IZ orgány Společenství;

               —

               zjevně nesprávné posouzení jakož i porušení čl. 5 odst. 4 základního nařízení, pokud jde o ohodnocení postavení výrobců Společenství podporujících šetření, čl. 1 odst. 4 základního nařízení, pokud jde o definici výroků, na které se vztahuje základní nařízení, článku 17 základního nařízení a článku 253 ES, pokud jde o výběr vzorků vyvážejících výrobců, čl. 3 odst. 2 základního nařízení a článku 253 ES, pokud jde o zjištění újmy, čl. 3 odst. 2 základního nařízení, pokud jde o posouzení příčinné souvislosti mezi dumpingovými dovozy a újmou, a konečně čl. 9 odst. 4 základního nařízení při výpočtu úrovně pro odstranění újmy;


title: Věc T-416/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. března 2014 – HP Health Clubs Iberia v. OHIM – Shiseido (ZENSATIONS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZENSATIONS — Starší slovní ochranná známka Společenství ZEN — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Přípustnost návrhových žádání vedlejší účastnice řízení — Článek 46 jednacího řádu — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 — Přezkum skutkových okolností z úřední povinnosti — Článek 76 odstavec 1 nařízení č. 207/2009“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. března 2014 – HP Health Clubs Iberia v. OHIM – Shiseido (ZENSATIONS)
   (Věc T-416/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZENSATIONS - Starší slovní ochranná známka Společenství ZEN - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přípustnost návrhových žádání vedlejší účastnice řízení - Článek 46 jednacího řádu - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 - Přezkum skutkových okolností z úřední povinnosti - Článek 76 odstavec 1 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 112/38
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: HP Health Clubs Iberia (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Serrat Viñas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Shiseido Company Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupce: B. Moreau-Margotin, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2012 (věc R 2212/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Shiseido Company Ltd a HP Health Clubs Iberia, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Návrhová žádání společnosti Shiseido Company Ltd, kromě těch, která se týkají odmítnutí žaloby, se odmítají jako zjevně nepřípustná.

               3.

               HP Health Clubs Iberia, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory))(OHIM).

               4.

               Shiseido Company ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


               6.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/16

         Žaloba podaná dne 1. února 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-2/17)
   (2017/C 108/14)
   Dne 1. února 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Carstenem Zatschlerem a Mariou Moustakaliovou, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soudní dvůr ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

               Zachováním platnosti i) systému udělování povolení pro dovoz syrových vajec a nezpracovaných vaječných výrobků, jak jsou stanoveny v článku 10 zákona č. 25/1993 a čl. 3 písm. e) a článku 4 nařízení (IS) č. 448/2012; ii) systému udělování povolení pro dovoz nepasterizovaného mléka a mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka a další požadavků, jak jsou stanoveny v článku 10 zákona č. 25/1993 a čl. 3 písm. f) a článcích 4 a 5 nařízení (IS) č. 448/2012, a zákazu prodeje dovážených mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka, jak stanoví článek 7a nařízení (IS) č. 104/2010; a iii) správních postupů, v jejichž rámci se požaduje, aby dovozci měli povinnost učinit prohlášení a získat povolení pro dovoz ošetřených vajec a mléčných výrobků, jak jsou stanoveny v souvislosti s uplatňováním nařízení (IS) č. 448/2012, Island nesplnil své povinnosti vyplývající z právního aktu uvedeného v bodě 1.1.1 kapitoly I přílohy I Dohody o EHP, směrnice Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu, ve znění změn začleněných do dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a odvětvových úprav v příloze I této dohody, a to zejména článku 5 této směrnice.

               2.

               Island ponese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle směrnice 89/662/EHS, jelikož i) zachoval platnost systému udělování povolení pro dovoz syrových vajec a nezpracovaných vaječných výrobků; ii) zachoval platnost systému udělování povolení pro dovoz syrového mléka a mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka a další požadavky a zákaz prodeje dovážených mléčných výrobků zpracovaných z nepasterizovaného mléka a iii) zachoval platnost správních postupů, v jejichž rámci se požaduje, aby dovozci měli povinnost učinit prohlášení a získat povolení pro dovoz ošetřených vajec a mléčných výrobků,

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že pravidla v oblasti obchodu s produkty živočišného původu a veterinární kontroly uvnitř EHP jsou na úrovni EHP harmonizovány. Směrnice Rady 89/662/EHS stanoví veterinární kontroly v rámci obchodu s produkty živočišného původu v EHP. Hlavním cílem je odstranit veterinární kontroly na hranicích uvnitř EHP a současně posílit kontroly prováděné v místě původu. Příslušné orgány státu EHP, který je státem určení, mohou dodržování příslušných právních předpisů EHP kontrolovat pouze prostřednictvím nediskriminujících namátkových kontrol,

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že zachováním platnosti stávajících opatření Island ukládá další požadavky, které nejsou podle harmonizovaného rámce pro veterinární kontroly povoleny,

               —

               Podle Kontrolního úřadu ESVO Soudní dvůr ESVO ve svém rozsudku ve věci E-17/15 Ferskar kjötvörur ehf. v. islandský stát týkajícím se omezení dovozu syrového masa na Island již uznal, že tyto požadavky nejsou v souladu s právními předpisy EHP. Podobná omezení týkající se vaječných a mléčných výrobků jsou stanovena v příslušných právních předpisech Islandu.


title: Věc F-32/09: Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Andrikopoulou v. Rada

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/22

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Andrikopoulou v. Rada
   (Věc F-32/09)
   2009/C 129/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Anna Andrikopoulou (Rodhé Saint Genèse, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobkyni do platové třídy AST 7 za hodnotící období 2008, a v případě potřeby, rozhodnutí povýšit do této platové třídy úředníky s menšími zásluhami.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobkyni do platové třídy AST 7 za hodnotící období 2008, a v případě potřeby, rozhodnutí povýšit do této platové třídy úředníky s menšími zásluhami;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-454/07: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2012 — Prym a další v. Komise

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2012 — Prym a další v. Komise
   (Věc T-454/07) (1)

   2012/C 89/49
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. června 2017 ve věci E-17/16 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2009/127/ES, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů)

text:
               28.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 321/11

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 7. června 2017
   ve věci E-17/16
   Kontrolní úřad ESVO v. Island

      (nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – směrnice 2009/127/ES, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů)

   (2017/C 321/09)
   Ve věci E-17/16, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby ve stanovené lhůtě do svého vnitrostátního práva provedl akt uvedený v bodě 1c kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/127/ES ze dne 21. října 2009, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Benedikt Bogason (ad hoc), soudci, dne 7. června 2017 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení aktu uvedeného v bodě 1c kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/127/ES ze dne 21. října 2009, kterou se mění směrnice 2006/42/ES, pokud jde o strojní zařízení pro aplikaci pesticidů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-188/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Fastweb v. Komise ( Státní podpory — Příspěvky na nákup digitálních dekodérů — Telekomunikace — Rozhodnutí Komise prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Rozhodnutí, které v průběhu řízení přijal členský stát, spočívající v tom, že od podniku, který napadl rozhodnutí Komise v rámci žaloby na neplatnost, nebude vyžadovat navrácení podpory — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/35

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. listopadu 2008 – Fastweb v. Komise
   (Věc T-188/07) (1)

   („Státní podpory - Příspěvky na nákup digitálních dekodérů - Telekomunikace - Rozhodnutí Komise prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Rozhodnutí, které v průběhu řízení přijal členský stát, spočívající v tom, že od podniku, který napadl rozhodnutí Komise v rámci žaloby na neplatnost, nebude vyžadovat navrácení podpory - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2009/C 32/66)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fastweb SpA (Milán, Itálie) (zástupci: M. Merola a T. Ubaldi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Martenczuk, G. Conte a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Sky Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. González Díaz a D. Gerard, advokáti) a Centro Europa 7 Srl (Řím) (zástupci: R. Mastroianni, F. Ferraro a M. Condinanzi, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/374/ES ze dne 24. ledna 2007 ve věci státní podpory č. C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), kterou Italská republika poskytla formou příspěvku na nákup digitálních dekodérů (Úř. věst. L 147, s. 1)
   Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc T-237/16: Žaloba podaná dne 17. května 2016 – NI v. SEPD

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/43

         Žaloba podaná dne 17. května 2016 – NI v. SEPD
   (Věc T-237/16)
   (2016/C 260/54)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NI (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Gómez Acebo Dennes, advokát)

      Žalovaný: Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů ze dne 18. března 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přezkum rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů ze dne 8. prosince 2015 a nařídil, že Evropský veřejný ochránce práv je povinen ukončit zpracovávání osobních údajů obsažených ve smlouvě uzavřené žalobkyní,

               —

               nařídil Evropskému veřejnému ochránci práv, aby nezveřejnil žádný osobní údaj žalobkyně nebo údaj umožňující jí identifikovat a zejména žádný údaj, který odkazuje na pracovní místo, které zastávala,

               —

               nařídil Evropskému veřejnému ochránci práv, aby zohlednil a dodržel právo na vznesení námitky proti zpracování osobních údajů žalobkyně v řízení Own Initiative Inquiry 2/2014 nebo jakémkoli jiném řízení týkajícím se podobného předmětu, jehož může být žalobkyně účastnicí;

               —

               uložil Evropskému inspektorovi ochrany údajů náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba se týká především rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů nevyhovět stížnosti žalobkyně podané poté, co bylo odepřeno utajení některých osobních údajů v rámci dvou šetření vedených Evropským veřejným ochráncem práv, která se týkala povolení vykonávat profesní činnost v soukromém sektoru po skončení její funkce členky Evropské komise, které bylo uděleno žalobkyni.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody.

               1.

               Evropský inspektor ochrany údajů ve svých rozhodnutích náležitě nezohlednil z hlediska platné právní úpravy a judikatury činnost žalobkyně, řízení Komise, v němž jí bylo uděleno povolení k výkonu její činnosti po skončení funkce členky Komise, první šetření vedené Evropským veřejným ochráncem práv ohledně uvedeného povolení, znovuotevření šetření novým Evropským veřejným ochráncem práv, jakož i jeho úmysl zveřejnit osobní údaje žalobkyně, které ji umožňují přímo nebo nepřímo identifikovat.

               2.

               Anonymní shromažďování údajů neumožňuje nezbytnou sledovatelnost k tomu, aby bylo možné prokázat, že zpracování údajů Evropským veřejným ochráncem práv bylo oprávněné, jelikož tyto údaje byly získány anonymně a protiprávně.

               3.

               Zpracování údajů, které je předmětem projednávané žaloby, musí být podle žalobkyně kvalifikováno jako nepřiměřené, nevhodné a nerelevantní s ohledem na účel, pro který byly shromážděny, i když byly shromážděny anonymně. Smlouva, která byla předána, se týká výlučně vztahu mezi žalobkyní a soukromým podnikem poté, co ukončila funkci komisařky, přičemž předmět této smlouvy se nijak netýká funkce, kterou u Komise zastávala.

               4.

               Neexistuje žádná nová skutečnost ani informace, které by odůvodňovaly zpracování a zveřejnění osobních údajů žalobkyně, o nichž již bylo navíc v předchozím šetření vedeném Evropským veřejným ochráncem práv rozhodnuto, že jsou důvěrné. Změna učiněná ve věci důvěrnosti dotčených údajů není právně odůvodněna a nebyla nikdy odůvodněna Evropským veřejným ochráncem práv.

               5.

               Zveřejnění dotčených osobních údajů nijak nepřispívá k lepšímu průběhu šetření, neboť Evropský veřejný ochránce práv může vést šetření týkající se povolení uděleného žalobkyni za účelem výkonu soukromé činnosti, aniž použije údaje týkající se jejího soukromí, a tím spíše, aniž je zveřejní.


title: Věc C-299/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Isabelle Gielen v. Ministerraad „Daně — Směrnice 2008/7/ES — Článek 5 odst. 2 a článek 6 — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Daň z přeměny cenných papírů na doručitele na cenné papíry na jméno nebo na zaknihované cenné papíry“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Isabelle Gielen v. Ministerraad
   (Věc C-299/13) (1)

   („Daně - Směrnice 2008/7/ES - Článek 5 odst. 2 a článek 6 - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Daň z přeměny cenných papírů na doručitele na cenné papíry na jméno nebo na zaknihované cenné papíry“)
   (2014/C 439/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Isabelle Gielen

      Žalovaná: Ministerraad

      Výrok

   Článek 5 odst. 2 směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů musí být vykládán v tom smyslu, že brání uložení takové daně z přeměny cenných papírů na doručitele na cenné papíry na jméno nebo na zaknihované cenné papíry, jako je daň dotčená v původním řízení. Takovou daň nelze odůvodnit článkem 6 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-415/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2013 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. května 2013 ve věci T-19/12, Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) — Impexmetal

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2013 Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. května 2013 ve věci T-19/12, Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) — Impexmetal
   (Věc C-415/13 P)
   2013/C 274/28
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (zástupce: B. Borowski, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Impexmetal S.A.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu a v plném rozsahu vyhovět žalobě ze dne 9. ledna 2012, tím, že bude zrušeno rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. října 2011;

               —

               pokud nebude hlavnímu návrhovému žádání vyhověno, zrušit rozsudek Tribunálu a vrátit věc k novému projednání;

               —

               uložit dalším účastníkům řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a nákladů vzniklých v řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) tvrdí, že Tribunál porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) (1) tím, že toto ustanovení použil na skutkové okolnosti, na které toto ustanovení nemůže být použito.
   Podle navrhovatelky je nesprávné použití uvedeného ustanovení přičitatelné nesprávnému konstatování Tribunálu, podle kterého ochranná známka navrhovatelky byla podobná ochranné známce další účastnice řízení a že v důsledku toho existovalo nebezpečí záměny u veřejnosti. Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nevzal v úvahu následující skutkové okolnosti:

               —

               výrobky spadající pod označení „stroje a nástroje“, na které se vztahuje ochranná známka navrhovatelky, a výrobky označované jako „ložiska“, na které se vztahuje ochranná známka další účastnice řízení, jsou charakterizovány tím, že se podstatným způsobem liší a jednoznačně nejsou zaměnitelnými výrobky;

               —

               ochranná známka navrhovatelky a ochranná známka další účastnice řízení se svým vzhledem podstatně liší;

               —

               ochranná známka navrhovatelky obsahuje slovní prvek ve formě názvu „Kraśnik“, který má zásadní vliv na zrakové, fonetické a konceptuální rozdíly mezi kolidujícími ochrannými známkami;

               —

               ochranná známka navrhovatelky a ochranná známka další účastnice řízení se foneticky podstatně liší;

               —

               ochrannou známku navrhovatelky tvoří část názvu jejího podniku a uvedený název byl používán dlouho před tím, než byla podána přihláška ochranné známky;

               —

               uvedená ochranná známka je historicky zavedeným označením, které navrhovatelku odlišuje;

               —

               dotčené ochranné známky po dlouhou dobu na jednom trhu nerušeně koexistovaly;

               —

               podobnost mezi kolidujícími ochrannými známkami není odůvodněna žádným tvrzením, podle kterého by tato podobnost mohla být zdrojem nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-711/14: Žaloba podaná dne 7. října 2014 – Arcofin a další v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/63

         Žaloba podaná dne 7. října 2014 – Arcofin a další v. Komise
   (Věc T-711/14)
   2014/C 409/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobci: Arcofin SCRL (Schaerbeek, Belgie), Arcopar SCRL (Schaerbeek) a Arcoplus (Schaerbeek) (zástupci: R. B. Martens, A. Verlinden a C. Maczkovics, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí plně rozsahu, v němž prohlašuje opatření podpory za neslučitelné s vnitřním trhem, ukládá Belgickému státu získat podporu zpět a zdržet se vyplacení jakékoliv záruky fyzickým osobám, které jsou členy žalobců,

               —

               ještě podpůrněji, zrušil články 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládají Belgickému státu získat podporu zpět a zdržet se vyplacení jakékoliv záruky fyzickým osobám, které jsou členy žalobců,

               —

               uložil každopádně Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobci navrhují zrušení rozhodnutí Komise 2014/686/EU ze dne 3. července 2014 [oznámeného pod číslem C(2014) 1021 final] o státní podpoře, kterou poskytla Belgie ve formě záruky za podíly fyzických osob, které jsou členy finančních družstev [státní podpora SA.33927 (2012/C) (ex 2011/NN)] (Úř. věst. L 284, s. 53).
   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, článku 108 SFEU a čl. 296 druhého pododstavce SFEU, článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 (1), zásady odůvodnění právních aktů a procesních pravidel použitelných v oblasti důkazního břemene a provádění důkazů v rozsahu, v němž Komise nesprávně a bez jakéhokoliv odůvodnění konstatovala, že žalobci jsou jedinými skutečnými příjemci podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 296 druhého pododstavce SFEU, zásady odůvodnění právních aktů a nesprávného posouzení skutkových okolností v rozsahu, v němž Komise nesprávně a bez jakéhokoliv odůvodnění konstatovala, že režim záruky může narušit hospodářskou soutěž s dalšími družstvy a poskytovateli investičních produktů, jakož i ovlivnit obchod mezi členskými státy.

               3.

               Třetí žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vychází z porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a čl. 108 odst. 2 SFEU a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž Komise nesprávně rozhodla, že režim záruky je neslučitelný s vnitřním trhem.
               Žalobci tvrdí, že pokud se jedná o státní podporu, měla být prohlášena za slučitelnou s vnitřním trhem jakožto podpora určená k nápravě vážné poruchy v belgickém hospodářství ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, uplatněný ještě podpůrněji, vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 a zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž očekávání, které mohli žalobci legitimně mít ohledně zákonnosti opatření, brání tomu, aby Komise požadovala vrácení podpory.

               5.

               Pátý žalobní důvod, uplatněný ještě podpůrněji, vychází z porušení článků 107 SFEU a 108 SFEU a nařízení (ES) č. 659/1999 a z překročení pravomoci nebo přinejmenším porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž rozhodnutí, kterým Komise ukládá členskému státu přijmout zvláštní opatření zrušující podporu, jako je tomu v projednávaném případě u zdržení se vyplacení jakékoliv záruky fyzickým osobám, které jsou členy žalobců, zjevně překračuje pravomoci Komise nebo je přinejmenším zjevně nepřiměřené.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-466/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd v. Retriever Sverige AB ( „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 2001/29/ES — Informační společnost — Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících — Článek 3 odst. 1 — Sdělování veřejnosti — Pojem — Internetové odkazy ( „hypertextové odkazy“ ) umožňující přístup k chráněným dílům“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd v. Retriever Sverige AB
   (Věc C-466/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Informační společnost - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících - Článek 3 odst. 1 - Sdělování veřejnosti - Pojem - Internetové odkazy („hypertextové odkazy“) umožňující přístup k chráněným dílům)
   2014/C 93/18
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Svea hovrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd

      Žalovaná: Retriever Sverige AB

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Svea hovrätt — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Internetová stránka s vyhledávací a monitorovací funkcí, která svým předplatitelům nabízí za poplatek přístup ke chráněným dílům — Uvedení odkazu na dílo na internetové stránce jinou osobou než autorem díla nebo jeho právními nástupci

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že jsou na jedné internetové stránce uvedeny hypertextové odkazy na díla, která jsou volně dostupná na jiné internetové stránce, nepředstavuje sdělování veřejnosti podle tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 3 odst. 1 směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát mohl poskytnout větší ochranu nositelům autorského práva tím, že stanoví, že pojem „sdělování veřejnosti“ zahrnuje více úkonů, než uvádí toto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-161/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 9. dubna 2015 – Abdelhafid Bensada Benallal v. État belge

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 9. dubna 2015 – Abdelhafid Bensada Benallal v. État belge
   (Věc C-161/15)
   (2015/C 190/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Abdelhafid Bensada Benallal

      Odpůrce: État belge

      Předběžná otázka

   Má obecná zásada práva Evropské unie, která zakotvuje dodržování práva na obhajobu, včetně práva určité osoby být vyslechnuta vnitrostátním orgánem předtím, než tento orgán přijme jakékoli rozhodnutí, které může nepříznivě ovlivnit zájmy dotyčné osoby, jako například rozhodnutí o ukončení platnosti povolení k pobytu, v právním řádu Evropské unie stejný význam, jako mají kogentní normy belgického práva ve vnitrostátním právu, a vyžaduje zásada rovnocennosti, aby mohl být důvod vycházející z porušení obecné zásady práva Evropské unie spočívající v dodržování práva na obhajobu poprvé vznesen v řízení o kasačním opravném prostředku před Conseil d'État, jak umožňuje vnitrostátní právo u důvodů veřejného pořádku?


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  13. prosince 2005  ve věci C-177/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social Único v Algeciras): María Cristina Guerrero Pecino proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Řízení o předběžné otázce — Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Sociální politika — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS (ve znění směrnice 2002/74/ES) — Náhrada škody dohodnutá v průběhu smírčího řízení — Platba zajištěná záruční institucí — Platba podřízená přijetí soudního rozhodnutí)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/15

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 13. prosince 2005
   ve věci C-177/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social Único v Algeciras): María Cristina Guerrero Pecino proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Sociální politika - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS (ve znění směrnice 2002/74/ES) - Náhrada škody dohodnutá v průběhu smírčího řízení - Platba zajištěná záruční institucí - Platba podřízená přijetí soudního rozhodnutí)
   (2006/C 60/31)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-177/05, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Juzgado de lo Social Único v Algeciras (Španělsko) ze dne 30. března 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 20. dubna 2005, v řízení María Cristina Guerrero Pecino proti Fondo de Garantía Salarial (Fogasa), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Schiemann, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a E. Juhász, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Pokud podle dotyčné vnitrostátní právní úpravy musí být náhrada škody za neplatnou výpověď přiznaná rozsudkem nebo správním rozhodnutím považována podle vnitrostátního práva za odstupné při skončení pracovního poměru, na něž se vztahuje čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být náhrada škody stejné povahy stanovená v průběhu takového smírčího soudního řízení jako je řízení dotčené v původní věci, také považována za odstupné ve smyslu tohoto ustanovení. Vnitrostátní soud nesmí uplatnit vnitrostátní právní úpravu, jež porušuje zásadu rovnosti tím, že vylučuje posledně uvedenou náhradu škody z pojmu „odstupné“ ve smyslu uvedené právní úpravy.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc F-115/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007 – Vienne a další v. Parlament ( Úředníci — Povinnost správy poskytnout pomoc — Zamítnutí — Převod práv na důchod nabytých v Belgii )

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007 – Vienne a další v. Parlament
   (Věc F-115/05) (1)

   („Úředníci - Povinnost správy poskytnout pomoc - Zamítnutí - Převod práv na důchod nabytých v Belgii“)
   (2007/C 42/80)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Vienne (Bascharage, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně M. Mustapha-Pacha a A. Bencomo-Weber, poté J. De Wachter, M. Mustapha-Pacha a K. Zejdova, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Parlamentu o odmítnutí žádostí o pomoc podaných žalobci v rámci převodu jejich práv na důchod nabytých v Belgii, jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006, s. 24 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-427/05 a převedená k Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-373/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Hoesch Metals and Alloys GmbH v. Hauptzollamt Aachen ( Celní kodex Společenství — Článek 24 — Nepreferenční původ zboží — Zpracování nebo opracování určující původ — Křemíkové bloky pocházející z Číny — Oddělování, drcení a čištění bloků, jakož i filtrování, třídění křemíkových zrn podle velikosti a jejich balení v Indii — Dumping — Platnost nařízení (ES) č. 398/2004 )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Hoesch Metals and Alloys GmbH v. Hauptzollamt Aachen
   (Věc C-373/08) (1)

   („Celní kodex Společenství - Článek 24 - Nepreferenční původ zboží - Zpracování nebo opracování určující původ - Křemíkové bloky pocházející z Číny - Oddělování, drcení a čištění bloků, jakož i filtrování, třídění křemíkových zrn podle velikosti a jejich balení v Indii - Dumping - Platnost nařízení (ES) č. 398/2004“)
   2010/C 80/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hoesch Metals and Alloys GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Aachen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Platnost nařízení Rady (ES) č. 398/2004 ze dne 2. března 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 66, s. 15; Zvl. vyd. 11/50, s. 40) — Pojem „podstatné opracování nebo zpracování“, které určuje původ zboží — Čištění a drcení křemíkových kovových bloků pocházejících z Číny, stejně jako třídění, oddělování a balení takto vzniklých křemíkových zrn

      Výrok

               1)

               Oddělování, drcení a čištění křemíkových bloků, jakož i následné filtrování, třídění a balení křemíkových zrn vzniklých drcením nepředstavují zpracování nebo opracování určující původ ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství.

               2)

               Posouzení druhé otázky položené předkládajícím soudem neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít vliv na platnost nařízení Rady (ES) č. 398/2004 ze dne 2. března 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu křemíku pocházejícího z Čínské lidové republiky.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-415/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 20. srpna 2010 — Galina Meister v. Speech Design Carrier Systems GmbH

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 20. srpna 2010 — Galina Meister v. Speech Design Carrier Systems GmbH
   (Věc C-415/10)
   ()
   2010/C 301/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Galina Meister

      Žalovaný: Speech Design Carrier Systems GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 19 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (1), čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (2), jakož i čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (3), vykládány v tom smyslu, že pracovníkovi, který doloží, že splňuje předpoklady pro zaměstnání inzerované zaměstnavatelem musí být v případě, že do takového zaměstnání nebude přijat, přiznán nárok požadovat po takovém zaměstnavateli, aby mu sdělil, zda přijal jiného uchazeče, a pokud ano, na základě jakých kritérií k přijetí došlo?

         V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Je okolnost, že zaměstnavatel takové informace neposkytne, skutečností, ze které lze dovodit diskriminaci, ke které podle pracovníka došlo?

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23.

      (3)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc T-647/14: Žaloba podaná dne 2. září 2014 – Infusion Brands v. OHIM (DUALSAW)

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/19

         Žaloba podaná dne 2. září 2014 – Infusion Brands v. OHIM (DUALSAW)
   (Věc T-647/14)
   2014/C 380/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Infusion Brands, Inc. (Myer Lake Circle Clearwater, Spojené státy americké) (zástupce: K. Piepenbrink, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. července 2014 ve věci R 397/2014-4,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka v bílé, černé a zelené barvě obsahující slovní prvek „DUALSAW“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 8 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 2 0 27  561

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-394/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/31

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-394/09)
   2009/C 282/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro, B. McArdle, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že, pokud jde o Gibraltar, nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES (1) ze dne 6. července 2005, kterou se mění směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech a tím, že, pokud jde o Anglii, Wales, Severní Irsko a Skotsko, nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení všech prvků týkajících se „námořní dopravy“ obsažených ve směrnici, nebo v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo své povinnosti podle článku 2 uvedené směrnice;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 11. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 191, s. 59.


title: Věc T-371/09: Žaloba podaná dne 24. září 2009 — Retractable Technologies v. OHIM — Abbott Laboratories (RT)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/55

         Žaloba podaná dne 24. září 2009 — Retractable Technologies v. OHIM — Abbott Laboratories (RT)
   (Věc T-371/09)
   2009/C 282/103
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Retractable Technologies, Inc. (Little Elm, Texas, Spojené státy americké) (zástupkyně: K. Dröge, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Abbott Laboratories (Abbott Park IL, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. července 2009 ve věci R 1234/2008-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „RT“ pro výrobky zařazené do třídy 10 (přihláška č. 4 129 037)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Abbott Laboratories

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „RTH“ pro výrobky zařazené do třídy 10

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné přijetí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími označeními neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-473/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. dubna 2009 — Komise v. Berrisford ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období pro povýšení 2005 — Článek 45 statusu — Srovnávací analýza zásluh — Povinnost zohlednit pozůstatek dotčeného úředníka )

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. dubna 2009 — Komise v. Berrisford
   (Věc T-473/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2005 - Článek 45 statusu - Srovnávací analýza zásluh - Povinnost zohlednit ‚pozůstatek‘ dotčeného úředníka“)
   2009/C 129/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
      : Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)

      Další účastník řízení
      : Michael Berrisford (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 10. října 2007 ve věci Berrisford v. Komise (F-107/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Michaelem Berrisfordem v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  10. listopadu 2005  ve věci C-432/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Směrnice 89/106/EHS — Rozhodnutí č. 3052/95/ES — Vnitrostátní schvalovací řízení — Nezohlednění certifikátů o schválení vydaných v jiných členských státech — Stavební výrobky)

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. listopadu 2005
   ve věci C-432/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Směrnice 89/106/EHS - Rozhodnutí č. 3052/95/ES - Vnitrostátní schvalovací řízení - Nezohlednění certifikátů o schválení vydaných v jiných členských státech - Stavební výrobky)
   (2006/C 10/03)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-432/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 10. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Caeiros) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes, ve spolupráci s N. Ruizem, advogado), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann, N. Colneric, K. Lenaerts (zpravodaj) a E. Juhász, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 10. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Portugalská republika tím, že na základě článku 17 obecného nařízení o urbanistické výstavbě, přijatého vládním nařízením s mocí zákona č. 38/382 ze dne 7. srpna 1951, nezohlednila certifikáty o schválení vydané jinými členskými státy ve schvalovacím řízení pro polyetylenové trubky dovezené z těchto jiných členských států, a tím, že toto opatření neoznámila Komisi Evropských společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 30 ES, jakož i z článku 1 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 3052/95/ES ze dne 13. prosince 1995, kterým se zavádí postup výměny informací o vnitrostátních opatřeních odchylných od zásady volného pohybu zboží v rámci Společenství.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304 ze dne 13.12.2003.


title: Věc F-89/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. února 2010 — P v. Parlament ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Evropský parlament — Propuštění — Ztráta důvěry“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/57

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. února 2010 — P v. Parlament
   (Věc F-89/08) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Evropský parlament - Propuštění - Ztráta důvěry)
   2010/C 234/103
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: P (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr, A. Lukošiūtė a R. Ignătescu, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Parlamentu propustit žalobce v tříměsíční výpovědní lhůtě a jednak návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009, s. 74.


title: Věc T-42/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  31. května 2006  – Banca Monte dei Paschi di Siena v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/40

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2006 – Banca Monte dei Paschi di Siena v. Komise
   (Věc T-42/02) (1)

   (2006/C 178/71)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého rozšířeného senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Spojené věci C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Niederösterreich, Raad van State, Tribunale amministrativo regionale per il Lazio – Rakousko, Nizozemsko, Itálie) – Borealis Polyolefine GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (C-191/14), OMV Refining & Marketing GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (C-192/14), DOW Benelux BV a další v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu (C-295/14), Esso Italiana Srl, Eni SpA, Linde Gas Italia Srl v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-389/14), Api Raffineria di Ancona SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico (C-391/14), Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo económico (C-392/14), Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo económico (C-393/14) „Řízení o předběžné otázce — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a odst. 5 — Způsob přidělování povolenek — Přidělování bezplatných povolenek — Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví — Rozhodnutí 2011/278/EU — Článek 15 odst. 3 — Rozhodnutí 2013/448/EU — Článek 4 — Příloha II — Platnost“

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Niederösterreich, Raad van State, Tribunale amministrativo regionale per il Lazio – Rakousko, Nizozemsko, Itálie) – Borealis Polyolefine GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (C-191/14), OMV Refining & Marketing GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (C-192/14), DOW Benelux BV a další v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu (C-295/14), Esso Italiana Srl, Eni SpA, Linde Gas Italia Srl v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-389/14), Api Raffineria di Ancona SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico (C-391/14), Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo económico (C-392/14), Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo económico (C-393/14)
   (Spojené věci C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a odst. 5 - Způsob přidělování povolenek - Přidělování bezplatných povolenek - Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 15 odst. 3 - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost“)
   (2016/C 243/04)
   Jednací jazyky: němčina, nizozemština a italština

      Předkládající soudy

   Landesverwaltungsgericht Niederösterreich, Raad van State, Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původních řízení

   (Věc C-191/14)

      Žalobkyně: Borealis Polyolefine GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-192/14)

      Žalobkyně: OMV Refining & Marketing GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-295/14)

      Žalobkyně: DOW Benelux BV a další

      Žalovaný: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Věc C-389/14)

      Žalobkyně: Esso Italiana Srl, Eni SpA, Linde Gas Italia Srl

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri,

      Za přítomnosti: Edison SpA
   (Věc C-391/14)

      Žalobkyně: Api Raffineria di Ancona SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico

      Za přítomnosti: Edison SpA
   (Věc C-392/14)

      Žalobkyně: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico,

      Za přítomnosti: Cofely Italia SpA
   (Věc C-393/14)

      Žalobkyně: Dalmine SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico

      Za přítomnosti: Cofely Italia SpA, Buzzi Unicem SpA

      Výrok

               1)

               Přezkum první až čtvrté otázky ve věcech C-191/14 a C-192/14, třetí otázky ve věci C-295/14 a první otázky ve věcech C-389/14 a C-391/14 až C-393/14 neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, v rozsahu, v němž tento čl. 15 odst. 3 nezohledňuje emise výrobců elektřiny při určování maximálního ročního počtu povolenek.

               2)

               Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES se zrušují.

               3)

               Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto rozhodnutí nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vydání tohoto rozsudku, a Evropská komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.

      Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


title: Věc C-328/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2005 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 15. června 2005 ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03, Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-91/03

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2005 SGL Carbon AG proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 15. června 2005 ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03, Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-91/03
   (Věc C-328/05 P)
   (2005/C 281/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 30. srpna 2005 kasační opravný prostředek podaný SGL Carbon AG, zastoupenou Dr. Martinem Klusmannem a Dr. Frederikem Wiemerem, advokáty, Freshfields Bruckhaus Deringer, Feldmühleplatz 1, D-40008 Düsseldorf, proti rozsudku vydanému dne 15. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03, Tokai a další v. Komise Evropských společenství, pokud jde o věc T-91/03.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               aniž by byly dotčeny návrhy předložené v řízení v prvním stupni, částečně zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. června 2005 ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03 (1) v té části, v níž zamítá žalobu ve věci T-91/03 proti rozhodnutí žalované C(2002)5083 konečné ze dne 17. prosince 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES;

               —

               podpůrně přiměřeně dále snížil pokutu uloženou žalobkyni v článku 3 rozhodnutí ze dne 17. prosince 2002, jakož i úroky splatné od zahájení řízení [Rechtshängigkeitszinsen] a úroky z prodlení, stanovené napadeným rozsudkem ve výši uvedené ve výroku;

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek odůvodňuje svůj opravný prostředek proti uvedenému rozsudku Soudu prvního stupně nesprávným použitím procesních pravidel a porušením práva Společenství:

               1.

               Je uplatňováno, že podle obecně platné zásady ne bis in idem – platné v právu členských států a Společenství a také použitelné ve vztahu ke třetím státům – mělo být v projednávaném případě provedeno započtení potrestání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, provedeného již ve Spojených státech. Úplné odepření zohlednit předchozí zahraniční sankce je – jakožto porušení této zásady a tím povinnosti hmotné spravedlnosti – právně vadné a nepohybuje se proto v rámci posuzovací pravomoci úřadu, který rozhodl, a Soudu.

               2.

               Zvýšení základní částky pokuty o 35 % s ohledem na údajné výhradní vedoucí postavení [Ringleader] je neodůvodněné, neboť pro něj nesporné skutečnosti a vlastní rozporuplná zjištění Soudu nenabízejí žádný základ. Jelikož není z odvolání Komise zřejmé, že chtěla připsat účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek výhradní vedoucí postavení, byla tím porušena zásada práva být vyslechnut.

               3.

               Soud neobjasnil ve skutkovém ohledu navzdory přednesení všech podstatných skutečností a provádění důkazů námitku účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, podle které byla nedostatečnými jazykovými znalostmi členů Case Team Komise nenávratně porušena jeho práva obhajoby.

               4.

               Spolupráce účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek je podceněna. Jelikož je jeho spolupráce přinejmenším stejně hodnotná jako spolupráce ostatních zúčastněných, byl – na základě podstatně menšího snížení pokuty v porovnání s ostatními zúčastněnými – diskriminován.

               5.

               Stanovené pokuty jsou nepřiměřeně vysoké, neboť v okamžiku rozhodnutí nebyla zohledněna nedostatečná způsobilost účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek. Komise a Soud nesmějí vycházet z toho, že při vyměřování sankcí obecně nelze přihlížet k hospodářské způsobilosti: musí vždy zkoumat, zda je udělená sankce hospodářsky únosná.

               6.

               Konečně bylo pochybeno i při stanovení úroků: obzvláště vysoké úroky z prodlení a úroky splatné od zahájení řízení představují zvláštní dodatkovou pokutu, pro kterou neexistuje žádné zmocnění v právních předpisech.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.5.2005.


title: Věc T-479/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2014 – Marchiani v. Parlament „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Příspěvek na parlamentní asistenci — Navrácení neoprávněně vyplacených částek“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2014 – Marchiani v. Parlament
   (Věc T-479/13) (1)

   („Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Navrácení neoprávněně vyplacených částek“)
   2014/C 421/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-Charles Marchiani (Toulon, Francie) (zástupce: C.-S. Marchiani, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a C. Karamarcos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 4. července 2013 o povinnosti žalobce vrátit zpět částku ve výši 1 07  694,72 eur, jakož i s ní spojeného inkasního příkazu ze dne 5. července 2013.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jean-Charles Marchiani ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013.


title: Věc C-212/16: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG v. BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH, za přítomnosti: Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder, VBG Verwaltungs-Berufsgenossenschaft

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/12

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vergabekammer Südbayern – Německo) – DUK Versorgungswerk eV, Gothaer Pensionskasse AG v. BG Klinik für Berufskrankheiten Bad Reichenhall gGmbH, za přítomnosti: Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder, VBG Verwaltungs-Berufsgenossenschaft
   (Věc C-212/16) (1)

   (2017/C 202/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-300/12: Žaloba podaná dne 9. července 2012 — Lidl Stiftung v. OHIM — A Colmeia do Minho (FAIRGLOBE)

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/16

         Žaloba podaná dne 9. července 2012 — Lidl Stiftung v. OHIM — A Colmeia do Minho (FAIRGLOBE)
   (Věc T-300/12)
   2012/C 273/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter a A. Berger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: A Colmeia do Minho Lda (Aldeia de Paio Pires, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. dubna 2012 ve věci R 1981/2010-2 v rozsahu, v němž bylo námitkám vyhověno,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení a

               —

               uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „FAIRGLOBE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 20, 24, 25, 29, 30, 31, 32 a 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6896261

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská ochranná známka „GLOBO PORTUGAL“ zapsaná pod číslem 221497 pro výrobky zařazené do třídy 30, portugalská obrazová ochranná známka „GLOBO PORTUGAL“ zapsaná pod číslem 221498 pro výrobky zařazené do třídy 29, portugalská slovní ochranná známka „GLOBO“ zapsaná pod číslem 311549 pro výrobky zařazené do třídy 29, portugalská slovní ochranná známka „GLOBO“ zapsaná pod číslem 337398 pro výrobky zařazené do tříd 2, 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání a jeho částečné zamítnutí
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 15 odst. 1 ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009 a pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení Komise č. 2868/95,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-116/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Francie v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/27

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Francie v. Komise
   (Věc T-116/07)
   (2007/C 140/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Ramet, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 30. června 1997 přijatým na návrh Komise a v souladu s postupem stanoveným směrnicí 92/81/EHS (1) přiznala Rada členským státům oprávnění uplatnit nebo pokračovat v uplatňování existující snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro určité minerální oleje používané pro zvláštní účely. Čtyřmi po sobě jdoucími rozhodnutími Rada toto oprávnění prodloužila, přičemž lhůta posledního prodloužení uplynula dne 31. prosince 2006. Francie byla oprávněna uplatnit tyto snížené sazby nebo tyto výjimky na těžký topný olej používaný jako palivo pro výrobu oxidu hlinitého (aluminy) v regionu Gardanne.
   Dopisem ze dne 30. prosince 2001 Komise Francii oznámila své rozhodnutí zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES ohledně osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Gardanne. (2) Po provedení tohoto řízení přijala Komise dne 7. prosince 2005 rozhodnutí 2006/323/ES, ve kterém se domnívala, že osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, jsou státními podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, které jsou částečně neslučitelné se Společným trhem, a nařídila dotčeným členským státům, aby požadovaly vrácení těchto podpor (3). Žalobou podanou dne 17. února 2006 Francie požadovala částečné zrušení tohoto rozhodnutí v části, v níž se týkalo osvobození přiznaného Francií regionu Gardanne (4).
   Komise rozhodla o rozšíření formálního přezkumného řízení na osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v období od 1. ledna 2004. Poté, co Komise vyzvala dotčené členské státy a třetí osoby k předložení jejich vyjádření, přijala rozhodnutí K (2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (státní podpory č. C 78-79-80/2001). Jedná se rozhodnutí napadené v rámci této žaloby.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí dva žalobní důvody, přičemž první žalobní důvod vychází z porušení pojmu státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Žalobkyně uplatňuje, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru o existenci státní podpory, i když nebyly splněny všechny podmínky nezbytné pro kvalifikaci státní podpory, tak jak jsou stanoveny judikaturou Altmark. Mimoto tvrdí, že rozhodnutí o povolení osvobození do 31. prosince 2006 byla přijata Radou na návrh Komise, která se měla podle žalobkyně před podáním takového návrhu ujistit, že povolení nenaruší hospodářskou soutěž. Žalobkyně tedy tvrdí, že Komise nemohla na straně jedné navrhovat Radě přijetí rozhodnutí, které povoluje osvobození od spotřební daně, a nebránit jeho prodloužení do 31. prosince 2006 a na straně druhé konstatovat, že toto osvobození je státní podporou neslučitelnou se Společným trhem od 1. ledna 2004.
   Druhý žalobní důvod, který vznáší žalobkyně, vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť napadené rozhodnutí neobsahuje nic, co se týče vývoje na dotčeném trhu nebo postavení různých podniků na tomto trhu nebo co se týče povahy zásahu do hospodářské soutěže nebo ovlivnění obchodu mezi členskými státy.

      (1)  Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů.

      (2)  Zveřejněné v Úř. věst. C 30 ze dne 2. února 2002.

      (3)  Rozhodnutí K [2005] 4436 konečné, státní podpory č. K 78-79-80/2001, Úř. věst. L 119, s. 12.

      (4)  Věc T-56/06, Francie v. Komise, sdělení zveřejněné v Úředním věstníku dne 22. dubna 2006, C 96, s. 21.


title: Věc C-239/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/100/ES — Volný pohyb osob — Úprava některých směrnic z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-239/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/100/ES - Volný pohyb osob - Úprava některých směrnic z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2009/C 32/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Huvelin, zmocněnec)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (Úř. věst. L 363, s. 141), nebo jejich nesdělení, ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-703/14: Žaloba podaná dne 2. října 2014 – Diktyo Amyntikon Biomichanion Net v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/30

         Žaloba podaná dne 2. října 2014 – Diktyo Amyntikon Biomichanion Net v. Komise
   (Věc T-703/14)
   (2014/C 448/39)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diktyo Amyntikon Biomichanion Net (Kaisariani, Řecko) (zástupce: K. Damis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               nařídil vypracování znaleckého posudku, aby byl přezkoumán údajný závěr v auditní zprávě auditorské společnosti KPMG AG, který Evropská komise chybně a protiprávně přijala a podle něhož „neexistují alternativní důkazy, které by potvrdily skutečné vykázané náklady na zaměstnance“. Tato skutečnost je pro rozhodnutí v projednávané věci zásadní, neboť na nákladech na zaměstnance závisí i nepřímé náklady. Žalobkyně mimoto zdůrazňuje, že auditní zpráva auditorské společností KPMG AG, k níž společnost DABNET AEBE předložila písemné připomínky, jakož i žádost o přezkum se všemi potřebnými důkazy, byla Evropskou komisí přijata bez dostatečného odůvodnění a bez jakékoli reakce ve vztahu k předloženým důkazům; a

               —

               určil, že výzva k úhradě č. 3241409008, zaslaná žalobkyni dne 31. července 2014, kterou byla od žalobkyně požadována úhrada 64  574,73 eur z důvodu smlouvy týkající se projektu FP7-SME-2007-222303 „FIREBOB“, na základě závěrů auditu 12-BAI176-003, je v rozporu se smluvními závazky Komise a je neopodstatněná, a dále že náklady vynaložené žalobkyní v rámci sporné smlouvy jsou uznatelnými náklady, a tudíž uložil Komisi povinnost vystavit dobropis na částku de 64  574,73 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z rozhodčí doložky. Žalobkyně zaprvé tvrdí, že předložené důkazy plně prokazují zapojení zaměstnanců žalobkyně do projektu „FIREROB“, zadruhé že se v žádném bodě auditní zprávy neuvádí, že zaměstnanci žalobkyně nedokončili dílo vykonávané v rámci smlouvy „FIREROB“, nebo že žalobkyně předložila nepravdivé informace, a zatřetí že se žalobkyně zavázala poskytnout zaměstnance v počtu 12,2 osob za měsíc a celkově poskytla 21,92 osob za měsíc, aniž požadovala změnu již schváleného rozpočtu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití práva. Žalobkyně tvrdí, že žádost Komise o vrácení částky 64  574,73 eur, jinými slovy částky odpovídající přibližně pětinásobků přímé dotace poskytnuté žalobkyni (13  474,00 eur) za dílo, které žalobkyně řádně vykonala, je nepřiměřená a je v rozporu se zásadou plnění smluv v dobré víře.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání. Žalobkyně tvrdí, že jí bylo upřeno zákonné právo předložit své důvodné připomínky přímo auditorovi pověřenému Evropskou komisí a poskytnout vysvětlení k nepodloženým tvrzením autora návrhu auditní zprávy.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zásady proporcionality. Žalobkyně tvrdí, že článek II.24 odst. 1 přílohy smlouvy „FIREROB“ přiznává Komisi možnost nepožadovat náhradu škody, jelikož žalobkyně vykonala dílo, které bylo ohodnoceno velmi kladně a které podle technické zprávy Evropské komise vedlo k dosažení vědeckých výsledků na velmi vysoké úrovni.