title: Věc F-132/13: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – ZZ v. Evropský parlament

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/52

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – ZZ v. Evropský parlament
   (Věc F-132/13)
   (2015/C 034/64)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí přijatých Evropským parlamentem za účelem provedení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2013, F-129/12, CH v. Parlament, kterými bylo odmítnuto zahájit správní řízení týkající se stížnosti žalobkyně z důvodu šikany; zaplacení další částky finanční náhrady žalobkyni a přiznání žalobkyni všech zvýhodnění a vedlejších plnění spojených s existencí její smlouvy na místo akreditovaného parlamentního asistenta, jejíž výpověď byla Tribunálem ve výše uvedeném rozsudku zrušena, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 3. března 2014 v části, v níž bylo odmítnuto zahájení správního řízení o stížnosti žalobkyně z důvodu šikany a rozhodnutí ze dne 2. dubna 2014 v části, v níž bylo odmítnuto vyplacení částky 5  686 eur žalobkyni, přičemž tato rozhodnutí uvádějí opatření, která Evropský parlament přijal, jak sám uvádí, k provedení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2013 ve věci F-129/12, CH v. Evropský parlament;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 4. srpna 2014, doručené dne 7. srpna 2014, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 16. dubna 2014, v části, v níž bylo odmítnuto vyplacení částky 5  686 eur žalobkyni, náhrada újmy, kterou utrpěla žalobkyně z důvodu opožděného obdržení průkazu akreditovaného parlamentního asistenta, pracovní e-mailové adresy a přístupu k intranetu Evropského parlamentu, zahájit správní řízení týkající se její stížnosti z důvodu šikany a náhrada nemajetkové újmy, která žalobkyni vznikla z důvodu posledně uvedeného odmítnutí;

               —

               uložit žalovanému náhradu škody stanovenou na částku 1 44  000 eur za majetkovou újmu, která vznikla žalobkyni;

               —

               uložit žalovanému náhradu škody stanovenou ex aequo et bono na částku 60  000 eur za majetkovou újmu vzniklou žalobkyni;

               —

               uložit žalovanému zaplacení úroků z prodlení z výše uvedených částek 5  686 eur a 1 44  000 eur, na základě úrokové sazby Evropské centrální banky zvýšené o 2 body;

               —

               uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení.


title: Věc T-441/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Peftiev v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost (uvést) odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo být vyslechnut — Nesprávné posouzení“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Peftiev v. Rada
   (Věc T-441/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Restriktivní opatření přijatá proti Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost (uvést) odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 034/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vladimir Peftiev (Minsk, Bělorusko) (zástupci: V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte a T. Milašauskas, advokáti, a M. Shenk, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a F. Naert, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a E. Paasivirta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 25), nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 161, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 17), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1000/2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 265, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642 (Úř. věst. L 288, s. 69) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska, nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska, rozhodnutí Rady 2011/666/SZBP ze dne 10. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních proti Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1000/2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Vladimira Peftieva.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž se týká rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku.

               3)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené V. Peftievem.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-421/09: Žaloba podaná dne 19. října 2009 — Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) v. Komise Evropských společenství

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/28

         Žaloba podaná dne 19. října 2009 — Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-421/09)
   2010/C 11/55
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A. E. (DEI) (Atény, Řecko) (zástupce: P. Anestis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 5. března 2008 Komise přijala rozhodnutí K(2008) 824 týkající se poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost Dimosia Epikhirisi Ilektrismou A.E. (dále jen „žalobkyně“) Řeckou republikou, kterým Komise shledala, že Řecká republika porušila čl. 86 odst. 1 ES, ve spojení s článkem 82 ES, tím, že přiznala a zachovává preferenční práva ve prospěch žalobkyně na těžbu hnědého uhlí v Řecku, čímž tak vytváří situaci nerovných příležitostí mezi hospodářskými subjekty co se týče přístupu k primárním palivům pro účely výroby elektřiny a umožňuje žalobkyni zachovat nebo posílit její dominantní postavení na velkoobchodním trhu s elektřinou.
   Žalobkyně napadla toto rozhodnutí žalobou na neplatnost u Soudu prvního stupně Evropských společenství, která byla zapsána do rejstříku pod číslem věci T-169/08 a která je projednávána.
   Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 6244 ze dne 4. srpna 2009 (dále jen „napadené rozhodnutí“) na základě čl. 230 odst. 4 ES, „kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků protiprávního jednání uvedeného v rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008 o poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost Public Power Corporation S.A. [Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A. E.] Řeckou republikou“.
   Prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, jakož i zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, neboť jednak nesprávně vymezila relevantní trhy, přičemž nevzala v úvahu skutečnost, že pro výrobu elektřiny čelí vytěžené hnědé uhlí konkurenci jiných paliv, jako je zemní plyn, která mohou nahradit hnědé uhlí, a tudíž spadají do téhož trhu; a jednak nesprávně posoudila zeměpisný rozsah trhu dodávek hnědého uhlí v Řecku pro výrobu elektřiny, a v důsledku toho se trh dodávek hnědého uhlí rozšiřuje na rozsáhlejší oblast Balkánu.
   Druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzením, jakož i zjevně nesprávným posouzením skutkového stavu co se týče nezbytnosti uložit nápravná opatření. Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila chyby, neboť pro stanovení nápravných opatření nevzala v úvahu právní argumenty a skutečnosti uvedené ve správním řízení a v řízení směřujícím ke zrušení, která se týkala rozhodnutí z března 2008. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem odmítla důležité nové poznatky předložené společností DEI týkající se dalšího otevření velkoobchodních dodávek elektřiny na trhu z důvodu, že nepředstavovaly nové podstatné skutečnosti. Zatřetí je podle žalobkyně napadené rozhodnutí založeno na chybném výpočtu množství hnědého uhlí, které musí být dodáno konkurentům, aby bylo údajné porušení napraveno.
   Třetím žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí nerespektuje pravidla odůvodnění, avšak pouze souhrnně opakuje některé argumenty, které žalobkyně uplatnila během správního řízení, aniž by je však popřelo. Stejně tak důvody rozhodnutí týkající se zeměpisného rozměru trhu s hnědým uhlím neumožňují příjemci rozhodnutí pochopit závěry žalované v tomto bodě. Konečně podle argumentů žalobkyně rozhodnutí neodůvodňuje, proč je 40 % považováno za nezbytné procento známých využitelných zásob hnědého uhlí, ke kterému musejí mít konkurenti DEI přístup.
   Konečně čtvrtým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí porušuje zásady smluvní svobody a proporcionality. Jelikož rozhodnutí ukládá soukromým podnikům, které v budoucnu nabudou prostřednictvím nabídkových řízení užívací práva k ložiskům v regionech Drama, Elassona, Vegora a Vevi, zákaz prodat společnosti DEI množství vytěženého hnědého uhlí, bez dalšího a nepřiměřeně omezuje smluvní svobodu žalobkyně a třetích osob. Mimoto s ohledem na důležitý vývoj, který ukazuje postupné otevírání řeckého trhu s elektřinou, vyloučení společnosti DEI z nabídkového řízení, jehož předmětem je udělení všech nových práv k hnědému uhlí a neodůvodněné omezení její činnosti jakožto podniku představuje opatření, která nejsou nezbytná a která jsou nepřiměřená ve vztahu k údajnému porušení.


title: Věc C-383/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. června 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice o stanovištích — Nedostatečnost opatření přijatých k ochraně druhu Cricetus cricetus (křeček polní) — Poškozování stanovišť“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. června 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-383/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice o stanovištích - Nedostatečnost opatření přijatých k ochraně druhu Cricetus cricetus (křeček polní) - Poškozování stanovišť)
   2011/C 226/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: O. Beynet a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Menez, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Nedostatečnost opatření přijatých k ochraně živočišného druhu Cricetus cricetus (křeček polní) — Zhoršení přírodních stanovišť

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nezavedla program opatření umožňující přísnou ochranu živočišného druhu křečka polního (Cricetus cricetus), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-234/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. května 2017 – XC a další

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 4. května 2017 – XC a další
   (Věc C-234/17)
   (2017/C 239/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: XC, YB, ZA

      Předběžná otázka

   Musí být unijní právo, zejména čl. 4 odst. 3 SEU v souvislosti se zásadami rovnocennosti a efektivity z něho dovozenými, vykládáno v tom smyslu, že zavazuje Oberster Gerichtshof, aby na základě návrhu dotčené osoby přezkoumal pravomocné rozhodnutí trestního soudu ohledně tvrzeného porušení unijního práva (zde: § 50 Listiny základních práv EU, článek 54 Schengenské prováděcí úmluvy, dále jen „SPÚ“), pokud vnitrostátní právo [§ 363a Strafprozessordnung (rakouského trestního řádu, dále jen „StPO“)] stanoví takový přezkum pouze ohledně údajného porušení EÚLP nebo některého z jejích dodatkových protokolů?


title: Věc C-472/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-472/09 P)
   2010/C 37/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komise Evropských společenství, Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               —

               zrušit napadnutý rozsudek,

               —

               vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšímu účastníku řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání. V řízení v prvním stupni došlo ke zkreslení předmětu věci a k porušení zásady kontradiktornosti. Došlo k porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla o hodnocení důkazů a nezohlednil obsah podkladů ve spise.
               Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením přijatým na základě rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla selektivnost opatření odůvodnit jinými skutečnostmi, než které jsou uvedeny v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení neslučitelnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující odůvodnění skutečnosti, že Tribunál nezohlednil existenci mimořádné okolnosti, jež sama o sobě či ve spojení s dalšími okolnostmi v dané věci brání Komisi nařídit vrácení podpory, jíž se týká sporné rozhodnutí.
               Tím, že se Tribunál domníval, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/02 a T-86/02 až T-88/02 nejsou srovnatelná z důvodu technicky zdanění a rozsahu zvýhodnění, se dopustil zkreslení předmětu řízení, nezohlednil zásadu kontradiktornosti, a navíc se dopustil zjevného porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že jednání Komise ve vztahu k daňové výjimce anebo daňový bonus za rok 1993 — jak to vyplývá z dokumentace ve věci, jež nebyla Tribunálem v rozporu s procesními předpisy zohledněna — nepředstavuje mimořádnou okolnost odůvodňující jakékoli legitimní očekávání v regulérnost daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 v spojení se zásadou proporcionality, jež brání nařízení vrátit investiční podporu nepřevyšující nejvyšší možnou regionální podporu.
               Tribunál se dopustil porušení zásady proporcionality, když rozhodl, že Komise uvedenou zásadu neporušila, když požadovala vrácení veškerých udělených daňových bonusů ve výši 45 % investic, namísto pouhého vrácení částek převyšujících nejvyšší možnou regionální podporu v Baskicku.

               3)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se provádění důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
               Tribunál se tím, že neprovedl navrhované dokazování, dopustil porušení základního práva žalobce na spravedlivý proces, neboť zamítnutím provedení důkazu podstatného pro žalobce porušil jeho právo na obhajobu. Návrhová žádání žalobce byla zamítnuta s odůvodněním, že nepředložil důkaz o tom, co chce dokázat neprovedeným důkazem: že výslovné konečné stanovisko Komise ke stížnosti z roku 1994 proti daňovým ustanovením z roku 1993 (včetně daňového bonusu), jež byla v podstatě totožná se spornými opatřeními, a v každém případě jednání Komise, které představuje mimořádnou okolnost, neboť takové jednání odůvodňovalo legitimní očekávání v regulérnost daňových opatření z roku 1993, vedlo k přijetí sporných daňových opatření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


title: Věc T-564/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen v. OHIM

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/15

         Žaloba podaná dne 28. července 2014 – Ahmed Mohamed Saleh Baeshen v. OHIM
   (Věc T-564/14)
   2014/C 380/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ahmed Mohamed Saleh Baeshen & Co. (Džidda, Saúdská Arábie) (zástupce: M. Vanhegan, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. května 2014 ve věci R 687/2014-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „TEAVANA“ pro služby zařazené do třídy 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 4 0 98  588

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem, Teavana Corporation

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení práva majitele ochranné známky Společenství v plném rozsahu, pokud jde o ochrannou známku Společenství č. 4 0 98  588,

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání jako nepřípustného

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) a článků 59 a 75 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-352/05: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Řecko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů — Ovoce a zelenina — Surový tabák — Skopové a kozí maso — Nedodržení platebních lhůt — Proporcionalita — Zvýšení sazby paušální opravy v případě opakovaného porušení )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Řecko v. Komise
   (Věc T-352/05) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů - Ovoce a zelenina - Surový tabák - Skopové a kozí maso - Nedodržení platebních lhůt - Proporcionalita - Zvýšení sazby paušální opravy v případě opakovaného porušení)
   2011/C 331/27
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně G. Kanellopoulos a S. Charitaki, poté I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2005/579/ES ze dne 20. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 199, s. 84) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v rámci zvláštních opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkajících se některých zemědělských produktů a v odvětvích ovoce a zeleniny, surového tabáku a skopového a kozího masa

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-142/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias (Směrnice 92/51/EHS — Pracovníci — Uznávání diplomů — Ergoterapeut)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-142/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias (1)

   (Směrnice 92/51/EHS - Pracovníci - Uznávání diplomů - Ergoterapeut)
   (2005/C 217/35)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-142/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 30. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 17. března 2004, v řízení Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   V případě, že neexistují prováděcí opatření přijatá ve lhůtě stanovené v článku 17 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, může se státní příslušník členského státu dovolávat článku 3 prvního pododstavce písm. a) této směrnice za tím účelem, aby v hostitelském členském státě získal povolení k výkonu takového regulovaného povolání, jako je ergoterapeut.
   Tuto možnost nelze podřídit schválení dokladů dotyčné osoby příslušnými vnitrostátními orgány.
   Vyrovnávací opatření upravená v čl. 4 odst. 1 směrnice 92/51 mohou být dotyčné osobě uložena, pouze pokud jsou stanovena vnitrostátní právní úpravou platnou v době posuzování dotčené žádosti.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-560/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 5. prosince 2014 – MM v. Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 5. prosince 2014 – MM v. Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General
   (Věc C-560/14)
   (2015/C 081/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court, Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: MM

      Žalovaný: Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

      Předběžná otázka

               1.

               Vyžaduje právo být vyslechnut stanovené v právu Evropské unie, aby byla žadateli o podpůrnou ochranu podle směrnice 2004/83/ES (1) přiznána možnost ústního projednání této žádosti, včetně práva předvolávat nebo vyslýchat svědky, jedná-li se o žádost podanou za okolností, kdy v příslušném členském státě existují dvě samostatná řízení, jež na sebe navazují a jejichž cílem je posoudit jednak žádosti o přiznání postavení uprchlíka a jednak žádosti o podpůrnou ochranu?

      (1)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, Úř. věst. L 304, s. 12.


title: Věc T-12/06: Žaloba podaná dne  19. ledna 2006  – Deltafina v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/49

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2006 – Deltafina v. Komise
   (Věc T-12/06)
   (2006/C 60/91)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deltafina (Řím, Itálie) (zástupci: F. Di Gianni, R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J. F. Bellis)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit pokutu nebo podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyni ve smyslu článku 2 rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávaném případě se žalobkyně domáhá zrušení pokuty ve výši 30 milionů euro, která jí byla uložena článkem 2 napadeného rozhodnutí, týmž jako ve věci T-11/06 Romana Tabacchi v. Komise, z důvodu, že Komise jí neoprávněně zbavila osvobození od pokut, které jí poskytla na základě bodu 8 b) sdělení Komise z roku 2002 o osvobození od pokut a snížení jejich výše ve věcech týkajících se dohod (1).
   V tomto ohledu je upřesněno, že žalovaná zrušila podmínečné osvobození poskytnuté žalobkyni z důvodu sdělení učiněného žalobkyní na zasedání řídící rady profesního sdružení APTI, na kterém uvedla, že podala Komisi žádost o příznivé zacházení.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               že Komisi předem uvědomila o nemožnosti neprozradit podání žádosti o příznivé zacházení;

               —

               že Komise připustila, že bylo pro Deltafina nemožné neprozradit, že podala žádost o příznivé zacházení;

               —

               že úředníci Komise Deltafina neinformovali, že ztratí podmínečné osvobození, jestliže prozradí, že podala žádost o příznivé zacházení;

               —

               že Deltafina nepodala svou žádost o příznivé zacházení ve vzájemné shodě se svými hlavními konkurenty a

               —

               že prozrazení ze strany Deltafina, že podala žádost o příznivé zacházení, žádným způsobem nenarušilo šetření Komise.

         Co se týče snížení pokuty, žalobkyně tvrdí:

               —

               že výše základu pokuty uložené Komisí je zjevně nepřiměřené a neúměrné vzhledem k malé hodnotě dotyčného trhu, sníženého obratu Deltafina a neexistenci dopadu porušení práva na trh;

               —

               že Komise nesprávně přičetla chování Deltafina její mateřské společnosti;

               —

               že snížení pokuty a hodnocení polehčujících okolností adekvátně neodráží specifické skutečnosti projednávaného případu ve světle zejména nového výkladu vyplývajícího ze sdělení z roku 2002.

      (1)  Úř. věst. C 45, 19.2.2002, s. 3.


title: Věc T-672/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 – August Wolff a Remedia v. Komise

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/31

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 – August Wolff a Remedia v. Komise
   (Věc T-672/14)
   (2014/C 439/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Německo), Remedia d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupci: P. Klappich, C. Schmidt a P. Arbeiter, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Evropské komise C (2014) 6030 final ze dne 19. srpna 2014 o povolení humánních léčivých přípravků pro lokální použití s vysokými koncentracemi estradiolu podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES v rozsahu, v jakém ukládá členským státům povinnosti ve vztahu k léčivým přípravkům pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedeným a neuvedeným v příloze I prováděcího rozhodnutí, které jsou uvedeny v prováděcím rozhodnutí, s výjimkou omezení, že léčivé přípravky pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedené v příloze I prováděcího rozhodnutí smějí být aplikovány pouze intravaginálně,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: porušení čl. 31 a násl. směrnice 2001/83/ES (1)

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že napadené prováděcí rozhodnutí je výsledkem formálně protiprávně zahájeného a provedeného řízení. Žalobkyně navíc uvádějí, že řízení bylo v rozporu s článkem 31 odst. 1 první větou směrnice 2001/83/ES zahájeno nikoli před rozhodnutím o žádosti o dodatečné povolení léčivého přípravku, ale po něm, a kromě toho se nejedná o zvláštní případ zájmu Unie. Zahájení řízení představuje kromě toho ve vztahu k první žalované obcházení předpisů na dodatečné povolování léčivých přípravků, které existují v Německu jako členském státě.

                           —

                           Dále žalobkyně tvrdí, že se řízením nezabýval příslušný vědecký výbor pro posouzení rizika a ve vědeckém výboru pro humánní léčivé přípravky, který se jednáním zabýval, byl zpravodajem ustanoven podjatý člen.

                           —

                           Krom toho první žalobkyně uvádí, že v rámci řízení o přezkoumání posudku nebyla řádně vyslyšena, pokud jde o jeden zásadní aspekt.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 116 první věty a čl. 126 první věty směrnice 2001/83/ES

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že prováděcí rozhodnutí je založeno na nedostatečném posouzení poměru využití a rizik léčivého přípravku. Zvláště nebyla uznána skutečnost, že během 45 let přítomnosti na trhu nebyla první žalobkyni předložena žádná hlášení o závažných rizicích při užití léčivého přípravku s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 %.

                           —

                           Krom toho Komise, na níž v tomto ohledu leží důkazní břemeno, nepředložila žádná nová vědecká data a informace, ze kterých by vyplývalo nové riziko při užití léčivého přípravku.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Porušení zásad proporcionality a rovného zacházení

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že varovná upozornění v informacích o výrobku a další omezení připuštění uvedení léčivého přípravku na trh a s tím spojené závazky, které stanoví prováděcí rozhodnutí, jsou nepřiměřená a porušují zásadu rovného zacházení. Zvláště omezení délky užívání se současným vyloučením opětovného užívání přípravku spolu se stanovenou úpravou informace o výrobku je nepřiměřené. V každém případě mělo být namísto omezení délky užívání se současným vyloučením opětovného užívání a s tím spojenými závazky nařízeno vypracování studie jako mírnější způsob přezkumu údajných pochybností o bezpečnosti.

      (1)  Směrnice 2001/83/ES Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).


title: Spojené věci C-101/11 P a C-102/11 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2012 — Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. José Manuel Baena Grupo, SA ( „Kasační opravný prostředek — (Průmyslový) vzor Společenství — Nařízení (ES) č. 6/2002 — Článek 6, čl. 25 odst. 1 písm. b) a e) a článek 61 — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující sedící postavu — Starší obrazová ochranná známka Společenství — Odlišný celkový dojem — Míra volnosti původce vzoru — Informovaný uživatel — Rozsah soudního přezkumu — Nedostatek odůvodnění“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/7

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. října 2012 — Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) v. José Manuel Baena Grupo, SA
   (Spojené věci C-101/11 P a C-102/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - (Průmyslový) vzor Společenství - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Článek 6, čl. 25 odst. 1 písm. b) a e) a článek 61 - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující sedící postavu - Starší obrazová ochranná známka Společenství - Odlišný celkový dojem - Míra volnosti původce vzoru - Informovaný uživatel - Rozsah soudního přezkumu - Nedostatek odůvodnění)
   2012/C 379/11
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel (zástupkyně: S. Míguez Pereira, abogada), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: José Manuel Baena Grupo (zástupce: C. Canela Giménez, abogado)

      Předmět věci

   Kasační opravné prostředky podané proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2010, Baena Grupo v. OHIM — Neuman a Galdeano del Sel (Sedící postava) (T-513/09), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. října 2009 (věc R 1323/2008-3)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených společností José Manuel Baena Grupo SA souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-101/11 P.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených společností José Manuel Baena Grupo SA souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-102/11 P.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-497/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Finanzamt Burgdorf v. Manfred Bog

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Finanzamt Burgdorf v. Manfred Bog
   (Věc C-497/09)
   2010/C 63/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Burgdorf

      Žalovaný: Manfred Bog

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o dodání ve smyslu článku 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1), pokud jsou prodávány pokrmy nebo jídla připravené k okamžité konzumaci?

               2)

               Záleží při odpovědi na první otázku na tom, zda jsou poskytovány dodatečné prvky služeb (dání k dispozici zařízení používaných během konzumace)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Má být pojem „potraviny“ uvedený v první kategorii přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají pouze potraviny „určené k vzetí s sebou“, tak jak jsou například typicky prodávány v obchodech s potravinami, nebo pod něj spadají také pokrmy nebo jídla, které byly vařením, smažením, pečením, nebo jiným způsobem připraveny k okamžité konzumaci?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Spojené věci C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P) v. Irsko, Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Opatření pro zachování zdrojů — Restrukturalizace odvětví rybolovu — Žádosti o zvýšení cílů víceletého orientačního programu VOP IV v oblasti tonáže — Zamítnutí žádosti)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P) v. Irsko, Komise Evropských společenství
   (Spojené věci C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Opatření pro zachování zdrojů - Restrukturalizace odvětví rybolovu - Žádosti o zvýšení cílů víceletého orientačního programu „VOP IV“ v oblasti tonáže - Zamítnutí žádosti)
   (2008/C 142/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P) (zástupci: D. Barry, solicitor a M. A. Collins, SC (C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P), jakož i posledně uvedení a P. Gallagher, SC (C-379/06 P)

      Další účastníci řízení: Irsko, Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a M. van Heezik, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise ES, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, které Komise obdržela a které se týkají nárůstu cílů MAGP IV s přihlédnutím ke zlepšování bezpečnosti, navigace na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce nad 12 m (oznámeno pod číslem K(2003) 1113 (Úř. věst. L 90, s. 48), avšak odmítnuty žaloby žalobců jako nepřípustné – Osoby, které nejsou osobně dotčeny zrušeným rozhodnutím.
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 13. června 2006, Boyle a další v. Komise (T-218/03 až T-240/03), se zrušuje jednak v rozsahu, v němž odmítl jako nepřípustné žaloby T. Flahertyho a L. Murphyho, jakož i společnosti Ocean Trawlers Ltd, směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů, a jednak v rozsahu, v němž určil, že žalobci ponesou vlastní náklady řízení.

               2)

               Rozhodnutí 2003/245 se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na plavidla T. Flahertyho a L. Murpyho, jakož i společnosti Ocean Trawlers Ltd.

               3)

               Komisi Evropských společností se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených T. Flahertym a L. Murphym, jakož i společností Ocean Trawlers Ltd jak v prvním stupni, tak v souvislosti s projednávanými kasačními opravnými prostředky.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.

      Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-488/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC) v. Administración General del Estado ( „Úmluva TIR — Celní kodex Společenství — Přeprava uskutečněná na základě karnetu TIR — Záruční sdružení — Nesrovnalosti při vykládce — Určení místa porušení předpisů — Výběr dovozního cla“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC) v. Administración General del Estado
   (Věc C-488/09) (1)

   (Úmluva TIR - Celní kodex Společenství - Přeprava uskutečněná na základě karnetu TIR - Záruční sdružení - Nesrovnalosti při vykládce - Určení místa porušení předpisů - Výběr dovozního cla)
   2011/C 63/16
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Asociación de Transporte International por Carretera (ASTIC)

      Žalovaný: Administración General del Estado

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad čl. 221 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), a čl. 454 odst. 3 a článku 455 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Přeprava uskutečněná na základě karnetu TIR — Porušení či nesrovnalosti — Místo — Řízení — Výběr a posteriori dovozních či vývozních cel

      Výrok

               1)

               Články 454 a 455 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je domněnka, že k vybrání celního dluhu je příslušný členský stát, na jehož území bylo zjištěno porušení předpisů spáchané během přepravy TIR, vyvrácena rozsudkem určujícím, že k uvedenému porušení předpisů došlo na území jiného členského státu, stávají se celní orgány posledně uvedeného státu příslušnými k vybrání celního dluhu, za podmínky, že skutkové okolnosti porušení předpisů byly soudu předloženy ve lhůtě dvou let ode dne, kdy o nich bylo uvědomeno záruční s družení pro území, na kterém bylo porušení zjištěno.

               2)

               Článek 455 odst. 1 nařízení č. 2454/93 ve spojení s čl. 11 odst. 1 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR, podepsané dne 14. listopadu 1975 v Ženevě, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nemůže záruční sdružení uplatňovat promlčecí lhůtu stanovenou v uvedených ustanoveních, jestliže mu celní orgány členského státu, za jehož území je odpovědné, ve lhůtě jednoho roku od data, kdy byly uvedené orgány informovány o vykonatelném rozsudku určujícím jejich příslušnost, oznámily skutečnosti vedoucí ke vzniku celního dluhu, který bude muset sdružení zaplatit do výše, za kterou ručí.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-330/11: Žaloba podaná dne 15. června 2011 — MasterCard a další v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/34

         Žaloba podaná dne 15. června 2011 — MasterCard a další v. Komise
   (Věc T-330/11)
   2011/C 238/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MasterCard, Inc. (Wilmington, Spojené státy), MasterCard International, Inc. (Wilmington, Spojené státy) a MasterCard Europe SPRL (Waterloo, Belgie) (zástupci: B. Amory, V. Brophy a S. McInnes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               v celém rozsahu zrušil zamítavé rozhodnutí Komise založené na výjimce podle čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43);

               —

               prohlásil výklad Komise týkající se článku 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 za právně neopodstatněný; a

               —

               uložil Komisi povinnost nést náklady řízení a nahradit náklady řízení žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 4 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož:

                           —

                           neprokázala, že jsou naplněny podmínky podle čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1049/2001;

                           —

                           důkazy, ze kterých Komise vychází, jsou fakticky nepřesné; a

                           —

                           existuje naléhavý veřejný zájem na zpřístupnění dokumentů, které EIM Business and Policy Research poskytnul v rámci studie o „nákladech a výhodách obchodníků v důsledku akceptace různých způsobů plateb“ (COMP/2009/D1/020).

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise právně pochybila, když porušila čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 a rovněž článek 2 Přílohy k rozhodnutí Komise, kterým se mění její jednací řád (Úř. věst. 2010, L 55, s. 60), jelikož:

                           —

                           protiprávně nechala znovu plynout lhůtu pro přezkum; a

                           —

                           protiprávně prodloužila lhůtu pro přezkum o 15 pracovních dní.


title: Věc T-19/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. OHIM — Impoxmetal (IKFŁT KRAŚNIK) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství IKFŁT KRAŚNIK — Starší obrazová ochranná známka Společenství FŁT — Relativní důvod odmítnutí — Nebezpečí záměny — Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. OHIM — Impoxmetal (IKFŁT KRAŚNIK)
   (Věc T-19/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství IKFŁT KRAŚNIK - Starší obrazová ochranná známka Společenství FŁT - Relativní důvod odmítnutí - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 178/17
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Polsko) (zástupce: J. Sieklucki, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Impexmetal S. A. (Varšava, Polsko) (zástupci: W. Trybowski a K. Pyszków, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2011 (věc R 2475/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Impexmetal S. A. a Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-625/14: Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Koule)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/28

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Koule)
   (Věc T-625/14)
   2014/C 351/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a C. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. června 2014 ve věci R 168/2014-5

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka s vyobrazením koule pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 21 a 30 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 37  541

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-84/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. dubna 2011 — Intesa Sanpaolo v. OHIM — MIP Metro (COMIT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství COMIT — Starší národní obrazová ochranná známka Comet — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. dubna 2011 — Intesa Sanpaolo v. OHIM — MIP Metro (COMIT)
   (Věc T-84/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství COMIT - Starší národní obrazová ochranná známka Comet - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96)
   2011/C 152/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Itálie) (zástupci: A. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: R. Kaase, J.-C. Plate a M. Berger, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. prosince 2007 (věc R 138/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG a Intesa Sanpaolo SpA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. prosince 2007 (věc R 138/2006-4) se zrušuje v rozsahu, v němž odmítá návrh společnosti Intesa Sanpaolo SpA ohledně výrobků spadajících do třídy 16.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Intesa Sanpaolo SpA.

               4)

               Společnost MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-431/13: Žaloba podaná dne 19. srpna 2013 — Métropole Gestion v. OHIM — Metropol (METROPOL)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/57

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2013 — Métropole Gestion v. OHIM — Metropol (METROPOL)
   (Věc T-431/13)
   2013/C 344/103
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Métropole Gestion (Paříž, Francie) (zástupce: M.-A. Roux Steinkühler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Metropol Investment Financial Company Ltd (Moskva, Rusko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil její žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho,

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém bylo zamítnuto prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou na základě ochranných známek č. 02 3 167 081, č. 02 3 167 084 a č. 794 040 a jiných nezapsaných označení,

               —

               potvrdil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém byla prohlášena částečná neplatnost ochranné známky č. 3 590 981 na základě starší ochranné známky č. 02 3 143 685,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „METROPOL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 3 590 981

      Majitelka ochranné známky Společenství: Metropol Investment Financial Company Ltd

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní slovní ochranná známka „METROPOLE“ a národní a mezinárodní obrazové ochranné známky „METROPOLE gestion“ pro služby zařazené do třídy36.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-323/11: Žaloba podaná dne 21. června 2011 — UCP Backus y Johnston v. OHIM (Tvar láhve)

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/36

         Žaloba podaná dne 21. června 2011 — UCP Backus y Johnston v. OHIM (Tvar láhve)
   (Věc T-323/11)
   2011/C 252/82
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Lima, Peru) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že žaloba proti druhému odvolacímu senátu OHIM ze dne 23. března 2011 vydanému ve věci R 2238/2010-2 byla podána včas a v náležité formě a

               —

               rozhodl o zrušení tohoto rozhodnutí a výslovně uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka spočívající ve formě láhve (přihláška č. 8 592 081) pro výrobky třídy 32 („pivo“)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-101/14: Žaloba podaná dne 6. října 2014 – ZZ v. OHIM

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/50

         Žaloba podaná dne 6. října 2014 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-101/14)
   (2015/C 007/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: Heinrich Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného uplatnit doložku – obsaženou v pracovní smlouvě žalobkyně, která stanoví ukončení pracovní smlouvy žalobkyně v případě, že žalobkyně nebude zařazena na rezervní seznam dalšího otevřeného výběrového řízení organizovaného Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) pro její funkční skupinu se zvláštním zaměřením na průmyslové a obchodní vlastnictví – na výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13, a návrh na náhradu škody za morální a nemajetkovou újmu, kterou žalobkyně utrpěla.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí OHIM, které bylo žalobkyni oznámeno dopisem OHIM ze dne 28. listopadu 2013, uplatnit doložku – obsaženou v článku 5 pracovní smlouvy žalobkyně, která stanoví ukončení pracovní smlouvy žalobkyně v případě, že žalobkyně nebude zařazena na rezervní seznam dalšího otevřeného výběrového řízení organizovaného Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) pro její funkční skupinu se zvláštním zaměřením na průmyslové a obchodní vlastnictví – na výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13, která byla vyhlášena dne 31. října 2013;

               —

               uložit OHIM povinnost zaplatit žalobkyni náhradu škody v přiměřené, Soudem určené výši, za morální a nemajetkovou újmu, kterou žalobkyně utrpěla na základě rozhodnutí OHIM uvedeného v bodě 1 návrhového žádání, a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-48/10: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Podmínky povolení pro stávající zařízení — Povinnost zajistit provoz takových zařízení v souladu s požadavky směrnice )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-48/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Podmínky povolení pro stávající zařízení - Povinnost zajistit provoz takových zařízení v souladu s požadavky směrnice)
   2011/C 13/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Alcover San Pedro, zmocněnec)

      Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Zařízení, která mohou mít vliv na emise do ovzduší, vody a půdy a na znečištění — Podmínky povolení stávajících zařízení

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice do 30. října 2007, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy práva Unie, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-54/07: Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2011 — Vtesse Networks v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Telekomunikace — Daň z obchodního majetku ve Spojeném království — Rozhodnutí o tom, že dotčené opatření nepředstavuje podporu — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2011 — Vtesse Networks v. Komise
   (Věc T-54/07) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Telekomunikace - Daň z obchodního majetku ve Spojeném království - Rozhodnutí o tom, že dotčené opatření nepředstavuje podporu - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 80/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Hertfordshire, Spojené království) (zástupci: H. Mercer, barrister, a J. Ballard, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a H. van Vliet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: AboveNet Communications UK Ltd (Londýn, Spojené království); Gamma Telecom Ltd (Newbury, Berkshire, Spojené království); a VTL (UK) Ltd (Egham, Surrey, Spojené království) (zástupci: I. Forrester, QC, C. Arhold a K. Struckmann, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: British Telecommunications plc (Londýn) (zástupci: G. Robert a C. Berg, solicitors); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. S. Vajdou, QC, a T. Morsheadem, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/951/ES ze dne 12. října 2006 o uplatňování daně z obchodního majetku tvořícího telekomunikační infrastrukturu ve Spojeném království [č. C-4/2005 (ex NN 57/2004, ex CP 26/2004)] (Úř. věst. L 383, s. 70).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Vtesse Networks Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd a British Telecommunications plc ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-596/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/18

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-596/14)
   2014/C 361/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba žalobkyně je přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014 a následné prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uvedenými ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1), nebo jsou těmto důvodům podobné.

      (1)  Úř. věst. C 290, s. 13.


title: Věc T-90/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. listopadu 2007 – Omega v. OHIM – Omega Engineering (Ω OMEGA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové a slovní ochranné známky (Ω OMEGA — Starší národní slovní ochranná známka OMEGA — Relativní důvody pro zamítnutí — Dovolávání se přihlašovatelem ochranné známky Společenství národní ochranné známky, která je totožná s přihlašovanou ochrannou známkou a je starší než namítaná národní ochranná známka — Nebezpečí záměny )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. listopadu 2007 – Omega v. OHIM – Omega Engineering (Ω OMEGA)
   (Věc T-90/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové a slovní ochranné známky (Ω OMEGA - Starší národní slovní ochranná známka OMEGA - Relativní důvody pro zamítnutí - Dovolávání se přihlašovatelem ochranné známky Společenství národní ochranné známky, která je totožná s přihlašovanou ochrannou známkou a je starší než namítaná národní ochranná známka - Nebezpečí záměny“)
   (2007/C 315/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omega SA (Bienne, Švýcarsko) (zástupci: původně P. González-Bueno Catalán de Ocón a E. Armijo Chávarri, poté P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastnice před Soudem: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Connecticut, Spojené státy) (zástupce: C. Algar, solicitor)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. prosince 2004 (věc R 330/2002-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Omega Engineering, Inc a OMEGA SA.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Omega SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc T-26/16: Žaloba podaná dne 22. ledna 2016 – Řecká republika v. Komise

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/29

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2016 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-26/16)
   (2016/C 111/35)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou a A. Ev. Basilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), oznámené pod č. C(2015) 7716 a zveřejněné v Úředním věstníku EU, řadě L 303, ze dne 20. 11. 2015, s. 35 a násl., v části, v níž se Řecké republice v návaznosti na kontroly IR/2009/004/GR a IR/2009/0017/GR ukládají jednorázové a paušální finanční opravy za zpoždění ve vymáhání neoprávněně vyplacených částek, za neposkytnutí údajů a obecně za nedostatky v postupech řízení dluhu v celkové výši 11 534 827,97 EUR, spolu se seznamem příloh k tomuto rozhodnutí; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
   Co se konkrétně týče paušální finanční opravy ve výši 10 % uložené pro finanční rok 2011, Řecká republika předkládá čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku právního základu pro uložení paušálních finančních oprav.

               2.

               V rámci druhého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, který se týká tvrzeného zpoždění ve vymáhání neoprávněně vyplacených částek, je vytýkáno, že uložení oprav v roce 2015 za nedostatky v kontrolním systému, které se týkají případů i před rokem 2000, v návaznosti na zjištění, která byla poprvé učiněna v roce 2011 v rozporu s právem na obhajobu řeckých orgánů a kterým Komise přisoudila nepřiměřený význam, porušuje obecnou zásadu právní jistoty a zásadu, že Komise musí jednat včas a v každém případě v přiměřené lhůtě.

               3.

               V rámci třetího žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, který se týká tvrzených nedostatků ve vymáhání neoprávněně vyplacených částek prostřednictvím započtení, je vytýkáno, že rozhodnutí Komise zcela postrádá dostatečné a jednoznačné odůvodnění a v každém případě bylo přijato na základě zjevně nesprávného posouzení.

               4.

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu směřujícího ke zrušení, který se týká výpočtu úroků vypořádaných podle kritéria 50/50 uvedeného v č. 31 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/2005 (1), jež je podle Komise nesprávný, a jejich následného neuvedení v příloze III, je tvrzeno, že se Komise dopustila nesprávného výkladu a použití ustanovení čl. 32 odst. 1 a 5 nařízení (ES) č. 1290/2005.

               5.

               Konečně, pokud jde o zbývající části napadeného prováděcího rozhodnutí Komise týkající se uložení jednorázových oprav v jednotlivých případech, které byly kontrolovány, je předkládán pátý žalobní důvod směřující ke zrušení, který po nezbytných úvodních poznámkách ke všem případům odkazuje samostatně na každou uloženou opravu a vychází z porušení článku 32 nařízení (ES) č. 1290/2005, z neurčitosti, ze zcela nedostatečného a nejednoznačného odůvodnění, z rozličného zjevně nesprávného posouzení Komise, z porušení zásad řádné správy a proporcionality a z překročení mezí diskreční pravomoci Komise při uložení sporných částek Řecké republice.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L. 209, s. 1).


title: Věc C-251/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Gävle Kraftvärme AB v. Länsstyrelsen i Gävleborgs län (Životní prostředí — Směrnice 2000/76/ES — Spalování odpadů — Kvalifikace zařízení na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny — Pojmy spalovací zařízení a  spoluspalovací zařízení )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta domstolen – Švédsko) – Gävle Kraftvärme AB v. Länsstyrelsen i Gävleborgs län
   (Věc C-251/07) (1)

   (Životní prostředí - Směrnice 2000/76/ES - Spalování odpadů - Kvalifikace zařízení na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny - Pojmy „spalovací zařízení“ a „spoluspalovací zařízení“)
   (2008/C 285/13)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gävle Kraftvärme AB

      Žalovaná: Länsstyrelsen i Gävleborgs län
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Högsta domstolen – Výklad čl. 3 odst. 4 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353) – Kvalifikace kombinované elektrárny a teplárny sestávající z několika pecí – Spalovací a spoluspalovací zařízení.
   Výrok

               1)

               Pokud zařízení na kombinovanou výrobou tepla a elektřiny zahrnuje více kotlů, je třeba každý kotel včetně jeho příslušenství považovat pro účely použití směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76 o spalování odpadů za samostatné zařízení.

               2)

               Zařízení musí být kvalifikováno jako „spalovací zařízení“, nebo „spoluspalovací zařízení“ ve smyslu čl. 3 bodů 4 a 5 směrnice 2000/76 podle svého hlavního účelu. Je věcí příslušných orgánů, aby identifikovaly tento účel na základě posouzení faktických prvků existujících v okamžiku, kdy je toto posuzování prováděno. V rámci takového posuzování je třeba zohlednit zejména rozsah výroby energie nebo hmotných produktů vyrobených dotčeným zařízením se zřetelem k množství spalovaného odpadu v tomto zařízení, jakož i stabilitu nebo kontinuitu této výroby.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-139/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 17. března 2010 — Prism Investments B.V. v. Jaap Anne Van der Meer v postavení insolvenčního správce Arilco Holland B.V.

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 17. března 2010 — Prism Investments B.V. v. Jaap Anne Van der Meer v postavení insolvenčního správce Arilco Holland B.V.
   (Věc C-139/10)
   2010/C 134/43
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Prism Investments BV

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Jaap Anne Van der Meer v postavení insolvenčního správce Arilco Holland B.V.

      Předběžná otázka

   Brání článek 45 nařízení č. 44/2001 (1) zamítnutí nebo zrušení prohlášení vykonatelnosti soudem, jenž má povinnost rozhodnout o opravném prostředku podle článků 43 nebo 44 tohoto nařízení, z jiného důvodu než důvodu uvedeného v článcích 34 a 35 tohoto nařízení, který je uplatněn proti výkonu rozhodnutí prohlášeného za vykonatelné a vznikl po vydání tohoto rozhodnutí, jako například důvod, že povinnosti uložené rozhodnutím byly splněny?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-220/09: Žaloba podaná dne 3. června 2009 — ERGO Versicherungsgruppe v. OHIM — Société de Développement et de Recherche Industrielle (ERGO)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/60

         Žaloba podaná dne 3. června 2009 — ERGO Versicherungsgruppe v. OHIM — Société de Développement et de Recherche Industrielle (ERGO)
   (Věc T-220/09)
   2009/C 180/110
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ERGO Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS (Chenôve, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) č. R 515/2008-4 ze dne 20. března 2009 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ERGO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3 a 5 (přihláška č. 3 292 638)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „URGO“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 (ochranná známka Společenství č. 989 863)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1)], neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc T-2/07: Žaloba podaná dne 2. ledna 2007 – Španělsko v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/31

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2007 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-2/07)
   (2007/C 56/61)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: J.M. Rodríguez Cárcamo)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí C(2006) 5102 ze dne 20. října 2006, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti skupině projektů č. 2001 ES 16 C PE 050 (sanace povodí řeky Júcar 2001 – skupina 2)

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise (2006) 5102 ze dne 20. října 2006 o snížení podpory z Fondu soudržnosti skupině projektů č. 2001 ES 16 C PE 050 prováděných ve Španělsku a nazvaných „sanace povodí řeky Júcar 2001 – skupina 2“.
   Jde o skupinu složenou celkem ze tří různých projektů, které získaly podporu ve výši 11 266 701 eur, sníženou ve smyslu napadeného rozhodnutí na 1 900 281 eur.
   Na podporu svých návrhových žádání žalující stát uplatňuje nesprávný a nekoherentní výklad směrnice 93/37/EHS (1), jak pokud jde o kritérium zkušenosti (čl. 30 odst. 1 a 2), tak pokud jde o použití systému průměrných cen (čl. 30 odst. 1).
   Ohledně zahrnutí kritéria zkušenosti, neuvedeného výslovně v použitelném právním předpisu, mezi kritéria pro přidělení, Španělské království tvrdí, že judikatura Společenství tuto možnost připouští, a že použití uvedeného kritéria nemůže být závažným a zjevným porušením právního řádu Společenství a v každém případě odpovídá omluvitelnému právnímu omylu odůvodněnému nejasností dotčeného ustanovení.
   Na druhou stranu žalující stát popírá, že uplatnění systému průměrných cen použitého v průběhu analýzy ekonomicky nejvýhodnější nabídky pro zadávané projekty, porušuje zásadu rovného zacházení diskriminací příliš nízkých nabídek ve srovnání s vyššími nabídkami.
   Podpůrně žalující stát rovněž uplatňuje porušení čl. H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 (2) z důvodu porušení zásady legitimního očekávání a zásady právní jistoty; a konkrétně ohledně smlouvy č. 2000/GV/2005 žalující stát uplatňuje porušení zásady proporcionality, jakož i porušení článku 19 výše uvedené směrnice č. 93/37.

      (1)  Směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst. L 130, 25.5.1994, s. 1).


title: Věc F-31/14: Žaloba podaná dne 29. března 2014 – ZZ a další v. Parlament

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/45

         Žaloba podaná dne 29. března 2014 – ZZ a další v. Parlament
   (Věc F-31/14)
   2014/C 184/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ a další (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení voleb do zaměstnaneckého výboru Evropského parlamentu, které proběhly na podzim 2013 a jejichž výsledky byly zveřejněny dne 28. listopadu 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit výsledky voleb do zaměstnaneckého výboru Evropského parlamentu, které, které proběhly na podzim 2013 a jejichž výsledky byly zveřejněny dne 28. listopadu 2013;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-35/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Alkarim for Trade and Industry v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Alkarim for Trade and Industry v. Rada
   (Věc T-35/15) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 161/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sýrie) (zástupci: J.-P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Étienne a S. Kyriakopoulou, poté S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 36), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 7), v rozsahu, v němž byl název žalobkyně zařazen na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Alkarim for Trade and Industry LLC.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Alkarim for Trade and Industry.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc C-294/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Elsacom NV ( „Osmá směrnice o DPH — Úprava vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku — Lhůta pro podání žádosti o vrácení — Prekluzivní lhůta“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/8

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Elsacom NV
   (Věc C-294/11) (1)

   (Osmá směrnice o DPH - Úprava vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku - Lhůta pro podání žádosti o vrácení - Prekluzivní lhůta)
   2012/C 250/13
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Žalovaná: Elsacom NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 7 odst. 1 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 1) — Lhůta šesti měsíců od konce kalendářního roku, v němž vznikla daňová povinnost, pro podání žádosti o vrácení daně — Právní povaha lhůty stanovené směrnicí

      Výrok

   Lhůta šesti měsíců pro podání žádosti o vrácení daně z přidané hodnoty, stanovená v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci poslední větě osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, je prekluzivní lhůtou.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-48/14: Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Pfizer v. Komise a EMA

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/15

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Pfizer v. Komise a EMA
   (Věc T-48/14)
   2014/C 78/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království) (zástupci: K. Bacon a M. Schaefer, barristers, I. Dodds-Smith, C. Stothers a J. Mulryne, solicitors)

      Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise a agentury EMA o nevydání prohlášení o souladu, obsažené v dopisech ze dne 11. a 15. listopadu 2013, a

               —

               uložil Komisi a agentuře EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z toho, že EMA tím, že tvrdila, že prohlášení o souladu týkající se registrace žalobkyně pro léčivý přípravek Vfend nemůže být vydáno dříve, než bude dokončeno hodnocení studií stanovených plánem pediatrického výzkumu, pokud jde o novou profylaktickou indikaci, špatně vyložila čl. 28 odst. 3 pediatrického nařízení (1).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 1).


title: Věc C-243/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budaörsi Városi Bíróság — Maďarsko) — Pannon GSM Zrt v. Erzsébet Sustikné Győrfi ( Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách — Právní účinky zneužívající klauzule — Pravomoc a povinnost vnitrostátního soudu posoudit bez návrhu zneužívající charakter ustanovení o soudní příslušnosti — Kritéria pro posouzení )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/19

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Budaörsi Városi Bíróság — Maďarsko) — Pannon GSM Zrt v. Erzsébet Sustikné Győrfi
   (Věc C-243/08) (1)

   („Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Právní účinky zneužívající klauzule - Pravomoc a povinnost vnitrostátního soudu posoudit bez návrhu zneužívající charakter ustanovení o soudní příslušnosti - Kritéria pro posouzení“)
   2009/C 180/32
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Budaörsi Városi Bíróság

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pannon GSM Zrt

      Žalovaná: Erzsébet Sustikné Győrfi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Budaörsi Városi Bíróság — Výklad směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Klauzule o soudní příslušnosti určující soud, v jehož obvodu se nachází sídlo poskytovatele služeb — Pravomoc vnitrostátního soudu, aby přezkoumal z moci úřední zneužívající charakter klauzule o soudní příslušnosti v rámci přezkumu své vlastní příslušnosti — Kritéria posouzení zneužívajícího charakteru klauzule

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že spotřebitel není zneužívající smluvní klauzulí vázán a že v tomto ohledu není nezbytné, aby tuto klauzuli nejprve úspěšně napadl.

               2)

               Vnitrostátní soud má povinnost posoudit z úřední povinnosti zneužívající charakter smluvní klauzule, pokud má k dispozici informace o právním a skutkovém stavu, které jsou pro tyto účely nezbytné. Považuje-li takovouto smluvní klauzuli za zneužívající, zdrží se jejího použití, vyjma případu, kdy s tím spotřebitel nesouhlasí. Tuto povinnost má vnitrostátní soud i při ověřování své vlastní místní příslušnosti.

               3)

               Je na vnitrostátním soudu, aby určil, zda takové smluvní ustanovení, jaké je předmětem sporu v původním řízení, splňuje kritéria, která jsou požadována k tomu, aby bylo ustanovení považováno za zneužívající ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice. Vnitrostátní soud přitom musí zohlednit skutečnost, že ustanovení obsažené ve smlouvě uzavřené mezi spotřebitelem a poskytovatelem nebo prodávajícím, které bylo do smlouvy vloženo, aniž bylo předmětem individuálního vyjednávání, a které zakládá výlučnou příslušnost soudu, v jehož obvodu se nachází sídlo poskytovatele nebo prodávajícího, může být považováno za zneužívající.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-594/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. listopadu 2016 – Enzo Buccioni v. Banca d’Italia

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 23. listopadu 2016 – Enzo Buccioni v. Banca d’Italia
   (Věc C-594/16)
   (2017/C 063/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Enzo Buccioni

      Odpůrkyně: Banca d’Italia

      Předběžné otázky

               1)

               Není zásada transparentnosti, jež je jasně zakotvená v článku 15 konsolidovaného znění Smlouvy o Evropské unii, pokud jde o její závazný obecný cíl, je-li (tato zásada) chápána v tom smyslu, že může být regulována právními nebo jim rovnocennými předpisy stanovenými v odstavci 3, jejichž obsah by mohl být projevem příliš široké diskreční pravomoci, která nemá právní základ v nadřazeném prameni evropského práva, podle kterého je nezbytné stanovit minimální zásady, od kterých se nelze odchýlit, v rozporu s podobným omezujícím záměrem v oblasti evropských právních předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, a to do té míry, že samotnou zásadu transparentnosti zbavuje smyslu i v případě, kdy zájem na přístupu souvisí se základními zájmy žadatele, které jsou zjevně srovnatelné se zájmy, ve prospěch kterých platí výjimky z příslušných omezení v dané oblasti?

               2)

               Nemají být v důsledku toho čl. 22 odst. 2, jakož i čl. 27 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, který svěřuje Evropské centrální bance zvláštní úkoly, pokud jde o politiky týkající se dohledu nad úvěrovými institucemi (1), vykládány jako nikoli výjimečné případy, ve kterých se lze odchýlit od nepřístupnosti dokumentů, avšak jako předpisy, které je třeba vykládat ve světle širšího účelu článku 15 konsolidovaného znění Smlouvy o Evropské unii, a které jsou jako takové založeny na obecné zásadě unijního práva, podle které přístup k dokumentům nelze omezovat, v souladu s rozumnou a přiměřenou rovnováhou potřeb úvěrového sektoru se základními zájmy střadatele, který se dostal do situace burden sharing, a to v závislosti na relevantních okolnostech zjištěných orgánem dohledu, který má organizační charakteristiky a pravomoci v daném odvětví podobné těm, které má Evropská centrální banka?

               3)

               Není proto třeba článek 53 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a o zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (Text s významem pro EHP) (2), a právní předpisy vnitrostátního právního řádu, které jsou s tímto ustanovením v souladu, uvést do souladu se zbývajícími předpisy a zásadami evropského práva uvedenými v bodě 1) v tom smyslu, že přístup lze umožnit v případě příslušné žádosti podané poté, co byla vůči bance nařízena nucená správní likvidace, i v případě, že žadatel nepožádá o přístup výhradně v rámci občanských soudních řízení, která byla zahájena na ochranu majetkových zájmů poškozených v důsledku nařízení nucené správní likvidace vůči bance, avšak i v případě, že se žadatel právě s cílem ověřit konkrétní možnost úspěchu v těchto občanských soudních řízeních obrátí se svou žádostí před jejich zahájením na soud pověřený členským státem chránit právo na přístup a transparentnost právě z důvodu úplné ochrany práva na obhajobu a soudní ochranu, se zvláštním ohledem na žádost střadatele, který již podstoupil účinky burden sharing v rámci postupu zaměřeného na řešení insolvence úvěrové instituce, u které uložil své úspory?

      (1)  Úř. věst. L 287, s. 63.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 338.