title: Věc T-663/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – International Gaming Projects v. OHIM (BIG BINGO) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIG BINGO — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – International Gaming Projects v. OHIM (BIG BINGO)
   (Věc T-663/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIG BINGO - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 078/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zástupkyně: M. D. Garayalde Niño, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2014 (věc R 755/2014-1) týkajícímu se zápisu slovního označení BIG BINGO jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti International Gaming Projects Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10.11.2014.


title: Věc T-585/10: Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Aitic Penteo v. OHIM — Atos Worldline (PENTEO)

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/30

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Aitic Penteo v. OHIM — Atos Worldline (PENTEO)
   (Věc T-585/10)
   2011/C 63/57
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aitic Penteo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Atos Worldline SA (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2010 ve věci R 774/2010-1 a vyhovět přihlášce ochranné známky Společenství č. 5480561;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2010 ve věci R 774/2010-1; a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PENTEO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5480561

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Beneluxu „XENTEO“ č. 772120 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 37, 38 a 42; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „XENTEO“ č. 863851 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 37, 38 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí porušuje: (i) článek 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod vyžadující rovné zacházení v souladu se zákonem, (ii) článek 9 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil starší práva žalobkyně, (iii) články 75 a 76 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil skutečnosti a důkazy včas předložené žalobkyní, a (iv) čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát správně neposoudil nebezpečí záměny.


               20.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/9

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 24. října 2016 soudem Frostating lagmannsrett ve věci Fosen-Linjen AS v. AtB AS
   (Věc E-16/16)
   (2017/C 123/10)
   Dopisem ze dne 24. října 2016, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 31. října 2016, požádal Frostating lagmannsrett (odvolací soud Frostating) Soudní dvůr o poradní stanovisko ve věci Fosen-Linjen AS v. AtB AS ohledně následujících otázek:

               1.

               Vylučují ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 89/665/EHS nebo jiná ustanovení uvedené směrnice uplatnění vnitrostátních pravidel pro přiznání náhrady škody v případě, kdy je přiznání náhrady škody v důsledku neuplatnění práva EHP v oblasti veřejných zakázek ze strany veřejného zadavatele podmíněno:

                           a)

                           existencí zavinění a nutností, aby se jednání veřejného zadavatele výrazně odchýlilo od přijatelného postupu?

                           b)

                           existencí významné chyby, pokud je zavinění ze strany veřejného zadavatele pouze částí širšího celkového posouzení?

                           c)

                           skutečností, že se veřejný zadavatel dopustil významné, závažné a zjevné chyby?

               2.

               Měla by být ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 89/665/EHS nebo jiná ustanovení uvedené směrnice vykládána v tom smyslu, že porušení určitého ustanovení práva EHP v oblasti zadávání veřejných zakázek, podle kterého veřejný zadavatel nemá volnost rozhodování, představuje samo o sobě dostatečně kvalifikované porušení, které může za určitých podmínek zakládat právo na přiznání škody?

               3.

               Vylučují ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 89/665/EHS nebo jiná ustanovení uvedené směrnice uplatnění vnitrostátních pravidel pro přiznání náhrady škody v případě, kdy je přiznání náhrady škody v důsledku neuplatnění práva EHP v oblasti veřejných zakázek ze strany veřejného zadavatele podmíněno tím, že dodavatel, který věc předkládá a žádá o náhradu škody, předloží jasný, tj. převažující důkaz, že [dotyčnému dodavateli] měla být daná zakázka zadána, pokud by se veřejný zadavatel nedopustil předmětné chyby?

               4.

               Vylučují ustanovení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 89/665/EHS nebo jiná ustanovení uvedené směrnice uplatnění vnitrostátních pravidel, na jejichž základě se veřejný zadavatel může zbavit odpovědnosti za škody, jestliže prohlásí, že dané nabídkové řízení mělo být v každém případě zrušeno v důsledku pochybení z jeho strany jiného, než je chyba, jíž se dovolává žalobce, pokud na takové pochybení nebylo upozorněno během nabídkového řízení? Pokud se na takové pochybení může veřejný zadavatel odvolat, vylučuje směrnice 89/665/EHS uplatnění vnitrostátního pravidla, na jehož základě musí dodavatel, který věc předložil, prokázat neexistenci takového pochybení?

               5.

               Jaké požadavky ukládá zásada rovného zacházení práva EHP veřejnému zadavateli v souvislosti s účinným ověřováním informací týkajících se kritérií pro zadání zakázky, jež jsou uvedeny v nabídkách? Je požadavek na účinné ověřování splněn, pokud veřejný zadavatel může potvrdit, že charakteristiky uvedené v nabídce byly zřejmě udány spolehlivým způsobem, na základě nabídkové dokumentace? Jak přesně musí být veřejný zadavatel schopen ověřit charakteristiky předmětu zakázky uvedené v nabídce? Pokud se uchazeč zaváže ke spotřebě v určité výši pro předmět zakázky a tento údaj je součástí hodnocení nabídek, je ověřovací povinnost veřejného zadavatele splněna, pokud veřejný zadavatel může potvrdit, že se jedná o spolehlivý údaj s určitou mírou nejistoty, například v rozmezí ±20 procent?
               Pokud má veřejný zadavatel ověřit údaje poskytnuté uchazečem v souvislosti s určitým kritériem pro zadání zakázky, může být požadavek na účinné ověřování nabídek podle zásady rovného zacházení veřejným zadavatelem splněn s přihlédnutím k dokumentům poskytnutým v nabídce na jiném místě?


title: Věc T-154/17: Žaloba podaná dne 9. března 2017 – Deichmann v. Komise

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/36

         Žaloba podaná dne 9. března 2017 – Deichmann v. Komise
   (Věc T-154/17)
   (2017/C 129/55)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deichmann SE (Essen, Německo) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a M. Meulenbelt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/2257 ze dne 14. prosince 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Chengdu Sunshine Shoes Co. Ltd., Foshan Nanhai Shyang Yuu Footwear Ltd. a Fujian Sunshine Footwear Co. Ltd., o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, jelikož napadené nařízení nemá právní základ. Podpůrně žalobkyně uvádí, že Komise nebyla oprávněna přijmout napadené nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU, jelikož nebyla přijata opatření, která jsou nezbytná k provedení rozsudku ze dne 4. února 2016, C&J Clark International (C-659/13 a C-34/14, EU:C:2016:74).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) 2016/1036 (1) a zásady právní jistoty zavedením antidumpingových cel na uskutečněný dovoz bot během platnosti nařízení č. 1476/2006 (2) a nařízení 1294/2009 (3).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 21 nařízení (EU) 2016/1036, jelikož antidumpingová cla byla zavedena bez opětovného posouzení zájmu Unie. Podle žalobkyně bylo v každém případě zjevně nesprávné rozhodnout, že zavedení antidumpingových cel bylo v zájmu Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5 odst. 1 a 4 SEU, jelikož byl přijat právní akt, který jde nad rámec toho, co je k dosažení cíle nezbytné.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (Úř. věst. 2009, L 352, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-424/02: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 75/439/EHS — Nakládání s odpadními oleji — Upřednostnění zpracovávání odpadních olejů regenerací)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-424/02: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/439/EHS - Nakládání s odpadními oleji - Upřednostnění zpracovávání odpadních olejů regenerací)
   (2004/C 228/15)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-424/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: M. Bethell, ve spolupráci s M. Demetriou), jejímž předmětem je určení, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji (Úř. věst. L 194, s. 23), ve znění směrnice Rady 87/101/EHS ze dne 22. prosince 1986 (Úř. věst. 1987, L 42, s. 43), která členským státům ukládá, aby přijaly opatření nezbytná pro upřednostnění zpracovávání odpadních olejů regenerací, a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, A. Rosas a S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj) a K. Lenaerts, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, tajemník: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo na základě čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji, ve znění směrnice Rady 87/101/EHS ze dne 22. prosince 1986, opatření nezbytná pro upřednostnění zpracovávání odpadních olejů regenerací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-608/12 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2014 – Greinwald GmbH v. Nicolas Wessang, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Článek 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Nezbytný obsah kasačního opravného prostředku“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2014 – Greinwald GmbH v. Nicolas Wessang, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-608/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Nezbytný obsah kasačního opravného prostředku“)
   2014/C 261/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Greinwald GmbH (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Další účastník řízení: Nicolas Wessang (zástupce: A. Grolée, advokát), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se odmítají.

               2)

               Společnost Greinwald GmbH ponese náklady řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               3)

               Nicolas Wessang ponese náklady řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-493/06: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 11. prosince 2007 – Tesco Stores Ltd v. MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/32

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 11. prosince 2007 – Tesco Stores Ltd v. MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-493/06) (1)

   (2008/C 64/47)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc T-189/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — ASM Brescia v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Přípustnost — Článek 87 odst. 3 písm. c) ES — Článek 86 odst. 2 ES )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — ASM Brescia v. Komise
   (Věc T-189/03) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Přípustnost - Článek 87 odst. 3 písm. c) ES - Článek 86 odst. 2 ES“)
   2009/C 180/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ASM Brescia SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: F. Capelli, F. Vitale a M. Valcada, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)

      Předmět

   Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               ASM Brescia SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-251/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Rennes (Francie) dne 23. května 2011 — Martial Huet v. Université de Bretagne occidentale

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Rennes (Francie) dne 23. května 2011 — Martial Huet v. Université de Bretagne occidentale
   (Věc C-251/11)
   2011/C 238/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Rennes

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Martial Huet

      Žalovaná: Université de Bretagne occidentale

      Předběžné otázky

   V případě, kdy stát rozhodne o obnovení zaměstnání zaměstnance, který byl dříve zaměstnán po dobu šesti let na základě smlouvy na dobu určitou, zahrnuje povinnost použít smlouvu na dobu neurčitou, jež je stanovena v článku 13 zákona ze dne 26. července 2005, s ohledem na cíle směrnice č. 1999/70 ze dne 28. června 1999 (1), nezbytně doslovné převzetí hlavních ustanovení poslední uzavřené smlouvy do nové smlouvy, zejména ustanovení týkajících se označení pracovního místa a odměny?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368)


title: Věc C-192/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — TeliaSonera Finland Oyj v. iMEZ Ab ( Odvětví telekomunikací — Elektronické komunikace — Směrnice 2002/19/ES — Článek 4 odst. 1 — Sítě a služby — Dohody o vzájemném propojení mezi telekomunikačními podniky — Povinnost vyjednávat v dobré víře — Pojem ,operátor veřejných komunikačních sítí — Články 5 a 8 — Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů — Podnik bez významné tržní síly )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — TeliaSonera Finland Oyj v. iMEZ Ab
   (Věc C-192/08) (1)

   („Odvětví telekomunikací - Elektronické komunikace - Směrnice 2002/19/ES - Článek 4 odst. 1 - Sítě a služby - Dohody o vzájemném propojení mezi telekomunikačními podniky - Povinnost vyjednávat v dobré víře - Pojem‚,operátor veřejných komunikačních sítí‘ - Články 5 a 8 - Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů - Podnik bez významné tržní síly“)
   2010/C 11/04
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TeliaSonera Finland Oyj

      Žalovaný: iMEZ Ab

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323) — Vnitrostátní právní úprava ukládající povinnost všem telekomunikačním podnikům, aby vyjednávaly o propojení s jinými telekomunikačními podniky — Dosah povinnosti vyjednávat a požadavky, které může vnitrostátní regulační orgán stanovit

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), ve spojení s pátým, šestým, osmým a devatenáctým bodem odůvodnění, jakož i s články 5 a 8 uvedené směrnice, brání vnitrostátní právní úpravě, jako je zákon o trhu s telekomunikacemi (Viestintämarkkinalaki) ze dne 23. května 2003, která neomezuje možnost uložit povinnost vyjednávat v otázce vzájemného propojení pouze na operátory veřejných komunikačních sítí. Předkládajícímu soudu přísluší s ohledem na status a povahu operátorů dotčených v původním řízení určit, zda lze tyto operátory kvalifikovat jako operátory veřejných komunikačních sítí.

               2)

               Vnitrostátní regulační orgán může považovat povinnost vyjednávání o vzájemném propojení za nesplněnou, pokud podnik bez významné tržní síly nabídne jinému podniku propojení za podmínek, které jsou jednostranně zaměřené a mohou bránit rozvoji konkurenčního trhu na úrovni koncového spotřebitele, protože uvedené podmínky brání zákazníkům druhého z podniků využívat služby posledně uvedeného podniku.

               3)

               Vnitrostátní regulační orgán může nařídit podniku, který nemá významnou tržní sílu, ale kontroluje přístup ke koncovým uživatelům, aby v dobré víře vyjednával s jiným podnikem buď o propojení obou dotčených sítí, pokud má být žadatel o takové připojení kvalifikován jako operátor veřejné komunikační sítě, nebo o interoperabilitě služeb textových zpráv a multimediálních zpráv, pokud uvedeného operátora nelze takto kvalifikovat.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-283/04: Žaloba podaná dne 9. července 2004 Georgia-Pacific S.A.R.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/34

         Žaloba podaná dne 9. července 2004 Georgia-Pacific S.A.R.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-283/04)
   (2004/C 262/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. července 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) Georgia-Pacific S.A.R.L., se sídlem v Lucemburku, zastoupenou Rebeccou Delorey, advokátkou.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil a změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu v tom, kde rozhodl, že ochranná známka č. 2 101 277 postrádá rozlišovací způsobilost k označení „rolí papíru pro použití v domácnosti, papírových utěrek, papírových ručníků“ v celém Společenství na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 a nově rozhodl, že zamítnutá ochranná známka má rozlišovací způsobilost.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Prostorová ochranná známka zobrazená ve formě motivu papírové utěrky

               Výrobky nebo služby:

               Výrobky zařazené do třídy 16 (role papíru pro použití v domácnosti, papírové utěrky, papírové ručníky) – přihláška č. 2 101 277

               Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:

               Zamítnutí zápisu průzkumovým referentem

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Napadené rozhodnutí porušuje ustanovení čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94.
               Označení je zjevně schopné grafického ztvárnění podle čl. 7 odst. 1 písm. a) a podle článku 4 nařízení.
               Označení není ani popisné ani obvyklé ani nesestává z formy dané povahou věci.
               Označení má dostatečnou rozlišovací způsobilost, aby vyhovělo nárokům čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení.


               23.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/9

         Žaloba společnosti Swisscom RE Aktiengesellschaft ze dne 9. července 2010 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-7/10)
   2010/C 256/09
   Společnost Swisscom RE Aktiengesellschaft, Kirchstrasse 12, 9490 Vaduz, LIECHTENSTEIN, zastoupená svým zmocněncem Dr. Michaelem Sánchezem Rydelskim, podala dne 9. července 2010 k Soudu ESVO žalobu na Kontrolní úřad ESVO.
   Swisscom RE Aktiengesellschaft žádá Soud ESVO, aby:

               1)

               buď zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 97/10/KOL ze dne 24. března 2010 týkající se zdaňování kaptivních pojišťoven podle zákona o daních Lichtenštejnska;

               2)

               nebo prohlásil za neplatné články 3 a 4 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 97/10/KOL, a to v rozsahu, v němž nařizují navrácení podpory podle článku 1 uvedeného rozhodnutí;
               a

               3)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce, tedy Swisscom RE Aktiengesellschaft, dceřiná společnost v plném vlastnictví společnosti Swisscom AG, prováděla kaptivní zajišťovací operace v Lichtenštejnsku pro společnost Swisscom Group od svého založení v roce 1997.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO nesprávně použil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Lichtenštejnská daňová opatření nepředstavují státní podporu, jelikož kaptivní pojišťovny a zajišťovny nejsou podniky ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP. Lichtenštejnské daňové opatření navíc nelze považovat za selektivní opatření podle čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Žalobce mimoto tvrdí, že:

                           —

                           pokud by Soud došel k závěru, že lichtenštejnská daňová opatření zahrnují státní podporu, pochybil Kontrolní úřad ESVO, když nařídil navrácení údajné podpory počínaje 6. listopadem 2001, a

                           —

                           Kontrolní úřad řádně nezdůvodnil hlavní body svého hodnocení, jak požaduje článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


title: Věc C-178/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polsko) – Alicja Sobczyszyn v. Szkoła Podstawowa w Rzeplinie „Řízení o předběžné otázce — Úprava pracovní doby — Směrnice 2003/88/ES — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Učitelé — Dovolená na zotavenou — Dovolená za kalendářní rok, která se překrývá s dovolenou na zotavenou — Nárok na poskytnutí dovolené za kalendářní rok v jiném období“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/17

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Polsko) – Alicja Sobczyszyn v. Szkoła Podstawowa w Rzeplinie
   (Věc C-178/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Učitelé - Dovolená na zotavenou - Dovolená za kalendářní rok, která se překrývá s dovolenou na zotavenou - Nárok na poskytnutí dovolené za kalendářní rok v jiném období“)
   (2016/C 335/22)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Alicja Sobczyszyn

      Žalovaná: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Výrok

   Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě či zvyklosti, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, podle níž může být pracovníkovi, který čerpal dovolenou na zotavenou, jež mu byla poskytnuta v souladu s vnitrostátním právem, v době dovolené za kalendářní rok stanovené v rozvrhu čerpání dovolených na pracovišti, kde je zaměstnán, odepřen po skončení dovolené na zotavenou nárok na čerpání placené dovolené za kalendářní rok v pozdější době, a to pokud se účel nároku na dovolenou na zotavenou liší od účelu nároku na dovolenou za kalendářní rok, což musí posoudit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27. 7. 2015.


title: Věc T-197/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Slovinsko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Plodiny na orné půdě“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Slovinsko v. Komise
   (Věc T-197/09) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Plodiny na orné půdě)
   2011/C 252/76
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovinská republika (zástupci: původně Ž. Cilenšek Bončina, zmocněnkyně, poté L. Bembič, zmocněnec, ve spolupráci s J. Sladičem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. van Rijn a K. Banks, poté F. Jimeno Fernández a M. Žebre, a konečně F. Jimeno Fernández a B. Rous, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/253/ES ze dne 19. března 2009 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (Úř. věst. L 75, s. 15) v rozsahu, v němž se týká Slovinské republiky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Slovinská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc C-353/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Flensburg – Německo) – Řízení zahájené Stefanem Grunkinem a Dorothee Reginou Paul (Právo volného pohybu a pobytu na území členských států — Mezinárodní právo soukromé v oblasti určování příjmení — Státní příslušnost jakožto jediný hraniční určovatel pro určení rozhodného práva — Nezletilé dítě, které se narodilo a bydlí v jednom členském státě a má státní příslušnost jiného členského státu — Neuznání jména získaného v členském státě narození a bydliště členským státem, jehož je dotyčná osoba státním příslušníkem)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Flensburg – Německo) – Řízení zahájené Stefanem Grunkinem a Dorothee Reginou Paul
   (Věc C-353/06) (1)

   (Právo volného pohybu a pobytu na území členských států - Mezinárodní právo soukromé v oblasti určování příjmení - Státní příslušnost jakožto jediný hraniční určovatel pro určení rozhodného práva - Nezletilé dítě, které se narodilo a bydlí v jednom členském státě a má státní příslušnost jiného členského státu - Neuznání jména získaného v členském státě narození a bydliště členským státem, jehož je dotyčná osoba státním příslušníkem)
   (2008/C 313/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Amtsgericht Flensburg
   Účastníci původního řízení
   Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
   za přítomnosti
   Leonharda Matthiase Grunkin-Paula, Standesamt Niebüll
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Amtsgericht Flensburg – Výklad článků 12 a 18 Smlouvy o ES – Vnitrostátní kolizní norma, která váže právo upravující příjmení osoby pouze na státní příslušnost – Odmítnutí členského státu státní příslušnosti dítěte uznat jeho příjmení složené z příjmení jeho rodičů, přičemž dítě se narodilo a má bydliště v jiném členském státě, kde je zaregistrováno pod tímto dvojím příjmením
   Výrok
   Za takových podmínek, jaké nastaly ve věci v původním řízení, brání článek 18 ES tomu, aby orgány členského státu odmítly na základě vnitrostátního práva uznat příjmení dítěte tak, jak bylo určeno a zapsáno v jiném členském státě, v němž se toto dítě, které má stejně jako jeho rodiče pouze státní příslušnost prvně uvedeného členského státu, narodilo a v němž má od té doby bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-222/08: Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Sanatur v. OHIM – Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/46

         Žaloba podaná dne 9. června 2008 – Sanatur v. OHIM – Sektkellerei Schloss Wachenheim (life light)
   (Věc T-222/08)
   (2008/C 223/80)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanatur GmbH (Singen, Německo) (zástupce: M. Wiume, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG (Trevír, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2008 ve věci R 1257/2006-1;

               —

               změnit napadené rozhodnutí v tom smyslu, že bude odvolání zamítnuto;

               —

               uložit vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů odvolacího řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „life light“ pro výrobky spadající do třídy 32 (přihláška č. 3 192 481).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sektkellerei Schloss Wachenheim AG.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá obrazová ochranná známka „LIGHT live“ pro výrobky spadající do třídy 32 (ochranná známka č. 302 00 216).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1, Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-306/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) ze dne 7. června 2005 ve věci Sociadead General de Autores y Editores de España (SGAE) proti Rafael Hoteles, S.A.

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) ze dne 7. června 2005 ve věci Sociadead General de Autores y Editores de España (SGAE) proti Rafael Hoteles, S.A.
   (Věc C-306/05)
   (2005/C 257/05)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) ze dne 7. června 2005 ve věci Sociadead General de Autores y Editores de España (SGAE) proti Rafael Hoteles, S.A., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 3. srpna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Představuje umístění televizních přístrojů, do kterých je kabelem šířen televizní signál zachycený satelitem nebo pozemní cestou, v hotelových pokojích akt sdělování veřejnosti, na který se vztahuje předpokládaná harmonizace vnitrostátních právních předpisů o ochraně autorského práva stanovená v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001?

               2)

               Je v rozporu s ochrannou autorského práva stanovenou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001, pokud je hotelový pokoj chápán jako čistě soukromý prostor, takže sdělování prostřednictvím televizních přístrojů, do kterých je šířen signál zachycený předtím hotelem, není považováno za sdělování veřejnosti?

               3)

               Pro účely ochrany autorského práva vůči sdělování veřejnosti stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001, lze považovat sdělování, které se uskutečňuje prostřednictvím televizního přijímače v hotelové ložnici, za sdělování veřejnosti, protože k dílu má přístup po sobě následující veřejnost?

      (1)  Směrnice 2001/29/ES o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10)


title: Věc T-512/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Green Source Poland v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/50

      Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Green Source Poland v. Komise
      (Věc T-512/14)
      (2014/C 395/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Green Source Poland sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupci: M. Merola a L. Armati, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2289 final ze dne 7. dubna 2014, v němž Komise odmítá poskytnout finanční příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj na navrhovaný velký projekt „Nákup a realizace inovativních výrobních technologií pro biosložky na výrobu biopaliv“, který je součástí operačního programu „Inovativní ekonomika“ pro strukturální pomoc v rámci konvergenčního cíle v Polsku.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise překročila své pravomoci podle článku 41 nařízení č. 1083/2006 (1) a porušila zásady právní jistoty a proporcionality, když přiznala de facto závazný účinek návrhu směrnice, který ještě nebyl schválen, tedy návrhu směrnice o nepřímých změnách využívání půdy (2). Žalobkyně tvrdí, že odmítnutí ve skutečnosti nevychází z toho, že projekt nedosahoval vysoké úrovně inovativnosti jako výrobní zařízení první generace na výrobu biopaliv z potravinářských plodin, ale z toho, že projekt nebyl v souladu s návrhem směrnice o nepřímých změnách využívání půdy, který podporuje druhou generaci biopaliv vyráběných z jiných než potravinářských plodin. Komise tedy při odmítnutí poskytnout příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj vycházela z budoucích právních předpisů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení, neboť Komise měla za to, že návrh směrnice o nepřímých změnách využívání půdy oslabuje životaschopnost navrhovaného zařízení. Žalobkyně tvrdí, že Komise měla nesprávně za to, že dlouhodobá hospodářská životaschopnost zařízení po roce 2020 by byla diskutabilní, a to na základě spekulací, že po roce 2020 bude finanční podpora poskytována jen na biopaliva vyráběná z jiných než potravinářských plodin.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zneužití řízení a porušení zásady proporcionality, neboť Komise postupně uplatňovala rozporuplné a umělé důvody za účelem odepření příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 41 nařízení č. 1083/2006, neboť Komise šla ve svém posouzení nad rámec kritérií stanovených v příslušeném operačním programu, když dospěla k závěru, že je třeba podporovat pouze „nejmodernější řešení“ a „nejinovativnější a nejnovější řešení“. Operační program však pouze odkazuje na nová a moderní řešení, což je třeba vykládat ve světle stávající míry rozvoje průmyslu a obchodu v Polsku a celkového cíle podpory rozvoje dotyčného regionu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 41 nařízení č. 1083/2006 a z porušení zásady řádné správy a náležité péče a povinnosti uvést odůvodnění.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází ze zneužití řízení a porušení zásad přiměřené lhůty a řádné správy, jakož i porušení čl. 41 odst. 2 nařízení č. 1083/2006, který stanoví lhůtu tří měsíců pro přijetí rozhodnutí o velkých projektech. Žalobkyně tvrdí, že Komise nepřetržitě vyzývala Polsko, aby stáhlo svoji žádost, a opakovala stejné otázky nebo doplňovala nové a nesouvisející otázky, čímž protáhla řízení na více než rok a půl, a snížila tak šance na realizaci navrhovaného projektu.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).

         (2)  Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a směrnice 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů, COM(2012) 595 final.


title: Věc F-162/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2013 — CL v. EEA ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Volno z důvodu nemoci — Opětovné zapojení — Povinnost péče — Psychické obtěžování“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/29

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2013 — CL v. EEA
   (Věc F-162/12) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Volno z důvodu nemoci - Opětovné zapojení - Povinnost péče - Psychické obtěžování)
   2014/C 39/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CL (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) (zástupci: O. Cornu, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí přijmout žalobce po volnu z důvodu nemoci zpět do služebního poměru po dni, ke kterému byl podle lékařských posudků způsobilý k práci.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CL ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013, s. 30.


title: Věc C-510/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 24. listopadu 2008 – Vera Mattner v. Finanzamt Velbert

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 24. listopadu 2008 – Vera Mattner v. Finanzamt Velbert
   (Věc C-510/08)
   (2009/C 44/47)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vera Mattner

      Žalovaný: Finanzamt Velbert
   Předběžné otázky
   Musí být článek 39 a článek 43 ES, jakož i článek 56 ES ve spojení s článkem 58 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu o vybírání darovací daně, která v situaci, kdy pozemek ležící v tuzemsku nabývá osoba-nerezident, stanoví pro tuto osobu pouze nezdanitelnou částku ve výši 1 100 eur, zatímco by při darování téhož pozemku byla poskytnuta nezdanitelná částka ve výši 205 000 eur, pokud by měl dárce nebo nabyvatel v době realizace darování své bydliště v dotčeném členském státu?


title: Věc T-172/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Gem-Year a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) v. Rada ( „Dumping — Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny — Podpora stížnosti výrobním odvětvím Společenství — Definice dotčeného výrobku — Újma — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Náklady nejdůležitějších vstupů odrážejí ve velké míře tržní hodnotu — Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Gem-Year a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) v. Rada
   (Věc T-172/09) (1)

   (Dumping - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Podpora stížnosti výrobním odvětvím Společenství - Definice dotčeného výrobku - Újma - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Náklady nejdůležitějších vstupů odrážejí ve velké míře tržní hodnotu - Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2012/C 366/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gem-Year Indrustrial Co. Ltd (Zhejiang. Čína); a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (Zhejiang) (zástupci: K. Adamantopoulos a Y. Melin, poté Y. Melin, V. Akritidis a F. Crespo, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, advokáty, poté J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a C. Clyne, zmocněnci); a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. Bourgeois, Y. van Gerven a E. Wäktare, poté J. Bourgeois, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Gem-Year Indrustrial Co. Ltd a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-264/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Belgische Staat v. Direct Parcel Distribution Belgium NV ( Celní kodex Společenství — Celní dluh — Částka cla — Články 217 a 221 — Vlastní zdroje Společenství — Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 — Článek 6 — Požadavek zaúčtování částky cla před jejím sdělením dlužníkovi — Pojem částky dlužné ze zákona )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Belgische Staat v. Direct Parcel Distribution Belgium NV
   (Věc C-264/08) (1)

   („Celní kodex Společenství - Celní dluh - Částka cla - Články 217 a 221 - Vlastní zdroje Společenství - Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 - Článek 6 - Požadavek zaúčtování částky cla před jejím sdělením dlužníkovi - Pojem částky „dlužné ze zákona““)
   2010/C 63/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgische Staat

      Žalovaná: Direct Parcel Distribution Belgium NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad čl. 217 odst. 1 a čl. 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (ve znění platném v roce 1992) (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) a článku 6 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Dodatečný výběr dovozního nebo vývozního cla — Požadavek zaúčtování částky cla před jejím sdělením dlužníkovi — Pojem „zápis do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů“ — Vrácení částek zaplacených bez právního důvodu

      Výrok

               1)

               Článek 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že „zaúčtování“ částky cla, které má být vybráno, upravené v tomto článku je „zaúčtováním“ uvedené částky, jak je definováno v čl. 217 odst. 1 uvedeného nařízení.

               2)

               „Zaúčtování“ ve smyslu čl. 217 odst. 1 nařízení č. 2913/92 je nutno rozlišovat od zápisu zjištěných nároků do účtů vlastních zdrojů ve smyslu článku 6 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství. Jelikož článek 217 nařízení č. 2913/92 neupravuje podrobná pravidla pro „zaúčtování“ ve smyslu tohoto ustanovení, a tudíž ani minimální technické nebo formální požadavky, musí být toto zaúčtování provedeno tak, aby bylo zajištěno, že příslušné celní orgány zapíší přesnou částku dovozního nebo vývozního cla, která vyplývá z celního dluhu, do účetních dokladů nebo na jiný rovnocenný nosič údajů, aby tak bylo zejména možné s jistotou prokázat zaúčtování dotyčných částek, a to i ve vztahu k dlužníkovi.

               3)

               Článek 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že sdělení částky dovozního nebo vývozního cla, které má být zaplaceno, celními orgány odpovídajícím postupem dlužníkovi může být platně provedeno pouze tehdy, byla-li předtím částka tohoto cla uvedenými orgány zaúčtována. Členské státy nemusejí přijmout zvláštní procesní pravidla týkající se podmínek, za kterých musí být dlužníkovi sdělena částka uvedeného cla, pokud mohou být na uvedené sdělení uplatněna vnitrostátní procesní pravidla s obecnou působností, která zajišťují adekvátní informovanost dlužníka cla a která této osobě mohou zaručit obhajobu jejích práv s úplnou znalostí skutkových okolností případu.

               4)

               Právo Společenství nebrání tomu, aby vnitrostátní soud vycházel z domněnky, týkající se prohlášení celních orgánů, že částka dovozního nebo vývozního cla byla „zaúčtována“ ve smyslu článku 217 celního kodexu před jejím sdělením dlužníkovi, za předpokladu, že bude dodržena zásada efektivity a zásada rovnocennosti.

               5)

               Článek 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že před sdělením částky cla, které má být vybráno, musí celní orgány dotyčného členského státu provést zaúčtování této částky a nebyla-li částka řádně zaúčtována v souladu s čl. 217 odst. 1 nařízení č. 2913/92, nemůže být těmito orgány vybrána; tyto si zachovávají možnost provést nové sdělení této částky, dodrží-li podmínky upravené v čl. 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92 a ustanovení o promlčení platná k datu vzniku celního dluhu.

               6)

               Pokud částka dovozního nebo vývozního cla zůstává „dlužná ze zákona“ ve smyslu prvního pododstavce čl. 236 odst. 1 nařízení č. 2913/92, i když byla sdělena dlužníkovi, aniž by předtím byla zaúčtována v souladu s čl. 221 odst. 1 tohoto nařízení, nic to nemění na tom, že pokud již takové sdělení není možné z důvodu, že uplynula lhůta stanovená v čl. 221 odst. 3 uvedeného celního kodexu, musí být tato částka dlužníkovi členským státem, který ji vybral, v zásadě vrácena.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc T-650/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – LG Electronics v. EUIPO (QD) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška k zápisu slovní ochranné známky Evropské unie QD — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – LG Electronics v. EUIPO (QD)
   (Věc T-650/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška k zápisu slovní ochranné známky Evropské unie QD - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupce: R. Schiffer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. května 2016 (věc R 2046/2015-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení QD jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti LG Electronics, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc C-311/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Mons — Belgie) — Société de Gestion Industrielle (SGI) v. Belgický stát ( Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Přímé daně — Právní předpisy v oblasti daně z příjmu — Určení zdanitelného příjmu společností — Společnosti nacházející se ve vztahu závislosti — Zvláštní nebo bezúplatná výhoda poskytnutá společností-rezidentem společnosti usazené v jiném členském státě — Připočtení částky dotčené výhody k vlastnímu zisku společnosti-rezidenta, která tuto výhodu poskytla — Vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy — Boj proti daňovým únikům — Předcházení zneužívajícím praktikám — Proporcionalita )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Mons — Belgie) — Société de Gestion Industrielle (SGI) v. Belgický stát
   (Věc C-311/08) (1)

   („Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Přímé daně - Právní předpisy v oblasti daně z příjmu - Určení zdanitelného příjmu společností - Společnosti nacházející se ve vztahu závislosti - Zvláštní nebo bezúplatná výhoda poskytnutá společností-rezidentem společnosti usazené v jiném členském státě - Připočtení částky dotčené výhody k vlastnímu zisku společnosti-rezidenta, která tuto výhodu poskytla - Vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy - Boj proti daňovým únikům - Předcházení zneužívajícím praktikám - Proporcionalita“)
   2010/C 63/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Mons

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société de Gestion Industrielle (SGI)

      Žalovaný: Belgický stát

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Mons — Výklad čl. 12, 43, 48 a 56 ES — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která stanovuje zdanění zvláštní nebo bezúplatné výhody u společnosti-rezidenta, kterou tato společnost poskytla společnosti usazené v jiném členském státě, k níž existují vztahy závislosti, ale nestanovuje takové zdanění, pokud je tatáž výhoda poskytnuta společnosti-rezidentu

      Výrok

   Článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle níž je zvláštní nebo bezúplatná výhoda zdaněna u společnosti-rezidenta, byla-li tato výhoda poskytnuta společnosti usazené v jiném členském státě, k níž je tato první společnost přímo či nepřímo ve vztahu závislosti, zatímco společnost-rezident nemůže být z takové výhody zdaněna, byla-li tato výhoda poskytnuta jiné společnosti-rezidentovi, k níž je tato první společnost ve vztahu závislosti. Předkládajícímu soudu nicméně přísluší ověřit, že taková právní úprava, jako je úprava dotčená v původním řízení, nepřekračuje meze toho, co je k dosažení cílů společně sledovaných touto právní úpravou nezbytné.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-356/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Rechtbank van Koophandel Brusel (Belgie) ze dne 29. července 2004 ve věci Lidl Belgium GmbH & Co KG proti NV Etablissementen Franz Colruyt

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Rechtbank van Koophandel Brusel (Belgie) ze dne 29. července 2004 ve věci Lidl Belgium GmbH & Co KG proti NV Etablissementen Franz Colruyt
   (Věc C-356/04)
   (2004/C 273/23)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Rechtbank van Koophandel Brusel (Belgie) ze dne 29. července 2004 ve věci Lidl Belgium GmbH & Co KG proti NV Etablissementen Franz Colruyt, který došel kanceláři Soudního dvora dne 18. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Rechtbank van Koophandel Brusel žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být čl. 3a odst. 1 písm. a) směrnice 84/450/EHS (1) (jak byl zaveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES (2) ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu) vykládán tak, že je srovnání obecné hladiny cen zadavatele reklamy a soutěžitelů, v jejímž rámci je na základě srovnání cen vybraných vzorků výrobků provedena extrapolace, nepřípustné, neboť je jím v každém případě vzbuzován dojem, že zadavatel reklamy je ohledně svého celkového sortimentu zboží levnější, ačkoliv se provedené srovnání vztahuje pouze na omezený výběr vzorků, ledaže by reklama umožňovala zjistit, kolik a jaké výrobky zadavatele reklamy na straně jedné a srovnávaného soutěžitele na straně druhé budou srovnávány, a umožňuje určit, kde jsou ve srovnání umístěni srovnávaní soutěžitelé a jak vysoké jsou jejich ceny ve srovnání s cenami zadavatele reklamy a jinými srovnávanými soutěžiteli?

               2.

               Musí být čl. 3a odst. 1 písm. b) směrnice 84/450/EHS (jak byl zaveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu) vykládán tak, že srovnávací reklama je přípustná pouze tehdy, jestliže se srovnání týká jednotlivého zboží nebo služeb, které slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel, a určitý sortiment zboží je vyloučen také tehdy, jestliže sortiment ve svém celku, ale nikoliv nezbytně s ohledem na každou svou část slouží stejným potřebám nebo je zamýšlen pro stejný účel?

               3.

               Musí být čl. 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450/EHS (jak byl zaveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu) vykládán tak, že je srovnávací reklama, v rámci které jsou srovnávány ceny výrobků nebo obecná cenová hladina u soutěžitelů, objektivní pouze tehdy, jestliže uvede srovnávané výrobky a ceny zadavatele reklamy a všech soutěžitelů, kterých se srovnání týká, a umožní zjistit ceny použité zadavatelem reklamy a jeho soutěžiteli, přičemž musí být v tomto případě veškeré výrobky, které jsou srovnávány, uvedeny výslovně v členění podle jednotlivých dodavatelů?

               4.

               Musí být čl. 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450/EHS (jak byl zaveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu) vykládán tak, že rys uvedený ve srovnávací reklamě splňuje požadavek ověřitelnosti ve smyslu tohoto článku pouze tehdy, pokud může být jeho správnost ověřena těmi, kterým je reklama určena, anebo stačí, že může být ověřena třetími osobami, kterým reklama určena není?

               5.

               Musí být čl. 3a odst. 1 písm. c) směrnice 84/450/EHS (jak byl zaveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu) vykládán tak, že cena výrobků a obecná hladina cen soutěžitelů jako takové představují ověřitelný rys?

      (1)  Úř. věst. L 250, 19.9.1984, s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 290, 23.10.1997, s. 18.


title: Věc T-497/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — CEPSA v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Španělský trh s penetračním bitumenem — Každoroční dohody o rozdělení trhu a koordinaci cen — Překlad oznámení žalobních výtek — Přičitatelnost protiprávního jednání — Přiměřená lhůta — Zásada nestrannosti — Výpočet výše pokuty — Právní moc“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — CEPSA v. Komise
   (Věc T-497/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Španělský trh s penetračním bitumenem - Každoroční dohody o rozdělení trhu a koordinaci cen - Překlad oznámení žalobních výtek - Přičitatelnost protiprávního jednání - Přiměřená lhůta - Zásada nestrannosti - Výpočet výše pokuty - Právní moc)
   2013/C 336/29
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně O. Armengol i Gasull, P. Pérez-Llorca Zamora a Á. Pascual Morcillo, poté O. Armengol i Gasull a J. Rodríguez Cárcamo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, zástupce, ve spolupráci původně s J. Rivas Andrésem, advokát, a M. Heenan Brónou, solicitor, poté J. Rivas Andrésem a J. Gutiérrez Gisbertem, advokát, a nakonec J. Rivas Andrésem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 4441 final ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/38710 — Bitumen (Španělsko)], jakož i návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni tímto rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Návrhová žádání Evropské komise týkající se výše pokuty se zamítají.

               3)

               Společnosti Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-188/08: Žaloba podaná dne 13. května 2008 – infeurope v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/48

         Žaloba podaná dne 13. května 2008 – infeurope v. Komise
   (Věc T-188/08)
   (2008/C 171/91)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: infeurope SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Evropská komise opomenula zrušit rozhodnutí o udělení rámcových smluv podle zadávacího řízení AO/026/06 OHIM o poradenských službách, auditech a studiích;

               —

               určit, že Evropská komise opomenula vypovědět konkrétní smlouvy uzavřené na základě zmíněných rámcových smluv;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila částku 35 950 eur zvýšenou o 4 % úrok z částky 33 050 eur ode dne 19. prosince 2006, o 4 % úrok z částky 2 900 eur ode dne 14. prosince 2007, popřípadě 8 % úrok z částky 35 950 eur ode dne vyhlášení rozsudku;

               —

               nařídit Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila částku 646 631,27 eur zvýšenou o 4 % úrok z uvedené částky ode dne 14. května 2008, popřípadě 8 % úrok z uvedené částky ode dne vyhlášení rozsudku;

               —

               nařídit Evropské komisi, aby předložila určité doklady ohledně postupu hodnocení předložených nabídek;

               —

               uložit Evropské Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá určení, že Komise opomenula zrušit rozhodnutí přijaté Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM), na jehož základě bylo uzavřeno několik rámcových smluv pro poskytování služeb údržby IT v souladu se zadávacím řízením AO/026/06 OHIM ohledně „E-Alicante: poradenské služby, audity a studie“ (1), a že opomenula vypovědět odpovídající konkrétní smlouvy uzavřené na základě těchto rámcových smluv.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-176/08, infeurope v. Komise.

      (1)  Úř. věst. 2006 S 210-223510.


title: Věc C-344/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Torino (Itálie) dne 9. června 2017 – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Torino (Itálie) dne 9. června 2017 – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
   (Věc C-344/17)
   (2017/C 330/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Torino

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: IJDF Italy Srl

      Žalovaní: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando

      Předběžná otázka

   Musí být směrnice 93/13/EHS (1), čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které v případě souvisejících věcí, zejména v případě žaloby uplatňující práva ze záruky související s hlavní věcí, stanoví společné projednání před stejným soudem, ačkoli je na základě tohoto ustanovení k řízení ve věci žaloby uplatňující práva ze záruky příslušný jiný soud, než je soud, v jehož obvodě má spotřebitel místo pobytu nebo bydliště, včetně adresy pro účely doručování?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc F-68/11: Žaloba podaná dne 15. července 2011 — ZZ v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/52

         Žaloba podaná dne 15. července 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-68/11)
   2011/C 282/98
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise o ukončení pracovní smlouvy žalobkyně na dobu neurčitou.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu Evropské unie:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv (OOUS) ze dne 30. září 2010 o ukončení její pracovní smlouvy na dobu neurčitou;

               —

               zároveň, pokud to bude nezbytné, zrušil rozhodnutí OOUS ze dne 14. dubna 2011, kterým se zamítá stížnost podaná dne 23. prosince 2010 podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Volba předsedů senátů

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/1

         Volba předsedů senátů
   (2005/C 31/01)
   Na schůzi dne 6. října 2004 soudci Soudního dvora na základě čl. 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu zvolili p. Lenaertse předsedou čtvrtého senátu, pí Silva de Lapuerta předsedou pátého senátu a p. Borg Bartheta předsedou šestého senátu na dobu jednoho roku do 6. října 2005.
   Složení čtvrtého, pátého a šestého senátu je následující:
   Čtvrtý senát
   p. Lenaerts, předseda,
   pí Colneric, p. Cunha Rodrigues, p. Schiemann, p. Juhász, p. Ilešič a p. Levits, soudci.
   Pátý senát
   pí Silva de Lapuerta, předseda,
   p. Gulmann, p. Schintgen, p. Makarczyk, p. Kūris, p. Arestis a p. Klučka, soudci.
   Šestý senát
   p. Borg Barthet, předseda,
   p. La Pergola, p. Puissochet, pí Macken, p. von Bahr, p. Malenovský a p. Lõhmus, soudci.


title: Věc C-305/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour d'arbitrage (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věcech Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres a Ordre des barreaux flamands a Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour d'arbitrage (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věcech Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres a Ordre des barreaux flamands a Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres
   (Věc C-305/05)
   (2005/C 243/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour d'arbitrage (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věcech Ordre des barreaux francophones et germanophones, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres a Ordre des barreaux flamands a Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles proti Conseil des ministres, který došel kanceláři Soudního dvora dne 29. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'arbitrage (Belgie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Porušuje čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2001/97/ES ze dne 4. prosince 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/308/EHS o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz (1), právo na spravedlivý proces zaručené článkem 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a následně čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii tím, že nový čl. 2a odst. 5 vložený do směrnice 91/308/EHS ukládá zahrnout příslušníky nezávislých právnických profesí bez vyloučení advokátů do oblasti působnosti téže směrnice, jejímž předmětem je v podstatě uložit fyzickým a právnickým osobám, na které se vztahuje, povinnost informovat orgány odpovědné za boj proti praní peněz o všech skutečnostech, které by mohly být náznakem takového jednání (článek 6 směrnice 91/308/EHS nahrazený čl. 1 odst. 5 směrnice 2001/97/ES)?

      (1)  Úř. věst. L 344, 28.12.2001, s. 76.


title: Věc C-371/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Benetton Group SpA v. G-Star International BV (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 3 odst. 1 písm. e) třetí odrážka a odstavec 3 — Označení — Tvar, který dává zboží podstatnou hodnotu — Užívání — Reklamní kampaně — Přitažlivost tvaru získaná před podáním přihlášky k zápisu z důvodu jeho známosti jakožto rozlišujícího označení)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Benetton Group SpA v. G-Star International BV
   (Věc C-371/06) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 3 odst. 1 písm. e) třetí odrážka a odstavec 3 - Označení - Tvar, který dává zboží podstatnou hodnotu - Užívání - Reklamní kampaně - Přitažlivost tvaru získaná před podáním přihlášky k zápisu z důvodu jeho známosti jakožto rozlišujícího označení)
   (2007/C 269/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Benetton Group SpA

      Žalovaná: G-Star International BV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 3 odst. 1 písm. e) třetí odrážky první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) – Džíny, jejichž rozlišujícím označením je jejich povaha pracovního oděvu nebo oděvu pro motocyklisty, jež má nákolenice – Označení tvořené tvarem, který dává zboží podstatnou hodnotu
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 písm. e) třetí odrážka první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že tvar zboží, který dává zboží podstatnou hodnotu, nemůže tvořit ochrannou známku na základě čl. 3 odst. 3 této směrnice, jestliže před podáním přihlášky k zápisu získal přitažlivost z důvodu své obecné známosti jakožto rozlišujícího označení v důsledku reklamních kampaní propagujících zvláštní vlastnosti dotčeného zboží.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-73/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 11. února 2013 — T

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 11. února 2013 — T
   (Věc C-73/13)
   2013/C 147/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: T

      Předběžné otázky

               1)

               Je článek 82 nařízení prezidenta republiky č. 115 ze dne 30. května 2002 týkající se vyúčtování bezplatné právní pomoci v italském právním řádu — v části, v níž stanoví, že honorář a náhrady přináležející obhájci stanoví soud rozhodnutím při respektování profesního tarifu tak, aby každopádně nepřevyšovaly průměrné hodnoty platných profesních tarifů týkajících se honorářů, poplatků a náhrad, s přihlédnutím k povaze poskytnutých služeb a k dopadu provedených úkonů na procesní postavení zastupované osoby — v souladu s čl. 47 odst. 3 [Listiny základních práv] Evropské unie, jenž zakotvuje, že bezplatná právní pomoc je poskytnuta všem, kdo nemají dostatečné prostředky, pokud je to nezbytné k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti?

               2)

               Je článek 82 nařízení prezidenta republiky č. 115 ze dne 30. května 2002 týkající se vyúčtování bezplatné právní pomoci v italském právním řádu — v části, v níž stanoví, že honorář a náhrady přináležející obhájci stanoví soud rozhodnutím při respektování profesního tarifu tak, aby každopádně nepřevyšovaly průměrné hodnoty platných profesních tarifů týkajících se honorářů, poplatků a náhrad, s přihlédnutím k povaze poskytnutých služeb a k dopadu provedených úkonů na procesní postavení zastupované osoby — v souladu s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, jak je proveden do právních předpisů Společenství ve smyslu čl. 52 odst. 3 [Listiny základních práv] Evropské unie a článku 6 [SEU]?


title: Věc T-221/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. července 2006 – Belgie v. Komise ( EZOZF — Schválení účetní závěrky — Plodiny na orné půdě — Kontrola ploch založená na systému leteckého ortografického zobrazování (SLZ) — Rozdíl mezi prohlášenou plochou a plochou vyplývající ze systému SLZ — Správní kontrola a kontrola na místě — Škoda pro EZOZF )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. července 2006 – Belgie v. Komise
   (Věc T-221/04) (1)

   („EZOZF - Schválení účetní závěrky - Plodiny na orné půdě - Kontrola ploch založená na systému leteckého ortografického zobrazování (SLZ) - Rozdíl mezi prohlášenou plochou a plochou vyplývající ze systému SLZ - Správní kontrola a kontrola na místě - Škoda pro EZOZF“)
   (2006/C 224/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: původně A. Goldman a E. Dominkovits, dále M. Wimmer, zmocněnci, ve spolupráci s H. Gilliamsem, P. de Bandtem a L. Goossensem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 40, s. 31) v rozsahu, v němž stanoví paušální opravu 2 % výdajů, které prohlásila Belgie v oblasti plodin na orné půdě.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004 (Věc C-176/04)


title: Věc T-325/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató v. EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Choco Love — Starší slovní ochranná známka Evropské unie CHOCOLATE, starší národní slovní ochranná známka CSOKICSŐ a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Chocolate Brown — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. ledna 2017 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató v. EUIPO – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
   (Věc T-325/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Choco Love - Starší slovní ochranná známka Evropské unie CHOCOLATE, starší národní slovní ochranná známka CSOKICSŐ a starší obrazová ochranná známka Evropské unie Chocolate Brown - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 070/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: Á. László, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: I. Moisescu a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Budapešť)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. března 2015 (věc R 1369/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató a Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. ponese vlastí náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc C-24/05 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2006 – August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Trojrozměrná ochranná známka — Trojrozměrný tvar bonbónu světle hnědé barvy — Rozlišovací způsobilost)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2006 – August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-24/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Trojrozměrná ochranná známka - Trojrozměrný tvar bonbónu světle hnědé barvy - Rozlišovací způsobilost)
   (2006/C 212/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: August Storck KG (zástupci: I. Rohr, H. Wrage-Molkenthin a T. Reher, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, Storck v. OHIM (T-396/02), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti zamítnutí zápisu trojrozměrné ochranné známky představované tvarem bonbónu světle hnědé barvy pro cukrovinky spadající do třídy 30 – Rozlišovací způsobilost ochranné známky – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-277/09: Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2013 — Trasys v. Komise

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/82

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. června 2013 — Trasys v. Komise
   (Věc T-277/09) (1)

   2013/C 225/185
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-80/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 15. února 2013 — ACO Industries Tábor, s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 15. února 2013 — ACO Industries Tábor, s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-80/13)
   2013/C 147/14
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: ACO Industries Tábor, s.r.o.

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Předběžné otázky

               1)

               Brání články 18, 45, 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie takové úpravě, podle níž je zaměstnavatel se sídlem v prvním členském státě povinen odvést zálohu na daň z příjmů zaměstnanců (příslušníků druhého členského státu), kteří jsou mu dočasně přiděleni agenturou práce se sídlem v druhém členském státě prostřednictvím pobočky zřízené v prvním členském státě?

               2)

               Brání články 18, 45, 49 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie takové úpravě, podle níž je základ daně z příjmů takových zaměstnanců stanoven v paušální výši nejméně 60 % částky fakturované agenturou práce v případech, kdy je ve fakturované částce zahrnuta i odměna za zprostředkování?

               3)

               Je-li odpověď na první nebo druhou otázku kladná, lze v situaci jako v projednávaném případě uvedené základní svobody omezit z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti, nebo veřejného zdraví, případně z důvodu účinnosti daňového dohledu?


title: Věc T-140/07: Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2011 — Chi Mei Optoelectronics Europe a Chi Mei Optoelectronics UK v. Komise

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. února 2011 — Chi Mei Optoelectronics Europe a Chi Mei Optoelectronics UK v. Komise
   (Věc T-140/07) (1)

   2011/C 113/40
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-122/10: Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2011 — USFSPEI a další v. Rada

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. února 2011 — USFSPEI a další v. Rada
   (Věc T-122/10) (1)

   2011/C 120/41
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-257/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francie) dne 13. května 2013 — Anouthani Mlalali v. CAF des Bouches-du-Rhône

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône (Francie) dne 13. května 2013 — Anouthani Mlalali v. CAF des Bouches-du-Rhône
   (Věc C-257/13)
   2013/C 207/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal des affaires de sécurité sociale des Bouches du Rhône

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Anouthani Mlalali

      Žalovaný: CAF des Bouches-du-Rhône

      Předběžná otázka

   Jsou podmínky stanovené články L.512 a D.512-2 francouzského zákoníku sociálního zabezpečení slučitelné s článkem 11 směrnice 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003? (1)

      (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272).


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2004 ve věci T- 193/04 R, Hans-Martin Tillack proti Komisi Evropských společenství (Předběžné opatření — Návrh na předběžná opatření a na odklad provádění)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/36

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. října 2004
   ve věci T- 193/04 R, Hans-Martin Tillack proti Komisi Evropských společenství
   (Předběžné opatření - Návrh na předběžná opatření a na odklad provádění)
   (2005/C 6/72)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-193/04 R, Hans-Martin Tillack, zastoupeným I. Forresterem, QC, T. Boslym, C. Arholdem, N. Flandinem, J. Herrlingerem a J. Siaensem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Docksey a C. Ladenburger, s adresou pro doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh, aby Soud jednak odložil provádění jakéhokoli opatření přijatého v rámci údajné stížnosti podané Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) dne 11. února 2004 německým a belgickým soudním orgánům a jednak aby nařídil OLAF zdržet se získávání, prohlížení, přezkoumávání nebo vyslechnutí obsahu jakéhokoli dokumentu a jakékoli informace nacházející se v držení belgických a německých soudních orgánů v důsledku domovní prohlídky a prohlídky kanceláře žalobce dne 19. března 2004, vydal předseda soudu dne 15. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-138/05: Žaloba podaná dne 23. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Impetus Consultants

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/36

         Žaloba podaná dne 23. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Impetus Consultants
   (Věc T-138/05)
   (2005/C 182/69)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. března 2005 žaloba podaná proti Impetus Consultants Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Triantafyllouem, ve spolupráci s N. Kostikasem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               uložil žalované uhradit částku 235 655, 21 eur, z nichž 160 380, 35 eur odpovídá jistině dluhu a 75 274,86 eur úrokům z prodlení, které narůstaly ode dne, kdy se dluh stal vymahatelným podle jednotlivých vrubopisů;

               —

               uložil žalované uhradit ode dne 15. března 2005 až do úplného uhrazení dluhu částku ve výši 41,93 eur za den jako úrok z dluhu získaného v souvislosti se smlouvou COP 493 „Invite“, částku ve výši 1,66 eur za den jako úrok v souvislosti se smlouvou TR 1006 „Ausias“ a částku 1,01 eur denně jako úrok v souvislosti se smlouvou V 2043 „Artis“.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství, zastoupené Komisí Evropských společenství, uzavřelo se žalovanou tři smlouvy v souvislosti s programy ochranných známek Společenství ve věci výzkumu a rozvoje. Konkrétně se jednalo o tyto tři smlouvy:

               —

               Smlouva č. COP 493 „Invite“ se týkala především provedení projektu nazvaného „Dálkové ovládání pro vnitrozemní plavbu“ a měla být realizována do 24 měsíců ode dne 30. prosince 1994. Žalovaná byla členem a koordinátorem příslušného sdružení.

               —

               Smlouva č. TR 1006 „Ausias“ se týkala především provedení projektu nazvaného „Progresivní dálkově ovládané dopravní systémy v integrovaných a původních městských aglomeracích“ a měla se uskutečnit do 23 měsíců ode dne 30. prosince 1995. Žalovaná byla členem příslušného sdružení.

               —

               Smlouva č. V 2043 „Artis“ se týkala především provedení projektu nazvaného „Progresivní dálkově ovládané dopravní systémy pro silnice ve Španělsku“ a měla se uskutečnit do 12 měsíců ode dne 1. prosince 1992. Žalovaná byla členem příslušného sdružení.

         Ve všech případech bylo stanoveno, že Komise bude finančně přispívat na řádné uskutečnění jednotlivých projektů podle podmínek stanovených v jednotlivých smlouvách. Pro každou z nich Komise poskytla žalované zálohu svého příspěvku.
   Komise na základě finanční kontroly zjistila, že žalovaná použila pouze část vyplacené zálohy k pokrytí potřeb projektu a to přesně:

               —

               ve smlouvě č. COP 493 „Invite“ Komise poskytla žalované jakožto koordinátorovi sdružení zálohu ve výši 257 400 eur. Žalovaná údajně zaplatila ostatním smluvním stranám pouze částku ve výši 79 062,70 eur a ponechala si 178 337,30 eur, z nichž pouze 42 000 eur bylo použito pro uskutečnění dotyčného projektu. Komise vystavila vůči žalované vrubopis na částku 136 037, 30 eur;

               —

               Ve smlouvě č. TR 1006 „Ausias“ Komise zaplatila sdružení, pro období během kterého byla žalovaná jeho členem, zálohu ve výši 78 341,91 eur. Komise konstatovala, že žalovaná použila pouze částku ve výši 63 229,63 eur pro uskutečnění dotyčného projektu a vystavila vůči ni vrubopis na částku 15 112,28 eur.

               —

               Ve smlouvě č. V 2043 „Artis“ žalovaná jakožto člen sdružení obdržela od Komise zálohu ve výši 62 621,86 eur. Komise měla za to, že pouze 53 391,09 eur bylo použito pro uskutečnění dotyčného projektu a vystavila vůči žalované vrubopis na částku 9 320, 77 eur.

         Komise svou žalobou požaduje uhrazení výše uvedených dlužných částek, jakož i příslušných dlužných úroků, podle ustanovení práva použitelného na jednotlivé smlouvy, a to řeckého práva v rozsahu, v němž se týká první smlouvy a španělského práva v rozsahu, v němž se týká dalších dvou smluv.


title: Věc C-73/05: Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/24

         Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-73/05)
   (2005/C 82/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicolou Yerrellem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               konstatoval, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2000/34/ES ze dne 22. června 2000 upravující směrnici 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby za účelem pokrytí odvětví a činností vyloučených z uvedené směrnice (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES;

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. srpna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.


title: Věc T-72/16: Žaloba podaná dne 15. února 2016 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/37

         Žaloba podaná dne 15. února 2016 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
   (Věc T-72/16)
   (2016/C 118/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BBY Solutions, Inc. (Minneapolis, Spojené státy) (zástupce: A. Poulter, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „BEST BUY mobile“ – přihláška č. 7 213 424

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2015 ve věci R 53/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 6. listopadu 2014 týkající se námitek č. B 1485 137,

               —

               schválil zápis ochranné známky Společenství č. 007213424,

               —

               rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Odvolací senát porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že nesprávně posoudil dominantní a rozlišující prvky ochranných známek,

               —

               odvolací senát porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že nesprávně posoudil celkový dojem, kterým ochranné známky působí,

               —

               odvolací senát porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že nesprávně posoudil totožnost služeb, na něž se ochranné známky vztahují, a

               —

               odvolací senát porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že došel k nesprávnému závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi starší ochrannou známkou osoby podávající námitky a ochrannou známkou žalobkyně.