title: Věc C-26/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Leeuwarden (Nizozemsko) dne 18. ledna 2012 — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs v. Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Leeuwarden (Nizozemsko) dne 18. ledna 2012 — fiscale eenheid PPG Holdings BV cs v. Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen
   (Věc C-26/12)
   2012/C 98/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Leeuwarden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: fiscale eenheid PPG Holdings BV cs

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Noord/kantoor Groningen

      Předběžné otázky

               1)

               Může osoba povinná k dani, která podle předpisů vnitrostátního penzijního práva založila samostatný penzijní fond k zajištění starobních důchodů svých zaměstnanců a bývalých zaměstnanců, kteří jsou účastníky tohoto fondu, podle článku 17 směrnice 77/388 (1) (články 168 a 169 směrnice 2006/112 (2)) odečíst daň, která jí byla uložena za služby, které jí byly poskytnuty v souvislosti se správou starobního důchodového zabezpečení a provozováním penzijního fondu?

               2)

               Může být penzijní fond, který byl založen s cílem poskytnout osobám, které jsou jeho účastníky, starobní důchod při co nejnižších nákladech, do něhož jsou těmito účastníky fondu nebo v jejich prospěch vkládány majetek a investice, s rozdělováním dosažených zisků, považován za zvláštní investiční fond ve smyslu čl. 13 části B písm. [d]) bodu 6 směrnice 77/388 (čl. 135 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112)?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-349/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Castellón (Španělsko) dne 10. července 2015 – Banco Popular Español S.A. v. Elena Lucaciu a Cristian Laurentiu Lucaciu

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Castellón (Španělsko) dne 10. července 2015 – Banco Popular Español S.A. v. Elena Lucaciu a Cristian Laurentiu Lucaciu
   (Věc C-349/15)
   (2015/C 302/29)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Castellón

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Banco Popular Español S.A.

      Odpůrci: Elena Lucaciu a Cristian Laurentiu Lucaciu

      Předběžné otázky

               1.

               Je časové omezení účinků neplatnosti klauzule prohlášené z důvodu zneužívající povahy v souladu s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 bod 1 směrnice 93/13/EHS (1)?

               2.

               V případě, že uvedené omezení je slučitelné s unijním právem, konkrétně s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS o zneužívajících klauzulích ve spotřebitelských smlouvách, z důvodu dobré víry a kvůli riziku závažných obtíží:

                           a)

                           Co se rozumí závažnými obtížemi, které odůvodňují omezení účinků?

                           b)

                           Má být riziko závažných obtíží řádně prokázáno v soudním řízení, ve kterém je uplatňováno, nebo naopak může být dostatečné obecné posouzení uvedeného rizika soudem, bez konkrétních údajů, které by toto tvrzení zakládaly?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-397/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – PAL Bullermann v. EUIPO – Symaga (PAL) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie PAL — Částečné zrušení — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Forma lišící se od zapsané ochranné známky — Pravidlo 22 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – PAL Bullermann v. EUIPO – Symaga (PAL)
   (Věc T-397/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie PAL - Částečné zrušení - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Forma lišící se od zapsané ochranné známky - Pravidlo 22 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 030/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PAL Bullermann GmbH (Friesoythe Markhausen, Německo) (zástupce: J. Eberhardt, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Symaga, SA (Villarta de San Juan, Španělsko) (zástupce: A. Tarí Lázaro, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. května 2015 (věc R 1626/2014-1), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi PAL-Bullermann a Symaga

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti PAL-Bullermann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-810/14: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2016 – Portugalsko v. Komise „Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem — Penále — Rozhodnutí o úhradě penále — Zrušení vnitrostátního právního předpisu, které je v rozporu s unijním právem — Okamžik ukončení neplnění povinnosti — Zrušení dřívějšího rozhodnutí o úhradě penále uložené při výkonu stejného rozsudku Soudního dvora — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2016 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-810/14) (1)

   („Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem - Penále - Rozhodnutí o úhradě penále - Zrušení vnitrostátního právního předpisu, které je v rozporu s unijním právem - Okamžik ukončení neplnění povinnosti - Zrušení dřívějšího rozhodnutí o úhradě penále uložené při výkonu stejného rozsudku Soudního dvora - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 326/47)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. de Oliveira a S. Nunes de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz a M. Heller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Evropské komise MARKT/A2/3523710 ze dne 3. října 2014 o úhradě dlužného penále uložené Portugalské republice za období od 10. do 29. ledna 2008, kterým se vykonává rozsudek ze dne 10. ledna 2008, Komise v. Portugalsko (C-70/06, EU:C:2008:3).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 65, 23. 2. 2015.


title: Věc F-7/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. února 2010 — Faria v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ( „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva — Hodnocené období 2006/2007 — Žádost o zrušení hodnotící zprávy — Zjevně nesprávné posouzení — Náhrada nemajetkové újmy“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. února 2010 — Faria v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc F-7/09) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Hodnocené období 2006/2007 - Žádost o zrušení hodnotící zprávy - Zjevně nesprávné posouzení - Náhrada nemajetkové újmy“)
   2010/C 134/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marie-Hélène Faria (Muchamiel, Španělsko) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: I. de Medrano Caballero, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy za období od 1. října 2006 do 30. září 2007, jakož i to, aby žalovanému byla uložena náhrada škod vzniklých žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Hodnotící zpráva žalobkyně za období od 1. října 2006 do 30. září 2007 vydaná Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ruší.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá.

               3)

               OHIM ponese kromě vlastních nákladů řízení také tři čtvrtiny nákladů řízení žalobkyně.

               4)

               Žalobkyně ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009, s. 55.


title: Věc T-39/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Cargolux Airlines v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Cargolux Airlines v. Komise
   (Věc T-39/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cargolux Airlines SA (Sandweiler, Lucembursko) (zástupci: původně J. Joshua, barrister a G. Goeteyn, solicitor, poté G. Goeteyn, T. Soames, solicitor, C. Rawnsley, barrister a E. Aliende Rodríguez, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Khan, S. Noë a N. von Lingen, zmocněnci, ve spolupráci původně s O. Jonesem, poté S. Love, barristers, poté N. Khan a A. Dawes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 až 5 rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Cargolux Airlines International SA.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Cargolux Airlines International.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12. 3. 2011.


title: Věc T-83/09: Žaloba podaná dne 20. února 2009 – Chalk v. OHIM – Reformed Spirits Company Holdings (CRAIC)

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/35

         Žaloba podaná dne 20. února 2009 – Chalk v. OHIM – Reformed Spirits Company Holdings (CRAIC)
   (Věc T-83/09)
   2009/C 90/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: David Chalk (Canterbury, Spojené království) (zástupci: C. Balme, W. James, M. Gilbert a S. Malynicz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Reformed Spirits Company Holdings Ltd (St Helier, Jersey)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. listopadu 2008 ve věci R 1888/2007-2;

               —

               odstranit další účastnici řízení před odvolacím senátem z rejstříku OHIM a povolit zápis žalobce jako majitele ochranné známky Společenství č. 2 245 306 na základě přidělení od společnosti Arthur Crack Limited žalobci ze dne 21. ledna 2006;
               Podpůrně vrátit věc odvolacímu senátu OHIM k posouzení ve světle zjištění učiněných Soudním dvorem;

               —

               uložit OHIM a v rozsahu, v němž zasahovala do tohoto řízení další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů vynaložených v tomto řízení a v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem žádosti o zrušení zápisu převodu: slovní ochranná známka „CRAIC“ pro výrobky zařazené do tříd 25, 32 a 33

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastník řízení požadující zrušení zápisu převodu: žalobce

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí zrušení rozhodnutí o zápisu převodu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

   Zaprvé, porušení čl. 16 odst. 1 nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát při rozhodování založeném na převodu ochranné známky Společenství nezohlednil a nepoužil vnitrostátní právní předpisy členských států (v tomto případě Spojeného království);
   Zadruhé, porušení pravidla 31 nařízení Komise č. 2868/95 (1) tím, že odvolací senát nezohlednil platnost a účinnost dokumentů, které mu byly předloženy, byla-li právní účinnost těchto dokumentů následně zpochybněna;
   Zatřetí, porušení čl. 77 písm. a) nařízení Rady 40/94 tím, že odvolací senát nezohlednil dřívější rozhodnutí OHIM ve světle dodatečných skutkových okolností a důkazů, které mu byly poskytnuty;
   Začtvrté, porušení článku 23 nařízení Rady 40/94 tím že odvolací senát nesprávně odmítl žádost žalobce o zapsání přidělení ochranné známky Společenství č. 2 245 306;
   Nakonec odvolací senát nesprávně odmítl zrušit rozhodnutí, kterým OHIM zapsal další účastnici řízení před odvolacím senátem jako majitelku ochranné známky Společenství č. 2 245 306, když neurčil, že nařízení Rady 40/94 a nařízení Komise 2868/95 neumožňuje, aby OHIM zapsal žalobce jako registrovaného majitele ochranné známky č. 2 245 306.

      (1)  _Nařízení Komise č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995 L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-388/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État — Francie) — Le Crédit Lyonnais v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État ( „Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice 77/388/EHS — Články 17 a 19 — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně — Poměrný odpočet daně — Výpočet poměru — Pobočky usazené v jiných členských státech a ve třetích státech — Nezohlednění jejich obratu“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État — Francie) — Le Crédit Lyonnais v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État
   (Věc C-388/11) (1)

   (Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice 77/388/EHS - Články 17 a 19 - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně - Poměrný odpočet daně - Výpočet poměru - Pobočky usazené v jiných členských státech a ve třetích státech - Nezohlednění jejich obratu)
   2013/C 325/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d’État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Le Crédit Lyonnais

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l’État

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d’État — Výklad čl. 13 části B písm. d) bodů 1 až 5, čl. 17 odst. 2, ods. 3 písm. a) a c) a odst. 5 a článku 19 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Odpočet daně odvedené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně — Výpočet odpočitatelného podílu — Povinnost ústředí společnosti usazeného v jednom členském státě zohlednit příjmy svých poboček usazených v jiném členském státě

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 2 a 5 a čl. 19 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že společnost, jejíž ústředí se nachází na území některého členského státu, nemůže pro účely stanovení odpočitatelného podílu DPH použitelného na tuto společnost zohlednit obrat dosažený jejími pobočkami usazenými v jiných členských státech.

               2)

               Článek 17 odst. 3 písm. a) a c) a čl. 19 odst. 1 šesté směrnice 77/388 musí být vykládány v tom smyslu, že společnost, jejíž ústředí se nachází na území některého členského státu, nemůže pro účely stanovení odpočitatelného podílu daně z přidané hodnoty použitelného na tuto společnost zohlednit obrat dosažený jejími pobočkami usazenými ve třetích státech.

               3)

               Článek 17 odst. 5 třetí pododstavec šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje členskému státu stanovit pravidlo pro výpočet odpočitatelného podílu podle jednotlivých oblastí činnosti společnosti povinné k dani, kterým tuto společnost oprávní, aby zohlednila obrat dosažený pobočkou usazenou v jiném členském státě nebo ve třetím státě.

      (1)  Úř. věst. C 298, 08.10.2011.


title: Věc C-539/03: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB v. Frederic Primus, Milton Goldenberg (Bruselská úmluva — Článek 6 bod 1 — Více žalovaných — Příslušnost soudu místa, kde má bydliště některý z žalovaných — Žaloba pro porušení evropského patentu — Žalovaní usazení v různých smluvních státech — Porušení spáchaná v několika smluvních státech)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/1

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB v. Frederic Primus, Milton Goldenberg
   (Věc C-539/03) (1)

   (Bruselská úmluva - Článek 6 bod 1 - Více žalovaných - Příslušnost soudu místa, kde má bydliště některý z žalovaných - Žaloba pro porušení evropského patentu - Žalovaní usazení v různých smluvních státech - Porušení spáchaná v několika smluvních státech)
   (2006/C 224/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Roche Nederland BV, Roche Diagnostic Systems Inc., Roche NV, Hoffmann-La Roche AG, Produits Roche SA, Roche Products Ltd, F. Hoffmann-La Roche AG, Hoffmann-La Roche Wien GmbH, Roche AB

      Žalovaní: Frederic Primus, Milton Goldenberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 6 bodu 1 Bruselské úmluvy – Více žalovaných – Žaloby pro porušení evropského patentu podané proti společnostem usazeným v různých evropských státech – Příslušnost soudu místa, kde má sídlo jedna ze společností
   Výrok
   Článek 6 bod 1 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění naposledy změněném Úmluvou ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije v rámci řízení o porušení evropského patentu, ve kterém je obviněno několik společností usazených v různých smluvních státech ze skutků, kterých se dopustily na území jednoho nebo několika z těchto států, a to ani v případě, že uvedené společnosti patřící k téže skupině jednaly totožným nebo podobným způsobem, v souladu se společnou politikou, která byla vypracována jedinou z nich.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. listopadu 2005  ve věci C-316/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van beroep voor het bedrijfsleven): Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Povolení uvádět přípravky na ochranu rostlin a biocidní přípravky na trh — Směrnice 91/414/EHS — Článek 8 — Směrnice 98/8/ES — Článek 16 — Pravomoc členských států během přechodného období)

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. listopadu 2005
   ve věci C-316/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van beroep voor het bedrijfsleven): Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (1)

   (Povolení uvádět přípravky na ochranu rostlin a biocidní přípravky na trh - Směrnice 91/414/EHS - Článek 8 - Směrnice 98/8/ES - Článek 16 - Pravomoc členských států během přechodného období)
   (2006/C 10/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-316/04, jejímž předmětem je žádost rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 22. července 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 26. července 2004, v řízení Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, za přítomnosti 3M Nederland BV a dalších, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 10. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh musí být vykládán v tom smyslu, že nezakládá povinnost „standstill“. Článek 10 druhý pododstavec ES a čl. 249 třetí pododstavec ES, jakož i směrnice 98/8 nicméně ukládají, že během přechodného období stanoveného v čl. 16 odst. 1 této směrnice, se členské státy zdrží přijímání ustanovení práva, která by mohla vážně ohrozit dosažení výsledku stanoveného touto směrnicí.

               2.

               Článek 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh musí být vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát povolí na svém území uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení této směrnice, není povinen řídit se ustanoveními článku 4 nebo čl. 8 odst. 3 téže směrnice.

               3.

               Článek 16 odst. 1 směrnice 98/8 má tentýž význam jako čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414.

               4.

               Je věcí předkládajícího soudu posoudit, zda hodnocení stanovené v čl. 25d odst. 2 zákona o pesticidech (Bestrijdingsmiddelenwet) z roku 1962 odpovídá všem vlastnostem přezkoumávání ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 91/414.

               5.

               Článek 8 odst. 3 směrnice 91/414 musí být vykládán v tom smyslu, že obsahuje pouze ustanovení týkající se poskytování údajů před přezkoumáváním.

               6.

               Není namístě odpovídat na první otázku.

      (1)  Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


title: Věc T-193/11: Usnesení Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Ahoua N'Guetta a další v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Žaloba na neplatnost — Nečinnost žalobců — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. září 2011 — Ahoua N'Guetta a další v. Rada
   (Věc T-193/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobců - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 340/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Timothée Ahoua-N'Guetta (Abidžan, Pobřeží slonoviny); Jacques André Monoko Daligou (Abidžan); Bruno Walé Ekpo (Abidžan); Félix Tano Kouakou (Abidžan); Hortense Sess (Abidžan); a Joséphine Suzanne Ebah (Abidžan) (zástupce: J. C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Chavrier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a jednak nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), v rozsahu, v němž se týkají žalobců.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Timothée Ahoua-N'Guettovi, Jacques André Monoko Daligouovi, Bruno Walé Ekpovi, Félix Tano Kouakouovi, Hortense Sess a Joséphine Suzanne Ebah se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není třeba rozhodnout o návrhu Evropské komise a Republiky Pobřeží slonoviny na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc T-85/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Alfa Acciai v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Stanovení cen a lhůt splatnosti — Omezení či kontrola výroby nebo prodejů — Překročení pravomoci — Právo na obhajobu — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Pokuty — Stanovení výchozí částky — Polehčující okolnosti — Trvání správního řízení“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Alfa Acciai v. Komise
   (Věc T-85/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Stanovení cen a lhůt splatnosti - Omezení či kontrola výroby nebo prodejů - Překročení pravomoci - Právo na obhajobu - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Pokuty - Stanovení výchozí částky - Polehčující okolnosti - Trvání správního řízení“)
   (2015/C 034/26)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alfa Acciai SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: D. Fosselard, S. Amoruso a L. Vitolo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Sauer a B. Gencarelli, poté R. Sauer a R. Striani, zmocněnci, ve spolupráci s P. Manzinim, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 týkajícího se postupu uplatňování článku 65 UO (věc COMP/37.956 – Výztuže do betonu ve svitcích, opětovné přijetí), ve znění rozhodnutí Komise C(2009) 9912 final ze dne 8. prosince 2009, v rozsahu, v němž konstatuje porušení článku 65 UO žalobkyní a ukládá jí pokutu ve výši 7,175 milionů eur, nebo podpůrně návrh na snížení výše této pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Alfa Acciai SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-383/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Société Sodiaal International „Řízení o předběžné otázce — Ochrana finančních zájmů Unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článek 3 — Navrácení podpory Společenství — Správní sankce — Správní opatření — Promlčecí lhůta“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) v. Société Sodiaal International
   (Věc C-383/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článek 3 - Navrácení podpory Společenství - Správní sankce - Správní opatření - Promlčecí lhůta“)
   (2015/C 354/11)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Žalovaná: Société Sodiaal International

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 čtvrtý pododstavec nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že promlčení, které je v něm stanoveno, se uplatní nejen v případě stíhání nesrovnalostí vedoucího k uložení správních sankcí ve smyslu článku 5 tohoto nařízení, ale i na stíhání vedoucí k přijetí správních opatření ve smyslu článku 4 uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014.


title: Věc C-286/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg ze dne 30. června 2005 ve věci Reinhold Haug proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg ze dne 30. června 2005 ve věci Reinhold Haug proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko
   (Věc C-286/05)
   (2005/C 229/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) ze dne 30. června 2005 ve věci Reinhold Haug proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je čl. 2 odst. 2 věta druhá nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 (1) použitelný také tehdy, pokud s ohledem na nesrovnalost ve smyslu čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení je vyžadováno pouze vrácení neoprávněně poskytnuté podpory [čl. 4 odst. 1 nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95] a na základě ustanovení práva Společenství, které vstoupilo v platnost později, by měla být neprávem poskytnutá podpora vrácena v menším rozsahu, než podle těch ustanovení práva Společenství, která platila v okamžiku, kdy došlo k nesrovnalosti?
               V případě kladné odpovědi na otázku 1:

               2)

               Použije se čl. 2 odst. 2 věta druhá nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 i s ohledem na úpravu rozhodnou pro placení úroků, nebyla-li dotčenému majiteli podniku uložena žádná správní sankce ve smyslu čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení, nýbrž po něm bylo vyžadováno pouze vrácení neoprávněně získané podpory ve smyslu čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 1.


title: Věc T-461/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2016 – Guccio Gucci v. EUIPO – Guess? IP Holder (znázornění čtyř propletených písmen G) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující čtyři propletená písmena G — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie G a starší národní a mezinárodní obrazová ochranná známka G — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2016 – Guccio Gucci v. EUIPO – Guess? IP Holder (znázornění čtyř propletených písmen G)
   (Věc T-461/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující čtyři propletená písmena G - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie G a starší národní a mezinárodní obrazová ochranná známka G - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 428/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Guccio Gucci SpA (Florencie, Itálie) (zástupci: P. L. Roncaglia, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guess? IP Holder LP (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: D. McFarland, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. května 2015 (věc R 2049/2014-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Guccio Gucci a Guess? IP Holder.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Guccio Gucci SpA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených společností Guess? IP Holder LP před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc F-37/10: Žaloba podaná dne 27. května 2010 — Stratakis v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/41

         Žaloba podaná dne 27. května 2010 — Stratakis v. Komise
   (Věc F-37/10)
   ()
   2010/C 246/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sofoklis Stratakis (Atény, Řecko) (zástupce: F. Sigalas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/129/08 o nezahrnutí jména žalobce na seznam úspěšných uchazečů zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/129/08 ze dne 30. července 2009 o nezahrnutí jména žalobce na seznam úspěšných uchazečů zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-35/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH v. Ministero delle Finanze (Osmá směrnice o DPH — Články 2 a 5 — Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku — Bezdůvodně zaplacená daň — Úprava vracení daně)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH v. Ministero delle Finanze
   (Věc C-35/05) (1)

   (Osmá směrnice o DPH - Články 2 a 5 - Osoby povinné k dani neusazené v tuzemsku - Bezdůvodně zaplacená daň - Úprava vracení daně)
   (2007/C 95/10)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH

      Žalované: Ministero delle Finanze
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad článku 2 a 5 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 09/01, s. 79, dále jen „osmá směrnice“) – Bezdůvodně zaplacená daň, která byla omylem naúčtována.
   Výrok

               1)

               Články 2 a 5 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku musí být vykládány tak, že daň z přidané hodnoty, ke které nebyl příjemce služeb povinen a která mu byla omylem naúčtována a následně odvedena do státní pokladny členského státu místa poskytnutí těchto služeb, nemůže být vrácena na základě těchto ustanovení.

               2)

               S výjimkou případů výslovně uvedených v čl. 21 bodě 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být za jedinou osobu povinnou k dani z přidané hodnoty z pohledu orgánů daňové správy členského státu místa poskytnutí služeb považován pouze dodavatel.

               3)

                           —

                           Zásady neutrality, efektivity a nediskriminace nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jaké jsou předmětem původního řízení, podle kterých může o vrácení částek daně z přidané hodnoty bezdůvodně poukázaných orgánům daňové správy požádat pouze dodavatel a příjemce služby může na tomto dodavateli vymáhat občanskoprávní žalobou vydání bezdůvodného obohacení. Nicméně pro případy, kdy je vrácení daně z přidané hodnoty nemožné či nepřiměřeně náročné, členské státy musí upravit nástroje potřebné k tomu, aby uvedenému příjemci bylo umožněno, v zájmu zachování zásady efektivity, získat zpět bezdůvodně naúčtovanou daň.

                           —

                           Na tuto odpověď nemůže mít vliv vnitrostátní právní úprava oblasti přímých daní.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-161/15: Žaloba podaná dne 1. dubna 2015 – Brinksmann (Steel Trading) a další v. Komise a ECB

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/68

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2015 – Brinksmann (Steel Trading) a další v. Komise a ECB
   (Věc T-161/15)
   (2015/C 294/83)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brinkmann (Steel Trading) Ltd (Londým, Spojené království); Dalmar investments Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy); Darlows Consultants Ltd (Nassau, Bahamy); Forestborne Ltd (Tortola); International Corporate Management Company SA (Lucemburk, Lucembursko); Kraxis Investments Ltd (Nicosia, Kypr); Magnamox Management Ltd (Nicosia); Megamatic Technologies Ltd (Nicosia); Windward Yachting Ltd (Sliema, Malta); Chupit Ltd (Nicosia); Coburg Investments (Overseas) Ltd (Nicosia); First Trade International Ltd (Tortola); Fitinvest Ltd (Limassol, Kypr); Halman Consultants (Overseas) Ltd (Tortola); Limtan Investments Ltd (Lanarca, Kypr); Minnesota Trading Ltd (Nicosia); Protoconsult Ltd (Nicosia); Transcoal Trading Ltd (Nicosia); a Veft Management Ltd (Nicosia) (zástupce: R. Nowinski, Barrister)

      Žalované: Evropská komise a Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil Evropské unii povinnost narovnat škodu, které žalobkyním vznikla v důsledku přijetí a uplatňování memoranda o porozumění o zvláštní podmíněnosti hospodářské politiky ve výši uvedené v žalobě nebo ve výši, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou;

               —

               uložil Evropské unii náhradu nákladů vynaložených na podání této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 18 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 21 odst. 2 Listiny základních práv, jelikož Komise a ECB jednaly protiprávně, když jednaly diskriminačně vůči Kypru a tím přímo diskriminovaly i vkladatele Kyperských bank;

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise s ECB jednaly protiprávně, neboť porušily právo vkladatelů na ochranu vlastnictví zaručené Listinou základních práv; a

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii, neboť Komise a ECB jednaly protiprávně, když porušily zásadu proporcionality a přijaly memorandum o porozumění o zvláštní podmíněnosti hospodářské politiky, které dojednaly na základě Evropského mechanismu stability.


title: Věc T-230/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Finsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Režim kontroly podpory na plochu v některých regionech — Výdaje vyloučené z financování Společenství )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Finsko v. Komise
   (Věc T-230/04) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Režim kontroly podpory na plochu v některých regionech - Výdaje vyloučené z financování Společenství“)
   (2007/C 247/38)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Finská republika (zástupci: původně A. Guimaraes-Purokoski a T. Pynnä, poté A. Guimaraes-Purokoski a E. Bygglin, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/136/ES ze dne 4. února 2004 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), „záruční“ sekce (Úř. věst. L 40, s. 31), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Finskou republikou v rámci podpory na plochu v některých regionech z důvodu nedostatečnosti použitého režimu kontrol.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 29.5.2004 (původně věc C-162/04).


title: Věc C-151/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2013 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2000/60/ES — Rámec Společenství pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky — Provedení čl. 4 odst. 8, čl. 7 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a 2, jakož i přílohy V oddílů 1.3 a 1.4 směrnice 2000/60 — Povodí uvnitř samosprávných společenství a mezi samosprávnými společenstvími — Článek 149 odst. 3 in fine španělské Ústavy — Doplňující ustanovení“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. října 2013 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-151/12) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2000/60/ES - Rámec Společenství pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky - Provedení čl. 4 odst. 8, čl. 7 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a 2, jakož i přílohy V oddílů 1.3 a 1.4 směrnice 2000/60 - Povodí uvnitř samosprávných společenství a mezi samosprávnými společenstvími - Článek 149 odst. 3 in fine španělské Ústavy - Doplňující ustanovení)
   2013/C 367/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana, E. Manhaeve a B. Simon, zmocněnci)

      Žalovaná: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 8, čl. 7 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a 2 a oddílů 1.3 a 1.4 přílohy V směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275) — Environmentální cíle — Vody používané pro odběr pitné vody — Povrchové vody — Povodí uvnitř Společenství

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k provedení čl. 4 odst. 8, čl. 7 odst. 2, čl. 10 odst. 1 a 2, jakož i přílohy V oddílu 1.3 a pododdílu 1.4.1 bodů i) až iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, na kterou odkazuje čl. 8 odst. 2 této směrnice, pokud jde o povodí uvnitř samosprávných společenství, která se nacházejí mimo Katalánsko, jakož i čl. 7 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 a 2 směrnice 2000/60, pokud jde o povodí uvnitř samosprávných společenství nacházející se v Katalánsku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělské království ponese náhradu nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Věc C-414/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2013 r proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. května 2013 ve věci T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2013 r proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. května 2013 ve věci T-530/10, Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-414/13 P)
   2013/C 298/05
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Reber Holding GmbH & Co. KG (zástupci: O. Spuhler, M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Anna Klusmeier

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               I.

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 ve věci T-530/10 a rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2010 ve věci R 363/2008-4;

               II.

               podpůrně
               zrušit rozsudek uvedený v bodu I. a vrátit věc Tribunálu;

               III.

               uložit odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) uplatňuje porušení unijního hmotného práva v souvislosti s neúplným přezkumem a posouzením skutkového základu sporu. Tribunál v plném rozsahu neposoudil skutkový základ sporu, který mu byl předložen. Jde zejména o nesprávné právní posouzení (rozsudek Soudního dvora ze dne 24. září 2010. Becker v. Harman International Industries, C-51/09 (1)). Uvedené nesprávné právní posouzení je možné před Soudním dvorem uplatnit prostřednictvím kasačního opravného prostředku (viz rozsudek ze dne 16. června 2010, Union Investment Privatfonds v. UniCredito Italiano, C-317/10 P (2)).
   Tribunál v napadeném rozsudku vycházel z toho, že předložené čestné prohlášení neodkazuje na další předložené důkazy. Toto konstatování je nesprávné. Z čestného prohlášení jednoznačně vyplývá, že je v něm odkazováno na další důkazy, které jsou součástí přílohy. Tribunál tedy předložené čestné prohlášení nepřezkoumal a neposoudil v plném rozsahu. Jedná se proto o nesprávné právní posouzení napadeného rozsudku, které je možné napadnout v řízení o kasačním opravném prostředku.
   Pokud by Tribunál předložené důkazy přezkoumal a posoudil v plném rozsahu, musel by podle čl. 42 odst. 2 první věty ve spojení se třetím odstavcem nařízení o ochranné známce Společenství (3) uznat řádné užívání obou ochranných známek, které byly předmětem námitky. V důsledku toho je napadený rozsudek v rozporu též s čl. 42 odst. 2 první větou ve spojení s odstavcem 3 nařízení o ochranné známce Společenství.
   Napadený rozsudek je nadto v rozporu s čl. 15 odst. 1 a 2 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství. Tribunál totiž vycházel z nesprávného právního posouzení, že navrhovatelka ochrannou známku č. 1151678 „W. Amadeus Mozart“, která je předmětem námitky, řádně neužívala.

      (1)  Sb. rozh. 2010, s. I-5805.

      (2)  Sb. rozh. 2011, s. I-5471.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-46/06: Žaloba podaná dne  30/01/2006  Komisí Evropských společenství proti České republice

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/9

         Žaloba podaná dne 30/01/2006 Komisí Evropských společenství proti České republice
   (Věc C-46/06)
   (2006/C 74/16)
   Jednací jazyk: čeština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. ledna 2006 žaloba směřující proti České republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou L. Jelínkem a W. Wilsem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 3, čl. 6 odst. 1 v souvislosti s tímto: „jakýchkoliv účinných technologických prostředků, které dotyčná osoba provádí s vědomím, že takový cíl sleduje, nebo existují-li o této skutečnosti opodstatněné důkazy“, čl. 6 odst. 3, čl. 6 odst. 4 prvního, čtvrtého a pátého pododstavce, čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce, čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 2 v souvislosti s tímto: „tak zařízení, výrobků nebo součástek uvedených v čl. 6 odst. 2“, čl. 8 odst. 3, čl. 10 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 uvedené směrnice;

               2.

               uložil České republice úhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. května 2004.

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10


title: Věc T-145/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – adidas v. OHIM – Shoe Branding Europe (Dva rovnoběžné proužky na botě) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška poziční ochranné známky Společenství spočívající ve dvou rovnoběžných proužkách na botě — Obrazové ochranné známky Společenství a obrazové národní ochranné známky a starší mezinárodní zápis představující tři rovnoběžné proužky na botách a oblečení — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – adidas v. OHIM – Shoe Branding Europe (Dva rovnoběžné proužky na botě)
   (Věc T-145/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška poziční ochranné známky Společenství spočívající ve dvou rovnoběžných proužkách na botě - Obrazové ochranné známky Společenství a obrazové národní ochranné známky a starší mezinárodní zápis představující tři rovnoběžné proužky na botách a oblečení - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 221/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: adidas AG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: původně V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti, poté I. Fowler, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Shoe Branding Europe BVBA (Audenarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2013 (věc R 1208/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi adidas AG a Shoe Branding Europe BVBA

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. listopadu 2013 (věc R 1208/2012-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností adidas AG.

               3)

               Shoe Branding Europe BVBA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc T-337/14: Žaloba podaná dne 8. května 2014 – Rezon OOD v. OHIM – mobile.international GmbH (mobile.de proMotor)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/24

         Žaloba podaná dne 8. května 2014 – Rezon OOD v. OHIM – mobile.international GmbH (mobile.de proMotor)
   (Věc T-337/14)
   2014/C 245/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rezon OOD (Sofia, Bulharsko) (zástupci: P. Kanchev a T. Ignatova, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: mobile.international GmbH (Dreilinden, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. února 2014 ve věci R 950/2013-1;

               —

               vyhověl návrhům, které podala u zrušovacího oddělení a odvolacího senátu OHIM;

               —

               v celém rozsahu vyhověl jejímu návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství, jejímž majitelem je mobile.international GmbH;

               —

               přiznal žalobkyni nárok na náhradu nákladů řízení;

               —

               povolil ustanovení znalců pro vypracování písemného znaleckého posudku v souvislosti s otázkami týkajícími se dokazování, jež jsou uvedeny v žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „mobile.de proMotor“ pro služby zařazené do tříd 35, 38, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 4 8 96  643.

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: relativní důvod neplatnosti podle čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 78 odst. 1 písm. e) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 76 tohoto nařízení a s pravidlem 22 odst. 3 nařízení č. 2868/95; porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009; kolize mezi později zapsanou ochrannou známkou Společenství a dříve zapsanou národní ochrannou známkou v souvislosti s rozšířením EU.


title: Věc F-59/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. března 2011 — Carlo De Nicola v. Evropská investiční banka ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Evropské investiční banky — Hodnocení — Povýšení — Pravomoc Soudu — Přípustnost — Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí — Interní směrnice — Zástupce zaměstnanců — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. března 2011 — Carlo De Nicola v. Evropská investiční banka
   (Věc F-59/09) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci Evropské investiční banky - Hodnocení - Povýšení - Pravomoc Soudu - Přípustnost - Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí - Interní směrnice - Zástupce zaměstnanců - Zásada dodržení práva na obhajobu)
   2011/C 130/54
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams a F. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)

      Předmět věci

   Zaprvé zrušení povýšení, o kterých se rozhodlo dne 29. dubna 2008 a která nezahrnují jméno žalobce, jakož i zrušení hodnocení žalobce za rok 2007. Zadruhé zrušení rozhodnutí Odvolacího výboru nadále rozhodovat bez ohledu na námitku podjatosti. Zatřetí konstatování skutečnosti, že žalobce byl obětí psychického obtěžování, jakož i uložení žalované, aby ukončila všechny činnosti psychického obtěžování a nahradila nemajetkovou a majetkovou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Hodnotící zpráva za rok 2007 a rozhodnutí o odmítnutí povýšení C. De Nicoly se zrušují.

               2)

               Zbývající návrhová žádání v žalobě se zamítají.

               3)

               Carlo De Nicola a Evropská investiční banka ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 49.


title: Věc C-298/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 16. června 2014 – Alain Laurent Brouillard v. Výběrová komise ve výběrovém řízení na referendáře Cour de cassation, État belge

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 16. června 2014 – Alain Laurent Brouillard v. Výběrová komise ve výběrovém řízení na referendáře Cour de cassation, État belge
   (Věc C-298/14)
   2014/C 303/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alain Laurent Brouillard

      Žalovaný: Výběrová komise ve výběrovém řízení na referendáře Cour de cassation, État belge

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 45 SFEU a 49 SFEU a směrnice 2005/36 ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1) vykládány v tom smyslu, že se použijí v situaci, kdy belgický státní příslušník, který má bydliště v Belgii a nevykonával pracovní činnost v jiném členském státě, dokládá na podporu své žádosti o účast ve výběrovém řízení na referendáře belgického Cour de cassation diplom udělený francouzskou univerzitou, tj. diplom magistr v oboru právo, ekonomie, management, odvětví soukromé právo, specializace právník-lingvista, opravňující k výkonu povolání, udělený dne 22. listopadu 2010 francouzskou univerzitou v Poitiers?

               2)

               Je funkce referendáře belgického Cour de cassation, pro niž článek 259k code judiciaire stanoví, že jmenována smí být pouze osoba, která je doktorem práv nebo licenciátem v oboru právo, funkcí regulovanou ve smyslu článku 3 výše uvedené směrnice 2005/36 ze dne 7. září 2005?

               3)

               Je funkce referendáře Cour de cassation, jejíž náplň je definována článkem 135a code judiciaire, zaměstnáním ve veřejné správě ve smyslu čl. 45 odst. 4 SFEU, a je tudíž použití článků 45 SFEU a 49 SFEU a směrnice 2005/36 ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací výše uvedeným článkem 45 odst. 4 vyloučeno?

               4)

               Jsou-li články 45 SFEU a 49 SFEU a směrnice 2005/36 ze dne 7. září 2005 v projednávané věci použitelné, musí být tyto normy vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby výběrová komise ve výběrovém řízení na referendáře Cour de cassation stanovila pro účast v tomto výběrovém řízení podmínku, že byl belgickou univerzitou udělen diplom doktora práv nebo diplom licenciát v oboru právo nebo že Francouzské společenství, které je příslušné na úseku školství, uznalo akademickou rovnocennost titulu magistr uděleného žalobci francouzskou univerzitou v Poitiers s titulem doktor, licenciát nebo magistr uděleným belgickou univerzitou?

               5)

               Jsou-li články 45 SFEU a 49 SFEU a směrnice 2005/36 ze dne 7. září 2005 v projednávané věci použitelné, musí být tyto normy vykládány v tom smyslu, že ukládají výběrové komisi ve výběrovém řízení na referendáře Cour de cassation povinnost porovnat kvalifikaci žalobce vyplývající z jeho diplomů a z jeho odborné praxe s kvalifikací, kterou dokládá titul doktor práv nebo titul licenciát v oboru právo udělený belgickou univerzitou, a případně mu uložit vyrovnávací opatření upravené v článku 14 směrnice 2005/36?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22).


title: Věc C-257/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln – Německo) – Elke Roch, Jürgen Roch v. Germanwings GmbH

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/21

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln – Německo) – Elke Roch, Jürgen Roch v. Germanwings GmbH
      (Věc C-257/16) (1)

      (2016/C 454/39)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-126/17: Žaloba podaná dne 27. února 2017 – Consorzio IB Innovation v. Komise

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/47

         Žaloba podaná dne 27. února 2017 – Consorzio IB Innovation v. Komise
   (Věc T-126/17)
   (2017/C 121/68)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Consorzio IB Innovation (Bentivoglio, Itálie) (zástupci: A. Masutti a P. Manzini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               potvrdil, že Komise tím, že odsouhlasila auditorskou zprávu, nesprávně vyložila a uplatnila grantové smlouvy CONTAIN a ICARGO ve vztahu ke všem aspektům doloženým v žalobě;

               —

               následně potvrdil, že žalobce správně vyložil a uplatnil grantové smlouvy CONTAIN a ICARGO;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba spadá do problematiky související s věcí T-84/17, Consorzio IBI Innovation v. Komise. V této žalobě bylo napadeno rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro výzkum a inovace ze dne 30. listopadu 2016 (č.j. Ares 2016-6711369), v němž bylo rozhodnuto, že IBI mělo povinnost vrátit 294 925,43 eur ve vztahu ke smlouvě č. 261679-CONTAIN a 155 482,91 eur ve vztahu ke smlouvě č. 288383-ICARGO, a dále mělo povinnost ověřit, zda došlo k systémovým chybám ve vztahu k řadě dalších smluv.
   Žalobce zpochybňuje výklad dotčených smluv ze strany Komise.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného a rozporuplného výkladu pojmů „příjemce“ a „třetí strany“ v rozporu s grantovými smlouvami a obecnými podmínkami obsaženými v příloze II obecných smluv.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že sdružení není jediným subjektem, ale spíše skupinou subjektů nebo „kolektivním subjektem“, a že v grantových smlouvách ani v obecných podmínkách obsažených v příloze II obecných smluv se neuvádí, že subjekt zahrnutý do sdružení je třetí stranou ve vztahu k příjemci grantové smlouvy, pokud obě osoby mají samostatnou právní subjektivitu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 9 grantových smluv CONTAIN a ICARGO ze strany auditora i Komise pokud jde o právo použitelné na tyto smlouvy a použití pravidel, která netvoří součást smluv a nejsou právně závazná.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že auditorská zpráva odsouhlasená Komisí vychází z výkladu grantových smluv, jenž není podložen zněním těchto smluv ani použitelnými právními pravidly. Tato zpráva naopak vychází výlučně z „prováděcí příručky“, kterou připravily útvary Komise. Podle tvrzení žalobce nemůže tento dokument, jenž byl vypracován jednostranně, převážit nad pravidly, která byla dohodnuta mezi smluvními stranami.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu a nesprávného použití článku II.15 odst. 2 písm. c) přílohy II grantových smluv CONTAIN a ICARGO.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že systém proplácení nepřímých nákladů týkající se některých poradců sdružení IBI, kteří pracovali z domu, nelze považovat za správný.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žádost o kontrolu smluv nepodléhajících auditu není založena na žádném smluvním ujednání.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že není zcela jasné, která smluvní ujednání grantových smluv ICARGO a CONTAIN, včetně jejich příloh, udělují Komisi právo, aby si od IBI vyžádala strukturovaný a podrobný audit všech smluv, jichž se IBI účastnilo v rámci sedmého rámcového programu. Komise, která jedná na základě předpokladu, že chyby, které byly díky auditu zjištěny, jsou systémové, požaduje, aby IBI uvedlo, zda je seznam úplný a případně jej doplnilo o chybějící projekty a ověřilo, zda se tyto systémové chyby nacházejí ve finančních zprávách týkajících se těchto projektů


title: Věc F-56/10: Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Hecq v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/43

         Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Hecq v. Komise
   (Věc F-56/10)
   ()
   2010/C 246/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá proplacení určitých lékařských výdajů a odměn v plném rozsahu

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté dne 20. října 2009 bruselským oddělením pro vyrovnávání nároků Caisse Maladie ve formě vyúčtování č. 171, kterým bylo žalobci zamítnuto proplacení v plném rozsahu čtyř konzultací u praktického lékaře, které se konaly dne 17. února, 2. dubna, 23. dubna a 11. května 2009, dvou konzultací u specializovaného lékaře ze dne 6. dubna a 15. června 2009, jakož i dvou nákupů léků předepsaných psychiatrem Vandenborre ze dne 22. června a 22. září 2009;

               —

               bude-li to nezbytné zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování (AIPN) dne 13. dubna 2010 v rozsahu, v němž zamítá stížnost žalobce podanou dne 20. ledna 2010 proti uvedenému rozhodnutí ze dne 20. října 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-507/14: Žaloba podaná dne 1. července 2014 – Vidmar a další v. Evropská unie

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/46

         Žaloba podaná dne 1. července 2014 – Vidmar a další v. Evropská unie
   (Věc T-507/14)
   2014/C 303/54
   Jazyk řízení: chorvatština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Vedran Vidmar (Záhřeb, Chorvatsko), Saša Čaldarević (Záhřeb), Irena Glogovšek (Záhřeb), Gordana Grancarić (Záhřeb), Martina Grgec (Záhřeb), Ines Grubišić (Vranjic, Chorvatsko), Sunčica Horvat Peris (Karlovac, Chorvatsko), Zlatko Ilak (Samobor, Chorvatsko), Mirjana Jelavić (Virovitica, Chorvatsko), Romuald Kantoci (Pregrada, Chorvatsko), Svjetlana Klobučar (Záhřeb), Ivan Kobaš (Županja, Chorvatsko), Zlatko Kovačić (Sesvete, Chorvatsko), Tihana Kušeta Šerić (Split, Chorvatsko), Damir Lemaić (Záhřeb), Željko Ljubičić (Solin, Chorvatsko), Gordana Mahovac (Nova Gradiška, Chorvatsko), Martina Majcen (Krapina, Chorvatsko), Višnja Merdžo (Rijeka, Chorvatsko), Tomislav Perić (Záhřeb), Darko Radić (Záhřeb), Damjan Saridžić (Záhřeb), Darko Graf (Záhřeb) (právní zástupce: D. Graf, abogado)

      Žalovaná: Evropská unie

      Návrhy

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodnutím o předběžném opatření uložil Evropské unii na základě čl. 340 druhého odstavce SFEU vyplatit náhradu škody, kterou žalobci utrpěli v období od 1. ledna 2012 do dne, kdy zahájili svoji činnost jako chorvatští soudní exekutoři v souladu s čl. 36 odst. 1 a přílohou VII bodem 1 Aktu o přistoupení, což jsou ustanovení právně závazná pro všech 28 členských států, které podepsali Smlouvu o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii ze dne 9. prosince 2011, jakož i pro Evropskou komisi; újma plyne ze skutečnosti, že Evropská komise nevykonávala kontrolní pravomoc, svěřenou jí čl. 36 odst. 1 a 2 Aktu o přistoupení, za účelem zajištění, aby Chorvatská republika splnila svůj závazek zajistit, že soudní exekutoři budou moci zahájit svoji činnost dne 1. ledna 2012; tento závazek byl přijat při vyjednávání o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unie v rámci kapitoly 23 – Soudní moc a základní práva, a byl uveden v příloze VII bodu 1 Aktu o přistoupení nazvané „Konkrétní závazky přijaté Chorvatskou republikou během přístupových jednání“, kde se uvádí: „1. I nadále zajišťovat účinné provádění své strategie a akčního plánu v oblasti soudní reformy,“;

               —

               přerušil řízení o konečné výši majetkové újmy, jejíž náhradu žalobci požadují od Evropské unie v rámci této žaloby, až do okamžiku nabytí právní moci rozhodnutí o předběžném opatření požadovaném v prvním bodě návrhových žádní;

               —

               po nabytí právní moci rozhodnutí o předběžném opatření o návrhovém žádání uvedeném v prvním bodě a po projednání a předložené důkazů o celkové výši majetkové újmy, jejíž náhradu žalobci požadují v rámci této žaloby, uložil Evropské unii k vyplacení náhrady škody způsobené jednotlivým žalobcům nezákonným opomenutím Evropské komise popsaným v prvním bodu, a to celé utrpěné újmy (damnum emergens) a celého ušlého zisku (lucrum cessans) žalobců v období od 1. ledna 2012 do dne, kdy Tribunál zašle Ministerstvu financí a spravedlnosti Chorvatské republiky příslušné žádosti dosahující výše 6 00  000 eur za každý kalendářní rok a za každého žalobce, navýšenou o úroky z prodlení v sazbě 12 % ročně:

                           —

                           ohledně celkové újmy od 1. ledna 2012 do zaplacení,

                           —

                           ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2012 od 1. ledna 2013 do zaplacení,

                           —

                           ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2013 od 1. ledna 2014 do zaplacení,

                           —

                           ohledně ušlého zisku žalobců za rok 2014 od 1. ledna 2015 do zaplacení;

               —

               po nabytí právní moci rozhodnutí o předběžném opatření o návrhovém žádání uvedeném v prvním bodě a po projednání a předložené důkazů o výši nároků, uložil Evropské unii náhradu veškerých nákladů řízení jednotlivých žalobců vynaložených v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-109/14, Škugor a další v. Evropská unie (1).

      (1)  Úř. věst. C 142, s. 38.


title: Věc T-371/08 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2009 — Nijs v. Účetní dvůr ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí o jmenování služebně nadřízeného navrhovatele — Vnitřní výběrové řízení — Volby do výboru zaměstnanců — Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2006 — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/17

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2009 — Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-371/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí o jmenování služebně nadřízeného navrhovatele - Vnitřní výběrové řízení - Volby do výboru zaměstnanců - Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2006 - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 233/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a A. Hertzog, advokáti)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a J. Vermer, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 26. června 2008, Nijs v. Účetní dvůr (F-5/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-357/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 31. července 2007 – The Queen, na žádost TNT Post UK Ltd v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs a Royal Mail Group Ltd

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 31. července 2007 – The Queen, na žádost TNT Post UK Ltd v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs a Royal Mail Group Ltd
   (Věc C-357/07)
   (2007/C 247/15)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court).
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TNT Post UK Ltd.

      Žalovaní: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Vedlejší účastník: Royal Mail Group Ltd.
   Předběžné otázky

               1.

                           a)

                           Jak má být vykládán pojem „veřejné pošty“ v čl. 13 části A odst. 1 písm. a) šesté směrnice o DPH (směrnice 77/388/EHS) (1) (nyní čl. 132 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112 (2)?

                           b)

                           Je výklad uvedeného pojmu dotčen skutečností, že poštovní služby v členském státě byly liberalizovány, neexistují žádné vyhrazené služby ve smyslu směrnice Rady 97/67/ES (3), ve znění pozdějších předpisů, a existuje jeden určený poskytovatel všeobecných služeb, který byl oznámen Komisi podle uvedené směrnice (jako je Royal Mail ve Spojeném království)?

                           c)

                           Zahrnuje tento pojem za skutkových okolností projednávané věci [které jsou popsány v první otázce písm. b)]

                                       i)

                                       pouze jediného určeného poskytovatele všeobecných služeb (jako je Royal Mail ve Spojeném království) nebo

                                       ii)

                                       rovněž soukromého provozovatele poštovních služeb (jako je TNT Post)?

               2.

               Má být za skutkových okolností projednávané věci čl. 13 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice o DPH (nyní čl. 132 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112) vykládán tak, že vyžaduje nebo umožňuje, aby členský stát osvobodil od daně všechny poštovní služby poskytované „veřejnou poštou“?

               3.

               Pokud jsou členské státy povinny nebo oprávněny osvobodit od daně některé, avšak nikoli všechny, služby poskytované „veřejnou poštou“, na základě jakých kritérií mají být takové služby určeny?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14).


title: Věc T-377/14: Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Ezz v. Rada

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/27

         Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Ezz v. Rada
   (Věc T-377/14)
   2014/C 245/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ahmed Abdelaziz Ezz (Gizeh, Egypt) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe a A. Yehia, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí 2014/153 v rozsahu, v němž se v něm do 22. března 2015 prodlužuje platnost omezujících opatření vůči žalobci uvedených v rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení v tomto stupni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce uvádí pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné s důvody uvedenými ve věci T-375/14, Al Naggar v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: věcech C-321/04, C-322/04, C-323/04, C-324/04, C-325/04: Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky Cour d'Appel de Lyon ze dne 24. února 2004 ve věcech SAS Distribution Casino France, právní nástupce Société Casino France proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), Société Casino France, právní nástupce SA Imqef, právní nástupce SA Judis proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurace Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SA Dechrist Holding proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SA Komogo proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SARL Tout pour la maison proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/4

         Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky Cour d'Appel de Lyon ze dne 24. února 2004 ve věcech SAS Distribution Casino France, právní nástupce Société Casino France proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), Société Casino France, právní nástupce SA Imqef, právní nástupce SA Judis proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurace Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SA Dechrist Holding proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SA Komogo proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales), SARL Tout pour la maison proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales)
   (věcech C-321/04, C-322/04, C-323/04, C-324/04, C-325/04)
   (2004/C 239/07)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudky Cour d'Appel de Lyon ze dne 24. února 2004 ve věcech
   SAS Distribution Casino France, právní nástupce Société Casino France proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (věc C-321/04)
   Société Casino France, právní nástupce SA Imqef, právní nástupce SA Judis proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurace Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (věc C-322/04)
   SA Dechrist Holding proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (věc C-323/04)
   SA Komogo proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (věc C-324/04)
   SARL Tout pour la maison proti Organic de recouvrement (Caisse Nationale de l'Organisation Autonome d'Assurance Vieillesse des Travailleurs Non-Salariés des Professions Industrielles et Commerciales) (věc C-325/04), které došly kanceláři Soudního dvora dne 27. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'Appel de Lyon žádá Soudní dvůr, aby rozhodl, zda daň na podporu obchodu a řemesel vybíraná od společnosti, která podala odvolání, má být kvalifikována jako státní podpora ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES (dříve článek 92).


title: Věc C-326/05 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 – Industrias Químicas del Vallés, SA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Nezařazení methalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS — Odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku — Zkreslení důkazu — Zjevně nesprávné posouzení)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2007 – Industrias Químicas del Vallés, SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-326/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nezařazení methalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS - Odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku - Zkreslení důkazu - Zjevně nesprávné posouzení)
   (2007/C 235/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrias Químicas del Vallés, SA (zástupci: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas a J. Sabater Marotias, abogados)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 28. června 2005, Industrias Químicas del Vallés v. Komise (T-158/03), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/308/ES ze dne 2. května 2003 o nezařazení metalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 113, s. 8; Zvl. vyd. 03/38, s. 495)
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně evropských společenství ze dne 28. června 2005, Industrias Químicas del Vallés v. Komise (T-158/03) se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise 2003/308/ES ze dne 2. května 2003 o nezařazení methalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku se zrušuje.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese náklady řízení v tomto stupni a náklady řízení v prvním stupni, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních jak před Soudním dvorem, tak před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc C-415/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Itálie) dne 10. září 2007 – Lodato Gennaro & C. SpA v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Nocera Inferiore (Itálie) dne 10. září 2007 – Lodato Gennaro & C. SpA v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI
   (Věc C-415/07)
   (2007/C 283/30)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale ordinario di Nocera Inferiore
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lodato Gennaro & C. SpA

      Žalovaní: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), SCCI
   Předběžná otázka
   Musí být právo Společenství, jak vyplývá z Pokynů pro podporu zaměstnanosti, Pokynů k vnitrostátní regionální podpoře a z nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 (1) ze dne 5. prosince 2002, vykládáno tak, že pro zjištění, zda došlo ke zvýšení počtu pracovních míst, je třeba provést srovnání mezi průměrem RPJ za rok předcházející přijetí a průměrem RPJ za rok následující po přijetí, nebo musí být naopak vykládáno tak, že se musí, nebo jen může, provést srovnání mezi průměrem RPJ za rok předcházející přijetí a přesným údajem týkajícím se stavu zaměstnanců v podniku právě ke dni přijetí?

      (1)  Úř. věst. L 337, s. 3.


title: Věc T-293/11: Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Holcim (Německo) a Holcim v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/24

         Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Holcim (Německo) a Holcim v. Komise
   (Věc T-293/11)
   2011/C 238/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Holcim AG (Hamburk, Německo) a Holcim Ltd (Curych, Švýcarsko) (zástupci: P. Niggemann a K. Gaßner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit pro neplatnost usnesení žalované ze dne 30. března 2001 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, věc č. 39520 — Cement a příbuzné výrobky;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Neexistence účinného doručení rozhodnutí o žádosti o informace
               Žalovaná si před vydáním rozhodnutí o žádosti o informace vyžádala od všech dotčených společností Holcim právní moci k zastupování ve prospěch první žalobkyně (Holcim AG) a jejich vyjádření k volbě jednacího jazyka (angličtina). Rozhodnutí o žádosti o informace však bylo určeno druhé žalobkyni (Holcim Ltd) a první žalobkyni bylo „doručeno“, přestože v žádném okamžiku neexistovalo příslušné zplnomocnění k zastupování. Pracovním jazykem Holcim Ltd. a převážně také ostatních v projednávaném případě dotčených společností seskupení Holcim je angličtina, takže nebylo možné se s rozhodnutím dostatečně seznámit.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Ke krátké lhůtě pro odpověď a k odepření jejího prodloužení
               Rozhodnutí o žádosti o informace se týká velkého souboru podrobných informací o 15 společnostech seskupení (např. data transakcí, dovozy/vývozy, údaje o výrobě, podílech na trhu, atd.) za období 10 let. Žalobkyně již v rané fázi — na základě návrhu rozhodnutí — žalované podrobně doložily, že lhůta 12 týdnů za účelem odpovědi na žádost o informace je zjevně příliš krátká. Vzhledem k tomu, že řízení již probíhá již dva a půl roku, jakož i k dosavadní rozsáhlé spolupráci žalobkyň by bylo prodloužení lhůty přiměřené. Sama žalovaná navíc shromáždění údajů ztížila a zdržela tím, že rozhodnutí o žádosti o informace bylo i přes souhlas žalobkyň s tím, aby byla nadále jako jednací jazyk používána angličtina, sepsáno v němčině, takže dvě třetiny dotčených společností seskupení Holcim s tímto rozhodnutím nemohla pracovat.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Povinnost společnosti Holcim předávat údaje a informace, které nemá společnost Holcim v této formě k dispozici
               Rozhodnutí o žádosti o informace vyžaduje v podstatné míře poskytnutí údajů a informací, které neměly žalobkyně v této formě k dispozici. Navíc byly požadovány údaje, jejichž opatření by bylo z důvodu výměny informačního systému a jiných důvodů spojeno s příliš vysokými náklady z hlediska personálu i času. Vynaložení těchto nákladů není součástí povinnosti odpovědět na žádost o informace.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení povinnosti uvést odůvodnění
               V rozhodnutí o žádosti o informace se nenachází dostatečně určité odůvodnění ani daného šetření, ani volby nástroje (stanovícího peněžité sankce) k tomuto šetření.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení zásady nezbytnosti prostředků
               Žalobkyně dosud rozsáhle a plně odpověděly na každou žádost o informace, takže neexistoval žádný důvod k tomu, aby namísto mírnějšího nástroje spočívajícího v neformální žádosti o informace byl zvolen nástroj spočívající v rozhodnutí o žádosti o informace, které stanoví peněžité sankce.

               6)

               Šestý žalobní důvod: Porušení zásady určitosti
               Rozhodnutí o žádosti o informace v mnoha ohledech trpí nedostatkem dostatečné určitosti požadovaných údajů a informací, což působí jednostranně k tíži žalobkyň.

               7)

               Sedmý žalobní důvod: Porušení obecné zásady proporcionality
               S ohledem na výtku, která je i po dvou a půl letech trvajícího řízení stále nekonkrétní a vágní, je shromažďování údajů a informací tohoto rozsahu a jdoucí do této míry podrobností nepřiměřené, zvláště rovněž s přihlédnutím ke skutečnosti, že srovnatelné údaje byly několikrát vyžádány v jiné formě zpracování. Odepření prodloužení lhůty žalovanou je z věcných důvodů, jakož i s ohledem na již dva a půl roku trvající řízení, hrubě nepřiměřené.

               8)

               Osmý žalobní důvod: Chybějící příslušnost žalované v souvislosti s otázkami týkajícími se společnosti Holcim (Česko) a.s. před přistoupením České republiky k Evropské unii
               Požadavek poskytnout údaje ve vztahu k období před přistoupením země k EU je nepřípustný.


title: Věc C-300/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalsko) — Vítor Hugo Marques Almeida v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel ( „Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 72/166/EHS — Článek 3 odst. 1 — Směrnice 84/5/EHS — Článek 2 odst. 1 — Směrnice 90/232/EHS — Článek 1 — Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Občanskoprávní odpovědnost pojištěného — Podíl poškozeného na vzniku škody — Omezení práva na náhradu škody“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal da Relação de Guimarães — Portugalsko) — Vítor Hugo Marques Almeida v. Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel
   (Věc C-300/10) (1)

   (Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Směrnice 84/5/EHS - Článek 2 odst. 1 - Směrnice 90/232/EHS - Článek 1 - Právo na náhradu škody z povinného pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Občanskoprávní odpovědnost pojištěného - Podíl poškozeného na vzniku škody - Omezení práva na náhradu škody)
   2012/C 399/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vítor Hugo Marques Almeida

      Žalovaní: Companhia de Seguros Fidelidade-Mundial SA, Jorge Manuel da Cunha Carvalheira, Paulo Manuel Carvalheira, Fundo de Garantia Automóvel

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal da Relação de Guimarães — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10), čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1984 L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3) a článků 1 a 1a třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249) — Srážka dvou vozidel, jejíž zavinění nelze přičíst řidičům — Cestující ve vozidle, který přispěl ke vzniku jemu způsobených škod — Odpovědnost za riziko — Vnitrostátní ustanovení stanovící možnost odmítnutí nebo omezení náhrady škody cestujících-obětí, kteří přispěli ke vzniku škod

      Výrok

   Za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, musí být čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a článek 1 třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která v případě srážky dvou motorových vozidel, v jejímž důsledku utrpěl spolujezdec cestující v jednom z těchto vozidel škodu na zdraví, aniž zavinění této nehody mohlo být přičítáno řidičům těchto vozidel, umožňuje omezit nebo vyloučit občanskoprávní odpovědnost pojištěných osob.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.