title: Věc C-123/20: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Ferrari SpA v. Mansory Design & Holding GmbH, WH („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 6/2002 – (Průmyslové) vzory Společenství – Články 4, 6 a 11 – Žaloba pro porušení práv z duševního vlastnictví – Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství – Vzhled části výrobku – Požadavky na ochranu – Součást složeného výrobku – Individuální povaha – Úkon spočívající ve zpřístupnění veřejnosti“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Ferrari SpA v. Mansory Design & Holding GmbH, WH
      (Věc C-123/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 6/2002 - (Průmyslové) vzory Společenství - Články 4, 6 a 11 - Žaloba pro porušení práv z duševního vlastnictví - Nezapsaný (průmyslový) vzor Společenství - Vzhled části výrobku - Požadavky na ochranu - Součást složeného výrobku - Individuální povaha - Úkon spočívající ve zpřístupnění veřejnosti“)
      (2022/C 2/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ferrari SpA

         Žalovaní: Mansory Design & Holding GmbH, WH

         Výrok

      Článek 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že zpřístupnění vyobrazení výrobku veřejnosti, jako je zveřejnění fotografií vozidla, má za následek zpřístupnění (průmyslového) vzoru části tohoto výrobku ve smyslu čl. 3 písm. a) tohoto nařízení nebo součásti uvedeného výrobku jakožto složeného výrobku ve smyslu čl. 3 písm. c) a čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení veřejnosti, za předpokladu, že vzhled této části nebo součásti je při tomto zpřístupnění jasně identifikovatelný.
      Aby bylo možné přezkoumat, zda tento vzhled splňuje podmínku individuální povahy uvedenou v čl. 6 odst. 1 téhož nařízení, je nezbytné, aby dotčená část nebo součást představovala viditelný oddíl výrobku nebo složeného výrobku, který je vymezen liniemi, obrysy, barvami, tvarem nebo zvláštní strukturou povrchu.

         (1)  Úř. věst. C 215, 29.6.2020.


title: Spojené věci C-197/20 a C-216/20: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20) v. Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20) („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Společný celní sazebník – Sazební zařazení – Kombinovaná nomenklatura – Podpoložky sazebníku 1521 90 91 a 1521 90 99 – Výklad vysvětlivek k podpoložce 1521 90 99 – Včelí vosk, který byl před dovozem roztaven a znovu ztvrdnul“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20) v. Hauptzollamt Hannover (C-197/20), Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)
      (Spojené věci C-197/20 a C-216/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky sazebníku 1521 90 91 a 1521 90 99 - Výklad vysvětlivek k podpoložce 1521 90 99 - Včelí vosk, který byl před dovozem roztaven a znovu ztvrdnul“)
      (2022/C 2/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: KAHL G.m.b.H. & Co. K.G. (C-197/20) a C. E. Roeper GmbH (C-216/20)

         Žalovaní: Hauptzollamt Hannover (C-197/20) a Hauptzollamt Hamburg (C-216/20)

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních vyplývajících z prováděcího nařízení Komise (EU) č. 1101/2014 ze dne 16. října 2014 a prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015, musí být vykládána v tom smyslu, že včelí vosk, který byl roztaven, přičemž během tavení z něj byla mechanicky odstraněna část cizorodých těles, a poté ztuhl do tvaru bloků nebo desek, patří do podpoložky 1521 90 99 této nomenklatury, která zahrnuje „ostatní“ vosky, a nikoli do podpoložky 1521 90 91 uvedené nomenklatury, která zahrnuje „surové“ vosky.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Spojené věci C-221/20 a C-223/20: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájená A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20) („Řízení o předběžné otázce – Daně – Směrnice 92/83/EHS – Spotřební daň – Pivo – Článek 4 odst. 2 – Možnost uplatňovat snížené sazby spotřební daně u piva vystaveného malými nezávislými pivovary – Zacházení s dvěma nebo více malými pivovary jako s jediným malým nezávislým pivovarem – Povinnost provést směrnici“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/8

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájená A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)
      (Spojené věci C-221/20 a C-223/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Směrnice 92/83/EHS - Spotřební daň - Pivo - Článek 4 odst. 2 - Možnost uplatňovat snížené sazby spotřební daně u piva vystaveného malými nezávislými pivovary - Zacházení s dvěma nebo více malými pivovary jako s jediným malým nezávislým pivovarem - Povinnost provést směrnici“)
      (2022/C 2/11)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: A Oy (C-221/20), B Oy (C-223/20)

         Za přítomnosti: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Výrok

      Článek 4 odst. 2 druhá věta směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát, který do svého právního řádu promítl možnost stanovenou v čl. 4 odst. 1 této směrnice používat snížené sazby spotřební daně u piva vyráběného malými nezávislými pivovary, není nicméně povinen považovat za jediný malý nezávislý pivovar dva nebo více malých pivovarů, které spolupracují a jejichž společný roční výstav nepřesahuje 200 000 hektolitrů.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc C-324/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt B v. X-Beteiligungsgesellschaft mbH („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2006/112/ES – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Poskytování služeb – Článek 63 – Vznik povinnosti k DPH – Článek 64 odst. 1 – Pojem ‚poskytnutí služby, které vede k postupným platbám‘ – Jednorázové poskytnutí služby hrazené platbami rozloženými v čase – Článek 90 odst. 1 – Snížení základu daně – Pojem ‚nezaplacení ceny‘“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt B v. X-Beteiligungsgesellschaft mbH
      (Věc C-324/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Poskytování služeb - Článek 63 - Vznik povinnosti k DPH - Článek 64 odst. 1 - Pojem ‚poskytnutí služby, které vede k postupným platbám‘ - Jednorázové poskytnutí služby hrazené platbami rozloženými v čase - Článek 90 odst. 1 - Snížení základu daně - Pojem ‚nezaplacení ceny‘“)
      (2022/C 2/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Finanzamt B

         Žalovaná: X-Beteiligungsgesellschaft mbH

         Výrok

                  1)

                  Článek 64 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že jednorázové poskytnutí služeb, za něž je poskytnuta odměna ve formě plateb rozložených v čase, nespadá do působnosti tohoto ustanovení.

                  2)

                  Článek 90 odst. 1 směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě dohody o platbách rozložených v čase nemůže být nezaplacení splátky odměny před její splatností považováno za nezaplacení ceny ve smyslu tohoto ustanovení, a nemůže proto vést ke snížení základu daně.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc C-357/20: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien – Rakousko) – IE v. Magistrat der Stadt Wien („Řízení o předběžné otázce – Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Směrnice 92/43/EHS – Článek 12 odst. 1 – Přísná ochrana živočišných druhů – Příloha IV písm. a) – Cricetus cricetus (křeček polní) – Místa odpočinku a místa rozmnožování – Poškozování nebo ničení“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wien – Rakousko) – IE v. Magistrat der Stadt Wien
      (Věc C-357/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Směrnice 92/43/EHS - Článek 12 odst. 1 - Přísná ochrana živočišných druhů - Příloha IV písm. a) - Cricetus cricetus (křeček polní) - Místa odpočinku a místa rozmnožování - Poškozování nebo ničení“)
      (2022/C 2/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IE

         Žalovaný: Magistrat der Stadt Wien

         Výrok

                  1)

                  Článek 12 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „místo rozmnožování“ uvedený v tomto ustanovení zahrnuje rovněž okolí tohoto místa, pokud se toto okolí jeví nezbytné k tomu, aby umožnilo chráněným živočišným druhům uvedeným v příloze IV a) této směrnice, jako je Cricetus cricetus (křeček polní), se úspěšně rozmnožovat.

                  2)

                  Článek 12 odst. 1 písm. d) směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že místa rozmnožování chráněného živočišného druhu musí požívat ochrany tak dlouho, jak je to nezbytné k tomu, aby se tento živočišný druh mohl úspěšně rozmnožovat, takže se tato ochrana vztahuje rovněž na místa rozmnožování, která již nejsou obývána, pokud existuje dostatečně vysoká pravděpodobnost, že se uvedený živočišný druh na tato místa vrátí.

                  3)

                  Článek 12 odst. 1 písm. d) směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že pojmy „poškozování“ a „ničení“ uvedené v tomto ustanovení musí být vykládány v tom smyslu, že označují postupné snižování ekologické funkčnosti místa rozmnožování nebo místa odpočinku chráněného živočišného druhu a úplnou ztrátu této funkčnosti, nezávisle na úmyslné či neúmyslné povaze takových zásahů.

         (1)  Úř. věst. C 359, 26.10.2020.


title: Věc C-462/20: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti v. Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze („Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/109/ES – Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty – Článek 11 – Směrnice 2011/98/EU – Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení – Článek 12 – Směrnice 2009/50/ES – Práva státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli modré karty EU – Článek 14 – Směrnice 2011/95/EU – Práva osob požívajících mezinárodní ochrany – Článek 29 – Rovné zacházení – Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Koordinace systémů sociálního zabezpečení – Článek 3 – Rodinné dávky – Sociální pomoc – Sociální ochrana – Sociální péče – Přístup ke zboží a službám – Právní úprava členského státu vylučující státní příslušníky třetích států z nároku na ‚rodinnou kartu‘“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/11

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 28. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti v. Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
      (Věc C-462/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Článek 11 - Směrnice 2011/98/EU - Práva pracovníků ze třetích zemí, kteří jsou držiteli jednotného povolení - Článek 12 - Směrnice 2009/50/ES - Práva státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli modré karty EU - Článek 14 - Směrnice 2011/95/EU - Práva osob požívajících mezinárodní ochrany - Článek 29 - Rovné zacházení - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Článek 3 - Rodinné dávky - Sociální pomoc - Sociální ochrana - Sociální péče - Přístup ke zboží a službám - Právní úprava členského státu vylučující státní příslušníky třetích států z nároku na ‚rodinnou kartu‘“)
      (2022/C 2/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

         Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

         Výrok

      Článek 12 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě, a čl. 14 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2009/50/ES ze dne 25. května 2009 o podmínkách pro vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysokou kvalifikaci musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která vylučuje státní příslušníky třetích zemí, na něž se vztahují tyto směrnice, z nároku na kartu vydávanou rodinám, která umožňuje získat slevy nebo snížení sazeb při nákupu zboží dodávaného a služeb poskytovaných veřejnoprávními nebo soukromoprávními subjekty, které uzavřely dohodu s vládou tohoto členského státu.
      Článek 11 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2003/109 ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, musí být vykládán v tom smyslu, že rovněž nebrání takové právní úpravě, pokud se podle vnitrostátních právních předpisů tohoto členského státu na tuto kartu nevztahují pojmy „sociální zabezpečení“, „sociální podpora“ nebo „sociální ochrana“.
      Článek 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, pokud se na rodinnou kartu vztahuje systém pomoci zavedený veřejnoprávními orgány, kterého využívá jednotlivec, jenž nemá dostatečné prostředky k pokrytí svých základních potřeb, jakož i základních potřeb svých rodinných příslušníků.
      Článek 11 odst. 1 písm. f) směrnice 2003/109, čl. 12 odst. 1 písm. g) směrnice 2011/98 a čl. 14 odst. 1 písm. g) směrnice 2009/50 musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě.

         (1)  Úř. věst. C 433, 14.10.2020.


title: Spojené věci C-428/21 PPU a C-429/21 PPU: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných proti HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU) („Řízení o předběžné otázce – Naléhavé řízení o předběžné otázce – Justiční spolupráce v trestních věcech – Evropský zatýkací rozkaz – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Článek 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4 – Žádost o souhlas s trestním stíháním pro jiné trestné činy, než kvůli kterým došlo k předání – Článek 28 odst. 3 – Žádost o souhlas s dalším předáním dotyčné osoby do jiného členského státu – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Právo na účinnou soudní ochranu – Právo dotyčné osoby být vyslechnuta vykonávajícím justičním orgánem – Podmínky“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/12

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných proti HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)
      (Spojené věci C-428/21 PPU a C-429/21 PPU) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Článek 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4 - Žádost o souhlas s trestním stíháním pro jiné trestné činy, než kvůli kterým došlo k předání - Článek 28 odst. 3 - Žádost o souhlas s dalším předáním dotyčné osoby do jiného členského státu - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo dotyčné osoby být vyslechnuta vykonávajícím justičním orgánem - Podmínky“)
      (2022/C 2/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

      HM (C-428/21 PPU), TZ (C-429/21 PPU)

         za přítomnosti: Openbaar Ministerie

         Výrok

      Článek 27 odst. 3 písm. g) a odstavec 4, jakož i čl. 28 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, vykládané ve světle práva na účinnou soudní ochranu zaručeného v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že osoba, která je na základě výkonu evropského zatýkacího rozkazu předána vystavujícímu justičnímu orgánu, má právo na to, aby ji vykonávající justiční orgán za situace, kdy mu vystavující justiční orgán předloží žádost o souhlas podle těchto ustanovení uvedeného rámcového rozhodnutí, vyslechl; k tomuto výslechu může dojít ve vystavujícím členském státě s tím, že justiční orgány tohoto členského státu jsou v takovém případě povinny zajistit, aby bylo právo dotyčné osoby být vyslechnuta vykonáno účelným a účinným způsobem, bez přímé účasti vykonávajícího justičního orgánu. Vykonávající justiční orgán si ovšem musí zajistit dostatečné informace, zejména stran stanoviska dotyčné osoby, pro to, aby mohl o žádosti o souhlas podané na základě čl. 27 odst. 4 rámcového rozhodnutí 2002/584 nebo jeho čl. 28 odst. 3 informovaně – a při plném dodržení jejího práva na obhajobu – rozhodnout, a případně vystavující justiční orgán vyzvat, aby mu neprodleně poskytl doplňující informace.

         (1)  Úř. věst. C 368, 13.9.2021.


title: Věc C-84/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. února 2021 – Iveco Orecchia SpA v. Brescia Trasporti SpA

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. února 2021 – Iveco Orecchia SpA v. Brescia Trasporti SpA
      (Věc C-84/21)
      (2022/C 2/16)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Iveco Orecchia SpA

         Odpůrkyně: Brescia Trasporti SpA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s unijním právem – a zejména s ustanoveními směrnice 2007/46/ES (1) (uvedenými v článcích 10, 19 a 28 uvedené směrnice Společenství), jakož i zásadami rovného zacházení a nestrannosti, plné konkurenceschopnosti a řádné správy – slučitelné, že prostřednictvím zvláštního odkazu na dodávky náhradních dílů pro autobusy určené pro veřejnou dopravu na základě veřejné zakázky může zadavatel přijmout náhradní díly určené pro konkrétní vozidlo, které vyrobil jiný výrobce než výrobce vozidla, tudíž neschválené společně s vozidlem, které spadají do jednoho z typů konstrukčních částí, na které se vztahují technické předpisy uvedené v příloze IV výše uvedené směrnice (Soupis požadavků pro ES schválení typu vozidla), a nabídnuté v zadávacím řízení bez přiložení certifikátu schválení typu a bez jakýchkoli informací o skutečném schválení typu, a naopak na základě předpokladu, že schválení typu není nezbytné, protože stačí pouze prohlášení o rovnocennosti se schváleným originálem poskytnuté uchazečem?

                  2)

                  Je s unijním právem – a zejména s čl. 3 bodem 27 směrnice 2007/46/ES – slučitelné, že ve vztahu k dodávkám náhradních dílů pro autobusy určené pro veřejnou dopravu na základě veřejné zakázky je umožněno, aby se soutěžitel sám označil za „výrobce“ konkrétního neoriginálního náhradního dílu určeného pro konkrétní vozidlo, zejména pokud spadá do některého z typů konstrukčních částí, na které se vztahují technické předpisy uvedené v příloze IV (Soupis požadavků pro ES schválení typu vozidla) směrnice 2007/46/ES, nebo musí uvedený soutěžitel naopak prokázat – pro každý z takto nabízených náhradních dílů a pro potvrzení jejich rovnocennosti s technickými specifikacemi zadávacího řízení – že je osobou odpovědnou vůči schvalovacímu orgánu za všechny aspekty schvalovacího procesu, jakož i za shodnost výroby a příslušnou úroveň kvality, a že přímo realizuje alespoň některé fáze výroby konstrukční části podléhající schválení typu, přičemž pokud tomu tak je, jakým způsobem musí být tento důkaz poskytnut?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).


title: Věc C-415/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2021 Comercializadora Eloro S.A. proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-310/20, Comercializadora Eloro v. EUIPO – Zumex Group (JUMEX)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2021 Comercializadora Eloro S.A. proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-310/20, Comercializadora Eloro v. EUIPO – Zumex Group (JUMEX)
      (Věc C-415/21 P)
      (2022/C 2/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Comercializadora Eloro S.A. (zástupci: J. L. Gracia Albero, P. Merino Baylos y E. Cebollero González, advokáti)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Zumex Group, S.A.
      Usnesením ze dne 10. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Comercializadora Eloro, S.A., ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-508/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-47/19, Dansk Erhverv v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-47/19, Dansk Erhverv v. Komise
      (Věc C-508/21 P)
      (2022/C 2/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, T. Maxian Rusche, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Dansk Erhverv, Danmarks Naturfredningsforening, Spolková republika Německo, Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG)

         Návrhová účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil výrok napadeného rozsudku;

                  —

                  rozhodl ve věci T-47/19, Danske Erhverv v. Commission, zrušením bodu 3.3 napadeného rozhodnutí (1);

                  —

                  rozhodl, že žalobkyně v prvním stupni ponese náklady řízení o kasačním opravném prostředku;

                  —

                  rozhodl, že účastníci řízení i vedlejší účastníci ponesou vlastní náklady řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že úspěch třetí části jediného žalobního důvodu vede ke zrušení napadeného rozhodnutí v plném rozsahu. Toto konstatování porušuje článek 264 SFEU, tak jak byl Soudním dvorem vyložen ve věci Komise v. Department de Loiret a zásadu proporcionality.
      V rozsudku Komise v. Department de Loiret vyložil Soudní dvůr článek 264 SFEU následovně: (2)

      „[…] pouhá skutečnost, že považuje žalobní důvod uplatněný žalobcem na podporu žaloby na neplatnost za opodstatněný, neumožňuje [Tribunálu] automaticky zrušit napadený akt v plném rozsahu. Zrušení v plném rozsahu je totiž nepřípustné v případě, že je zcela zjevné, že daný důvod týkající se výhradně konkrétního aspektu napadeného aktu, může vést pouze k částečnému zrušení.“
      V projednávané věci směřovala třetí část jediného žalobního důvodu uplatněného žalobcem v prvním stupni pouze proti jednomu ze tří rozhodnutí sloučených v napadeném rozhodnutí do jednoho aktu. Jednalo se o rozhodnutí konstatující, že neuložení pokuty za nevybrání zálohy na nápojové plechovky v příhraničních obchodech s sebou nenese použití státních prostředků, a není tedy státní podporou. Třetí část jediného žalobního důvodu nesměřovala proti ostatním rozhodnutím, jimiž bylo konstatováno, že nevybrání zálohy a nevybrání DPH z nevybrané zálohy s sebou neneslo použití státní prostředků, a nepředstavovalo tedy státní podporu.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nepodal odůvodnění a poskytl rozporné odůvodnění, když rozhodl, že ona tři rozhodnutí jsou navzájem neoddělitelná.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že ona tři rozhodnutí jsou neoddělitelná. Ona tři opatření posuzovaná v těchto třech rozhodnutích totiž nejsou navzájem spojena. Zejména neuložení pokuty není přímo a automaticky spojeno s nevybráním zálohy a nevybráním DPH. Uložení pokuty může, ale nemusí změnit chování příhraničních obchodů. Příhraniční obchody mohou uložení pokuty napadnout u příslušných soudů a nadále zálohu nevybírat (a z nevybrané zálohy nevybírat DPH). Nevybrání zálohy každopádně nevede ke ztrátě státních prostředků, protože peníze scházejí v systému zálohování, který funguje zcela na soukromé bázi, bez jakékoli kontroly ze strany státu.

         (1)  Rozhodnutí C(2018) 6315 final o státní podpoře SA.44865 (2016/FC) – Německo – Údajná státní podpora ve prospěch německých příhraničních obchodů s nápoji.

         (2)  Rozsudek ve věci Komise v. Départment de Loiret, C-295/07 P, EU:C:2008:707, bod 104


title: Věc C-509/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 sdružením Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-47/19, Dansk Erhverv v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 sdružením Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-47/19, Dansk Erhverv v. Komise
      (Věc C-509/21 P)
      (2022/C 2/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Interessengemeinschaft der Grenzhändler (IGG) (zástupci: M. Bauer, F. von Hammerstein, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Dansk Erhverv, Evropská komise, Danmarks Naturfredningsforening, Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu;

                  —

                  zamítl žalobu;

                  —

                  uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Napadený rozsudek trpí v několika ohledech nesprávným právním posouzením. Obsahuje nesprávný výklad různých právních pojmů z oblasti práva státních podpor včetně pojmu „závažné obtíže“ týkajícího se nutnosti zahájit formální vyšetřovací řízení, pojmu „dostatečně přímá souvislost“ mezi výhodou a státním rozpočtem jako dokladu o splnění kritéria „státních prostředků“ a pojmu „oddělitelnosti“ různých částí téhož rozsudku. V napadeném rozsudku bylo opomenuto několik uplatněných argumentů a rovněž v něm došlo ke zkreslení či nesprávnému výkladu rozhodnutí Komise C(2018) 6315 final ze dne 4. října 2018 o státní podpoře SA.44865 (2016/FC) – údajná státní podpora poskytnutá Německem ve prospěch německých příhraničních obchodů s nápoji – a také různých podání navrhovatele, a schází mu odůvodnění.
      Navrhovatel uplatňuje konkrétně následující důvody kasačního opravného prostředku:

                  1)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně aplikoval čl. 107 odst. 1 SFEU, když při posuzování kritéria „státních prostředků“ nesprávně vyložil potřebu „dostatečně přímé souvislosti“ mezi výhodou a státním rozpočtem.

                  2)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení a nesprávně aplikoval čl. 107 odst. 1 SFEU, když uplatnil nesprávný standard na posuzování kritéria „státních prostředků“ ze strany Komise v případě obtíží s výkladem použitelných předpisů, za jejichž porušení by mohla být uložena pokuta.

                              —

                              Část 1: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 159 až 164, když odmítl použití kritéria „rozumných a závažných důvodů“ zavedeného Komisí.

                              —

                              Část 2: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 140 až 158, když ke kritériu „rozumných a závažných důvodů“ zavedenému Komisí požadoval dodatečné kritérium („nutnost postupného vyjasňování norem“).

                  3)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 166 až 203, když použil standard pro posouzení Komise týkající se kritéria státních prostředků nad rámec kritéria „rozumných důvodů“.

                  4)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 166 až 203 u všech šesti dodatečných úvah, na jejichž základě Tribunál konstatoval, že Komise čelila „závažným obtížím“.

                              —

                              Část 1: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodě 166 ohledně souvislosti mezi neuložením pokut a nevybráním zálohy.

                              —

                              Část 2: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 169 až 175 ohledně nedostatku právního základu v německém právu.

                              —

                              Část 3: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 175 až 177 ohledně rozcházejících se právních názorů v Německu.

                              —

                              Část 4: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 178 až 182 ohledně použití odchylky v Německu.

                              —

                              Část 5: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 183 až 190 ohledně důvodů na straně místních orgánů.

                              —

                              Část 6: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 191 až 195 ohledně nutnosti prostudovat příslušný právní rámec.

                              —

                              Část 7: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 196 až 202 ohledně právního výkladu použitého německými místními orgány a založeného na „závěru per analogiam“.

                  5)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl dodatečné argumenty navrhovatele na podporu konstatování, že Komise nečelila „závažným obtížím“.

                              —

                              Část 1: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 222 až 229, když odmítl argument navrhovatele ohledně skutečnosti, že vnitrostátní právo nevyžaduje, aby orgány ukládaly pokuty.

                              —

                              Část 2: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodech 231 až 234, když ponechal bez povšimnutí argument navrhovatele týkající se rozsudku Soudního dvora ve věci Radlberger a porušení článku 34 SFEU.

                  6)

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v bodě 238, když zrušil rozhodnutí Komise v plném rozsahu, včetně části týkající se DPH.


title: Věc C-511/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-202/17, Calhau Correia de Paiva v. Komise

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-202/17, Calhau Correia de Paiva v. Komise
      (Věc C-511/21 P)
      (2022/C 2/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: B. Schima, I. Melo Sampaio, L. Vernier, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Ana Calhau Correia de Paiva

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  zamítl druhý, třetí a čtvrtý žalobní důvod vznesený žalobkyní;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o prvním a pátém žalobním důvodu vzneseném žalobkyní a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Tento kasační opravný prostředek směřuje proti bodům 54 až 58 napadeného rozsudku, to znamená té jeho části, která se týká přípustnosti námitky protiprávnosti vznesené žalobkyní proti jazykovému režimu dotčeného výběrového řízení.
      Komise vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jehož Tribunál dopustil svým závěrem, že existuje úzká souvislost mezi odůvodněním napadeného rozhodnutí a jazykovým režimem stanoveným v oznámení o výběrovém řízení, a z toho vyplývajícím připuštěním námitky protiprávnosti vznesené proti tomuto jazykovému režimu.
      Tento důvod kasačního opravného prostředku se dělí na tři části:

                  (1)

                  Zaprvé se Tribunál v bodě 54 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení skutkových okolností, když ze známky získané žalobkyní za obecnou schopnost „komunikace“ vyvodil úzkou souvislost mezi jazykovým režimem dotčeného výběrového řízení a odůvodněním napadeného rozhodnutí.

                  (2)

                  Zadruhé se Tribunál v bodech 55 až 57 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení skutkových okolností, když připustil úzkou souvislost na základě skutečnosti, že pro uchazečky a uchazeče je náročnější skládat zkoušky v jejich druhém jazyce než v jejich rodném jazyce. Tribunál se dopustil také zkreslení důkazů, když pominul skutečnost, že v projednávané věci byly dalšími dvěma jazyky, které žalobkyně ovládá nejlépe, angličtina a francouzština. Omezení výběru druhého jazyka na němčinu, angličtinu nebo francouzštinu ji proto nemohlo nijak znevýhodnit.

                  (3)

                  Zatřetí a konečně se Tribunál v bodě 58 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení skutkových okolností, když úzkou souvislost vyvodil i ze skutečnosti, že žalobkyně byla nucena skládat písemnou zkoušku s klávesnicí s jiným rozložením než QWERTY-PT, na které byla zvyklá. Tento aspekt nemá totiž žádnou souvislost s odůvodněním napadeného rozhodnutí. Kromě toho je sice pravda, že EPSO poskytuje klávesnice jen s omezeným výběrem rozložení (AZERTY, QWERTY-EN, a QWERTZ-DE), avšak tato otázka nijak nesouvisí s jazykovým režimem výběrového řízení.


title: Věc C-544/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mainz (Německo) dne 31. srpna 2021 – ID v. Město Mainz

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mainz (Německo) dne 31. srpna 2021 – ID v. Město Mainz
      (Věc C-544/21)
      (2022/C 2/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Mainz

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ID

         Žalovaný: Město Mainz

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vyplývá z unijního práva, konkrétně z čl. 4 odst. 3 SEU, čl. 288 odst. 3 SFEU a čl. 260 odst. 1 SFEU, že čl. 15 odst. 1, odst. 2 písm. g) a odst. 3 směrnice 2006/123/ES (1) (dále jen „směrnice o službách“) zakládá v rámci probíhajícího soudního řízení mezi jednotlivci přímý účinek, takže již nelze použít vnitrostátní ustanovení, která jsou v rozporu s touto směrnicí, obsažená v § 4 německého nařízení o odměnách architektů a inženýrů z roku 1996, ve znění z roku 2002 (dále jen „HOAI 2002“), podle něhož jsou minimální sazby za projektové a dozorčí služby architektů a inženýrů kromě určitých výjimečných případů závazné, a podle kterého je ujednání o odměně ve smlouvách uzavřených s architekty nebo inženýry, jež nedosahuje výše minimální sazby, neúčinné, a to i v případě nároků vyplývajících ze smlouvy o architektonické dílo uzavřené v roce 2004, tedy před přijetím směrnice o službách?“

                  2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1):
                              a)

                              Musí být článek 49 SFEU (bývalý článek 43 SES) vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je § 4 HOAI 2002, které stanoví, že minimální sazby za projektové a dozorčí služby architektů a inženýrů stanovené tímto nařízením o odměnách jsou kromě některých výjimečných případů závazné a že ujednání o odměně ve smlouvách uzavřených s architekty nebo inženýry, jež nedosahuje výše minimální sazby, je neúčinné, příp. že taková vnitrostátní právní úprava představuje porušení článku 49 SFEU (dříve článku 43 SES)?

                              b)

                              V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Vyplývá z takového porušení, že vnitrostátní ustanovení o závazných minimálních sazbách (v tomto případě § 4 HOAI 2002) již nelze v probíhajícím soudním řízení mezi jednotlivci použít?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 36).


title: Věc C-552/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 7. září 2021 – FT v. Spolková země Hesensko

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 7. září 2021 – FT v. Spolková země Hesensko
      (Věc C-552/21)
      (2022/C 2/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: FT

         Žalovaná: Spolková země Hesensko

         Za účasti: SCHUFA Holding AG

         Předběžné otázky

                  1.

               Musí být čl. 77 odst. 1 ve spojení s čl. 78 odst. 1 obecného nařízení o ochraně osobních údajů (GDPR) (1) chápán v tom smyslu, že závěr dozorového úřadu, který tento úřad sdělí subjektu údajů,
                              a)

                              má povahu rozhodnutí o petici? Omezuje se v důsledku toho soudní přezkum rozhodnutí dozorového úřadu o stížnosti podle čl. 78 odst. 1 GDPR zásadně na otázku, zda se tento úřad stížností zabýval, předmět stížnosti dostatečně přezkoumal a zda stěžovatele vyrozuměl o výsledku přezkumu,
                              nebo

                              b)

                              je nutno jej považovat za úřední rozhodnutí ve věci? Musí v důsledku toho soud v rámci soudního přezkumu rozhodnutí dozorového úřadu o stížnosti podle čl. 78 odst. 1 GDPR přezkoumat obsah rozhodnutí ve věci v plném rozsahu, přičemž v konkrétním případě, kdy je např. uvážení úřadu sníženo na nulu, může soud uložit dozorovému úřadu rovněž konkrétní opatření ve smyslu článku 58 GDPR.

                  2.

                  Je s články 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie slučitelné uchovávání údajů u soukromého subjektu poskytujícího informace o úvěrové spolehlivosti, který bez konkrétního důvodu ukládá osobní údaje z veřejného rejstříku, jako jsou například „vnitrostátní databáze“ ve smyslu čl. 79 odst. 4 a 5 nařízení (EU) 2015/848 (2), aby mohl na vyžádání poskytnout informace?

                  3.

               Jsou paralelní soukromé databáze (zejména databáze subjektu poskytujícího informace), které jsou vytvářeny mimo státní databáze a v nichž jsou údaje ze státních databází (v projednávané věci oznámení o insolvencích) uloženy po delší dobu, než je upraveno v úzkém rámci nařízení 2015/848 ve spojení s vnitrostátním právem, v zásadě přípustné nebo z práva být zapomenut podle čl. 17 odst. 1 písm. d) GDPR vyplývá, že tyto údaje musí být vymazány, je-li
                              a)

                              stanovena doba zpracování, která je totožná s dobou zpracování ve veřejném rejstříku,
                              nebo

                              b)

                              stanovena doba uložení, která je delší než doba uložení stanovená pro veřejné rejstříky?

                  4.

                  Přichází-li čl. 6 odst. 1 první pododstavec písm. f) GDPR do úvahy jako jediný právní základ pro uchovávání údajů u soukromých subjektů poskytujících informace o úvěrové spolehlivosti ohledně údajů uložených rovněž ve veřejných rejstřících, jedná se o oprávněný zájem takovéhoto subjektu již tehdy, když tento subjekt přebírá údaje z veřejného seznamu bez konkrétního podnětu, aby pak tyto údaje měl k dispozici pro případ vyžádání?

                  5.

                  Mohou kodexy chování, které byly podle článku 40 GDPR schváleny dozorovými úřady a které stanoví lhůty pro kontrolu a výmaz, jež jsou delší než doby uložení ve veřejných rejstřících, nahradit zvažování podle čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce písm. f) GDPR?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. května 2015 o insolvenčním řízení (Úř. věst. L 141, 5.6.2015, s. 19).


title: Věc C-562/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. září 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti X; další účastník řízení: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. září 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti X; další účastník řízení: Openbaar Ministerie
      (Věc C-562/21)
      (2022/C 2/23)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: X

         Žalovaný: Openbaar Ministerie

         Předběžná otázka

      Jaké kritérium musí soud, který rozhoduje o výkonu evropského zatýkacího rozkazu za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo opatření spojeného s odnětím osobní svobody, použít, když přezkoumává, zda ve vystavujícím členském státě bylo v rámci řízení, v němž byl vydán odsuzující rozsudek, porušeno právo na soud předem zřízený zákonem, i když v tomto členském státě nebylo možné proti případnému porušení tohoto práva podat účinný opravný prostředek k soudu?


title: Věc C-563/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. září 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti Y; další účastník řízení: Openbaar Ministerie

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. září 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti Y; další účastník řízení: Openbaar Ministerie
      (Věc C-563/21)
      (2022/C 2/24)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti: Y

         Další účastník řízení: Openbaar Ministerie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba použít kritérium stanovené v rozsudku ze dne 25. července 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky soudního systému) (1) a potvrzené rozsudkem Openbaar Ministerie (Nezávislost vystavujícího justičního orgánu) (2), pokud existuje skutečné riziko, že o dotčené osobě bude rozhodovat soud, který předtím nebyl zřízen zákonem?

                  2)

                  Je třeba použít kritérium stanovené v rozsudku ze dne 25. července 2018, Minister for Justice and Equality (Nedostatky soudního systému) a potvrzené rozsudkem ze dne 17. prosince 2020, Openbaar Ministerie (Nezávislost vystavujícího justičního orgánu), pokud vyžádaná osoba, která se snaží napadnout své předání, nemůže toto kritérium splnit z důvodu, že v tomto okamžiku není možné určit složení soudů, u nichž bude rozhodnuto, z důvodu nahodilému přidělování věcí?

                  3)

                  Představuje neexistence účinného opravného prostředku pro napadení platnosti jmenování soudců v Polsku za okolností, kdy se jeví, že vyžádaná osoba nemůže v tomto okamžiku prokázat, že soudy, u nichž bude rozhodnuto, nejsou složeny z řádně jmenovaných soudců, porušení podstaty práva na spravedlivý proces, které s sebou nese povinnost vykonávajícího členského státu odmítnout předání vyžádané osoby?

         (1)  C-216/18 PPU, EU:C:2018:586

         (2)  C-354/20 PPU a C-412/20 PPU, EU:C:2020:1033


title: Věc C-566/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 14. září 2021 – AA v. Banca S

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 14. září 2021 – AA v. Banca S
      (Věc C-566/21)
      (2022/C 2/25)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka-žalovaná v řízení v prvním stupni: S

         Odpůrkyně-žalobkyně v řízení v prvním stupni: AA

         Předběžná otázka

      Umožňuje čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1), jak je vykládán v judikatuře Soudního dvora, změnit ujednání v tom smyslu, že čistě potestativní právo prodávajícího nebo poskytovatele převést měnu smlouvy o úvěru na jinou měnu ve skutečnosti představuje povinnost prodávajícího nebo poskytovatele, pokud je tato změna zcela ve prospěch spotřebitele a pouhé odstranění zneužívajícího ujednání ze smlouvy nepřináší spotřebiteli žádný prospěch?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29).


title: Věc C-568/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. září 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; další účastníci řízení: E. a S., rovněž za své nezletilé děti

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. září 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid; další účastníci řízení: E. a S., rovněž za své nezletilé děti
      (Věc C-568/21)
      (2022/C 2/26)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Další účastníci řízení: E. a S., rovněž za své nezletilé děti

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat čl. 2 písm. l) nařízení Dublin (1) v tom smyslu, že diplomatický pas vystavený členským státem na základě Vídeňské Úmluvy o diplomatických stycích je povolením k pobytu ve smyslu tohoto ustanovení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31).


title: Věc C-575/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 20. září 2021 – WertInvest Hotelbetriebs GmbH

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wien (Rakousko) dne 20. září 2021 – WertInvest Hotelbetriebs GmbH
      (Věc C-575/21)
      (2022/C 2/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wien

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: WertInvest Hotelbetriebs GmbH

         Stavební úřad: Magistrat der Stadt Wien

         Předběžné otázky

                  I.

                  Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (1) ve znění pozměněném směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/52/ES (2) vnitrostátnímu ustanovení, které podmiňuje provedení posuzování vlivů „záměrů rozvoje měst“ na životní prostředí jak dosažením prahových hodnot spočívajících v záboru plochy o velikosti alespoň 15 ha a hrubé ploše podlaží přesahující 150 000 m2, jakož i tím, že se jedná o záměr komplexní multifunkční zástavby, každopádně s bytovými a komerčními budovami včetně k tomu určených přístupových cest a infrastruktury s dosahem překračujícím oblast záměru? Hraje přitom roli, že vnitrostátní právo stanoví jako zvláštní kategorie záměrů

                              —

                              volnočasové nebo zábavní parky, sportovní stadiony nebo golfová hřiště (od určité velikosti záboru plochy resp. od určitého počtu parkovacích míst),

                              —

                              průmyslové nebo komerční parky (od určité velikosti záboru plochy),

                              —

                              nákupní centra (od určité velikosti záboru plochy resp. od určitého počtu parkovacích míst),

                              —

                              ubytovací provozy, jako jsou hotely nebo prázdninové vesničky, včetně vedlejších zařízení (od určitého počtu lůžek resp. od určité velikosti záboru plochy, s omezením na oblast mimo celistvá sídla) a

                              —

                              veřejně přístupné parky nebo garáže (od určitého počtu parkovacích míst)?

                  II.

                  Požaduje směrnice 2011/92/EU – zejména s přihlédnutím k požadavku stanovenému v příloze III bodě 2 písm. c) podbodu viii), podle nějž při rozhodování, zdá má být provedeno posuzování vlivů na životní prostředí, musí být přihlédnuto rovněž ke „krajinám významným z hlediska historického, kulturního nebo archeologického“ -, aby pro území mimořádného historického, kulturního, urbanistického nebo architektonického významu, jako jsou například památky světového dědictví UNESCO, byly stanoveny nižší prahové hodnoty nebo mírnější kritéria (než ta, která jsou uvedena v první otázce)?

                  III.

                  Brání směrnice 2011/92/EU takovému vnitrostátnímu ustanovení, které při posuzování „záměru rozvoje města“ ve smyslu první otázky omezuje shrnutí (kumulaci) s dalšími podobnými záměry majícími prostorovou souvislost na to, že se v tomto případě použije pouze souhrn kapacit, které byly schváleny v průběhu uplynulých pěti let, včetně požadované kapacity nebo rozšíření kapacity, přičemž záměry rozvoje města resp. jejich části po jejich provedení nelze z hlediska jejich definice již považovat za záměry rozvoje města a rozhodnutí, zda je na základě kumulace vlivů nutno počítat s významnými škodlivými, obtěžujícími nebo zatěžujícími vlivy na životní prostředí a proto musí být provedeno posuzování vlivů plánovaného záměru na životní prostředí, nebude v konkrétním případě učiněno, jestliže plánovaný záměr má kapacitu nižší než 25 procent prahové hodnoty?

                  IV.

                  V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku: Smí se přezkum prováděný v jednotlivém případě, zda může mít záměr významný vliv na životní prostředí a proto je nutno jej podrobit posuzování vlivů na životní prostředí, v situaci, kdy vnitrostátní orgány překročí prostor pro uvážení přiznaný členským státům (v souladu s – v projednávané věci přímo použitelnými – ustanoveními čl. 2 odst. 1, jakož i čl. 4 odst. 2 a 3 směrnice 2011/92/EU), omezit na určité aspekty ochrany, jako je například účel ochrany určitého území, nebo musí být v tomto případě zohledněna veškerá kritéria a aspekty uvedené v příloze III směrnice 2011/92/EU?

                  V.

                  Umožňuje směrnice 2011/92/EU, zejména s přihlédnutím k požadavkům právní ochrany stanoveným v článku 11, aby přezkum uvedený ve čtvrté otázce provedl poprvé až předkládající soud (v řízení o povolení stavby a v rámci přezkumu vlastní příslušnosti), v jehož řízení má podle pravidel vnitrostátního práva „veřejnost“ postavení účastníka řízení pouze ve velmi omezeném rámci a proti jehož rozhodnutí je „dotčené veřejnosti“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. d) a e) směrnice 2011/92/EU přiznána jen velmi omezená právní ochrana? Hraje v odpovědi na tuto otázku roli, že podle vnitrostátního práva – mimo možnost určení z úřední povinnosti – může pouze navrhovatel záměru, zapojený orgán nebo zmocněnec pro životní prostředí požádat o samostatné určení, zda záměr podléhá povinnosti provést posuzování vlivů na životní prostředí?

                  VI.

                  Umožňuje směrnice 2011/92/EU v případě „záměrů rozvoje měst“ podle přílohy II bodu 10 písm. b) této směrnice, před nebo současně s provedením nezbytného posuzování vlivů na životní prostředí resp. před ukončením přezkumu konkrétního jednotlivého případu ohledně vlivů na životní prostředí, jímž má být vyjasněna nezbytnost posuzování vlivů na životní prostředí, vydat stavební povolení pro jednotlivé stavby, které tvoří součást záměru rozvoje města jako celku, přičemž se v rámci stavebního řízení neprovádí obsáhlé posouzení vlivů na životní prostředí ve smyslu směrnice 2011/92/EU a veřejnost má pouze omezenou možnost stát se účastníkem řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 26, 28.1.2012, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/52/EU ze dne 16. dubna 2014 , kterou se mění směrnice Rady 2011/92/EU o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 124, 25.4.2014, s. 1).


title: Věc C-614/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 4. října 2021 – G v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 4. října 2021 – G v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-614/21)
      (2022/C 2/28)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: G

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být dublinské nařízení (1) s ohledem na své body odůvodnění 3, 32 a 39 ve spojení s články 1, 4, 6, 18, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládáno a používáno v tom smyslu, že zásada mezistátní důvěry je nedělitelná, takže závažné a systematické porušování unijního práva, jehož se dopouští případně příslušný členský stát před přemístěním vůči státním příslušníkům třetích zemí, kteří (ještě) nejsou osobami navracenými podle dublinského nařízení, zcela brání přemístění do tohoto členského státu?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na tuto otázku: Musí být čl. 3 odst. 2 dublinského nařízení ve spojení s články 1, 4, 6, 18, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že jestliže příslušný členský stát závažným a systematickým způsobem porušuje unijní právo, nemůže předávající členský stát uplatnit zásadu mezistátní důvěry, nýbrž musí odstranit veškeré pochybnosti o tom, že se žadatel po svém přemístění nedostane do situace, která je v rozporu s článkem 4 Listiny základních práv Evropské unie, resp. musí hodnověrně doložit, že k tomu nedojde?

                  3)

                  Jakými důkazními prostředky může žadatel podpořit své argumenty, že jeho přemístění brání čl. 3 odst. 2 dublinského nařízení, a jakým kritériím přitom musí být dokazování podrobeno? Je předávající členský stát s ohledem na odkazy na unijní acquis v bodech odůvodnění dublinského nařízení povinen spolupracovat nebo se ujistit, resp. musí být v případě závažného a systematického porušování základních práv státních příslušníků třetích zemí požadovány od příslušného členského státu individuální záruky, že po přemístění žadatele budou (skutečně) dodržována jeho práva? Bude odpověď na tuto otázku jiná, nachází-li se žadatel v důkazní nouzi, protože nemůže svá konzistentní a podrobná tvrzení doložit dokumenty, ačkoliv to nelze s ohledem na druh tvrzení očekávat?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 31).


title: Věc C-636/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. října 2021 – NN v. Regione Lombardia

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 15. října 2021 – NN v. Regione Lombardia
      (Věc C-636/21)
      (2022/C 2/29)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: NN

         Žalovaný: Regione Lombardia

         Předběžná otázka

      Brání článek 220 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (1) a prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1323 (2) ze dne 2. srpna 2019 takové vnitrostátní právní úpravě [jako je právní úprava uvedená v Decreto Ministeriale del 15 gennaio 2020 del Ministro delle politiche agricole alimentari e forestali (ministerská vyhláška ministra zemědělství, potravinářství a lesnictví ze dne 15. ledna 2020)], která je zamýšlena a uplatňována v tom smyslu, že omezuje přístup k opatřením na náhradu škod způsobených ptačí chřipkou pouze na podniky, které ke dni podání žádosti neukončily činnost?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1323 ze dne 2. srpna 2019 o výjimečných opatřeních na podporu trhu pro odvětví vajec a drůbežího masa v Itálii (Úř. věst. 2019, L 206, s. 12).


title: Věc C-639/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. října 2021 – PB v. Geos SAS, Geos International Consulting Limited

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. října 2021 – PB v. Geos SAS, Geos International Consulting Limited
      (Věc C-639/21)
      (2022/C 2/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: PB

         Odpůrkyně: Geos SAS, Geos International Consulting Limited

         Předběžné otázky

                  —

                  Musí být čl. 4 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládány v tom smyslu, že v případě, kdy je ve vztahu ke společnosti mající sídlo na území členského státu, která je pracovníkem žalována u soudů tohoto státu, tvrzeno, že dochází k situaci sdíleného zaměstnávání téhož pracovníka zaměstnaného jinou společností, není uvedený soud povinen za účelem určení své příslušnosti k rozhodování o žalobách podaných proti oběma společnostem předem posoudit existenci situace sdíleného zaměstnávání?

                  —

                  Musí být tytéž články vykládány v tom smyslu, že v takovém případě nebrání použití obecného pravidla o příslušnosti soudů členského státu bydliště žalovaného stanoveného v čl. 4 odst. 1 nařízení č. 1215/2012 autonomie zvláštních pravidel o příslušnosti v oblasti individuálních pracovních smluv?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.


title: Věc C-314/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – LU v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/25

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. října 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – LU v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-314/20) (1)

      (2022/C 2/31)
      Jednací jazyk: portugalština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Datum doručení: 9. 7. 2020.


title: Věc T-268/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a využívání demonstračních zařízení (2007-2013) – Neplnění smlouvy – Vrácení vyplacených částek – Úroky z prodlení – Řízení v nepřítomnosti žalovaného“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Věc T-268/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a využívání demonstračních zařízení (2007-2013) - Neplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení v nepřítomnosti žalovaného“)
      (2022/C 2/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Řím, Itálie)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k uložení povinnosti společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátit zálohu vyplacenou v rámci grantové dohody pro partnery č. 632462, navýšenou o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas se ukládá povinnost zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku 101 370,94 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 3,5 % ročně za období od 7. února 2017 do úplného splacení dluhu.

                  2)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-269/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Nesplnění smlouvy – Vrácení vyplacených částek – Úroky z prodlení – Řízení bez účasti žalovaného“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Věc T-269/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Nesplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalovaného“)
      (2022/C 2/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Řím, Itálie)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU znějící na uložení povinnosti společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátit zálohu vyplacenou v rámci grantové dohody pro partnery č. 325954 spolu s úroky z prodlení.

         Výrok

                  1)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas se ukládá zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku ve výši 433 485,93 eur navýšenou o úroky z prodlení ve výši 3,5 % ročně od 7. února 2017 do úplného zaplacení dluhu.

                  2)

                  Společnost Revoind Industriale di Pindaru Gelu ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-270/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Nesplnění smlouvy – Vrácení vyplacených částek – Úroky z prodlení – Řízení bez účasti žalovaného“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Věc T-270/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Nesplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalovaného“)
      (2022/C 2/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Řím, Itálie)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU znějící na uložení povinnosti společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátit zálohu vyplacenou v rámci grantové dohody pro partnery č. 620108 spolu s úroky z prodlení.

         Výrok

                  1)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas se ukládá zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku ve výši 625 793,42 eur navýšenou o úroky z prodlení ve výši 3,5 % ročně od 7. února 2017 do úplného zaplacení dluhu.

                  2)

                  Společnost Revoind Industriale di Pindaru Gelu ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-271/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a využívání demonstračních zařízení (2007-2013) – Neplnění smlouvy – Vrácení vyplacených částek – Úroky z prodlení – Řízení v nepřítomnosti žalovaného“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Věc T-271/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a využívání demonstračních zařízení (2007-2013) - Neplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení v nepřítomnosti žalovaného“)
      (2022/C 2/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Řím, Itálie)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k uložení povinnosti společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu vrátit zálohu vyplacenou v rámci grantové dohody pro partnery č. 632456, navýšenou o úroky z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas se ukládá povinnost zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku 189 128,26 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 3,5 % ročně za období od 7. února 2017 do úplného splacení dluhu.

                  2)

                  Společnosti Revoind Industriale di Pindaru Gelu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-318/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu („Rozhodčí doložka – Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) – Nesplnění smlouvy – Vrácení vyplacených částek – Úroky z prodlení – Řízení v nepřítomnosti“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Společný podnik Clean Sky 2 v. Revoind Industriale di Pindaru Gelu
      (Věc T-318/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Nesplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení v nepřítomnosti“)
      (2022/C 2/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společný podnik Clean Sky 2 (zástupci: B. Mastantuono, zmocněnec, ve spolupráci s M. Velardo, advokátkou)

         Žalovaná: Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas (Řím, Itálie)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 272 SFEU a směřující k tomu, aby byla Revoind Industriale di Pindaru Gelu uložena povinnost vrátit zálohu zaplacenou v rámci grantové dohody pro partnery č. 325940, navýšenou o úroky z prodlení.

         Výrok

                  1)

                  Revoind Industriale di Pindaru Gelu Sas se ukládá zaplatit společnému podniku Clean Sky 2 částku 359 913,75 euro, navýšenou o úroky z prodlení se sazbou 3,5 % ročně od 31. ledna 2017 do úplného zaplacení dluhu.

                  2)

                  Revoind Industriale di Pindaru Gelu ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-411/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – WM v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/338/17 – Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení – Články 21 a 26 Listiny základních práv Evropské unie – Článek 1d odst. 1, 4 a 5, služebního řádu – Přiměřené úpravy – Zásada zákazu diskriminace z důvodu zdravotního postižení – Směrnice 2000/78/ES – Odpovědnost – Majetkové a nemajetkové újmy“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – WM v. Komise
      (Věc T-411/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/338/17 - Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení - Články 21 a 26 Listiny základních práv Evropské unie - Článek 1d odst. 1, 4 a 5, služebního řádu - Přiměřené úpravy - Zásada zákazu diskriminace z důvodu zdravotního postižení - Směrnice 2000/78/ES - Odpovědnost - Majetkové a nemajetkové újmy“)
      (2022/C 2/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: WM (zástupce: B. Entringer, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a D. Milanowska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh zakládající se na článku 270 SFEU a znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/338/17 ze dne 27. září 2017, kterým se žalobce nepřipustil do další fáze výběrového řízení, jakož i rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 19. dubna 2018, kterým se zamítá jeho stížnost, a zadruhé na náhradu škody, kterou údajně utrpěl v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.


title: Věc T-220/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Kerstens v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Disciplinární řízení – Článek 266 SFEU – Administrativní vyšetřování – Zásada řádné správy – Zásada nestrannosti – Žaloba na neplatnost a na náhradu újmy“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – Kerstens v. Komise
      (Věc T-220/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Článek 266 SFEU - Administrativní vyšetřování - Zásada řádné správy - Zásada nestrannosti - Žaloba na neplatnost a na náhradu újmy“)
      (2022/C 2/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Petrus Kerstens (La Forclaz, Švýcarsko) (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a A.-C. Simon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení přípisu Komise ze dne 27. března 2017, kterým byl žalobce informován o znovuzahájení disciplinárního řízení a rozhodnutí ze dne 11. července 2019, kterým mu bylo uděleno napomenutí, a jednak na náhradu újmy, která mu vznikla v důsledku průběhu a délky trvání tří disciplinárních řízení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. července 2019, kterým bylo Petrusu Kerstensovi uděleno napomenutí, se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení P. Kerstense.

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc T-239/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXXIMLA – Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXXIMLA)
      (Věc T-239/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXXIMLA - Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 2/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2020 (věc R 1879/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Pfizer a Stada Arzneimittel.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Stada Arzneimittel AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 20.6.2020.


title: Věc T-248/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXYMLA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXYMLA – Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXYMLA)
      (Věc T-248/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXYMLA - Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 2/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. února 2020 (věc R 1878/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Pfizer a Stada Arzneimittel.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Stada Arzneimittel AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 209, 22.6.2020.


title: Věc T-353/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – AC Milan v. EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka ACM 1899 AC MILAN – Starší národní slovní ochranné známky Milan – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Důkaz o řádném užívání starší ochranné známky – Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] – Neexistence změny rozlišovací způsobilosti“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – AC Milan v. EUIPO – InterES (ACM 1899 AC MILAN)
      (Věc T-353/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka ACM 1899 AC MILAN - Starší národní slovní ochranné známky Milan - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Důkaz o řádném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence změny rozlišovací způsobilosti“)
      (2022/C 2/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) (Milán, Itálie) (zástupci: A. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder, V. Ruzek a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: InterES Handels- und Dienstleistungs Gesellschaft mbH & Co. KG (Norimberk, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2020 (věc R 161/2019-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností InterES Handels- und Dienstleistungs Gesellschaft a klubem AC Milan

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Associazione Calcio Milan SpA (AC Milan) se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou cestovních nákladů, které nesla.

                  3)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese cestovní náklady vynaložené klubem AC Milan.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc T-443/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Sanford v. EUIPO – Avery Zweckform (Etikety) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný průmyslový vzor představující etiketu – Starší (průmyslový) vzor – Důkaz o zpřístupnění veřejnosti – Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 – Důkazy předložené po uplynutí stanovené lhůty – Posuzovací pravomoc odvolacího senátu – Článek 63 odst. 2 nařízení č. 6/2002 – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Sanford v. EUIPO – Avery Zweckform (Etikety)
      (Věc T-443/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný průmyslový vzor představující etiketu - Starší (průmyslový) vzor - Důkaz o zpřístupnění veřejnosti - Článek 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 - Důkazy předložené po uplynutí stanovené lhůty - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Článek 63 odst. 2 nařízení č. 6/2002 - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)
      (2022/C 2/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sanford LP (Atlanta, Georgie, Spojené státy) (zástupce: J. Zecher, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Avery Zweckform GmbH (Oberlaindern/Valley, Německo) (zástupce: H. Förster, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. května 2020 (věc R 2413/2018-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Avery Zweckform a Sanford.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Sanford LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc T-500/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Selmikeit & Giczella v. EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie HALLOWIENER – Neexistence řádného užívání – Článek 58 odst. 1 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Selmikeit & Giczella v. EUIPO – Boehmert & Boehmert (HALLOWIENER)
      (Věc T-500/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie HALLOWIENER - Neexistence řádného užívání - Článek 58 odst. 1 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 2/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Selmikeit & Giczella GmbH (Osterode, Německo) (zástupce: S. Keute, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte (Brémy, Německo) (zástupkyně: U. Ulrich, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. května 2020 (věc R 1893/2019-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Boehmert & Boehmert Anwaltspartnerschaft mbB – Patentanwälte Rechtsanwälte a Selmikeit & Giczella.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Selmikeit & Giczella GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc T-542/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXIMBLIS) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXIMBLIS – Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Pfizer (RUXIMBLIS)
      (Věc T-542/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie RUXIMBLIS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie RUXIMERA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2022/C 2/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: T. Frydendahl, A. Folliard Monguiral a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pfizer Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard, J. Fuhrmann a P. F. Karamolegkou, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. června 2020 (věc R 1877/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Pfizer a Stada Arzneimittel.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Stada Arzneimittel AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc T-572/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Spisto v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/371/19 – Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení – Kritérium pro posouzení odborné praxe – Soulad kritéria použitého výběrovou komisí s oznámením o výběrovém řízení“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2021 – Spisto v. Komise
      (Věc T-572/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/371/19 - Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce do další fáze výběrového řízení - Kritérium pro posouzení odborné praxe - Soulad kritéria použitého výběrovou komisí s oznámením o výběrovém řízení“)
      (2022/C 2/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Amanda Spisto (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Melo Sampaio a T. Lilamand, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí výběrové komise ze dne 24. září 2019, kterým se zamítá žádost o přezkum rozhodnutí nepřipustit žalobkyni do další fáze otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/371/19, a dále na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 26. května 2020, kterým se zamítá stížnost žalobkyně podaná proti uvedenému rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí výběrové komise ze dne 24. září 2019, kterým se zamítá žádost o přezkum vyloučení Amandy Spisto z výběrového řízení EPSO/AD/371/19, se zrušuje.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 3.11.2020.


title: Věc T-599/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – YG v. Komise („Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšovací řízení 2019 – Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 9 – Článek 45 služebního řádu – Srovnání zásluh – Zjevně nesprávné posouzení – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2021 – YG v. Komise
      (Věc T-599/20) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2019 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 9 - Článek 45 služebního řádu - Srovnání zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2022/C 2/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: YG (zástupci: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Hohenecker, L. Radu Bouyon a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. listopadu 2019 nepovýšit žalobce do platové třídy AST 9 v rámci povyšovacího řízení za rok 2019.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  YG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc T-610/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Egis Bâtiments International a InCA v. Parlament („Rozhodčí doložka – Projekt rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku – Dohoda o narovnání – Ustanovení o zachování důvěrnosti – Zásada ochrany dobré víry – Smluvní odpovědnost“)

text:
               3.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 2/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2021 – Egis Bâtiments International a InCA v. Parlament
      (Věc T-610/20) (1)

      („Rozhodčí doložka - Projekt rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku - Dohoda o narovnání - Ustanovení o zachování důvěrnosti - Zásada ochrany dobré víry - Smluvní odpovědnost“)
      (2022/C 2/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Egis Bâtiments International (Montreuil, Francie), InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl (Niederanven, Lucembursko) (zástupci: A. Rodesch a R. Jazbinsek, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Caiola a L. Chrétien, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU, který zní na určení toho, že Parlament porušil článek VIII dohody o narovnání ze dne 9. dubna 2019, jakož i závazek jednat v dobré víře při provádění smluv uzavřených podle článku 1134 lucemburského občanského zákoníku, a na to, aby byla Parlamentu uložena povinnost uhradit částku 100 000 eur z důvodu téže dohody, nebo podpůrně, jakoukoli jinou částku stanovenou ex aequo et bono.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Egis Bâtiments International a InCA – Ingénieurs Conseils Associés Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 390, 16.11.2020.