title: Věc T-493/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Mayer v. EFSA „Vyslaný národní odborník — Pravidla EFSA o vyslaných národních odbornících (VNO) — Rozhodnutí neprodloužit vyslání — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Ochrana osobních údajů — Nařízení (ES) č. 45/2001 — Návrhy na určení a na vydání soudního příkazu — Doplňující spis k žalobě — Změna návrhových žádání — Přípustnost“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Mayer v. EFSA
   (Věc T-493/14) (1)

   („Vyslaný národní odborník - Pravidla EFSA o vyslaných národních odbornících (VNO) - Rozhodnutí neprodloužit vyslání - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Ochrana osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Návrhy na určení a na vydání soudního příkazu - Doplňující spis k žalobě - Změna návrhových žádání - Přípustnost“)
   (2017/C 104/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ingrid Alice Mayer (Ellwangen, Německo) (zástupce: T. Mayer, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (zástupci: D. Detken, zmocněnec, ve spolupráci s R. Van der Houtem a A. Köhlerem, advokáty,)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zpochybnění rozhodnutí EFSA, kterými byla zamítnuta jednak žádost žalobkyně o prodloužení jejího vyslání jakožto národního odborníka u EFSA a jednak žádost žalobkyně o přístup k dokumentům v držení EFSA.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Ingrid Alice Mayer se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


title: Věc C-76/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Přípustnost — Ochrana volně žijících ptáků — Směrnice 79/409/EHS — Jarní lov — Zákaz — Odchylka od režimu ochrany — Podmínka neexistence jiného uspokojivého řešení — Legitimní očekávání )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-76/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost - Ochrana volně žijících ptáků - Směrnice 79/409/EHS - Jarní lov - Zákaz - Odchylka od režimu ochrany - Podmínka neexistence „jiného uspokojivého řešení“ - Legitimní očekávání“)
   2009/C 267/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia, D. Lawunmi a P. Oliver, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika (zástupci: S. Camilleri, D. Mangion, zmocněnci a J. Bouckaert, advocaat)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) — Nesplnění kritérií stanovených směrnicí pro přiznání výjimky povolující jarní lov křepelek a hrdliček

      Výrok

               1)

               Maltská republika tím, že povolila zahájení lovu křepelek polních (Coturnix coturnix) a hrdliček divokých (Streptopelia turtur) v průběhu jarního stěhování v letech 2004 až 2007, aniž by dodržela podmínky stanovené v čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, ve znění pozměněném pro roky 2004 až 2006 nařízením Rady (ES) č. 807/2003 ze dne 14. dubna 2003 a pro rok 2007 směrnicí Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Maltské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc F-46/07: Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Tzirani v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/42

         Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Tzirani v. Komise
   (Věc F-46/07)
   (2007/C 170/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marie Tzirani (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 30. srpna 2006, kterým byl p. X jmenován na místo ředitele Ředitelství „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství pro „personál a administrativu“, a kterým tak byla zamítnuta přihláška žalobkyně na totéž pracovní místo;

               —

               uložit žalované povinnost zaplatit z titulu odškodnění za majetkovou a nemajetkovou újmu a poškození služebního postupu žalobkyně částku ve výši 25.000 eur včetně úroků ve výši 7 % ročně ode dne 29. listopadu 2006, tj. od data podání stížnosti;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně poté, co požadovala a dosáhla v rámci věci T-45/04 (1) zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. ledna 2003, kterým byl p. X jmenován na výše uvedené pracovní místo, napadá legitimitu řízení, v rámci něhož v návaznosti na toto zrušení Komise jmenovala opětovně tutéž osobu na dotčené pracovní místo.
   Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává nejprve porušení článku 233 ES, neboť Komise nepřijala opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu prvního stupně. Žalobkyně se totiž domnívá, že řízení nemělo být opětovně zahájeno až v konečném stádiu pohovoru s komisařem, nýbrž ve fázi přezkumu, zda uchazeči splňují kritéria uvedená v oznámení o volném pracovním místě.
   Žalobkyně krom toho uplatňuje porušení článků 7, 14, 29 a 45 služebního řádu úředníků Evropských společenství, porušení několika obecných právních zásad, jakož i existenci zneužití pravomoci.

      (1)  Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2006, Tzirani v. Komise (dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).


title: Věc T-319/16: Žaloba podaná dne 24. června 2016 – BASF Antwerpen v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/43

         Žaloba podaná dne 24. června 2016 – BASF Antwerpen v. Komise
   (Věc T-319/16)
   (2016/C 305/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BASF Antwerpen NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytlo Belgické království;

               —

               podpůrně zrušil článek 2 až 4 rozhodnutí;

               —

               v každém případě zrušil články 2 až 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž tyto články (a) ukládají navrácení podpory jiným subjektů než těm, vůči kterým bylo vydáno „rozhodnutí o nadměrném zisku“, vymezené v rozhodnutí (b) ukládají navrácení částky rovnající se daňové úspoře příjemce, aniž by Belgii umožňovaly zohlednit faktické navýšení jiným orgánem daňovým správy;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomocí, nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou poskytlo Belgické království, vychází z existence režimu podpory.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU, povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí kvalifikuje údajný režim jako selektivní opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí uvádí, že údajný režim zjednává výhodu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU, porušení zásady ochrany legitimního očekávání, zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomocí a nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí ukládá Belgii navrátit podporu.


title: Věc C-439/11 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2013 — Ziegler SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Články 81 ES a 53 Dohody o EHP — Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii — Pokyny k pojmu ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Právní význam — Povinnost vymezit relevantní trh — Rozsah — Právo na spravedlivý proces — Zásada řádné správy — Objektivní nestrannost Komise — Pokyny pro výpočet pokut (2006) — Podíl hodnoty tržeb — Povinnost uvést odůvodnění — Snížení pokuty z důvodu platební neschopnosti nebo zvláštních okolností dané věci — Rovné zacházení“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2013 — Ziegler SA v. Evropská komise
   (Věc C-439/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Články 81 ES a 53 Dohody o EHP - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Pokyny k pojmu ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Právní význam - Povinnost vymezit relevantní trh - Rozsah - Právo na spravedlivý proces - Zásada řádné správy - Objektivní nestrannost Komise - Pokyny pro výpočet pokut (2006) - Podíl hodnoty tržeb - Povinnost uvést odůvodnění - Snížení pokuty z důvodu platební neschopnosti nebo zvláštních okolností dané věci - Rovné zacházení)
   2013/C 252/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ziegler SA (zástupci: J.-F. Bellis, M. Favart a A. Bailleux, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011, Ziegler v. Komise (T-199/08), kterým Tribunál zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008, týkající postupu při provádění článku 81 [ES] a článku 53 dohody o EHP (Věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Nesprávné právní posouzení — Významné ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Pokuta — Porušení práva na spravedlivý proces a zásady rovnosti a zákazu diskriminace

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ziegler SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-100/13: Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (CAMOMILLA)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/21

         Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (CAMOMILLA)
   (Věc T-100/13)
   2013/C 141/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapol, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Camomilla SpA (Buccinasco, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2012 ve věci R 1616/2011-1 v rozsahu, v němž považuje za splněné podmínky týkající se důvodu absolutní neplatnosti založeného na neexistenci dobré víry majitele ochranné známky Společenství v době podání, jak je upraveno v čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jakož i podmínky týkající se důvodu relativní neplatnosti podle ustanovení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009,

               —

               podpůrně a za předpokladu, že by Tribunál musel považovat za nepřípustné dokumenty předložené v rámci odvolání podaného k odvolacímu senátu a považovat je za podstatné pro vyhovění odvolání, zrušil napadené rozhodnutí pro nedodržení zásady kontradiktornosti a práva na obhajobu a vrátil věc zrušovacímu oddělení k novému rozhodnutí ve věci samé,

               —

               v každém případě vyzval OHIM, aby přijal nezbytná opatření s cílem dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu;

               —

               uložil OHIM, aby uhradil náklady tohoto řízení a majiteli ochranné známky Společenství, aby uhradil náklady řízení před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „CAMOMILLA“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 11, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 30 a 33 — ochranná známka Společenství č. 7 077 555

      Majitelka ochranné známky Společenství: Camomilla SpA

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní obrazová ochranná známka se slovním prvkem „CAMOMILLA“ pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-217/13: Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Saf-Holland v. OHIM (INTEGRAL) „Ochranná známka Společenství — Zamítnutí zápisu — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2014 – Saf-Holland v. OHIM (INTEGRAL)
   (Věc T-217/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 315/86
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saf-Holland GmbH (Bessenbach, Německo) (zástupce: M.-C. Seiler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Marten a G. Schneider, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2013 (věc R 2087/2011-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení INTEGRAL jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc F-75/14: Žaloba podaná dne 31. července 2014 — ZZ v. Entreprise commune ECSEL

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/48

         Žaloba podaná dne 31. července 2014 — ZZ v. Entreprise commune ECSEL
   (Věc F-75/14)
   (2014/C 431/77)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: V. A. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Entreprise commune ECSEL

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotícího posudku žalobce vypracovaného za rok 2012.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí, kterým ARTEMIS zamítla stížnost žalobce, a zrušit napadený akt přijatý dne 15. listopadu 2013 revizním hodnotitelem ve věci odůvodněného odmítnutí žalobce akceptovat obsah hodnotícího posudku za rok 2012;

               —

               uložit Entreprise commune ECSEL náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2004 ve věci C-277/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2000/53/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/14

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 13. července 2004
   ve věci C-277/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2000/53/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2004/C 228/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-277/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: C. Jackson), jejímž předmětem je určení, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice, zejména z čl. 10 odst. 1, jakož i ze Smlouvy o ES, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 13. července rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-591/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 13. listopadu 2015 – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 13. listopadu 2015 – The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury
   (Věc C-591/15)
   (2016/C 027/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice Qeen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Žalovaní: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Her Majesty's Treasury

      Předběžné otázky

               1)

               Pro účely článku 56 SFEU a ve světle ústavněprávního vztahu mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím:

                           1.1.

                           Je třeba na Gibraltar a Spojené království pro účely unijního práva pohlížet, jako kdyby byly součástí jediného členského státu, čímž se článek 56 SFEU neuplatní, leda v rozsahu, ve kterém se může uplatnit na vnitřní opatření?

                           1.2.

                           Podpůrně, má Gibraltar v rámci Unie s ohledem na čl. 355 odst. 3 SFEU ústavněprávní status území nezávislého na Spojeném království, a je tudíž třeba pro účely článku 56 SFEU na poskytování služeb mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím pohlížet jako na obchod uvnitř Unie?

                           1.3.

                           Podpůrně, je třeba na Gibraltar pohlížet jako na třetí zemi nebo území s tím účinkem, že se unijní právo použije v souvislosti s obchodem mezi nimi pouze za okolností, kdy se použije ve vztahu mezi členským státem a nečlenským státem?

                           1.4.

                           Podpůrně, je třeba pro účely článku 56 SFEU pohlížet na ústavněprávní vztah mezi Gibraltarem a Spojeným královstvím nějakým jiným způsobem?

               2)

               Představují vnitrostátní opatření v oblasti zdanění, která vykazují takové znaky jako opatření v rámci nového daňového režimu, omezení práva na volný pohyb služeb pro účely článku 56 SFEU?

               3)

               Pokud ano, jsou cíle, které podle předkládajícího soudu sledují vnitrostátní opatření (jako je nový daňový režim), legitimními cíli, jimiž lze odůvodnit omezení práva na volný pohyb služeb podle článku 56 SFEU?


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-475/08 P ( Úř. věst. C 69 ze dne 21.3.2009, s. 40 )

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/29

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-475/08 P
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 69 ze dne 21. března 2009, s. 40
      )
   2009/C 167/57
   Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-475/08 P, Duta v. Soudní dvůr, je třeba chápat takto:

         „Kasační opravný prostředek podaný dne 29. října 2008 Radu Dutou proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 ve věci F-103/07, Duta v. Soudní dvůr
         (Věc T-475/08 P)
         2009/C 69/93
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Radu Duta (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Krieg, advokát)

            Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropských společenství

            Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

                     —

                     prohlásit kasační opravný prostředek po formální stránce za přípustný,

                     —

                     prohlásit kasační opravný prostředek po meritorní stránce za opodstatněný,

                     —

                     v důsledku toho změnit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 4. září 2008 a prohlásit žalobu účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek za přípustnou a opodstatněnou,

                     —

                     v důsledku toho zrušit napadená rozhodnutí z důvodů výše uvedených,

                     —

                     bude-li to nezbytné, vrátit věc příslušnému orgánu, aby rozhodl v souladu s rozsudkem, který bude vydán,

                     —

                     uložit dalšímu účastníku řízení, aby zaplatil částku 1 100 000 (jeden milion sto tisíc eur) eur jako náhradu škody s příslušenstvím,

                     —

                     bude-li to nezbytné, nařídit zpracování znaleckého posudku za účelem vyčíslení újmy způsobené účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek,

                     —

                     uložit dalšímu účastníku řízení náhradu veškerých nákladů řízení,

                     —

                     určit, že účastník řízení podávající kasační opravný prostředek výslovně odkazuje na svá návrhová žádání v prvním stupni, která jsou připojena k projednávanému kasačnímu opravnému prostředku a která jsou považována za jeho nedílnou součást,

                     —

                     ve zbývající části určit, že si účastník řízení podávající kasační opravný prostředek vyhrazuje veškerá práva, žalobní nároky a žalobní důvody, a zejména právo zahájit řízení před Evropským soudem pro lidská práva.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Svým kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 vydaného ve věci Duta v. Soudní dvůr, F-103/07, kterým se jako nepřípustná odmítá žaloba, jíž se navrhovatel domáhal jednak zrušení dopisu, kterým byl informován, že mu nebude nabídnuto místo referendáře, a jednak náhrady údajně způsobené újmy s příslušenstvím.
         Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel jednak tvrdí, že bylo porušeno jeho právo na spravedlivý proces zakotvené v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod z důvodu strukturální předpojatosti Soudu pro veřejnou službu, jakož i osobních známostí mezi členy Soudu prvního stupně a autory rozhodnutí napadených u Soudu pro veřejnou službu. A jednak navrhovatel odkazuje na své argumenty a žalobní důvody v řízení v prvním stupni, mezi nimiž je uvedeno porušení zásad transparentnosti, dobré víry a rovného zacházení.
         Krom toho navrhovatel vyjadřuje přesvědčení, že se bude moci dovolat spravedlnosti pouze před soudem, který je skutečně nezávislý na jeho odpůrci, Soudním dvoru Evropských společenství, a že si vyhrazuje právo uplatnit své argumenty před Evropským soudem pro lidská práva.“


title: Věc C-198/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n ° 1 de Benidorm – Španělsko) – Víctor Manuel Julián Hernández a další v. Puntal Arquitectura SL a další „Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 2008/94/ES — Působnost — Nárok na odškodnění zaměstnavatele od členského státu z titulu mezd uhrazených zaměstnanci během řízení týkajícího se zpochybnění propuštění tohoto zaměstnance po uplynutí 60. pracovního dne následujícího po podání žaloby zpochybňující propuštění — Neexistence nároku na odškodnění v případě neplatných propuštění — Subrogace práva na odškodnění zaměstnavatele na jeho zaměstnance v případě dočasné platební neschopnosti zaměstnavatele — Diskriminace zaměstnanců, kteří byli propuštěni neplatně — Listina základních práv Evropské unie — Působnost — Článek 20“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm – Španělsko) – Víctor Manuel Julián Hernández a další v. Puntal Arquitectura SL a další
   (Věc C-198/13) (1)

   („Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 2008/94/ES - Působnost - Nárok na odškodnění zaměstnavatele od členského státu z titulu mezd uhrazených zaměstnanci během řízení týkajícího se zpochybnění propuštění tohoto zaměstnance po uplynutí 60. pracovního dne následujícího po podání žaloby zpochybňující propuštění - Neexistence nároku na odškodnění v případě neplatných propuštění - Subrogace práva na odškodnění zaměstnavatele na jeho zaměstnance v případě dočasné platební neschopnosti zaměstnavatele - Diskriminace zaměstnanců, kteří byli propuštěni neplatně - Listina základních práv Evropské unie - Působnost - Článek 20“)
   2014/C 315/19
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 1 de Benidorm

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan, Said Debbaj

      Žalované: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro, Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

      Výrok

   Taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž zaměstnavatel může požádat dotčený členský stát o úhradu mezd splatných během řízení týkajícího se zpochybnění propuštění po uplynutí 60. pracovního dne následujícího po podání žaloby a podle níž, jestliže zaměstnavatel tyto mzdy neuhradil a nachází se v situaci dočasné platební neschopnosti, může dotčený zaměstnanec v důsledku zákonné subrogace požádat přímo tento stát o platbu uvedených mezd, nespadá do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, a nemůže být tedy přezkoumána s ohledem na základní práva zaručená Listinou základních práv Evropské unie, a zejména její článek 20.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc F-99/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. dubna 2016 – Chevalier v. Výbor regionů

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/54

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. dubna 2016 – Chevalier v. Výbor regionů
   (Věc F-99/12) (1)

   (2016/C 191/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10. 11. 2012, s. 24.


title: Věc T-238/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. května 2011 Luigim Marcuccim proti rozsudku vydanému dne 15. února 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-81/09, Marcuccio v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. května 2011 Luigim Marcuccim proti rozsudku vydanému dne 15. února 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-81/09, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-238/11 P)
   2011/C 186/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek v části, ve které soud prvního stupně: a) zamítl žalobu, kterou mu žalobce předložil, b) rozhodl, že tři čtvrtiny nákladů vynaložených žalobcem v prvním stupni ponese tento žalobce, a krom toho aby:

                           —

                                 primárně:

                                       (B.1.1)

                                       vyhověl všem návrhovým žádáním žalobce v prvním stupni s výjimkou návrhových žádání ohledně náhrady nákladů;

                                       (B.1.2)

                                       uložil žalované náhradu tří čtvrtin nákladů, o nichž soud v prvním stupni rozhodl, že je ponese tento žalobce

                           —

                                 podpůrně:

                                       (B.2):

                                       vrátil věc Soudu prvního stupně v jiném složení, aby znovu rozhodl o meritu všech návrhových žádání citovaných v předchozích bodech (B.1.1) a (B.1.2).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku vydanému dne 15. února 2011 Soudem pro veřejnou službu (věc F-81/09). Tento rozsudek zamítl žalobu, jejímž předmětem bylo na jedné straně zrušení rozhodnutí Komise o částečném zamítnutí žádosti žalobce, aby mu byly uhrazeny úroky z prodlení za dávky invalidního důchodu, které mu tento orgán dlužil, a na druhé straně uložení Komisi, aby mu vyplatila částku odpovídající rozdílu mezi výší úroků z prodlení vypočítanou v souladu s kritérii, které podle jeho názoru měly být použity, a částkou skutečně vyplacenou.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z naprostého nedostatku odůvodnění rozhodnutí uvedeného v bodě 32 napadeného rozsudku, jakož i (porušení) povinnosti odůvodnění, kterou je vázán každý orgán Evropské unie (body 41 až 47 napadeného rozsudku).

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného, chybného a nepřiměřeného výkladu a uplatnění obsahu sdělení ze dne 8. května, kterým se zabývá bod 53 napadeného rozsudku.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného, chybného a nepřiměřeného výkladu a použití pojmu uplatnění pravidla pomocí analogie, jakož i právních pravidel a judikatury s tím související (body 57 a 58 napadeného rozsudku).

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení právní zásady patere legem quam ipse feristi, čímž je napadený rozsudek nezhojitelně dotčen, a z naprostého nedostatku odůvodnění zamítnutí argumentu o porušení zásady patere legem quam ipse feristi (viz zejména bod 59 napadeného rozsudku).

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z protiprávnosti zamítnutí žádosti o finanční náhradu (body 69 a 70 napadeného rozsudku), neboť k žádosti žalobce týkající se úroků na náhradu škody se soud prvního stupně vůbec vyjádřil.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z protiprávnosti zamítnutí žádosti o náhradu škody (body 73 a 76 napadeného rozsudku).

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z protiprávnosti uložení žalobci, aby nesl tři čtvrtiny nákladů.


title: Věc C-391/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH v. Stuttgarter Wochenblatt GmbH ( „Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Osobní působnost — Klamavá opomenutí v placené reklamě ve formě novinových článků (advertorial) — Právní úprava členského státu, která zakazuje jakékoli zveřejnění za úplatu bez označení výrazem „inzerce“ ( „Anzeige“ ) — Úplná harmonizace — Přísnější opatření — Svoboda tisku“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/18

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH v. Stuttgarter Wochenblatt GmbH
   (Věc C-391/12) (1)

   (Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Osobní působnost - Klamavá opomenutí v placené reklamě ve formě novinových článků (advertorial) - Právní úprava členského státu, která zakazuje jakékoli zveřejnění za úplatu bez označení výrazem „inzerce“ („Anzeige“) - Úplná harmonizace - Přísnější opatření - Svoboda tisku)
   2013/C 367/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Žalovaná: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, 11.6.2005, s. 22) a zejména jejího čl. 3 odst. 5, článku 4 a čl. 7 odst. 2, jakož i bodu 11 její přílohy I — Klamavá opomenutí v placené reklamě ve formě novinových článků (advertorial) — Právní úprava členského státu, která zakazuje zveřejnění za úplatu bez označení výrazem „inzerce“ („Anzeige“)

      Výrok

   Za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, není směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) určena k tomu, aby byla uplatňována vůči vydavatelům tisku, takže za těchto okolností musí být tato směrnice vykládána v tom smyslu, že nebrání použití vnitrostátního ustanovení, podle něhož jsou tito vydavatelé povinni zvlášť označit, v projednávané věci výrazem „inzerce“ („Anzeige“), každé zveřejnění ve svých periodických tiskovinách, za které obdrží odměnu, s výjimkou případů, kdy reklamní povahu tohoto zveřejnění lze obecně rozpoznat již na základě uspořádání a podoby tohoto zveřejnění.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-409/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Vývozní náhrady — Hovězí a telecí maso — Zvláštní nutná porážka — Nařízení (EHS) č. 3665/87 — Článek 13 — Řádná a uspokojivá obchodní jakost — Obchodovatelná povaha za obvyklých podmínek)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-409/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)

   (Vývozní náhrady - Hovězí a telecí maso - Zvláštní nutná porážka - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Článek 13 - Řádná a uspokojivá obchodní jakost - Obchodovatelná povaha za obvyklých podmínek)
   (2005/C 182/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-409/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 15. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 1. října 2003, v řízení Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, N. Colneric, K. Schiemann a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 13 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, musí být vykládán v tom smyslu, že maso, splňující kritéria zdravotní nezávadnosti, jehož uvádění na trh za účelem lidské spotřeby ve Společenství je omezeno právními předpisy Společenství na místní trh z důvodu skutečnosti, že pochází z nutně poražených zvířat, nelze pokládat za maso, které má „řádnou a uspokojivou obchodní jakost“, což je nezbytnou podmínkou poskytování vývozních náhrad.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-390/14: Žaloba podaná dne 3. června 2014 – Établissement Amra v. OHIM (KJ KANGOO JUMPS XR)

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/64

         Žaloba podaná dne 3. června 2014 – Établissement Amra v. OHIM
   (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Věc T-390/14)
   2014/C 315/108
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Établissement Amra (Vaduz, Lichtenštejnsko) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. března 2014 ve věci R 1511/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Poziční ochranná známka sestávající ze spodní pružné části sportovního a cvičebního nářadí a obsahující slovní prvky „KJ KANGOO JUMPS XR“ pro výrobky zařazené do třídy 28 – přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 1 1 7 26  494.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-133/07: Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Mitsubishi Electric v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/37

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Mitsubishi Electric v. Komise
   (Věc T-133/07)
   (2007/C 140/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mitsubishi Electric Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: R. Denton, Solicitor a K. Haegeman, právník)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, zvláště jeho články 1 až 4, v rozsahu, v němž se týká Melco a TMT&D pro období, v němž má Melco společnou a nerozdílnou odpovědnost se společností Toshiba za aktivity TMT&D; nebo

               —

               zrušit čl. 2 odst. g) rozhodnutí a čl. 2 odst. h) v rozsahu, v němž se týká Melco; nebo

               —

               změnit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká Melco, tak aby byla zrušena nebo podpůrně podstatně snížena pokuta v něm uložená Melco; a v každém případě

               —

               rozhodnout, že Komise ponese vlastní náklady a náklady vzniklé Melco v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, Mitsubishi Electric Corporation (dále jen „Melco“) podala žalobu na neplatnost podle článků 230 ES a 229 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – K(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušila čl. 81 odst. 1 ES a ode dne 1. ledna 1994 rovněž článek 53 EHP v odvětví plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení uložené pokuty.
   Důvody uplatněné Melco v jejím návrhu jsou následující:
   Komise údajně dostačujícím způsobem neprokázala, že žalobkyně porušila článek 81 ES účastí v kartelu, jehož cílem nebo výsledkem bylo omezení hospodářské soutěže v EHP.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala existenci dohody, jejímž účastníkem byla Melco, která porušila článek 81 ES.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když nevzala v úvahu technické a hospodářské důkazy vysvětlující nepřítomnost Melco na evropském trhu a prokazující obtížnost vstupu na něj.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila pravidla použitelná v oblasti dokazování tím, že neodůvodněně převrátila důkazní břemeno, a že porušila zásadu presumpce neviny.
   Mimoto Komise podle žalobkyně porušila zásady rovného zacházení a proporcionality v několika aspektech: při stanovení počátečního bodu pokuty uložené Melco na základě jejího obratu za rok 2001 a nikoli 2003; při výpočtu odrazujícího koeficientu pro Melco a při nesprávném definování světového trhu PISP a podílu Melco na něm. Dále Komise podle žalobkyně porušila zásadu proporcionality tím, že pokutu Melco za její účast na dohodě GQ (1) stanovila stejným způsobem, jako to učinila u evropských výrobců zúčastněných jak na dohodě GQ, tak i dohodě EQ (2).
   Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí, že pokuta Melco má být stanovena na základě jejího obratu za rok 2001 a že Melco má podíl 15-20 % na světovém obratu PISP.
   Krom toho Komise údajně porušila zásadu řádné správy při odhadu celkové hodnoty trhu PISP.
   Žalobkyně tvrdí, že se Komise zmýlila, když nevzala v úvahu hospodářské a technické důkazy při posouzení dopadu jednání Melco a stanovení pokuty Melco. Komise se podle žalobkyně rovněž zmýlila při určení doby trvání údajného kartelu.
   Dále žalobkyně tvrdí, že Komise porušila práva žalobkyně na obhajobu a na spravedlivý proces tím, že Melco neposkytla zásadní důkazy svědčící v její prospěch i proti ní obsažené v jejím spise. Konečně Komise údajně Melco během správního řízení neposkytla své závěry ohledně teorie kompenzace, čímž porušila právo na obhajobu.

      (1)  „GQ“ znamená „gear quota“, tedy kvóta distribučních rozvaděčů.

      (2)  „EQ“ znamená „European quota“, tedy Evropská kvóta. Dohoda EQ je v napadeném rozhodnutí jinak označována jako „E-Group Operation Agreement for GQ-Agreement“ /Operační dohoda E skupiny pro dohodu GQ).


title: Věc F-133/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — BV v. Komise ( „Veřejná služba — Jmenování — Uchazeči zapsaní na seznamy úspěšných uchazečů výběrových řízení vyhlášených před vstupem nového služebního řádu v platnost — Zařazení do platové třídy — Zásada rovného zacházení — Diskriminace na základě věku — Volný pohyb osob“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — BV v. Komise
   (Věc F-133/11) (1)

   (Veřejná služba - Jmenování - Uchazeči zapsaní na seznamy úspěšných uchazečů výběrových řízení vyhlášených před vstupem nového služebního řádu v platnost - Zařazení do platové třídy - Zásada rovného zacházení - Diskriminace na základě věku - Volný pohyb osob)
   2014/C 39/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BV (Berlín, Německo) (zástupce: P. Goergen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J. Herrmann a A. F. Jensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise zařadit — na základě použití méně výhodných ustanovení — žalobkyni zapsanou na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/A/17/04, které bylo vyhlášeno dříve, než nový služební řád vstoupil v platnost, do platové třídy AD 6, platového stupně 2.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BV ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí nahradit náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2013, s. 29.


title: Věc T-242/15: Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ACDA a další v. Komise

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/45

         Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ACDA a další v. Komise
   (Věc T-242/15)
   (2015/C 236/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Automobile Club des Avocats – ACDA (Paříž, Francie); Organisation des Transporteurs Routiers Européens – OTRE (Bordeaux, Francie); Fédération française des motards en colère – FFMC (Paříž); Fédération française de motocyclisme (Paříž); a Union nationale des automobile clubs (Paříž) (zástupce: M. Lesage, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil jejich procesní požadavky za přípustné;

               —

               zrušil stanovisko Evropské komise SA.38271 ze dne 28. října 2014 týkající se státní podpory SA.2014/N 38271, vztahující se k plánu obnovy dálnice na francouzském území, zveřejněné dne 20. února 2015 v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst.).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že plán obnovy dálnice na francouzském území (dále jen „POD“) by měl konkrétně za následek zvýhodnění koncesionářů dálnic za pomoci veřejných zdrojů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že POD ovlivní hospodářskou soutěž.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nadměrné kompenzace nákladů koncesionářů dálnic, což by bylo neslučitelné s jejich úkolem obecného hospodářského zájmu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z překážek obchodu mezi členskými státy.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z protiprávnosti změn POD, které nebyly opětovně oznámeny Komisi po přijetí stanoviska SA.38271.


title: Věc C-307/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de San Sebastián – Španělsko) – Yolanda Del Cerro Alonso v. Osakidetza (Servicio Vasco de Salud) (Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou — Zásada zákazu diskriminace — Pojem pracovní podmínky — Příplatky za odpracovaná léta — Zahrnutí — Objektivní důvody ospravedlňující rozdílné zacházení — Neexistence)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de San Sebastián – Španělsko) – Yolanda Del Cerro Alonso v. Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   (Věc C-307/05) (1)

   (Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Zásada zákazu diskriminace - Pojem „pracovní podmínky“ - Příplatky za odpracovaná léta - Zahrnutí - Objektivní důvody ospravedlňující rozdílné zacházení - Neexistence)
   (2007/C 269/14)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social de San Sebastián
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yolanda Del Cerro Alonso

      Žalovaná: Osakidetza (Servicio Vasco de Salud)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social de San Sebastián – Výklad směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) – Pracovní podmínky, které zahrnují i finanční podmínky či nikoliv – Příplatek za odpracovaná léta – Nepobírání v důsledku dohod mezi odborovým zastoupením zaměstnanců a správou – Dostatečné objektivní důvody
   Výrok

               1)

               Pojem „pracovní podmínky“ uvedený v ustanovení 4 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKO, musí být vykládán v tom smyslu, že může sloužit jako základ takového požadavku, jako je požadavek dotčený v původním řízení, aby byl zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou poskytnut příplatek za odpracovaná léta, který vnitrostátní právo vyhrazuje pouze zaměstnancům v pracovním poměru na dobu neurčitou.

               2)

               Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody musí být vykládáno v tom smyslu, že brání zavedení rozdílného zacházení mezi zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou a zaměstnanci v pracovním poměru na dobu neurčitou, které by bylo odůvodněno pouhou okolností, že je stanoveno právním nebo správním předpisem členského státu nebo kolektivní smlouvou uzavřenou mezi odborovým zastoupením zaměstnanců a dotyčným zaměstnavatelem.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc T-256/06: Žaloba podaná dne 18. září 2006 – Neoperl Servisys v. OHIM (HONEYCOMB)

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/29

         Žaloba podaná dne 18. září 2006 – Neoperl Servisys v. OHIM (HONEYCOMB)
   (Věc T-256/06)
   (2006/C 261/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Neoperl Servisys AG (Reinach, Švýcarsko) (zástupce: H. Börjes-Pestalozza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí R1388/2005-4 a uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zveřejnil přihlášku ochranné známky Společenství č. 2906139 za účelem jejího zápisu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HONEYCOMB“ pro výrobky zařazené do třídy 11 – přihláška č. 2 906 139

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašované označení bylo jak vcelku, tak ve svých jednotlivých prvcích nesprávně posouzeno a pro posouzení relevantní veřejnosti bylo předpokládáno zjevně nepřiměřené chápání veřejnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2005 ve věci T-177/03: Andreas Strohm proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Odmítnutí povýšení do třídy A4 — Srovnávací přezkum zásluh — Povinnost odůvodnění — Doplnění odůvodnění — Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Přípustnost)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 2. června 2005
   ve věci T-177/03: Andreas Strohm proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Odmítnutí povýšení do třídy A4 - Srovnávací přezkum zásluh - Povinnost odůvodnění - Doplnění odůvodnění - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Přípustnost)
   (2005/C 193/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-177/03, Andreas Strohm, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený C. Illigem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Berardis-Kayser, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. srpna 2002 nepovýšit žalobce do třídy A4 za období 2002 a návrh na náhradu škody, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci, vedoucí soudní kanceláře: C. Kristensen, rada, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí Komise ze dne 14. srpna 2002 nepovýšit žalobce do třídy A4 za hodnotící období pro povýšení 2002 se zrušuje.

               2.

               Žaloba se v rozsahu, v němž směřuje k náhradě škody žalobce, jako nepřípustná odmítá.

               3.

               Žalovaná ponese všechny náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 20.8.2003.


title: Věc C-684/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 23. prosince 2013 — Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 23. prosince 2013 — Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter
   (Věc C-684/13)
   2014/C 85/27
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Johannes Demmer

      Žalovaný: Fødevareministeriets Klagecenter

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat podmínku, aby zemědělská plocha nebyla využívána k „nezemědělské činnosti“ ve smyslu čl. 44 odst. 2 nařízení č. 1782/2003 (1) a podmínku, aby zemědělská plocha byla využívána k „zemědělské činnosti nebo. převážně využívána k zemědělské činnosti“ ve smyslu čl. 34 odst. 2 písm. a) nařízení č. 73/2009 (2) ve smyslu, že podmínkou pro podporu je, aby primární účel využití plochy byl zemědělský?

                           a)

                           Pokud ano, je Soudní dvůr žádán, aby specifikoval, jaké parametry musí být zohledněny při rozhodování, jaký účel využití je „primárním“ využitím, pokud je plocha využívána pro několik různých účelů současně.

                           b)

                           Pokud ano, je Soudní dvůr dále žádán, aby stanovil, zda toto případně znamená, že na bezpečnostní zóny obklopující vzletové, přistávací, pojezdové a dojezdové dráhy na letištích, které jsou stejně jako v projednávaném případě součástí letiště a podléhají zvláštním pravidlům a omezením spojeným s využitím pozemku, které jsou ale současně také využívány pro sklizeň trávy za účelem výroby krmných granulí, lze vzhledem k jejich povaze a využití poskytnout podporu podle výše uvedených ustanovení.

               2)

               Je třeba vykládat podmínku, aby zemědělská půda tvořila část zemědělcova „zemědělského podniku“ ve smyslu čl. 44 odst. 2 nařízení č. 1782/2003 a čl. 34 odst. 2 písm. a) nařízení č. 73/2009 v tom smyslu, že na bezpečnostní zóny obklopující vzletové, přistávací, pojezdové a dojezdové dráhy na letištích, které jsou stejně jako v projednávaném případě součástí letiště a podléhají zvláštním pravidlům a omezením, spojeným s využitím půdy, které jsou ale současně také využívány pro sklizeň trávy za účelem výroby krmných granulí, lze vzhledem k jejich povaze a využití poskytnout podporu podle výše uvedených ustanovení?

               3)

               Pokud bude odpověď na otázku 1 b) nebo otázku 2 záporná, došlo potom, z důvodu toho, že pozemky jsou, kromě využití k obdělávání stálých pastvin za účelem výroby krmných granulí, též bezpečnostními zónami okolo vzletových, přistávacích, pojezdových a dojezdových drah,

                           a)

                           k chybě, která mohla být přiměřeným způsobem zjištěna zemědělcem ve smyslu článku 137 nařízení č. 73/2009, v případě, že platební nároky na plochy byly přesto přiznány?

                           b)

                           k chybě, kterou zemědělec mohl prokazatelně objevit ve smyslu čl. 73 odst. 4 prováděcího nařízení Komise č. 796/2004 (3), v případě, že podpora na plochy byla přesto vyplacena?

                           c)

                           k neoprávněné platbě, v souvislosti se kterou se nelze domnívat, že příjemce jednal v dobré víře ve smyslu čl. 73 odst. 5 prováděcího nařízení Komise č. 796/2004, v případě, že podpora na plochy byla přesto vyplacena?

               4)

               Který okamžik je relevantní v hodnocení, zda

                           a)

                           došlo k chybě, která mohla být přiměřeným způsobem zjištěna zemědělcem ve smyslu článku 137 nařízení č. 73/2009,

                           b)

                           došlo k chybě, kterou zemědělec mohl prokazatelně objevit ve smyslu čl. 73 odst. 4 prováděcího nařízení Komise č. 796/2004,

                           c)

                           se lze domnívat, že příjemce jednal v dobré víře ve smyslu čl. 73 odst. 5 prováděcího nařízení Komise č. 796/2004?

               5)

               Je třeba, aby hodnocení zmiňované v otázce 4 a) až c) bylo provedeno s ohledem na každý jednotlivý podporový rok nebo za platby jako celek?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


title: Věc T-167/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 — Microsoft v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Operační systémy pro klientské osobní počítače — Operační systémy pro servery určené k podpoře pracovních skupin — Odmítnutí podniku v dominantním postavení poskytnout informace o interoperabilitě a povolit jejich využití — Plnění povinností vyplývajících z rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k protiprávnímu jednání, a kterým se nařizují opatření vztahující se ke způsobu chování dotčeného podniku — Penále“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 — Microsoft v. Komise
   (Věc T-167/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Operační systémy pro klientské osobní počítače - Operační systémy pro servery určené k podpoře pracovních skupin - Odmítnutí podniku v dominantním postavení poskytnout informace o interoperabilitě a povolit jejich využití - Plnění povinností vyplývajících z rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k protiprávnímu jednání, a kterým se nařizují opatření vztahující se ke způsobu chování dotčeného podniku - Penále)
   2012/C 243/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Spojené státy) (zástupci: J. F. Bellis a I. Forrester, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, V. Di Bucci, F. Castillo de la Torre a N. Khan, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: The Computing Technology Industry Association, Inc. (Oakbrook Terrace, Illinois, Spojené státy) (zástupci: G. van Gerven a T. Franchoo, advokáti); a Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Spojené státy) (zástupci: původně D. Went a H. Pearson, solicitors, poté H. Mercer, QC)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Free Software Foundation Europe eV (Hamburk, Německo) a Samba Team (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: C. Piana a T. Ballarino, advokáti); Software & Information Industry Association (Washington, DC) (zástupci: T. Vinje a D. Dakanalis, solicitors, a A. Tomtsis, advokát); European Committee for Interoperable Systems (ECIS) (Brusel, Belgie) (zátupci: T. Vinje, solicitor, M. Dolmans, N. Dodoo a A. Ferti, advokáti); International Business Machines Corp. (Armonk, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Dolmans a T. Graf, advokáti); Red Hat, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: C.-D. Ehlermann, S. Völcker, advokáti, a C. O’Daly, solicitor); a Oracle Corp. (Redwood Shores, Californie, Spojené státy) (zástupci: T. Vinje, solicitor, a D. Paemen, avocat)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 764 final ze dne 27. února 2008, které stanoví konečnou částku penále, jež bylo společnosti Microsoft Corporation uloženo rozhodnutím C(2005) 4420 final (Věc COMP/C-3/37.792 — Microsoft), a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení penále, které bylo žalobkyni v uvedeném rozhodnutí uloženo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše penále uloženého společnosti Microsoft Corporation v článku 1 rozhodnutí Komise C(2008) 764 final ze dne 27. února 2008, které stanoví konečnou částku penále, jež bylo společnosti Microsoft Corporation uloženo rozhodnutím C(2005) 4420 final (Věc COMP/C 3/37.792 — Microsoft), se stanovuje na 860 milionů eur.

               2)

               Microsoft ponese vlastní náklady řízení, nahradí 95 % nákladů Evropské komise, s výjimkou nákladů spojených s vedlejším účastenstvím The Computing Technology Industry Association, Inc. a Association for Competitive Technology, Inc., a nahradí 80 % nákladů řízení vynaložených Free Software Foundation Europe e.V., Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines Corp., Red Hat Inc. a Oracle Corp.

               3)

               Komise ponese 5 % vlastních nákladů řízení, s výjimkou nákladů spojených s vedlejším účastenstvím The Computing Technology Industry Association, Inc. a Association for Competitive Technology, Inc.

               4)

               The Computing Technology Industry Association a Association for Competitive Technology ponesou každá vlastní náklady řízení a nahradí náklady Komise spojené s jejich vedlejším účastenstvím.

               5)

               Free Software Foundation Europe, Samba Team, Software & Information Industry Association, European Committee for Interoperable Systems, International Business Machines, Red Hat a Oracle ponesou 20 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-498/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Koinοpraxia Τouristiki Loutrakiou v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/58

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — Koinοpraxia Τouristiki Loutrakiou v. Komise
   (Věc T-498/12)
   2013/C 26/118
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koinοpraxia Τouristiki Loutrakiou AE OTA — Loutraki AE — Club Hotel Loutraki Casino Τouristikes kai Xenodokhiakes Epikhirisis AE (Loutraki, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil potvrzující rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2012 — Αres (2012)1082114 — kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k některým dokumentům, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně v souladu s článkem 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. září 2012, kterým se s konečnou platností zamítá potvrzující žádost žalobkyně o přístup k dopisu řeckých orgánů ze dne 16. května 2012 týkajícímu se stanovení částky protiprávní státní podpory, která musí být navrácena ve smyslu rozhodnutí generálního ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž ze dne 24. května 2011 (1).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:

               Zaprvé žalobkyně uplatňuje porušení povinnosti správního orgánu uvést odůvodnění zamítavých rozhodnutí, neboť správní orgán ve své odpovědi pouze obecně odkazuje na výjimky stanovené v nařízení č. 1049/2001, bez jakéhokoliv dalšího rozvinutí a bez jakéhokoliv skutečného odůvodnění rozhodnutí.

               Zadruhé žalobkyně uplatňuje porušení zásady transparentnosti, vyplývající z porušení uvedeného nařízení č. 1049/2001 a nařízení č. 659/1999 (2), neboť napadené rozhodnutí neposkytuje veřejnosti co nejširší přístup k dokumentům, jelikož nevykládá ani striktně neuplatňuje výjimky stanovené nařízením č. 1049/2001.

               Konečně žalobkyně uplatňuje i porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i článků 6 a 20 nařízení č. 659/1999, vyplývající z porušení jejích práv na obhajobu a v širším smyslu zásady řádné správy.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2011) 3504 final ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), kterou Řecko poskytlo některým řeckým kasinům.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc T-258/10: Žaloba podaná dne 10. června 2010 — France Télécom v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/40

         Žaloba podaná dne 10. června 2010 — France Télécom v. Komise
   (Věc T-258/10)
   ()
   2010/C 234/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: M. van der Woude a D. Gillet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 7426 v konečném znění ze dne 30. září 2009 (1), jímž bylo určeno, že náhrada nákladů za veřejné služby ve výši 59 milionů eur poskytnutá francouzskými orgány skupině podniků za vybudování a provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou (projekt THD 92) v departementu Hauts-de-Seine, není státní podporou.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně dva žalobní důvody vycházející z:

               —

               nerespektování pojmu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, jelikož v projednávaném případě použila čtyři kritéria judikatury Altmark, vzhledem k tomu, že:

                           —

                           projekt THD92 nesleduje cíl obecného hospodářského zájmu, ale cíl konkurenceschopnosti departementu Hauts-de-Seine jako mezinárodního obchodního centra;

                           —

                           projekt THD92 je uskutečňován v „černé zóně“ a nemá napravit tržní selhání a

                           —

                           náhrada ve výši 59 milionů je nepřiměřená a byla přiznána na základě výběrových kritérií, která nebyla dopředu známá;

               —

               porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož Komise porušila procesní práva žalobkyně tím, že nezahájila formální vyšetřovací řízení, čímž ji zbavila možnosti uplatnit své stanovisko jakožto dotčená třetí strana.

      (1)  Státní podpora N 331/2008 — Francie.


title: Věc C-394/10: Žaloba podaná dne 4. srpna 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/17

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-394/10)
   ()
   2010/C 274/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Troosters a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (1) nebo v každém případě tím, že o uvedených předpisech neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článku 15 této směrnice.

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/24/ES uplynula dne 15. září 2007. Ke dni podání této žaloby přitom žalované dosud nepřijalo všechna opatření nezbytná k provedení směrnice nebo v každém případě o nich neinformovalo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 54


title: Věc T-133/05: Žaloba podaná dne 17. března 2005 Gérardem Mericem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/39

         Žaloba podaná dne 17. března 2005 Gérardem Mericem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-133/05)
   (2005/C 143/74)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. března 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) Gérardem Mericem, s bydlištěm v Paříži, zastoupeným Pascalem Murzeauem, advokátem.
   ARBORA & AUSONIA, S.L. byla rovněž účastníkem řízení před prvním odvolacím senátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               změnil bez dalšího rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) dne 17. ledna 2005, a v důsledku toho:

               —

               zamítl námitky podané společností ARBORA & AUSONIA, S.L. proti zápisu ochranné známky „PAM-PIM'S BABY-PROP“,

               —

               uložil posledně jmenované veškeré náklady vynaložené žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobce

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „PAM-PIM'S BABY-PROP“, pro výrobky spadající do třídy 16 [plenkové kalhotky z papíru nebo buničiny (jednorázové)].

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               ARBORA & AUSONIA, S.L.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní a obrazové ochranné známky „PAM-PAM“ pro výrobky spadající do tříd 5, 16 a 25 (různé druhy oblečení, zejména plenkové kalhotky, obuv, menstruační kalhotky, dámské vložky … – španělské ochranné známky č. 855.391, č. 1.146.300 a č. 1.153.492)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Námitkám bylo vyhověno na základě národní obrazové ochranné známky „PAM-PAM“ pro výrobky spadající do třídy 16 (kalhotky a plenkové kalhotky z papíru nebo buničiny – španělská ochranná známka č. 1.146.300)

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobce.

               Dovolávané žalobní důvody:

               U průměrného španělského spotřebitele neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94, neboť neexistuje podobnost mezi přihlašovanou ochrannou známkou a staršími ochrannými známkami, ani mezi výrobky označenými přihlašovanou ochrannou známkou a staršími ochrannými známkami.


title: Věc C-144/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Arbeitsgericht München (Německo) ze dne 26. února 2004 ve věci Werner Mangold proti Rüdigerovi Helmovi

text:
               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Arbeitsgericht München (Německo) ze dne 26. února 2004 ve věci Werner Mangold proti Rüdigerovi Helmovi
   (Věc C-144/04)
   (2004/C 146/01)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce usnesením Arbeitsgericht München (Německo) ze dne 26. února 2004 ve věci Werner Mangold proti Rüdigerovi Helmovi, která došla Kanceláři Soudního dvora dne 17. března 2004 a kterou Arbeitsgericht München žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1a.)

               Je třeba ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody (směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS) vykládat v tom smyslu, že toto ustanovení provedené ve vnitrostátním právu brání zhoršení vyplývajícímu ze snížení věku z 60 na 58 let?

               1.b.)

               Je třeba ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody (směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je ten v tomto sporu, který nepředvídá omezení odpovídající jednomu z třech předpokladů uvedených v tomto bodu?

               2.)

               Je třeba článek 6 směrnice Rady 2000/78/ES (2) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je ten v tomto sporu, který povoluje stanovit dobu určitou u pracovního poměru zaměstnanců starších 52 let a navíc bez objektivního důvodu, a to v rozporu se zásadou, která vyžaduje takovýto objektivní důvod?

               3.)

               Bude-li na jednu z těchto tří otázek odpovězeno kladně: je vnitrostátní soudce povinen nepoužít vnitrostátní právní předpis odporující právu Společenství a použít obecnou zásadu vnitrostátního práva, na základě které je dovoleno stanovit dobu určitou pouze na základě objektivního důvodu?

      (1)  Úř. věst. L 175, S. 43

      (2)  Úř. věst. L 303, S. 16


title: Věc C-666/16 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 19. července 2017 – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH v. Evropská agentura pro chemické látky „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Nařízení (EU) č. 528/2012 — Dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání — Článek 95 — Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) — Zveřejnění seznamu účinných látek — Zařazení určité společnosti na seznam dodavatelů účinné látky“

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 19. července 2017 – Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH v. Evropská agentura pro chemické látky
   (Věc C-666/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Nařízení (EU) č. 528/2012 - Dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání - Článek 95 - Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) - Zveřejnění seznamu účinných látek - Zařazení určité společnosti na seznam dodavatelů účinné látky“)
   (2017/C 300/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH (zástupci: M. Grunchard a K. Van Maldegem, advokáti, P. Sellar, Advocate)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: M. Heikkilä a C. Buchanan, zmocněnci, ve spolupráci s P. Oliverem, barrister)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH a Ecolab Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Evropská agentura pro chemické látky, BASF SE a Oxea GmbH ponesou vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-194/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. dubna 2014 AC-Treuhand AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. února 2014 ve věci T-27/10, AC-Treuhand AG v. Evropská komise

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. dubna 2014 AC-Treuhand AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. února 2014 ve věci T-27/10, AC-Treuhand AG v. Evropská komise
   (Věc C-194/14 P)
   2014/C 184/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AC-Treuhand AG (zástupci: C. Steinle a I. Bodenstein, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje,

               1.

               zrušit napadený rozsudek;

               2.

               prohlásit rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 (věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) za neplatné v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky;
               podpůrně, snížit peněžité pokuty uložené navrhovatelce v čl. 2 bodu 17) a bodu 38) uvedeného rozhodnutí;

               3.

               podpůrně k návrhu uvedeném v bodě 2 vrátit věc k řízení Tribunálu, aby rozhodl v souladu s právním posouzením v rozsudku Soudního dvora;

               4.

               každopádně uložit Komisi náhradu nákladů řízení, které navrhovatelce vznikly v řízení před Tribunálem a před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 6. února 2014 ve věci T-27/10. V rozsudku zamítl Tribunál žalobu ze dne 27. ledna 2010 podanou navrhovatelkou proti rozhodnutí Evropské komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory).

               2.

               Navrhovatelka uplatňuje celkem čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               3.

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká, že Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když provedl extenzivní výklad článku 81 ES (nyní: článek 101 SFEU), čímž porušil zásadu zákonnosti (nullum crimen sine lege und nulla poena sine lege) zakotvenou v čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (Listina, „LZP“) v rozsahu, v němž v daném případě není zabezpečen stupeň jasnosti a předvídatelnosti týkající se článku 81 ES, požadovaný v právním státě. Tím Tribunál porušil článek 81 ES a čl. 49 odst. 1 LZP.

               4.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil Tribunál, když zamítl čtvrtý žalobní důvod a nerespektoval tak omezení, které v projednávaném případě představují pro výkon diskreční pravomoci Komise při stanovování pokut zásada zákonnosti (čl. 49 odst. 1 LZP), jakož i zásada rovného zacházení.

               5.

               V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká, že Tribunál porušil čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení 1/2003 a pokyny o metodě stanovování pokut. Navrhovatelka uvedla, že pokuty, které jí byly uloženy, neměly být stanoveny paušálně, ale podle metod uvedených v pokynech z roku 2006 na základě odměn získaných za poskytování služeb spojených s porušeními. Tribunál nesprávně zamítl toto tvrzení a považoval výši pokut za přiměřenou.

               6.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článku 261 SFEU, čl. 23 odst. 3 a článku 31 nařízení 1/2003, neboť Tribunál nedostatečně a nesprávně vykonal svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci. Krom toho Tribunál v rámci samotného výkonu pravomoci soudního přezkumu v plné judisdikci porušil zásadu zákonnosti (čl. 49 odst. 1 LZP), zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality.


title: Věc T-567/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Monster Energy v. EUIPO – Mad Catz Interactive (Znázornění černého čtverce se čtyřmi bílými pruhy) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující černý čtverec se čtyřmi bílými pruhy — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující tři škrábance ve svislé poloze — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Monster Energy v. EUIPO – Mad Catz Interactive (Znázornění černého čtverce se čtyřmi bílými pruhy)
   (Věc T-567/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující černý čtverec se čtyřmi bílými pruhy - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující tři škrábance ve svislé poloze - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 314/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mad Catz Interactive, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2015 (věc R 2368/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Monster Energy Company a Mad Catz Interactive.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16. 11. 2015.


title: Věc C-45/16 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Rozhodčí doložka — Smlouva ‚Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)‘, která byla uzavřena v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) — Vypovězení této smlouvy z důvodu nesrovnalostí při plnění jiné smlouvy uzavřené s Evropskou komisí — Dobrá víra — Legitimní očekávání, že nedojde k vypovězení“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/23

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis v. Evropská komise
   (Věc C-45/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Rozhodčí doložka - Smlouva ‚Multi-level patient - specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)‘, která byla uzavřena v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Vypovězení této smlouvy z důvodu nesrovnalostí při plnění jiné smlouvy uzavřené s Evropskou komisí - Dobrá víra - Legitimní očekávání, že nedojde k vypovězení“)
   (2017/C 104/33)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (zástupce: K. Damis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-364/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2009 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-226/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastníce řízení: Schwarzbräu GmbH

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/48

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2009 Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 8. července 2009 ve věci T-226/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastníce řízení: Schwarzbräu GmbH
   (Věc C-364/09 P)
   2009/C 267/81
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (zástupce: P. Wadenbach, advokát)

      Další účastníci řízení:

               —

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

               —

               Schwarzbräu GmbH

         Podpůrně k návrhovému žádání, které je uvedeno v bodě 3, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje,
   aby byla ochranná známka Společenství č. 505503 „ALASKA“ prohlášena za neplatnou přinejmenším pro následující výrobky: „minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje náležející do třídy 32“.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2009, věc T-226/08;

               2)

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2008 (věc R 1124/2004-4);

               3)

               v plném rozsahu zrušit ochrannou známku Společenství č. 505 503„ALASKA“ z důvodu existence absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu;

               4)

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. dubna 2008. Odvolací senát tímto rozhodnutím zamítl návrh účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Společenství „ALASKA“ pro veškeré výrobky, na které se zápis vztahuje (minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje; ovocné nápoje a ovocné šťávy; sirupy a ostatní přípravky na výrobu nápojů).
   Podstatou sporu vedeného účastníky řízení je otázka existence absolutního důvodu pro zamítnutí zápisu ve formě požadavku dostupnosti údaje o zeměpisném původu.
   Svým kasačním opravným prostředkem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá chybný výklad čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (dále jen nařízení č. 40/94) Soudem prvního stupně; a to zejména s ohledem na zásady vytvořené judikaturou.
   Podle znění výše uvedeného ustanovení nařízení č. 40/94 stačí pro vyloučení zápisu ochranné známky Společenství, pokud je tato tvořena výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků, na které se přihláška vztahuje. Z toho vyplývá, že i zeměpisná označení, která by mohla být podniky použita jako zeměpisné označení původu pro příslušné výrobky, musí být dostupná. Použití uvedeného ustanovení nařízení č. 40/94 není podmíněno tím, že musí existovat konkrétní, aktuální nebo vážný zájem na dostupnosti.
   Pokud by Soud v projednávaném případě právně bezchybně použil čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 a zásady vytvořené judikaturou, musel by konstatovat, že Aljaška je největším zdrojem pitné vody Spojených států, že relevantní veřejnost spojuje Aljašku s přirozeným nadbytkem čisté vody v jejích rozličných formách, že se na Aljašce v hospodářsky relevantním rozsahu uskutečňuje výroba minerální vody a že k uvádění na trh ve Společenství již dochází a další uvádění na trh tedy zcela vážně připadá v úvahu. Je tedy jednoznačné, že označení „ALASKA“ může být v budoucnu používáno konkurenty jako označení původu.
   Místo toho Soud ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 a zásady judikatury použil v rozporu s právem, protože prostřednictvím přezkumu vhodnosti, to znamená zda je, nebo není prodej minerální vody z Aljašky ve Společenství z provozně hospodářského hlediska (konkurenční situace, náklady na přepravu) smysluplný, stanovil další požadavky, které jdou nad rámec uvedených zásad. Tyto rozšířené požadavky je nutno na základě ustanovení čl. 7 odst. 1 písm.c), jeho znění a zejména na základě zásad vytvořených judikaturou posuzovat za příliš vysoké, tyto požadavky vedly k výkladu, který zašel příliš daleko a není v souladu s účelem právní úpravy Společenství.


title: Věc C-16/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 13. ledna 2017 – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 13. ledna 2017 – TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-16/17)
   (2017/C 104/49)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TGE Gas Engineering GmbH – Sucursal em Portugal

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžná otázka

   Musí být články 44 a 45, čl. 132 odst. 1 písm. f), jakož i články 167, 168, 169, 178, 179, 192a, 193, 194 a 196 směrnice o DPH (směrnice 2006/112) (1), články 10 a 11 prováděcího nařízení (EU) č. 282/2011 (2) a zásada neutrality vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby portugalský orgán daňové správy zamítl nárok na odpočet DPH pobočce německé společnosti v situaci, kdy:

               —

               německá společnost získala v Portugalsku daňové identifikační číslo pro uskutečnění jednorázového úkonu, a sice pro „nabytí podílů ve společnosti“, přičemž zmíněné číslo odpovídá subjektu nerezidentovi bez stálé provozovny;

               —

               následně byla v Portugalsku registrována pobočka této německé společnosti, která získala vlastní daňové identifikační číslo jakožto stálá provozovna zmíněné společnosti;

               —

               německá společnost poté uzavřela s jiným podnikem smlouvu o zřízení hospodářského zájmového sdružení za účelem provedení zakázky na stavební práce v Portugalsku, přičemž použila prvně jmenované daňové identifikační číslo;

               —

               zmíněná pobočka následně poskytla hospodářskému zájmovému sdružení subdodávky pod svým vlastním daňovým identifikačním číslem, přičemž byla sjednána plnění, jež si pobočka a hospodářské zájmové sdružení vzájemně poskytnou, jakož i to, že posledně jmenovaný subjekt bude muset vynaložené náklady fakturovat svým subdodavatelům v dohodnutých poměrech;

               —

               v oznámeních o dluhu, které vystavilo hospodářské zájmové sdružení za účelem fakturování nákladů pobočce, uvedlo toto sdružení daňové identifikační číslo této pobočky, přičemž účtovalo DPH;

               —

               pobočka odpočetla DPH, která byla účtována v oznámeních o dluhu;

               —

               plnění uskutečňovaná hospodářským zájmovým sdružením sestává (prostřednictvím subdodávek) z plnění uskutečňovaných pobočkou a dalším podnikem, který je členem hospodářského zájmového sdružení, přičemž posledně jmenované subjekty fakturovaly hospodářskému zájmovému sdružení veškeré částky, jež toto sdružení fakturovalo objednateli?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty
   (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2011, L 77, s. 1).