title: Věc F-33/06: Žaloba podaná dne  21. března 2006  – Campoli v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/52

         Žaloba podaná dne 21. března 2006 – Campoli v. Komise
   (Věc F-33/06)
   (2006/C 131/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Franco Campoli (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit jednak rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) napadené ve stížnosti podané žalobcem dne 10. srpna 2005, kterým byl ke dni 1. května 2004 změněn koeficient, příspěvek na domácnost a paušální příspěvek na vzdělání použitelné na důchod žalobce, jakož i jednak výplatních pásek žalobce v rozsahu, v němž se uplatnilo toto posledně uvedené rozhodnutí od března 2005;

               —

               informovat OOJ o účincích zrušení napadených rozhodnutí a zejména použití koeficientu, příspěvku na domácnost a paušálního příspěvku na vzdělání použitelných na důchod žalobce před 1. květnem 2004, a to se zpětným účinkem ke dni 1. května 2004.

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se na podporu své žaloby dovolává velice podobných žalobních důvodů jako jsou žalobní důvody, které byly již uvedeny v řízení ve věci T-135/05 (1), které bylo taktéž zahájeno žalobcem.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005, s. 33.


title: Věc C-355/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH v. Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS — Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek — Článek 1 odst. 3 — Právní zájem na zahájení řízení — Článek 2a odst. 2 — Pojem ‚dotčený uchazeč‘ — Právo uchazeče, jenž byl veřejným zadavatelem s konečnou platností vyloučen, podat návrh na přezkum následného rozhodnutí o zadání zakázky“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH v. Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien
   (Věc C-355/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek - Článek 1 odst. 3 - Právní zájem na zahájení řízení - Článek 2a odst. 2 - Pojem ‚dotčený uchazeč‘ - Právo uchazeče, jenž byl veřejným zadavatelem s konečnou platností vyloučen, podat návrh na přezkum následného rozhodnutí o zadání zakázky“)
   (2017/C 053/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bietergemeinschaft. Technische Gebäudebetreuung GesmbH und Caverion Österreich GmbH

      Žalované: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co. KG in Wien

      Výrok

   Článek 1 odst. 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl uchazeči, který byl ze zadávacího řízení vyloučen na základě konečného rozhodnutí veřejného zadavatele, odepřen přístup k přezkumu rozhodnutí o zadání předmětné veřejné zakázky a uzavření smlouvy, pokud nabídky předložili pouze tento vyloučený uchazeč a úspěšný uchazeč, kterému byla zakázka zadána, a vyloučený uchazeč tvrdí, že vyloučena měla být i nabídka úspěšného uchazeče.

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc T-17/17: Žaloba podaná dne 11. ledna 2017 – Constantinescu v. Parlament

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/24

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2017 – Constantinescu v. Parlament
   (Věc T-17/17)
   (2017/C 070/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Radu Constantinescu (Kreuzweiler, Německo) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že projednávaná žaloba je přípustná a opodstatněná;

         a v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku ze dne 27. května 2016, který se týká zápisu dítěte žalobce do zařízení mimoškolní péče v Bertrange, Mamer, a proto i odmítnutí přijetí uvedeného dítěte do zařízení mimoškolní péče na Kirchbergu;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. října 2016, kterým se odmítá stížnost žalobce ze dne 6. června 2016 podaná proti uvedenému rozhodnutí;

               —

               přiznal náhradu škody z důvodu hmotné a morální újmy;

               —

               uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 21 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a článku 1d služebního řádu úředníků Evropské unie, z porušení zásady zákazu diskriminace a z porušení pravidel týkajících se důkazního břemene. V této souvislosti vytýká žalobce žalovanému, že byť udělil výjimky jiným rodinám, žalobci výjimka udělena nebyla, aniž by bylo rozdílné zacházení odůvodněno objektivními okolnostmi.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, porušení zásady řádné správy, povinnosti péče a článku 41 Listiny, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí.


title: Věc C-20/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-20/07) (1)

   (2008/C 22/69)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-609/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-118/14, LDC Argentina v. Rada

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-118/14, LDC Argentina v. Rada
   (Věc C-609/16 P)
   (2017/C 030/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: H. Marcos Fraile, zmocněnkyně, N. Tuominen, advokátka)

      Další účastníci řízení: LDC Argentina SA, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016, oznámený Radě dne 16. září 2016 ve věci T-118/14, LDC Argentina SA v. Rada Evropské unie;

               —

               zamítl žalobu podanou žalobkyní v prvním stupni domáhající se zrušení napadeného nařízení; a

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               vrátil věc zpět Tribunálu k novému posouzení;

               —

               stanovil, že o náhradě nákladů řízení v prvním stupni a v tomto řízení bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                  První důvod vychází z toho, že Tribunál použil nesprávné právní kritérium, když posuzoval, zda měla Rada důkazy k tomu, aby rozhodla, že ceny vnitrostátních surovin uvedené v záznamech relevantních argentinských vývozců byly zkresleny v takové míře, jež odůvodňovala jejich nezohlednění a použití metodiky stanovené podle čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního nařízení (1). Tribunál tím uložil orgánu příliš vysoké důkazní břemeno.

               2.

                  Druhý důvod vychází z toho, že konstatování Tribunálu, podle kterého důkazy předkládané orgány nebyly dostatečné k tomu, aby bylo prokázáno dostatečné zkreslení cen surovin v Argentině v důsledku systému diferenciované vývozní daně, není řádně odůvodněno.

               3.

                  Třetí důvod vychází z toho, že výrok napadeného rozsudku, kterým se zrušují antidumpingová cla v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, je nepřiměřený s ohledem na jediný důvod zrušení, kterým se zabýval Tribunál, a přiznává nepatřičné účinky konstatování protiprávnosti.

               4.

               Rada prokáže, že napadený rozsudek je stižen několika právními vadami, jež zatěžují jeho platnost. Kromě toho Rada uvádí, že skutečnosti, z nichž vychází první žalobní důvod žalobkyně, jsou v dostatečně prokázány k tomu, aby Soudní dvůr mohl rozhodnout o tomto žalobním důvodu a žalobu zamítnout.

               5.

               Rada proto zdvořile žádá, aby byl napadený rozsudek zrušen a návrh na zrušení napadeného nařízení podaný žalobkyní v prvním stupni zamítnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51) (základní nařízení).


title: Věc C-399/05: Žaloba podaná dne  15. listopadu 2005  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/7

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-399/05)
   (2006/C 22/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. listopadu 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Patakia, právní poradkyní Komise, a A. X. P. Lewisem, členem právní služby Komise, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že jelikož Dimossia Epicheirissi Ilektrismou (státní elektrárenský podnik, dále jen „DEI“) souhlasil s tím, aby se závěrečného kola veřejné zakázky na výstavbu a uvedení do provozu tepelné elektrárny v Lavriu zúčastnily dvě společnosti, které nesplňují příslušné podmínky vyhlášení zakázky ani podmínky zadávací dokumentace, Řecká republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 směrnice 93/38/EHS (1), jakož i ze zásady transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               —

               Komise obdržela stížnost týkající se průběhu veřejné zakázky a konkrétně nedodržení podmínek vyhlášení zakázky DEI na výstavbu a uvedení do provozu tepelné elektrárny v Lavriu.

               —

               S ohledem na judikaturu Soudního dvora má Komise za to, že DEI měl z důvodu rovného zacházení a transparentnosti odmítnout nabídky společností nesplňující podmínky, které DEI sám stanovil ve vyhlášení zakázky a v zadávací dokumentaci, tedy moci se prokázat zkušeností s přípravou projektu a řízením smluv metodou stavby na klíč (Turn-Key) a nabídnout údržbu ventilačního systému výlučně jejím výrobcem.

               —

               Komise se domnívá, že obsah těchto podmínek je jasný a že měly být DEI dodrženy, bez ohledu na jejich přísnost, za účelem zaručení rovného zacházení nejen s uchazeči, ale rovněž i se třetími osobami, které se mohly zúčastnit dotyčné zakázky, pokud by bývaly věděly, že se zadavatel bude řídit jinými podmínkami než jsou ty, které sám zadal ve vyhlášení zakázky.

               —

               Krom toho podle Komise nutnost bezodkladného uzavření dotyčných smluv, které se dovolávají řecké orgány, neodůvodňuje nedodržení podmínek, které zadavatel sám stanovil, v průběhu zadávacího řízení.

               —

               Komise má za to, že Řecká republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 směrnice 93/38/EHS, jakož i ze zásady transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 84.


title: Věc F-46/16: Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/32

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-46/16)
   (2016/C 371/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, které se týká výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu v rozsahu, v němž Komise odmítla přijmout žalobkyni na místo úředníka, na které žalobkyni již dříve odmítla přijmout, přičemž posledně uvedené odmítnutí bylo předmětem rozhodnutí, které bylo zrušeno výše uvedeným rozsudkem.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 27. října 2015, kterým GŘ pro lidské zdroje Evropské komise přijalo opatření k výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2015, F-119/14, FE v. Komise;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 19. května 2016, kterým uvedený orgán zamítl stížnost žalobkyně směřující proti výše uvedenému rozhodnutí;

               —

               uložit žalované, aby zaplatila částku 25 000 eur z důvodu náhrady nemajetkové újmy, přičemž jde o předběžně stanovenou částku;

               —

               uložit žalované úhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-190/08: Žaloba podaná dne 14. května 2008 – Chelyabinskij electrometalurgicheskij kombinat a Kuznetskie Ferrosplavy v. Rada a Komise

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/25

         Žaloba podaná dne 14. května 2008 – Chelyabinskij electrometalurgicheskij kombinat a Kuznetskie Ferrosplavy v. Rada a Komise
   (Věc T-190/08)
   (2008/C 197/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chelyabinsk electrometalurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeljabinsk, Rusko) a Kuznetskie ferrosplavy OAO (Novokuznětsk, Rusko) (zástupce: P. Vander Schueren, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů vzniklých žalobkyním v souvislosti s tímto řízením;

               —

               podpůrně zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů vzniklých žalobkyním v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uplatňují pět žalobních důvodů na podporu své žaloby na zrušení nařízení Rady (ES) č. 172/2008 (1) ze dne 25. února 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, bývalé Jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (dále jen „napadené rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyň. Podpůrně žalobkyně usilují o zrušení rozhodnutí Komise datované 28. února 2008, jež jim bylo oznámeno dne 3. března 2008, kterým Komise zamítla jejich žádost o odklad antidumpingových opatření, které byly zavedeny napadeným nařízením (dále jen „napadené rozhodnutí“).
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Rada jednala v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení (2) a nesplnila svou povinnost uvést odpovídající odůvodnění, když odmítla použít skutečnou marži dovozce spolupracujícího se žalobkyněmi pro tvorbu jejich vývozní ceny.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že rada porušila zásadu zákazu diskriminace, jakož i čl. 6 odst. 7, čl. 8 odst. 4 a čl. 20 odst. 1 základního nařízení, když v předstihu zpřístupnila informace makedonskému výrobci SILMAK.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Rada jednala v rozporu s čl. 3 odst. 6 základního nařízení tím, že se dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu tím, že měla za to, že průmysl Společenství utrpěl škodu.
   Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení a je postiženo nesprávným právním posouzením, četnými nesprávnými posouzeními skutkového stavu, nedostatkem řádné péče a nedostatečným odůvodněním v rozsahu, v němž Rada údajně nevzala v úvahu účinek ostatních faktorů na situaci průmyslu Společenství, které přerušují vazbu mezi dotčenými dovozy a údajnou škodou utrpěnou průmyslem Společenství.
   Zapáté, žalobkyně tvrdí, že Rada porušila jejich práva na obranu tím, že odmítla poskytnout údaje o stížnosti, která odůvodnila zahájení antidumpingového šetření.
   Žalobkyně podpůrně uplatňují jeden důvod pro zrušení napadeného rozhodnutí, jmenovitě skutečnost, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a porušila zásady rovného zacházení a řádné správy tím, že zamítla žádost žalobkyně o odklad opatření.

      (1)  Úř. věst. L 55, s. 6.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45) (dále jen „základní nařízení“).


title: Věc T-268/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Komise v. Strack ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Dovolená — Volno z důvodu nemoci — Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se odmítá převod zůstatku dnů dovolené za kalendářní rok, nevybraných dotčenou osobou, v prvním stupni — Článek 4 přílohy V služebního řádu — Článek 1e odst. 2 služebního řádu — Směrnice 2003/88 ES — Opodstatněný kasační opravný prostředek — Spor nacházející se ve stavu, v němž lze o něm rozhodnout — Zamítnutí žaloby“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Komise v. Strack
   (Věc T-268/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Dovolená - Volno z důvodu nemoci - Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se odmítá převod zůstatku dnů dovolené za kalendářní rok, nevybraných dotčenou osobou, v prvním stupni - Článek 4 přílohy V služebního řádu - Článek 1e odst. 2 služebního řádu - Směrnice 2003/88 ES - Opodstatněný kasační opravný prostředek - Spor nacházející se ve stavu, v němž lze o něm rozhodnout - Zamítnutí žaloby)
   2012/C 399/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a J. Currall, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 15. března 2011, Strack v. Komise (F-120/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje k částečnému zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 15. března 2011, Strack v. Komise (F-120/07), se zrušuje.

               2)

               Kasační opravný prostředek podaný Guido Strackem u Soudu pro veřejnou službu ve věci F-120/07 se zamítá.

               3)

               Guido Strack a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc C-487/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n °1 de Ourense (Španělsko) dne 2. listopadu 2012 — Vueling Airlines S.A. v. Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense (Španělsko) dne 2. listopadu 2012 — Vueling Airlines S.A. v. Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
   (Věc C-487/12)
   2013/C 26/46
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vueling Airlines S.A.

      Žalovaný: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia

      Předběžné otázky

   Má se čl. 22 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (1) vykládat tak, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu (článek 97 zákona č. 48/1960 o letecké dopravě), který ukládá dopravcům v oblasti osobní letecké dopravy povinnost přiznávat cestujícím ve všech případech právo na odbavení zavazadla, aniž přitom dojde ke zvýšení ceny nebo k uplatnění přirážky k základní smluvní ceně letenky?

      (1)  Úř. věst. L 293, s. 3.


title: Věc C-468/08: Žaloba podaná dne 30. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/14

         Žaloba podaná dne 30. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-468/08)
   (2009/C 6/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a V. Peere, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1) a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2005/36/ES uplynula dne 20. října 2007. Ke dni podání této žaloby, žalovaná dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice nebo o nich v každém případě neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc T-137/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Saferoad RRS v. OHIM (MEGARAIL) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MEGARAIL — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Saferoad RRS v. OHIM (MEGARAIL)
   (Věc T-137/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MEGARAIL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 198/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saferoad RRS GmbH (Weroth, Německo) (zástupce: C. Czychowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2013 (věc R 2536/2011-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení MEGARAIL jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Saferoad RRS GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


title: Spojené věci C-403/04 P a C-405/04 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Sumitomo Metal Industries Ltd, Nippon Steel Corp. v. JFE Engineering Corp., dříve NKK Corp., JFE Steel Corp., dříve Kawasaki Steel Corp., Komise Evropských společenství, Kontrolní úřad ESVO (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Trh s bezešvými ocelovými trubkami — Ochrana domácích trhů — Důkazního břemeno a zajišťování důkazů — Délka řízení před Soudem)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Sumitomo Metal Industries Ltd, Nippon Steel Corp. v. JFE Engineering Corp., dříve NKK Corp., JFE Steel Corp., dříve Kawasaki Steel Corp., Komise Evropských společenství, Kontrolní úřad ESVO
   (Spojené věci C-403/04 P a C-405/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s bezešvými ocelovými trubkami - Ochrana domácích trhů - Důkazního břemeno a zajišťování důkazů - Délka řízení před Soudem)
   (2007/C 56/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Sumitomo Metal Industries Ltd (zástupci: C. Vajda, QC, G. Sproul a S. Szlezinger, solicitors), Nippon Steel Corp. (zástupci: J.-F. Bellis a K. Van Hove, advokáti)

      Další účastníci řízení: JFE Engineering Corp., dříve NKK Corp., JFE Steel Corp., dříve Kawasaki Steel Corp., Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a A. Whelan, zmocněnci), Kontrolní úřad ESVO
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 8. července 2004, JFE Engineering Corp. a další v. Komise (spojené věci T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00), kterým se částečně zrušuje rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999, v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové trubky) [oznámené pod číslem C (1999) 4154] a kterým se snižuje částka pokuty uložená žalobkyním.
   Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnosti Sumitomo Metal Industries Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-403/04 P a společnosti Nippon Steel Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-405/04 P.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc T-54/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2008 – Kypr v. Komise

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/22

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2008 – Kypr v. Komise
   (Věc T-54/08) (1)

   (2008/C 158/38)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc F-18/15: Žaloba podaná dne 2. února 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/28

         Žaloba podaná dne 2. února 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-18/15)
   (2015/C 096/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o změně popisu druhu pracovního místa žalobců v aplikaci sysper 2 nebo o nezahrnutí žalobců na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platových tříd AD 13 a AD 14 v rámci povyšovacího řízení 2014

      Návrhová žádání žalobců

               —

               určit, že článek 45 služebního řádu a příloha I, jakož i příslušná přechodná opatření jsou protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 14. dubna 2014 o změně povyšovacího spisu žalobců, který je obsažen v systému „Sysper 2“, s cílem zablokovat jakoukoli možnost jejich povýšení;

               —

               zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, že žalobci nebudou zahrnuti na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platových tříd AD 13 a AD 14 v rámci povyšovacího řízení 2014 podle článku 45 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně:

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 14. dubna 2014 o změně povyšovacího spisu žalobců, který je obsažen v systému „Sysper 2“, s cílem zablokovat jakoukoli možnost jejich povýšení;

               —

               zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, že žalobci nebudou zahrnuti na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platových tříd AD 13 a AD 14 v rámci povyšovacího řízení 2014 podle článku 45 služebního řádu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-553/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Bateaux mouches v. OHIM (BATEAUX-MOUCHES) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BATEAUX MOUCHES — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Bateaux mouches v. OHIM (BATEAUX-MOUCHES)
   (Věc T-553/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BATEAUX MOUCHES - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 212/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie des bateaux mouches SA (Paříž, Francie) (zástupce: G. Barbaut, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2012 (věc R 1709/2011-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BATEAUX-MOUCHES jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Compagnie des bateaux mouches SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


title: Věc T-380/07: Žaloba podaná dne 25. září 2007 – Kaloudis v. OHIM – Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/39

         Žaloba podaná dne 25. září 2007 – Kaloudis v. OHIM – Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)
   (Věc T-380/07)
   (2007/C 283/70)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dimitrios Kaloudis (Dassia-Corfou, Řecko) (zástupce: G. Kaloudis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fédération Française de Tennis (Paříž, Francie)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2007;

               —

               přijmout přihlášku ochranné známky Společenství Roland Garros SPORTSWEAR č. 3114477 pro třídu 25;

               —

               uložit dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Roland Garros SPORTSWEAR“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 3114477

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Fédération Française de Tennis

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní ochranná známka „Roland Garros“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 16, 18, 22, 25, 28, 32, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: námitka přijata pro všechny napadené výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání žalobce je považováno za nepodané kvůli opoždění s platbou poplatku


title: Věc C-331/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato, zasedajícím jako soud (šestý senát), ze dne 6. dubna 2004 ve věci A.T.I. E.A.C. srl, Viaggi di Maio snc a E.A.C. srl (podává vlastní žalobu) proti A.C.T.V. Venezia spa, Provincia di Venezia, Comune di Venezia a A.T.I. La Linea spa CSSA

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato, zasedajícím jako soud (šestý senát), ze dne 6. dubna 2004 ve věci A.T.I. E.A.C. srl, Viaggi di Maio snc a E.A.C. srl (podává vlastní žalobu) proti A.C.T.V. Venezia spa, Provincia di Venezia, Comune di Venezia a A.T.I. La Linea spa CSSA
   (Věc C-331/04)
   (2004/C 239/08)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato, zasedajícím jako soud (šestý senát) (Itálie) ze dne 6. dubna 2004 ve věci A.T.I. E.A.C. srl, Viaggi di Maio snc a E.A.C. srl (podává vlastní žalobu) proti A.C.T.V. Venezia spa, Provincia di Venezia, Comune di Venezia a A.T.I. La Linea spa CSSA, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Consiglio di Stato, zasedající jako soud (šestý senát), žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

      „Je v souladu s právem vykládat článek 34 směrnice 93/38/ES (1) (nebo analogicky článek 36 směrnice 92/50/ES (2)) jako pružné normy v tom smyslu, že umožňují zadavateli v případě přidělování zakázek metodou hospodářsky nejvýhodnější nabídky stanovit ve vyhlášení veřejné soutěže nebo v zadávací dokumentaci kritéria obecným způsobem a následně povolit Komisi udělující zakázky případně specifikovat nebo doplnit tato kritéria, pokud je to nezbytné, přičemž tuto specifikaci nebo doplnění provede před otevřením obálek obsahujících nabídky a přičemž tato specifikace nebo doplnění neobsahuje nová kritéria ve vztahu ke kritériím předem určeným ve vyhlášení veřejné soutěže nebo musí být naopak uvedená právní norma vykládána jako rigidní, která ukládá zadavateli analyticky stanovit kritéria pro přidělení zakázky ve vyhlášení veřejné soutěže nebo v zadávací dokumentaci, a to v každém případě před sestavením užšího seznamu uchazečů nebo před výzvou a která vylučuje, že Komise udělující zakázky může jakýmkoliv způsobem zasáhnout tím, že specifikuje nebo doplní předem stanovená kritéria nebo vytvoří podkritéria nebo podbody, neboť každé určení kritérií pro přidělení zakázky z důvodu transparence musí být obsaženo ve vyhlášení veřejné soutěže nebo v zadávací dokumentaci?
      Je třeba považovat tradiční způsob výkladu, ke kterému dospěla judikatura Consiglio di Stato, která připouští zásah doplněním kritérií ze strany Komise udělující zakázky před otevřením obálek obsahujících nabídky, za slučitelný s právem Společenství?
      Může v rámci pružného výkladu normy, odůvodněného výrazem ‚pokud možné‘ zadavatel vydat Podmínky účasti, které ve vztahu ke kritériu pro přidělení zakázky (v projednávaném případě organizační a podpůrné podmínky) stanoví přidělení bodů na základě neodvolatelného uvážení zadavatele s odkazem na komplexní řadu kritérií, která nejsou ve vyhlášení veřejné soutěže odstupňována, což vede v tomto smyslu zčásti k tomu, že je blíže neurčené nebo v každém případě právní norma ukládá maximální přesnost ve vyjádření kritérií, která je neslučitelná s nedostatkem odstupňování těchto kritérií ve vyhlášení veřejné soutěže a v případě oprávněnosti tohoto předpokladu v důsledku uznání pružnosti normy a nepovinnosti odstupňování všech prvků, a tedy v případě nedostatku výslovného svěření oprávnění Komisi ve vyhlášení veřejné soutěže, může být připuštěn doplňující - specifikující zásah Komise (který se jednoduše vyřeší tím, že se přidělí samostatný význam a relativní vážnost každému jednotlivému prvku, který se ve vyhlášení veřejné soutěže zamýšlel hodnotit, prostřednictvím celkového přidělení nejvýše 25 bodů) nebo se naopak musí použít Podmínky účasti doslovně a přidělit body na základě jednotného hodnocení různých a komplexních prvků, které bere v úvahu zvláštní zákon?
      Je v každém případě ve světle uvedených ustanovení v souladu s právem obecně přiznat Komisi udělující zakázky, která musí hodnotit nabídky nezávisle na způsobu vyjádření ve vyhlášení veřejné soutěže v nabídkovém řízení metodou hospodářsky nejvýhodnější nabídky, avšak pouze ve vztahu k souboru prvků, které musejí být hodnoceny, oprávnění sama omezit obecným způsobem samotné řízení tím, že specifikuje prováděcí parametry kritérií předem stanovených ve vyhlášení veřejné soutěže a může být takové oprávnění Komise vykonáváno tím způsobem, že vytvoří podkritéria, podbody nebo jednoduše stanoví specifičtější kritéria, která provádějí kritéria stanovená obecným způsobem ve vyhlášení veřejné soutěže nebo v zadávací dokumentaci, samozřejmě vždy před přistoupením k otevření obálek?

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 84.

      (2)  Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1“.


title: Věc T-162/06: Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Kronoply v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/30

         Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Kronoply v. Komise
   (Věc T-162/06)
   (2006/C 212/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo) (zástupci: R. Nierer, L. Gordalla, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. září 2005 o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterým Komise prohlásila podporu, kterou chce Německo poskytnout žalobkyni, za neslučitelnou se společným trhem;

               —

               uložit Komisi náhradu vlastních nákladů řízení jakož i nákladů žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2005) 3497 ze dne 21. září 2005, v němž Komise rozhodla, že investiční příspěvek, který hodlá Německo poskytnout v rámci multisektorového rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (1) společnosti Kronoply GmbH, představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
   Žalobkyně uplatňuje k odůvodnění své žaloby čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé vytýká zjevné pochybení Komise při konstatování skutkového stavu. V této souvislosti mimo jiné uvádí, že žalovaná nezjistila datum podání žádosti žalobkyně o příspěvek, ačkoliv to má rozhodující význam pro přezkum skutkového stavu. Dále uplatňuje, že Komise ponechala bez povšimnutí skutečnost, že vnitrostátní správní řízení není ještě skončeno.
   Zadruhé zdůvodňuje žalobkyně svou žalobu tím, že napadené rozhodnutí není dostatečným způsobem odůvodněno.
   Mimoto žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), jakož i článek 88 ES, nařízení (ES) č. 659/1992 (2) a Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (3).
   Nakonec žalobkyně vytýká zjevné nesprávné posouzení, jakož i zneužití diskreční pravomoci.

      (1)  Úř. věst. 1998, C 107, s. 7.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.

      (3)  Úř. věst. 1998, C 74, s. 9, změněno Úř. věst. 2000, C 258, s. 5.


title: Věc T-207/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2007 – Europig v. OHIM (EUROPIG) (Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EUROPIG — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisná povaha — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2007 – Europig v. OHIM (EUROPIG)
   (Věc T-207/06) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EUROPIG - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisná povaha - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94)
   (2007/C 170/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Europig SA (Josselin, Francie) (zástupce: D. Mason, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. května 2006 (věc R 1425/2005-4), týkajícímu se žádosti o zápis slovní ochranné známky EUROPIG jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.1.2006.


title: Věc F-63/10: Žaloba podaná dne 5. srpna 2010 — Lunetta v. Komise

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/29

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2010 — Lunetta v. Komise
   (Věc F-63/10)
   ()
   2010/C 260/41
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Calogero Lunetta (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a C. Christophe Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušit rozhodnutí Komise, jímž se skončuje řízení zahájené na základě článku 73 služebního řádu v návaznosti na úraz žalobce ze dne 13. srpna 2001 a jímž se uznává trvale částečně invalidním v 6 % míře, a uložit žalované, aby žalobci uhradila určitou částku jako náhradu škody.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Prohlásit tuto žalobu za přípustnou;

               —

               případně vyzvat žalovanou, aby předložila rozhodnutí přijaté předsedou Soudního dvora Evropské unie, jímž se jmenuje třetí lékař lékařského výboru;

               —

               případně vyzvat žalovanou k předložení opisu částí spisu vedeného pod číslem 10006353;

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 28. října 2009, jímž se skončuje řízení zahájené na základě článku 73 služebního řádu v návaznosti na úraz žalobce ze dne 13. srpna 2001 a jímž se uznává trvale částečně invalidním v 6 % míře, a v případě potřeby zrušit rozhodnutí OOJ, jímž se zamítá stížnost;

               —

               v důsledku toho dospět k závěru o tom, že míra trvalé částečné invalidity se posuzuje na základě právní úpravy a hodnotícího kritéria platných ke dni úrazu a až do 1. ledna 2006, a o znovuzahájení přezkumu žádosti podané žalobcem na základě článku 73 služebního řádu lékařským výborem složeným nestranným, nezávislým a neutrálním způsobem, který může pracovat rychle, zcela nezávisle a bez zaujetí;

               —

               uložit žalované povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur (padesát tisíc eur) za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku napadených rozhodnutí;

               —

               uložit žalované povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené prozatímně na 25 000 eur (dvacet pět tisíc euro) za majetkovou újmu vzniklou v důsledku napadených rozhodnutí;

               —

               uložit žalované povinnost k zaplacení úroků z prodlení z jistiny dlužné podle článku 73 služebního řádu ve výši 12 % za dobu nejpozději ode dne 13. srpna 2002 až do úplného zaplacení uvedené jistiny;

               —

               uložit žalované každopádně povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur (padesát tisíc eur) za újmu vzniklou v důsledku porušení přiměřené délky řízení;

               —

               uložit Evropské komisi povinnost k náhradě nákladů řízení.


title: Věc C-464/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalsko) dne 8. října 2014 – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA v. Fazenda Pública

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Tributário de Lisboa (Portugalsko) dne 8. října 2014 – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA v. Fazenda Pública
   (Věc C-464/14)
   (2015/C 034/02)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Žalovaná: Fazenda Pública

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje článek 31 dohody s Tuniskem (1) jasné, přesné a bezpodmínečné ustanovení, které je jako takové bezprostředně použitelné a z něhož má být vyvozeno, že v projednávané věci má být uplatněno právo usazování?

               2)

               Pro případ kladné odpovědi, má právo usazování, které je ve výše uvedeném článku zakotveno, dopady, jichž se dovolává žalobkyně, a sice že z něj plyne povinnost uplatnit na dividendy, které žalobkyni vyplatila její dceřiná společnost v Tunisku, mechanismus plného odpočtu stanovený v čl. 46 odst. 1 [zákona o dani z příjmu právnických osob (dále jen „]CIRC[“)], jinak by bylo toto právo porušeno?

               3)

               Představuje článek 34 dohody s Tuniskem jasné, přesné a bezpodmínečné ustanovení, které je jako takové bezprostředně použitelné a z něhož má být vyvozeno, že v projednávané věci má být uplatněn volný pohyb kapitálu, což by znamenalo, že se volný pohyb kapitálu vztahuje na investici, kterou uskutečnila žalobkyně?

               4)

               Pro případ kladné odpovědi, má volný pohyb kapitálu, který je ve výše uvedeném ustanovení zakotven, dopady, jichž se dovolává žalobkyně, a sice že z něj plyne povinnost uplatnit na dividendy, které žalobkyni vyplatila její dceřiná společnost v Tunisku, mechanismus plného odpočtu, který je stanoven v čl. 46 odst. 1 CIRC, jinak by byla tato svoboda porušena?

               5)

               Závisí kladná odpověď na výše uvedené otázky na ustanovení článku 89 dohody s Tuniskem?

               6)

               Je vzhledem k tomu, že v případě Tuniska neexistuje žádný rámec pro spolupráci podle směrnice Rady 77/799/EHS (2) ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, důvodné zacházet s dividendami vyplácenými společností Société des Ciments de Gabés restriktivním způsobem?

               7)

               Představuje článek 31 dohody s Libanonem spojení s čl. 33 odst. 2 téže dohody jasné, přesné a bezpodmínečné ustanovení, které je jako takové bezprostředně použitelné a z něhož má být vyvozeno, že v projednávané věci má být uplatněn volný pohyb kapitálu?

               8)

               Pro případ kladné odpovědi, má volný pohyb kapitálu, který je ve výše uvedeném článku zakotven, dopady, jichž se dovolává žalobkyně, a sice že z něj plyne povinnost uplatnit na dividendy, které žalobkyni vyplatila její dceřiná společnost v Libanonu, mechanismus plného odpočtu, který je stanoven v čl. 46 odst. 1 CIRC?

               9)

               Závisí kladná odpověď na výše uvedené otázky na ustanovení článku 85 dohody s Libanonem (3)?

               10)

               Je vzhledem k tomu, že v případě Libanonu neexistuje žádný rámec pro spolupráci podle směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, důvodné zacházet s dividendami vyplacenými společností Ciments de Sibline, S.A.L., restriktivním způsobem?

               11)

               Je v projednávané věci použitelné ustanovení článku 56 ES (nyní článek 63 SFEU), a pokud ano, vyplývá z volného pohybu kapitálu, který je v tomto ustanovení zakotven, povinnost uplatnit na dividendy, které žalobkyni ve zdaňovacím období roku 2009 vyplatily společnosti Société des Ciments de Gabés, S.A., a Ciments de Sibline, S.A.L., mechanismus plného odpočtu, který je stanoven v čl. 46 odst. 1 CIRC, nebo případně mechanismus částečného odpočtu, který je stanoven v odstavci 8 téhož článku?

               12)

               I pro případ, že by se mělo za to, že volný pohyb kapitálu je v projednávané věci použitelný, může být skutečnost, že na dotčené dividendy nebyly uplatněny mechanismy zamezení ekonomickému dvojímu zdanění nebo zmírnění tohoto zdanění, které jsou stanoveny v portugalských právních předpisech platných v rozhodné době, odůvodněna okolností, že v případě Tuniska ani v případě Libanonu neexistuje žádný rámec pro spolupráci podle směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní?

               13)

               Brání ustanovení obsažené v doložce „standstill“ uvedené v čl. 57 odst. 1 ES (nyní čl. 64 odst. 1 SFEU) využití volného pohybu kapitálu včetně dopadů, na něž poukazuje žalobkyně?

               14)

               Nemá být uplatnění doložky „standstill“, která je uvedena v čl. 57 odst. 1 ES (nyní čl. 64 odst. 1 SFEU), vyloučeno, jelikož byl v mezidobí zaveden režim daňového zvýhodnění investic smluvní povahy, stanovený v čl. 41 odst. 5 písm. b) [režimu daňových výhod (dále jen „]EBF[“)], a režim stanovený v článku 42 EBF pro dividendy pocházející ze zemí PALOP [(z afrických zemí, jejichž úředním jazykem je portugalština)] a z Východního Timoru?

      (1)  Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé (Úř. věst. 2005, L 278, s. 9).

      (2)  Úř. věst. L 336, s. 15; Zvl. vyd. 09/01 s. 63.

      (3)  Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé (Úř. věst. 2006, L 143, s. 2).


title: Věc T-169/12: Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — CHEMK a KF v. Rada

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/34

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2012 — CHEMK a KF v. Rada
   (Věc T-169/12)
   2012/C 165/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeljabinsk, Rusko); a Kuzněckije ferrosplavy OAO (KF) (CHEMK) (Novokuznětsk, Rusko) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 60/2012 ze dne 16. ledna 2012, kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz ferosilicia pocházejícího mimo jiné z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 22, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři důvody.

               1)

               První žalobní důvod:

                           —

                           orgány porušily čl. 11 odst. 9 ve spojení s čl. 2 odst. 12 „základního nařízení“ (1) tím, že nestanovily částku dumpingového rozpětí žalobkyň. Kromě toho a alternativně se orgány dopustily nesprávného právního posouzení a v rámci svého oprávnění provést výhledové posouzení podle čl. 11 odst. 3 překročily diskreční pravomoc tím, že připustily závěry o trvalé povaze změněných okolností k zahrnutí zjištění o dumpingu, přijaly chybné závěry o pozměněném dumpingovém rozpětí v prozatímním přezkumu a rozšířily rozsah analýzy trvání dumpingu tak, že byla zahrnuta a ovlivněna zjištění o dumpingovém rozpětí. Konečně pak orgány porušily práva žalobkyň na obhajobu, pokud jde o dumping, tím, že neoznámily svůj konečný výpočet dumpingu žalobkyním.

               2)

               Druhý žalobní důvod:

                           —

                           orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že úpravy nákladů u SG&A a zisků u RFAI měly být provedeny u vývozní ceny a v souvislosti s tím rozhodly, že žalobkyně a RFAI netvořily jedinou hospodářskou entitu.

               3)

               Třetí žalobní důvod:

                           —

                           orgány porušily čl. 11 odst. 3 třetí pododstavec a dopustily se zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že nedošlo k trvalé změně okolností, pokud jde o snížené dumpingové rozpětí žalobkyň.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství („základní nařízení“) (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-680/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2016 Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel und Remedia d.o.o. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 23. prosince 2016 ve věci T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel und Remedia d.o.o. v. Evropská komise

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2016 Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel und Remedia d.o.o. proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 23. prosince 2016 ve věci T-672/14, Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel und Remedia d.o.o. v. Evropská komise
   (Věc C-680/16 P)
   (2017/C 078/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel, Remedia d.o.o. (zástupci: P. Klappich a C. Schmidt, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2016 ve věci T-672/14 a prováděcí rozhodnutí Evropské komise C (2014) 6030 final ze dne 19. srpna 2014 o registraci humánních léčivých přípravků pro lokální použití s vysokými koncentracemi estradiolu podle článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES v rozsahu, v jakém ukládá členským státům povinnosti ve vztahu k léčivým přípravkům pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedeným a neuvedeným v příloze I, s výjimkou omezení, že léčivé přípravky pro lokální použití s hmotnostním podílem estradiolu 0,01 % uvedené v příloze I prováděcího rozhodnutí smějí být aplikovány pouze intravaginálně;

               2.

               podpůrně, zrušil rozsudek Tribunálu popsaný v bodě 1 a vrátil věc Tribunálu;

               3.

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uvádí tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku: porušení článků 31 a 32 směrnice 2001/83/ES

               V této souvislosti navrhovatelky tvrdí, že napadené prováděcí rozhodnutí je založené na řízení, které bylo zahájeno a provedeno formálně protiprávním způsobem. Navrhovatelky nejprve namítají, že řízení bylo v rozporu s čl. 31 odst. 1 větou první směrnice 2001/83/ES (1) zahájeno nikoliv před, ale po rozhodnutí o neudělení dodatečného povolení léčivého přípravku. Z důvodu neexistence aktuálních informací k obavám o bezpečnost nejde ani o zvláštní případ týkající se zájmu Unie. Ustanovení člena Výboru pro humánní léčivé přípravky z členského státu, na jehož podnět bylo zahájeno řízení, za hlavního zpravodaje, je dále v rozporu se zásadou pečlivého a nestranného přezkumu podle čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské Unie. Objektivní a subjektivní podjatost existuje každopádně tehdy, kdy v době zahájení řízení na vnitrostátní úrovni probíhá ještě spor mezi členským státem, ze kterého je hlavní zpravodaj, a majitelem povolení ve věci neudělení dodatečného povolení léčivého přípravku. Navrhovatelky nakonec namítají porušení práva být vyslechnut, protože první navrhovatelka nebyla v řízení u Výboru pro humánní léčivé přípravky vyslechnuta v souvislosti se zamýšleným obsahem změny povolení.

               2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 116 věty první a čl. 126 věty první směrnice 2001/83/ES

               Navrhovatelky v tomto bodě vytýkají nejprve porušení zásad rozložení povinnosti tvrzení a důkazní břemene, protože Výbor pro humánní léčivé přípravky opřel změněné hodnocení užitku a rizika pouze o neexistenci studií k jen na domněnkách se zakládajícímu riziku. Hodnocení rizik provedené tímto Výborem je nesprávné i z důvodu, že nebyly dostatečně zohledněné údaje farmakovigilance. V této souvislosti se nezohlednilo, že během víc než 45 letého působení na trhu nebyly uvedeny žádné zprávy o závažných rizicích při aplikaci léku, které by potvrdily domnělá rizika podle Výboru pro humánní léčivé přípravky. Navrhovatelky navíc namítají, že posudek Výboru pro humánní léčivé přípravky neobsahuje žádné soudržné a vědecky podložené odůvodnění hypotetických rizik.

               3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásad proporcionality a rovného zacházení

               Navrhovatelky vytýkají nejprve porušení zásad proporcionality, protože na úrovni právních následků se v každém případě mělo zohlednit, že se jedná pouze o rizika vycházející z domněnek, jejichž výskyt je vysoce nepravděpodobný. Přiměřené by tedy bylo provést aktualizaci varovných upozornění nebo nařídit provedení studie o bezpečnosti. Vyloučení opakovaného použití je navíc v rozporu se zásadou rovného zacházení, protože při srovnatelných lécích se provedla pouze aktualizace varovných upozornění. Vyloučení opakovaného použití se navíc nařizuje jen v případě léčivých přípravků, u kterých prokazatelně existuje nebezpečí život ohrožujícího zdravotního rizika.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).


title: Věc F-45/13: Žaloba podaná dne 15. května 2013 — ZZ a další v. EIB

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/62

         Žaloba podaná dne 15. května 2013 — ZZ a další v. EIB
   (Věc F-45/13)
   2013/C 207/108
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí obsažených v platových výměrech o uplatnění obecného rozhodnutí Evropské investiční banky, kterými se stanoví růst platů do výše 2,3 % pro všechny zaměstnance, a rozhodnutí, kterým se stanoví tabulka zásluh upravující snížení o 1 až 3 % platu, a s tím související návrh, aby bylo orgánu uloženo zaplatit rozdíl v odměně za práci, jakož i nahradit škodu a uhradit úroky.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí o uplatnění rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. prosince 2012, kterým se stanoví růst platů do výše 2,3 %, a rozhodnutí řídícího výboru EIB ze dne 29. ledna 2013, kterým se stanoví tabulka zásluh upravující snížení o 1 až 3 % platu, na žalobce, podle kterých jsou rozhodnutí obsažená v platových výměrech za duben 2013, jakož i zrušit ve stejném rozsahu rozhodnutí obsažená v dalších platových výměrech, a v případě potřeby, zrušit informativní oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům dne 5. února 2013,

               —

               uložit žalované zaplacení rozdílu v odměně za práci vyplývajícího z uvedených rozhodnutí správní rady EIB ze dne 18. prosince 2012 a řídícího výboru EIB ze dne 29. ledna 2013, vzhledem k uplatnění tabulky zásluh „4-3-2-1-0“ a tabulky „pro nové zaměstnance“„5-4-3-1-0“, anebo podpůrně, pro žalobce, kteří dostali známku A, vzhledem k uplatnění tabulky zásluh 3-2-1-0-0 a pro žalobce, na které se vztahuje tabulka „pro nové zaměstnance“ vzhledem k tabulce „4-3-2-0-0“; tuto částku rozdílu v odměně za práci je třeba zvýšit o úroky z prodlení od 12. dubna 2013 a následně od 12. dne každého měsíce až do úplného zaplacení, tyto úroky se určí na základě úrokové sazby stanovené ECB zvýšené o 3 procentní body,

               —

               uložit žalované náhradu škody způsobené ztrátou kupní síly; tato škoda je ohodnocena ex aequo et bono a předběžně na 1,5 % měsíční odměny za práci každého žalobce,

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-400/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2014 Basic AG Lebensmittelhandel proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-372/11, Basic AG Lebensmittelhandel v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2014 Basic AG Lebensmittelhandel proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-372/11, Basic AG Lebensmittelhandel v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-400/14 P)
   (2014/C 431/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Basic AG Lebensmittelhandel (zástupci: D. Altenburg, T. Haug, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Repsol YPF, SA.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2014 (věc T-372/11) a věc vrátit Tribunálu k novému posouzení.

               —

               Uložit odpůrci náhradu nákladů tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka zpochybňuje výklad Tribunálu ohledně definice „distribuční služby“, který je z právního hlediska otázkou, kterou je třeba se v rámci posouzení podobnosti služeb zabývat jako první. Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál tak nesprávně vnímal právní základ, když následně posuzoval nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.
   Navrhovatelka poukazuje na to, že hlavním úkolem Soudního dvora Evropské unie (ESD) je poskytovat jednotný výklad pojmu a rozsahu jednotlivých služeb (viz rozsudky Praktiker, C-418/02, bod 33, a Zino Davidoff a Levi Strauss, C-414/99 až C-416/99, body 42 a 43), jakož i na rozsudek IP Translator (C-307/10), podle kterého musí být zboží a služby definovatelné objektivním způsobem, aby plnily funkci ochranné známky jakožto označení původu, a žádá ESD o „dostatečně přesnou a jasnou“ definici pojmu „distribuční služby“.
   Podle názoru navrhovatelky mají „distribuční“ služby velmi úzký rozsah a zahrnují pouze činnosti „dopravy, balení a skladování zboží“, ale nikoli „maloobchodní a velkoobchodní“ služby. Navrhovatelka dále poukazuje na to, že Soudní dvůr v rozsudku „Praktiker“ uvedl, že cílem „maloobchodních“ služeb (třída 35) je – na rozdíl od služeb spadajících do třídy 39 – prodej zboží spotřebitelům, přičemž tato činnost spočívá „zejména ve výběru sortimentu výrobků nabízených k prodeji a v nabídce různých plnění, které vedou spotřebitele k tomu, aby uzavřel uvedený obchod s dotčeným obchodníkem raději než s jeho konkurentem“.
   Od obecné klasifikace „distribuce“ ve třídě 39 Niceského třídění nelze podle názoru navrhovatelky odhlédnout, neboť ESD postavil svou argumentaci v rozsudku Praktiker výslovně na vysvětlivkách třídy 35 Niceského třídění (C-418/02, bod 36).
   Proto je třeba rozsudek Tribunálu zrušit a věc vrátit k novému posouzení.


title: Věc T-330/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2008 – Kuiburi Fruit Canning v. Rada

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2008 – Kuiburi Fruit Canning v. Rada
   (Věc T-330/07) (1)

   (2009/C 19/70)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C- 139/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení směrnice 2000/38/ES)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C- 139/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 2000/38/ES)
   (2004/C 228/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C- 139/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. C. Schieferer a H. Støvlbæk) proti Spolkové republice Německo (zmocněnec: A. Tiemann), jejímž předmětem je určení, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/38/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola Va (Farmakovigilance) směrnice Rady 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. L 139, s. 28), nebo tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, která pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (první senát), ve složení: P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, J.N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L.A. Geelhoed, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/38/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola Va (Farmakovigilance) směrnice Rady 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, která pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Výmaz věci T-141/04

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/40

         Výmaz věci T-141/04 (1)

   (2005/C 229/82)

      (Jednací jazyk: finština)

   Usnesením ze dne 30. června 2005 rozhodl předseda prvního senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-141/04, Lapin liitto a další proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 146, 29.5.2004


title: Věc C-121/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, dříve GDF Suez „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Směrnice 2009/73/ES — Energie — Odvětví plynu — Stanovení cen dodávek zemního plynu konečným zákazníkům — Regulované sazby — Překážka — Slučitelnost — Kritéria pro posouzení — Cíl bezpečnosti dodávek a cíl územní soudržnosti“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, dříve GDF Suez
   (Věc C-121/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2009/73/ES - Energie - Odvětví plynu - Stanovení cen dodávek zemního plynu konečným zákazníkům - Regulované sazby - Překážka - Slučitelnost - Kritéria pro posouzení - Cíl bezpečnosti dodávek a cíl územní soudržnosti“)
   (2016/C 402/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, dříve GDF Suez

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES musí být vykládán v tom smyslu, že zásah členského státu spočívající v uložení povinnosti určitým dodavatelům, mezi nimi i historickému dodavateli, nabízet dodávky zemního plynu konečným spotřebitelům za regulované sazby představuje samotnou svojí povahou překážku dosažení konkurenčního trhu se zemním plynem upraveného v tomto ustanovení a tato překážka existuje, přestože tento zásah nebrání tomu, aby všichni dodavatelé na trhu předkládali konkurenční nabídky za ceny nižší než tyto sazby.

               2)

               Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/73, vykládaný ve světle článků 14 a 106 SFEU a Protokolu č. 26 o službách obecného hospodářského zájmu, připojeného ke Smlouvě o EU, ve znění Lisabonské smlouvy, a Smlouvě o FEU, musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům posoudit, zda je v obecném hospodářském zájmu vhodné uložit podnikům působícím v odvětví plynu povinnosti veřejné služby týkající se cen dodávek zemního plynu, zejména s cílem zajistit bezpečnost dodávek a územní soudržnost, za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky, které čl. 3 odst. 2 této směrnice stanoví, a zvlášť požadavek nediskriminační povahy takových povinností, a dále že uložení těchto povinností je v souladu se zásadou proporcionality.
               3) Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/73 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání metodě určení ceny, která je založena na zohlednění nákladů, pokud použití takové metody nemá za následek státní zásah překračující meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaných cílů obecného hospodářského zájmu.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


title: Věc T-744/16: Žaloba podaná dne 24. října 2016 – Generis – Farmacêutica v. EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/22

         Žaloba podaná dne 24. října 2016 – Generis – Farmacêutica v. EUIPO – Corpak MedSystems (CORGRIP)
   (Věc T-744/16)
   (2016/C 475/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Generis – Farmacêutica, SA (Amadora, Portugalsko) (zástupce: J. Paulo Sena Mioludo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Corpak MedSystems, Inc. (Buffalo Grove, Illinois, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „CORGRIP“ – Přihláška č. 12 437 919

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. července 2016, ve věci R 2443/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 15. října 2015, pokud jde námitku B 002334129, potvrdil;

               —

               námitce B 002334129 vyhověl;

               —

               v plném rozsahu přihlášku č. 12 437 919 ochranné známky Evropské unie „CORGRIP“ zamítl;

               —

               rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobkyni.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-373/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2016 společností Aughinish Alumina Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II, Irsko a Aughinish Alumina Ltd v. Evropská komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2016 společností Aughinish Alumina Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 22. dubna 2016 ve spojených věcech T-50/06 RENV II a T-69/06 RENV II, Irsko a Aughinish Alumina Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-373/16 P)
   (2016/C 305/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aughinish Alumina Ltd („AAL“) (zástupci: C. Little a C. Waterson, solicitors)

      Další účastníci řízení: Irsko, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 ve věci T-69/06 RENV II,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených AAL v tomto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   AAL uvádí dva důvody proti rozsudku Tribunálu.

      První důvod: Nesprávné právní posouzení při hodnocení výjimečných okolností; porušení zásady legitimního očekávání; nedostatečné odůvodnění.

   AAL tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při svém hodnocení legitimních očekávání AAL, zejména při posouzení existence „výjimečných okolností“. Tento důvod se dělí na čtyři části:
   První část: Tribunál pochybil, pokud jde o dosah a účinky rozsudku Soudního dvora ve věci C-272/12 P.
   Druhá část: Tribunál pochybil, když se domníval, že situace AAL by se měla posuzovat odlišně od situace ve věci 223/85, RSV v. Komise.
   Třetí část: Tribunál pochybil, když nesprávně vyložil judikaturu Demesa (věci C-183/02 P a C-187/02 P) jako ukončení legitimních očekávání AAL v souvislosti s nevracením.
   Čtvrtá část: Tribunál pochybil, když neprovedl nezbytné vyvážení veřejných a soukromých zájmů. Tribunál tím porušil zásadu ochrany legitimního očekávání a své pochybení zvětšil neuvedením odůvodnění.

      Druhý důvod: Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 1 písm. b) bodu i) nařízení Rady č. 659/1999
       (1).
   AAL tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když uvedl a uplatnil podmínky, za nichž je podpora považována za existující podporu. Konkrétně AAL tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 1 písm. b) bod i) nařízení Rady (ES) č. 659/1999.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1).


title: Věc C-341/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP) „Řízení o předběžné otázce — Ochrana finančních zájmů Unie — Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Článek 3 — Stíhání nesrovnalostí — Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF) — Zpětné získání neoprávněně přijatých vývozních náhrad — Promlčecí lhůta — Uplatnění delší vnitrostátní promlčecí lhůty — Obecná promlčecí lhůta — Správní opatření a sankce“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Věc C-341/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana finančních zájmů Unie - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Článek 3 - Stíhání nesrovnalostí - Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF) - Zpětné získání neoprávněně přijatých vývozních náhrad - Promlčecí lhůta - Uplatnění delší vnitrostátní promlčecí lhůty - Obecná promlčecí lhůta - Správní opatření a sankce“)
   2014/C 421/17
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cruz & Companhia Lda

      Žalovaný: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Výrok

               1)

               Článek 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na stíhání zahájená vnitrostátními orgány vůči příjemcům unijních podpor po konstatování nesrovnalostí vnitrostátním orgánem odpovědným za vyplácení vývozních náhrad v rámci Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).

               2)

               Promlčecí lhůta uvedená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 2988/95 se uplatní nejen v případě stíhání nesrovnalostí vedoucímu k uložení správních sankcí ve smyslu článku 5 tohoto nařízení, ale také na stíhání vedoucí k přijetí správních opatření ve smyslu článku 4 téhož nařízení. I když čl. 3 odst. 3 téhož nařízení umožňuje členským státům uplatňovat promlčecí lhůty, které jsou delší než lhůty čtyř nebo tří let uvedené v odst. 1 prvním pododstavci tohoto článku a vyplývají z obecných předpisů existujících před datem přijetí tohoto nařízení, uplatnění dvacetileté promlčecí lhůty překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle ochrany finančních zájmů Unie.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-458/04: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 Au Lys de France proti Komisi Evropských společenství

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/25

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 Au Lys de France proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-458/04)
   (2005/C 45/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Au Lys de France, se sídlem v Le Raincy (Francie), zastoupenou Guy Lesourdem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2004 a to se všemi právními důsledky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně vykonávala maloobchodní činnost v odbavovacím středisku pařížského letiště Charles de Gaulle. U Komise podala stížnost ve smyslu článku 82 ES na zneužití dominantního postavení veřejnoprávní institucí Aéroports de Paris na trhu poskytování oprávnění k výkonu činností v oblasti veřejné letecké dopravy obchodního charakteru.
   Komise sdělila žalobkyni napadeným rozhodnutím, že stížnost neuvádí dostatečný zájem Společenství k tomu, aby bylo zahájení formálního vyšetřování odůvodněné.
   Na podporu své žaloby, se žalobkyně nejprve dovolává nesprávného právního posouzení, jakož i zjevně nesprávného posouzení existence dostatečného zájmu Společenství. Komise se podle žalobkyně dopustila pochybení, když uvedla, že zájem Společenství není dostatečný k tomu, aby přistoupila k přezkumu věci a když konstatovala, že ochrana práv žalobkyně je přiměřeně zajištěna před vnitrostátními soudy.
   Žalobkyně se zadruhé dovolává nedostatečného odůvodnění a porušení článku 253 ES, neboť Komise neodpověděla na různé části její argumentace.
   Zatřetí, se žalobkyně dovolává porušení článku 82 ES, neboť Komise odmítla přezkum stížnosti, přestože jde, podle žalobkyně, o zneužití dominantního postavení.


title: Věc C-525/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2016 – Evropská komise v. Česká republika „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb zboží — Článek 34 SFEU — Množstevní omezení dovozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Drahé kovy opuncované ve třetím státě v souladu s nizozemskými právními předpisy — Dovoz do České republiky po propuštění do volného oběhu — Neuznávání puncovní značky — Ochrana spotřebitele — Proporcionalita — Přípustnost“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. září 2016 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-525/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Drahé kovy opuncované ve třetím státě v souladu s nizozemskými právními předpisy - Dovoz do České republiky po propuštění do volného oběhu - Neuznávání puncovní značky - Ochrana spotřebitele - Proporcionalita - Přípustnost“)
   (2016/C 419/08)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Němečková, E. Manhaeve a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil a J. Očková, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a R. Coesme, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Česká republika tím, že neuznává puncovní značky puncovního úřadu WaarborgHolland, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 34 SFEU.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá.

               3)

               Evropská komise, Česká republika a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc C-114/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 11. března 2013 — Theodora Hendrika Bouman v. Rijksdienst voor Pensioenen

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen (Belgie) dne 11. března 2013 — Theodora Hendrika Bouman v. Rijksdienst voor Pensioenen
   (Věc C-114/13)
   2013/C 147/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Theodora Hendrika Bouman

      Žalovaný: Rijksdienst voor Pensioenen

      Předběžné otázky

   Je nutné část dávky AOW, vyplácené nizozemskému rezidentovi, která je založena na době pojištění a během níž může tento nizozemský rezident na základě jednoduché žádosti přerušit účast na nizozemském systému a tedy neodvádět příspěvky do tohoto systému, přičemž po omezenou dobu tak tento rezident také učinil, považovat za dávku ve smyslu čl. 46a odst. 3 písm. c) nařízení č. 1408/71 (1), poskytovanou na základě dobrovolného pokračujícího pojištění, takže při uplatnění ustanovení o zákazu souběhu v čl. 52 § 1 bodu 1 belgického královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 o obecné úpravě systému starobních a pozůstalostních důchodů pro zaměstnance nelze tuto část zohlednit?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Spojené věci T-196/11 a T-542/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Mikhalchanka v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Omezení vstupu na území Unie a průjezdu před ně — Zařazení žalobcova jména na seznam dotčených osob a jeho ponechání na tomto seznamu — Novinář — Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Částečná nepřípustnost — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Mikhalchanka v. Rada
   (Spojené věci T-196/11 a T-542/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu před ně - Zařazení žalobcova jména na seznam dotčených osob a jeho ponechání na tomto seznamu - Novinář - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Částečná nepřípustnost - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   2014/C 388/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aliaksei Mikhalchanka (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: ve věci T-196/11 F. Naert a M.-M. Joséphidès a ve věci T-542/12 F. Naert a J. P. Hix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Rady 2011/69/SZBP ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 28, s. 40), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 84/2011 ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 28, s. 17), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/174/SZBP ze dne 21. března 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 76, s. 72), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 271/2011 ze dne 21. března 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. L 76, s. 13), a zadruhé na zrušení rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1), nařízení Rady (EU) č. 1014/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 1), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7), a to v rozsahu, v němž se všechny tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Následující akty se v rozsahu, v němž se týkají A. Mikhalchanky, zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2011/69/SZBP ze dne 31. ledna 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska;

                           —

                           prováděcí rozhodnutí Rady 2011/174/SZBP ze dne 21. března 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 271/2011 ze dne 21. března 2011, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku.

               2)

               Není namístě vyhovovat návrhu Rady na zachování časových účinků napadených aktů.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené A. Mikhalchankou.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-253/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 24. května 2012 — JS v. Česká správa sociálního zabezpečení

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 24. května 2012 — JS v. Česká správa sociálního zabezpečení
   (Věc C-253/12)
   2012/C 273/02
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: JS

      Žalovaný: Česká správa sociálního zabezpečení

      Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje nařízení Rady (ES) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1) (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004, o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (2)), ze svého rozsahu ratione personae občanku České republiky, která za okolností, jaké jsou v projednávané věci, před 1. 1. 1993 podléhala právním předpisům upravujícím důchodové zabezpečení zaniklého státu (České a Slovenské Federativní republiky), tyto doby se v souladu s článkem 20 Smlouvy uzavřené 29. 10. 1992 mezi Českou [republikou] a Slovenskou republikou o sociálním zabezpečení zapsaném v příloze III nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2004) považují za doby Slovenské republiky a podle vnitrostátního pravidla vytvořeného Ústavním soudem ČR současně i za doby České republiky?
               Pokud je odpověď na otázku č. 1 negativní:

               2)

               Brání čl. 18 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 4 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a s čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (popřípadě čl. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004) tomu, aby orgány České republiky mohly za okolností, jaké jsou v projednávané věci, poskytovat preferenční zacházení (vyrovnávací příspěvek k dávce ve stáří, pokud je výše této dávky přiznané podle článku 20 Smlouvy uzavřené 29. 10. 1992 mezi Českou [republikou] a Slovenskou republikou o sociálním zabezpečení a podle nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (nařízení č. 883/2004) nižší než dávka, která by byla pobírána, kdyby byl starobní důchod vypočten podle právních předpisů České republiky) toliko občanům České republiky, pokud k takovému zacházení vede základní právo na zabezpečení ve stáří vyložené Ústavním soudem ČR specificky ve vztahu k dobám důchodového zabezpečení získaným v zaniklé ČSFR a vnímané jako součást národní identity, a pokud takové zacházení není s to narušit právo volného pohybu pracovníků jako základní právo Unie, za situace, kdy by poskytnutí obdobného zacházení všem ostatním občanům členských států EU, kteří také získali v zaniklé ČSFR obdobné doby důchodového zabezpečení, vedlo k významnému ohrožení finanční stability systému důchodového pojištění České republiky?
               Pokud je odpověď na otázku č. 2 pozitivní:

               3)

               Brání právo Evropské unie tomu, aby vnitrostátní soud, který je nejvyšším soudem státu v oblasti správního soudnictví, proti jehož rozhodnutí nejsou přípustné opravné prostředky, byl v souladu s vnitrostátním právem vázán právními posouzeními podanými Ústavním soudem ČR, pokud se zdá, že uvedená posouzení nejsou v souladu s unijním právem, jak je vyloženo Soudním dvorem Evropské unie?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (2)  Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72.


title: Věc T-199/12: Žaloba podaná dne 8. května 2012 — Euro-Link Consultants and European Profiles v. Komise

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/10

         Žaloba podaná dne 8. května 2012 — Euro-Link Consultants and European Profiles v. Komise
   (Věc T-199/12)
   2012/C 209/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Euro-Link Consultants Ltd (Bukurešť, Rumunsko) a European Profiles SA (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               Zrušit rozhodnutí Zastoupení Evropské unie na Ukrajině ze dne 28. února 2012, namítané v této žalobě, zakládající rámec veřejné soutěže EuropeAid/131567/C/SER/UA „Projekt diverzifikace a podpory cestovního ruchu na Krymu“; jakož i související rozhodnutí téhož orgánu a ředitele GŘ Evropské komise Rozvoj vydaná v této věci;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení základního procesního požadavku uvést odůvodnění, přičemž zdůrazňují, že

                           —

                           Judikatura a právní předpisy ukládají žalované povinnost vyjádřit se k výhodám vybrané nabídky jasně, namísto pouhého zpochybnění důkazů, které žalobkyně předložily; řádná správa vyžaduje řádně zkoumat a řešit obvinění, zejména pokud tento požadavek posilují různé přitěžující okolnosti.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení základního procesního požadavku uznat prováděcí postup, přičemž žalobkyně zdůrazňují, že

                           —

                           posouzení, kterým se výbor řídil, bylo stiženo vadami, kterých si byla žalovaná vědoma které nevzala v úvahu před zveřejněním výsledků. Následná rozhodnutí jsou tudíž protiprávní v rozsahu, v němž jsou založena na výsledcích těchto nesrovnalostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení rovného zacházení a zneužití moci, přičemž žalobkyně zdůrazňují, že

                           —

                           Protiprávní postup byl v rozporu se zásadou zákazu diskriminace použit pouze v případě žalobkyň. Je rovněž zjevné, že jediným cílem nezákonného postupu bylo vyloučení žalobkyň z prvního místa v seznamu.


title: Věc C-41/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2012 Monster Cable Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 23. listopadu 2011 ve věci T-216/10, Monster Cable Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Limited

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2012 Monster Cable Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 23. listopadu 2011 ve věci T-216/10, Monster Cable Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Limited
   (Věc C-41/12 P)
   2012/C 73/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Monster Cable Products, Inc. (zástupci: O. Günzel, A. Wenninger-Lenz, Rechtsanwältin)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Limited

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (čtvrtého senátu) ze dne 23. listopadu 2011 ve věci T-216/10;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že zamítnutím žaloby na základě důvodů uvedených v rozsudku ze dne 23. listopadu 2011 Tribunál nezohlednil veškerý skutkový stav a okolnosti řízení, z čehož vyplývá, že napadený rozsudek vychází z neúplného skutkového stavu. Rozsudku proto chybí nezbytné celkové posouzení všech skutečností, které musí být zohledněny při posouzení nebezpečí záměny. Rozsudek je proto chybný a porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1).
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek má za to, že pokud by bylo provedeno řádné celkové posouzení, Tribunál by dospěl k závěru, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 24. února 2010 porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (2). Shrneme-li, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 byl porušen z následujících důvodů:

               nezohlednění „průměrně specializovaného spotřebitele ve Spojeném království“ jako relevantní veřejnosti, v souvislosti s níž musí být provedena analýza nebezpečí záměny;

               chybné použití ustálených právních zásad při posuzování podobnosti výrobků;

               porušení zásad, podle nichž je nutno při posuzování nebezpečí záměny zohlednit všechny relevantní okolnosti konkrétního případu a mimo jiné rovněž rozlišovací způsobilost starší ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78).