title: Věc T-329/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Hautala a další v. EFSA („Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se studií karcinogenity vypracovaných v rámci řízení o obnovení schválení účinné látky glyfosfát — Částečné odmítnutí přístupu — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Převažující veřejný zájem — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Pojem informace týkající se emisí do životního prostředí“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Hautala a další v. EFSA
      (Věc T-329/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se studií karcinogenity vypracovaných v rámci řízení o obnovení schválení účinné látky glyfosfát - Částečné odmítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Převažující veřejný zájem - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Pojem informace týkající se emisí do životního prostředí“)
      (2019/C 148/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Heidi Hautala (Finsko), Benedek Jávor (Maďarsko), Michèle Rivasi (Francie), Bart Staes (Belgie) (zástupce: B. Kloostra, avocat)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: D. Detken a J. Tarazona, F. Volpi a B. Vagenende, zmocněnci, za podpory R. van der Hout a C. Wagner, avocats)

         Vedlejší účastnice řízení na podporu žalovaného: Cheminova A/S (Harboøre, Dánsko) (zástupce: C. Mereu, avocat); Monsanto Europe (Antverpy, Belgie) a Monsanto Company (Wilmington, Delaware, USA) (zástupci: původně M. Pittie, P. Honoré a N. Callens, poté P. Honoré, N. Callens a A. Helfer, avocats)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující k částečnému zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 14. března 2017 v rozsahu, v němž částečně zamítl přístup ke dvanácti studiím karcinogenity aktivní látky glyfosfát, vypracovaných v rámci řízení o obnovení schválení této účinné látky na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 14. března 2017 se zrušuje v rozsahu, v němž EFSA zamítl přístup k částem „Materiály, experimentální podmínky a analýzy“ dvanácti studií kacinogenity aktivní látky glyfosfát.

                  2)

                     EFSA ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí náklady řízení vynaložené Heidi Hautala, Michèle Rivasi, Benedekem Jávorem a Bartem Staeems.

                  3)

                     Společnostem Cheminova A/S, Monsanto Europe a Monsanto Company ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249 ze dne 31.7.2017.


title: Věc T-26/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Francie v. Komise („EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Francií — Jednorázové a paušální finanční opravy — Režim podpor na plochu — Systém evidence půdy — Stanovení způsobilých ploch — Udržování půdy v dobrém zemědělském a environmentálním stavu — Krajinné prvky — Vřesoviště využitelná k pastvě — Vnitrostátní kontrolní systém založený na nevyhovujícím vymezení způsobilých ploch — Přiměřenost — Povinnost uvést odůvodnění — Schválení souladu — Nejpravděpodobnější míra chyb — Nesprávné právní posouzení“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Francie v. Komise
      (Věc T-26/18) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Francií - Jednorázové a paušální finanční opravy - Režim podpor na plochu - Systém evidence půdy - Stanovení způsobilých ploch - Udržování půdy v dobrém zemědělském a environmentálním stavu - Krajinné prvky - Vřesoviště využitelná k pastvě - Vnitrostátní kontrolní systém založený na nevyhovujícím vymezení způsobilých ploch - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění - Schválení souladu - Nejpravděpodobnější míra chyb - Nesprávné právní posouzení“)
      (2019/C 148/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères a S. Horrenberger, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a D. Triantafyllou, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/2014 ze dne 8. listopadu 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 292, s. 61).

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-106/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Laverana v. EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VERA GREEN — Starší slovní ochranná známka Evropské unie LAVERA — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2019 — Laverana v. EUIPO — Agroecopark (VERA GREEN)
      (Věc T-106/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VERA GREEN - Starší slovní ochranná známka Evropské unie LAVERA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 148/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: původně J. Wachinger, M. Zöbisch a R. Drozdz, poté N. Schmitz a J. Bittner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Agroecopark, SL (Majadahonda, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a C. Serrano Rodríguez, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. prosince 2017 (věc R 982/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Laverana a Agroecopark.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc T-297/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. března 2019 — Wirecard Technologies v. EUIPO — Striatum Ventures (supr) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie supr — Starší slovní ochranná známka Beneluxu Zupr — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 60 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. března 2019 — Wirecard Technologies v. EUIPO — Striatum Ventures (supr)
      (Věc T-297/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie supr - Starší slovní ochranná známka Beneluxu Zupr - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 60 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 148/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wirecard Technologies GmbH (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlast nictví (zástupci: S. Bonne a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Striatum Ventures BV (‘s-Hertogenbosch, Nizozemsko) (zástupce: G. Van den Hout, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. února 2018 (věc R 2028/2017-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Striatum Ventures a Wirecard Technologies.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnosti Wirecard Technologies GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-463/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Novartis v. EUIPO (SMARTSURFACE) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMARTSURFACE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. března 2019 — Novartis v. EUIPO (SMARTSURFACE)
      (Věc T-463/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SMARTSURFACE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001“)
      (2019/C 148/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: L. Junquera Lara, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Bonne a H. O’Neill, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2018 (věc R 1765/2017-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení SMARTSURFACE k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Novartis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 352. 1.10.2018.


title: Věc T-326/18: Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2019 — Herrero Torres v. EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES — Starší národní obrazová ochranná známka Carajillo — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/2001 — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/53

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2019 — Herrero Torres v. EUIPO — DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
      (Věc T-326/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES - Starší národní obrazová ochranná známka Carajillo - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/2001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2019/C 148/51)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Španělsko) (zástupce: J. Gil Martí, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: DZ Licores, SLU (Cartagena, Španělsko) (zástupci: A. Vela Ballesteros a B. Lamas Begué, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2018 (věc R 2104/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi J.-R. Herrero Torresem a společností DZ Licores.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se odmítá.

                  2.

                     José-Ramón Herrero Torres ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc T-131/19: Žaloba podaná dne 25. února 2019 — Oosterbosch v. Parlament

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/55

      Žaloba podaná dne 25. února 2019 — Oosterbosch v. Parlament
      (Věc T-131/19)
      (2019/C 148/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Marc Oosterbosch (Brusel, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že je předmětná žaloba přípustná a opodstatněná;

            a tudíž

                  —

                  zrušil „napadené rozhodnutí“ složené z výplatních pásek za měsíce březen, duben a červen 2018;

                  —

                  případně zrušil rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2018 o zamítnutí stížnosti;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z porušení zásad legality a právní jistoty a z námitky protiprávnosti: napadené rozhodnutí bylo přijato na základě vnitřních předpisů a prováděcích ustanovení, která jsou protiprávní.


title: Věc T-132/19: Žaloba podaná dne 26. února 2019 — Ashworth v. Parlament

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/56

      Žaloba podaná dne 26. února 2019 — Ashworth v. Parlament
      (Věc T-132/19)
      (2019/C 148/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Richard Ashworth (Lingfield, Spojené království) (zástupci: A. Schmitt a A. Waisse, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  spojil projednávanou věc s věcí, která byla zahájena na základě žaloby, kterou podal Salvador Garriga Polledo a 45 dalších osob proti Evropskému parlamentu dne 19. února 2019 (věc T-102/19) podle článku 68 jednacího řádu Tribunálu, a to z důvodu, že obě tyto věci spolu souvisí;

                  —

                  v případě potřeby, jako organizační procesní opatření nebo jako opatření k dokazování v daném případě uložil Evropskému parlamentu, aby předložil stanoviska právní služby Evropského parlamentu, která byla vydána dne 16. července 2018 a 3. prosince 2018, přičemž nejsou známá přesná data, avšak v každém případě to bylo před přijetím rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu (Úř. věst. 2018, C 466, s. 8, dále jen „prováděcí opatření“);

                  —

                  zrušil výše uvedené rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 10. prosince 2018, kterým se mění prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu v rozsahu, v němž mění článek 76 finančního nařízení (body 5 a 6 odůvodnění, čl. 1 odst. 7 a článek 2 v rozsahu, v němž se týkají článku 76 finančního nařízení výše uvedeného rozhodnutí), nebo v rozsahu, v němž stanovuje 5 % odvod z důchodových dávek splatných od 1. ledna 2019, nebo pokud výše uvedená ustanovení nebudou považována za oddělitelná od zbývající části napadeného aktu, zrušil výše uvedené rozhodnutí jako celek;

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci předsednictva ratione materiae.

                              —

                              při přijímaní napadeného aktu byl porušen statut poslanců Evropského parlamentu přijatý rozhodnutím Evropského parlamentu ze dne 28. září 2005, 2005/684/ES, Euratom, (Úř. věst. 2005, L 262, s. 1) (dále jen „statut“). Napadený akt je mimo jiné v rozporu s ustanoveními článku 27 statutu, který ukládá zachovávat „nabytá práva“ a „budoucí nároky“;

                              —

                              napadený akt ukládá novou daň zavedením zvláštního poplatku ve výši 5 % nominální částky důchodu, ačkoliv zavedení daně nespadá do pravomoci předsednictva podle čl. 223 odst. 1 písm. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných náležitostí.

                              —

                              předsednictvu je vytýkáno, že při přijetí napadeného aktu nedodrželo platná pravidla uložená článkem 223 SFEU;

                              —

                              napadený akt je nedostatečně odůvodněný a porušuje tak povinnost uvést odůvodnění upravenou v čl. 296 druhém pododstavci SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nabytých práv a budoucích nároků a zásady legitimního očekávání.

                              —

                              napadený akt porušuje nabytá práva a budoucí nároky vyplývající z obecných právních zásad i ze statutu, který výslovně stanoví, že budou zachována „v plném rozsahu“ (článek 27);

                              —

                              napadený akt porušuje zásadu legitimního očekávání.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                              —

                              porušení práv žalobců jsou nepřiměřená ve vztahu k cílům sledovaným napadeným aktem;

                              —

                              napadený akt je třeba zrušit, neboť porušuje zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty a neexistence přechodných opatření.

                              —

                              napadený akt porušuje zásadu právní jistoty, jelikož má protiprávně retroaktivní účinky;

                              —

                              napadený akt porušuje zásadu právní jistoty, jelikož nepřijal přechodná opatření.


title: Věc T-137/19: Žaloba podaná dne 28. února 2019 — Souruh v. Rada

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/58

      Žaloba podaná dne 28. února 2019 — Souruh v. Rada
      (Věc T-137/19)
      (2019/C 148/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Souruh SA (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  v důsledku toho uložil Evropské unii povinnost nahradit veškerou újmu, která žalobkyni vznikla, a to ve výši stanovené Tribunálem na základě ekvity;

                  —

                  podpůrně nařídil jmenování znalce ke stanovení celkového rozsahu újmy, která žalobkyni vznikla;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně jeden primární žalobní důvod a jeden podpůrný žalobní důvod, které jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatněnými ve věci T-55/19, Cham Holding a Bena Properties v. Rada.


title: Věc C-226/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 14. března 2019 — K.A. v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/44

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 14. března 2019 — K.A. v. Minister van Buitenlandse Zaken
      (Věc C-226/19)
      (2019/C 187/48)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: K.A.

         Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je odvolání ve smyslu čl. 32 odst. 3 vízového kodexu (1) proti konečnému rozhodnutí o zamítnutí udělení víza podle čl. 32 odst. 1 písm. a) bodu vi) vízového kodexu účinnou právní ochranou ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jestliže:

                              —

                              v odůvodnění rozhodnutí členský stát pouze uvedl: „Jedním nebo několika členskými státy jste považována za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost nebo veřejné zdraví ve smyslu čl. 2 bodu 19 resp. bodu 21 Schengenského hraničního kodexu nebo pro mezinárodní vztahy jednoho či několika členských států“,

                              —

                              v rozhodnutí ani v řízení o opravném prostředku členský stát nesdělí, který konkrétní důvod resp. které konkrétní důvody ze čtyř důvodů uvedených v čl. 32 odst. 1 písm. a) bodě vi) vízového kodexu jsou uplatňovány,

                              —

                              v řízení o opravném prostředku členský stát neposkytne bližší obsahové informace ani odůvodnění důvodu resp. důvodů, na nichž se zakládají námitky jiného členského státu (resp. jiných členských států)?

                  2)

                  Je za okolností uvedených v první otázce dodrženo právo na řádnou správu ve smyslu článku 41 Listiny, zejména s ohledem na povinnost správních orgánů odůvodňovat svá rozhodnutí?

                  3)

                              a.

                              Bude odpověď na první a druhou otázku jiná, jestliže členský stát v konečném rozhodnutí o vízu upozorní na skutečně existující a dostatečně přesně popsanou možnost prostředku právní nápravy v jiném členském státu proti jmenovitě uvedenému příslušnému orgánu v tomto jiném členském státu (resp. v těchto jiných členských státech), který (resp. které) vznesl (resp. vznesly) námitky uvedené v čl. 32 odst. 1 písm. a) bodě vi) vízového kodexu, a důvod zamítnutí lze v rámci tohoto prostředku právní nápravy přezkoumat?

                              b.

                              Je pro kladnou odpověď na první otázku v souvislosti s otázkou 3.a nezbytné, aby bylo rozhodnutí v řízení o opravném prostředku, které je vedeno v členském státu, jenž konečné rozhodnutí přijal a proti němuž je toto řízení vedeno, odloženo, dokud žadatel nemá příležitost uplatnit prostředek právní nápravy v tomto jiném členském státu (nebo v jiných členských státech), a, jestliže jej žadatel uplatní, aby bylo vydáno (konečné) rozhodnutí o tomto prostředku právní nápravy?

                  4)

                  Má na odpověď na otázky vliv skutečnost, zda se členský stát (či jeho orgán) (resp. členské státy či jejich orgány), který podal námitky vůči udělení víza, může účastnit řízení o opravném prostředku proti konečnému rozhodnutí o žádosti o udělení víza jako druhá protistrana a v tomto svém postavení má možnost objasnit, o jaký důvod resp. jaké důvody se opírají jeho námitky?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) (Úř. věst. L 243, 15.9.2009, s. 1).


title: Věc C-214/18: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego w Sopocie Wydziału I Cywilnego — Polsko) — řízení zahájené H. W. („Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2006/112/ES — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Soudní exekutor — Exekuční řízení — Odměna stanovená zákonem — Správní praxe příslušných vnitrostátních orgánů, podle které tato odměna v sobě zahrnuje DPH — Zásada neutrality a zásada proporcionality“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/13

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego w Sopocie Wydziału I Cywilnego — Polsko) — řízení zahájené H. W.
      (Věc C-214/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/112/ES - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Soudní exekutor - Exekuční řízení - Odměna stanovená zákonem - Správní praxe příslušných vnitrostátních orgánů, podle které tato odměna v sobě zahrnuje DPH - Zásada neutrality a zásada proporcionality“)
      (2019/C 206/15)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Sopocie

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: H.W.

         Za přítomnosti: PSM „K“, Aleksandry Treder, působící jako soudní exekutorka u Sądu Rejonowego w Sopocie

         Výrok

      Ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2013/43/EU ze dne 22. července 2013, jakož i zásada neutrality daně z přidané hodnoty (DPH) a zásada proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové správní praxi příslušných vnitrostátních orgánů, jako je praxe, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, podle které se má v případě služeb poskytovaných soudním exekutorem v rámci exekučního řízení za to, že odměna vybíraná tímto exekutorem již zahrnuje DPH.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc C-255/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 26. března 2019 — Secretary of State for the Home Department v. O A

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 26. března 2019 — Secretary of State for the Home Department v. O A
      (Věc C-255/19)
      (2019/C 206/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Secretary of State for the Home Department

         Odpůrce: O A

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba „ochranu země své státní příslušnosti“ ve smyslu čl. 11 odst. l písm. e) a čl. 2 písm. e) [směrnice 2004/83/ES, „kvalifikační směrnice“] (1) vykládat jako ochranu poskytovanou státními subjekty?

                  2)

                  Je třeba při posuzování otázky, zda existují oprávněné obavy před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. e) [kvalifikační směrnice], a otázky, zda je poskytována ochrana před takovým pronásledováním podle článku 7 [kvalifikační směrnice], na obě tyto otázky použít „test ochrany“ či „posouzení ochrany“ a pokud ano, řídí se tento test v každém případě stejnými kritérii?

                  3)

                  Ponecháme-li stranou ochranu poskytovanou nestátními subjekty na základě čl. 7 odst. l písm. b) a za předpokladu, že odpověď na první otázku je kladná, je třeba účinnost nebo existenci ochrany posuzovat výlučně na základě ochranných opatření/funkcí státních subjektů, nebo lze zohlednit i ochranná opatření/funkce soukromých subjektů (občanské společnosti), jako jsou rodiny nebo klany?

                  4)

                  Jsou [jak předpokládají otázky 2) a 3)] kritéria pro „posouzení ochrany“ v rámci rozhodování o pozbytí právního postavení uprchlíka v kontextu čl. 11 odst. l písm. e) stejná jako kritéria, která se použijí v kontextu článku 7?

         (1)  Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, 30.9.2004, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96).


title: Věc T-268/19: Žaloba podaná dne 22. dubna 2019 — Imagina Media Audiovisual a další v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/63

      Žaloba podaná dne 22. dubna 2019 — Imagina Media Audiovisual a další v. Komise
      (Věc T-268/19)
      (2019/C 213/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Imagina Media Audiovisual, SA (Barcelona, Španělsko), Imagina EU (Brusel, Belgie), dpa Deutsche Presse-Agentur GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: P. Kuypers, N. Groot, B. Vitez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise Ares(2019)856949 ze dne 12. února 2019, kterým byla společnost IMAGINA MEDIA AUDIOVISUAL SL vyloučena ze zadávacího řízení a z řízení o udělení grantu, která jsou upravena nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 2018/1046 (1), v rozsahu, v němž jím bylo vyloučeno konsorcium Imagina/dpa a odmítnuty jeho nabídky;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise Ares(2019)2494476 ze dne 9. dubna 2019 v rozsahu, v němž by mělo být považováno za rozhodnutí o vyloučení konsorcia ze zadávacího řízení č. PO/2018-05/A4 nebo o odmítnutí jeho nabídek;

                  —

                  zrušil akt(y), kterými Komise zadala zakázku nebo umožnila jinému subjektu než konsorciu Imagina/dpa, aby poskytovalo audiovizuální zpravodajství o aktuálních událostech EU, související s částmi I, III a VI popsanými v rámci veřejné zakázky;

                  —

                  uložil Komisi, aby konsorciu nahradila škodu, kterou způsobila tím, že konsorciu zabránila v plnění částí zakázek I, III a VI;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když nevzala do úvahy, že vyloučení společnosti Imagina Media Audiovisual SL, která je jedním ze členů konsorcia, nemá žádný vliv na to, jak konsorcium plní části zakázky I, III a VI. Vyloučení společnosti Imagina Media Audiovisual SL nemá žádný vliv ani na rozhodnutí, kterými Komise zadala tyto zakázky konsorciu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně použila zadávací dokumentaci. Komise v důsledku toho nepožadovala, aby konsorcium nahradilo společnost Imagina Media Audiovisual SL jiným subjektem, který by byl součástí konsorcia, jak to požadovala zadávací dokumentace.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně uplatnila čl. 136 odst. 9 nařízení 2018/1046. Schvalující osoba Komise v důsledku toho nevyžadovala, aby konsorcium nahradilo společnost Imagina Media Audiovisual SL jiným subjektem, který by byl součástí konsorcia, jak to požadovalo nařízení 2018/1046.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila právo konsorcia na účinnou právní ochranu a zásadu řádné správy. Komise protiprávně využila svého rozhodnutí Ares(2019) 856949 ze dne 12. února 2019 o vyloučení společnosti Imagina Media Audiovisual SL nebo svého dopisu č. Ares(2019) 2494476 ze dne 9. dubna 2019 k vyloučení konsorcia ze zadávacího řízení č. PO/2018-05/A4.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila právo konsorcia na účinnou právní ochranu, povinnost uvést odůvodnění a zásadu řádné správy. Komise se dopustila procesních pochybení a protiprávně zadala části I, III a VI zakázky č. PO/2018-05/A4 jinému uchazeči než konsorciu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise způsobila konsorciu škodu, jelikož postupovala protiprávně, a to proto, že konsorcium nemohlo plnit části I, III a VI zakázky č. PO/2018-05/A4.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1.).


title: Věc T-570/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YQ v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/84

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — YQ v. Komise
      (Věc T-570/18) (1)

      (2019/C 213/82)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 408, 12.11.2018.


title: Věc T-746/18: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Bronckers v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/85

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2019 — Bronckers v. Komise
      (Věc T-746/18) (1)

      (2019/C 213/85)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věc C-312/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná AAA (Litva) dne 16. dubna 2019 — XT v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná AAA (Litva) dne 16. dubna 2019 — XT v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Věc C-312/19)
      (2019/C 220/25)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: XT

         Odpůrce: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být ustanovení čl. 9 odst. 1 a článku 193 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, nemůže být fyzická osoba, jako je navrhovatel, považována za osobu „samostatně“ vykonávající předmětnou (ekonomickou) činnost, a za osobu povinnou samostatně odvést daň z přidané hodnoty ze sporných plnění, to znamená, že pro účely čl. 9 odst. 1 a článku 193 směrnice 2006/112/ES je třeba za osobu povinnou k dani odpovědnou za předmětné daňové povinnosti považovat společnou činnost/partnerství (účastníky společné činnosti společně; v projednávané věci navrhovatel a jeho obchodní partner společně) — které podle vnitrostátních právních předpisů nejsou považovány za osobu povinnou k dani a nemají právní subjektivitu — a nikoli tedy pouze fyzická osoba, jako je navrhovatel?

                  2.

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, musí být článek 193 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, DPH odvádí jednotlivě každý účastník společné činnosti/partnerství (v projednávané věci navrhovatel a jeho obchodní partner) — kteréžto nejsou podle vnitrostátního práva považovány za osobu povinnou k dani a nemají právní subjektivitu — za část každé platby, kterou obdrží (nebo mají obdržet nebo je jim dlužna) za zdanitelné plnění spočívající v dodání nemovitosti? Musí být článek 287 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, se roční obrat uvedený v tomto ustanovení stanoví s ohledem na veškeré výnosy společné činnosti (jichž účastníci společné činnosti dosáhli společně)?

         (1)  Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.


title: Věc C-321/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 18. dubna 2019 — BY a CZ v. Spolková republika Německo

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 18. dubna 2019 — BY a CZ v. Spolková republika Německo
      (Věc C-321/19)
      (2019/C 220/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: BY, CZ

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Může se jednotlivá osoba povinná hradit mýtné vůči vnitrostátním soudům dovolávat dodržování pravidel o výpočtu mýtného podle čl. 7 odst. 9 a čl. 7a odst. 1 a 2 směrnice 1999/62/ES ve znění směrnice 2006/38/ES (1) (bez ohledu na pravidla uvedená tamtéž v čl. 7a odst. 3 ve spojení s přílohou III), pokud členský stát při zákonném stanovení mýtného tato pravidla nedodržel v plném rozsahu nebo je v neprospěch osoby povinné hradit mýtné provedl nesprávně?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                              a)

                              Lze jako náklady na provoz sítě pozemních komunikací ve smyslu čl. 7 odst. 9 druhé věty směrnice 1999/62/ES ve znění směrnice 2006/38/ES uplatnit rovněž náklady na dopravní policii?

                              b)

                              Vede překročení nákladů na pozemní komunikace, které lze uplatnit prostřednictvím váženého průměrného mýtného v rozsahu

                                          aa)

                                          do 3,8 %, zejména tehdy, pokud jsou uplatňovány náklady, které nelze uplatnit již ze zásady,

                                          bb)

                                          do 6 %
                                          k porušení zákazu překročení nákladů podle čl. 7 odst. 9 směrnice 1999/62/ES ve znění směrnice 2006/38/ES, v důsledku čehož se v tomto ohledu nepoužije vnitrostátní právo?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na otázku 2 b):

                              a)

                              Musí být rozsudek Soudního dvora ze dne 26. září 2000 — C-205/98 — (bod 138) (2) vykládán tak, že závažné překročení nákladů v konečném důsledku již nelze napravit dodatečným výpočtem nákladů předloženým v průběhu soudního řízení, jímž má být prokázáno, že stanovená sazba mýtného v konečném důsledku skutečně nepřekračuje náklady, které lze uplatnit?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi na otázku 3a):
                              Musí se při dodatečném výpočtu nákladů po uplynutí období, na které se výpočet vztahuje, v plném rozsahu vycházet ze skutečných nákladů a skutečných výnosů z mýtného, tj. nikoli z příslušných předpokladů zohledněných v původním prognostickém výpočtu?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 15, s. 8.

         (2)  Úř. věst. 2000, C 335, s. 10.


title: Věc C-322/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 23. dubna 2019 — KS, MHK v. The International Protection Appeals Tribunal, the Minister for Justice and Equality, Ireland a the Attorney General

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 23. dubna 2019 — KS, MHK v. The International Protection Appeals Tribunal, the Minister for Justice and Equality, Ireland a the Attorney General
      (Věc C-322/19)
      (2019/C 220/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: KS, MHK

         Žalovaní: The International Protection Appeals Tribunal,
      the Minister for Justice and Equality, Ireland a the Attorney General

         Předběžné otázky

                  1.

                  Pokud je při výkladu jednoho nástroje unijního práva, který se v určitém členském státě použije, současně přijat nástroj, který se na tento členský stát nepoužije, lze k tomuto druhému nástroji přihlédnout při výkladu nástroje prvního?

                  2.

                  Vztahuje se článek 15 směrnice o podmínkách přijímání (přepracované znění) 2013/33/EU (1) na osobu, ve vztahu k níž bylo vydáno rozhodnutí o přemístění podle nařízení Dublin III, nařízení (EU) č. 604/2013 (2)?

                  3.

                  Je členský stát při provádění článku 15 směrnice o podmínkách přijímání (přepracované znění) 2013/33/EU oprávněn přijmout obecné opatření, které žadatelům, již mají být přemístěni podle nařízení Dublin III, nařízení (EU) č. 604/2013, de facto klade za vinu jakákoli zpoždění při vydávání rozhodnutí o přemístění nebo po jeho vydání?

                  4.

                  Pokud žadatel opustí členský stát, aniž by v něm požádal o mezinárodní ochranu, a vycestuje do jiného členského státu, kde žádost o mezinárodní ochranu podá a kde je ve vztahu k němu vydáno rozhodnutí podle nařízení Dublin III, nařízení (EU) č. 604/2013, o přemístění tohoto žadatele zpět do prvního členského státu, lze z toho plynoucí zpoždění při vyřizování žádosti o ochranu klást tomuto žadateli za vinu pro účely článku 15 směrnice o podmínkách přijímání (přepracované znění) 2013/33/EU?

                  5.

                  Pokud má být žadatel přemístěn do jiného členského státu podle nařízení Dublin III, nařízení (EU) č. 604/2013, ale toto přemístění je zpožděno z důvodu soudního přezkumného řízení zahájeného žadatelem, v jehož důsledku je přemístění pozastaveno na základě usnesení soudu o pozastavení, může být následné zpoždění při vyřizování žádosti o mezinárodní ochranu kladeno žadateli za vinu pro účely článku 15 směrnice o podmínkách přijímání (přepracované znění) 2013/33/EU, a to buď obecně, nebo zejména v tom případě, kdy lze v tomto řízení dospět k závěru, že tento soudní přezkum je zjevně či jinak neopodstatněný nebo představuje zneužití řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu, Úř. věst. 2013, L 180, s. 6.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, Úř. věst. 2013, L 180, s. 31.


title: Věc C-327/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 19. dubna 2019 — Nobina Finland Oy

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 19. dubna 2019 — Nobina Finland Oy
      (Věc C-327/19)
      (2019/C 220/28)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Nobina Finland Oy

         Další účastníci řízení: Helsingin seudun liikenne –kuntayhtymä, Oy Pohjolan Kaupunkiliikenne Ab

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1) (dále jen „odvětvová směrnice z roku 2004“) výkladu, podle něhož zadavatel v situaci, kdy lze podat nabídku pro několik částí nebo pro všechny části zakázky, může ustanovením uvedeným ve výzvě k podání nabídky omezit počet částí, které lze zadat jedinému uchazeči (dále jen „omezující ustanovení“)?

                  2)

                  Podle omezujícího ustanovení, jež je uvedeno ve výzvě k účasti v soutěži o autobusovou dopravu, která je předmětem projednávané věci, přechází v případě, že předměty zakázky získané jedním uchazečem překročí maximální počet vozových dnů stanovený v tomto ustanovení, předmět zakázky, u kterého je bodový rozdíl mezi nejlepší a druhou nejlepší nabídkou vynásobený počtem vozidel tohoto předmětu zakázky nejnižší, na uchazeče, který podal druhou nejlepší nabídku. Uplatnění omezujícího ustanovení může vést k tomu, že uchazeči, který ohledně dotčeného předmětu zakázky podal nejlepší nabídku, bude na základě výzvy k účasti v soutěži zadáno celkově méně vozových dnů než uchazeči, který ohledně tohoto předmětu zakázky podal druhou nejlepší nabídku.

                              a)

                              Lze při posuzování přípustnosti omezujícího ustanovení zohlednit, k jakému konkrétnímu výsledku by mohlo uvedení omezujícího ustanovení ve výzvě k účasti v soutěži vést, nebo je nutno tuto otázku posoudit abstraktně, takže užití takového ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, je podle odvětvové směrnice z roku 2004 buď přípustné, nebo nepřípustné?

                              b)

                              Jsou pro posouzení přípustnosti takového omezujícího ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, relevantní okolnosti, které jsou ve výzvě k podání nabídky uvedeny jako odůvodnění tohoto ustanovení a které souvisejí se zachováním stavu hospodářské soutěže v linkové autobusové dopravě v regionu Helsinky a se snížením provozního rizika, které s sebou pro kvalitu dopravních služeb nese převzetí velkého objemu dopravy, jakož i zahájení provozu na změněných linkách?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19.


title: Věc C-328/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 19. dubna 2019 — Porin kaupunki

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 19. dubna 2019 — Porin kaupunki
      (Věc C-328/19)
      (2019/C 220/29)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Porin kaupunki

         Odpůrce: Porin Linjat Oy, Lyttylän Liikenne Oy

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby vykládán v tom smyslu, že model pověřené obce po způsobu smlouvy o spolupráci mezi obcemi, o kterou se jedná v projednávané věci, splňuje podmínky přenesení pravomoci, které nespadá do působnosti této směrnice (C-51/15, Remondis), nebo horizontální spolupráce, na kterou se nevztahuje povinnost učinit výzvu k účasti v soutěži (C-386/11, Piepenbrock, s odkazy na judikaturu), nebo se v tomto případě jedná o nějaký jiný, třetí případ?

                  2)

                  Pokud model pověřené obce podle dotčené smlouvy o spolupráci splňuje podmínky přenesení pravomoci: Považuje se orgán veřejné správy, na který byla přenesena určitá pravomoc, při zadávání zakázek, k němuž dochází po přenesení této pravomoci, za zadavatele a může tento orgán veřejné správy na základě pravomoci, která na něj byla přenesena jinými obcemi, jako pověřená obec zadat zakázky na služby svému přidruženému subjektu bez výzvy k účasti v soutěži i v rozsahu, v jakém by zadávání těchto zakázek na služby obcím, které tuto pravomoc přenesly, bez institutu pověřené obce příslušelo jako jejich vlastní úkol?

                  3)

                  Pokud model pověřené obce podle dotčené smlouvy o spolupráci naopak splňuje podmínky horizontální spolupráce: Mohou obce podílející se na spolupráci bez výzvy k účasti na soutěži zadat zakázky na služby obci účastnící se této spolupráce, která tyto zakázky na služby bez výzvy k účasti v soutěži zadala svému přidruženému subjektu?

                  4)

                  Zohledňuje se při výpočtu obratu, který se vztahuje k určité obci, v rámci posouzení, zda společnost vykonává podstatnou část své činnosti pro obec, která ji ovládá, obrat společnosti, která je ve vlastnictví dané obce a která provozuje přepravu ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 (2) ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (dále jen „nařízení o veřejných službách v přepravě cestujících“) v rozsahu, v jakém společnost tohoto obratu dosahuje z přepravy, kterou tato obec organizuje jako příslušný orgán ve smyslu nařízení o veřejných službách v přepravě cestujících?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 134, s. 114

         (2)  Úř. věst 2007, L 315, s. 1


title: Věc C-333/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 24. dubna 2019 — DA v. Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu — a FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL v. Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, DA, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 24. dubna 2019 — DA v. Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu — a FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL v. Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, DA, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu
      (Věc C-333/19)
      (2019/C 220/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Bruxelles

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DA

         Žalovaní: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu

         Další účastníci: Evropská komise, FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Žalobci: FC, SC European Food SA, SC Starmill SRL, SC Multipack SRL

         Žalovaní: Romanian Air Traffic Services Administration (Romatsa), Rumunsko, DA, Eurocontrol — Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu

         Další účastník: Evropská komise

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být rozhodnutí Evropské komise (EU) 2015/1470 ze dne 30. března 2015 o státní podpoře SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) (1) vykládáno tak, že se týká plateb, které má Rumunsko zaplatit, i v případě, že platby budou vůči němu vymoženy v řízení o nuceném výkonu rozhodčího nálezu ICSID ze dne 11. prosince 2013 zahájeném před soudními orgány jiného členského státu než Rumunska?

                  2)

                  Vyžaduje unijní právo samo o sobě a automaticky, aby soudní orgán členského státu (jiného než Rumunska), kterému je předložen opravný prostředek proti nucenému výkonu rozhodčího nálezu ICSID, jenž podle procesních pravidel tohoto členského státu zakládá překážku věci rozsouzené, vyloučil použití tohoto nálezu pouze z toho důvodu, že nepravomocné rozhodnutí Evropské komise přijaté později než tento nález považuje nucený výkon nálezu za odporující evropskému režimu státních podpor?

                  3)

                  Dovoluje unijní právo, zejména zásada loajální spolupráce či zásada překážky věci pravomocně rozsouzené, aby vnitrostátní soud členského státu (jiného než Rumunska) nedodržel své mezinárodní závazky vyplývající z úmluvy ICSID v případě, kdy Evropská komise po vydání nálezu přijala rozhodnutí, které považuje nucený výkon nálezu za odporující evropskému režimu státních podpor, a to i v případě, kdy se Evropská komise účastnila rozhodčího řízení (včetně žádosti o zrušení nálezu) a uplatnila své důvody týkající se evropského režimu státních podpor?

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2015/1470 ze dne 30. března 2015 o státní podpoře SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) poskytnuté Rumunskem — Rozhodčí nález […] ze dne 11. prosince 2013 [oznámeno pod číslem C(2015) 2112] (Úř. věst. 2015, L 232, s. 43).


title: Věc C-340/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 29. dubna 2019 — Valsts ieņēmumu dienests v. SIA Hydro Energo

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 29. dubna 2019 — Valsts ieņēmumu dienests v. SIA Hydro Energo
      (Věc C-340/19)
      (2019/C 220/31)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Valsts ieņēmumu dienests

         Odpůrkyně: SIA Hydro Energo

         Předběžná otázka

      Musí být kombinovaná nomenklatura, která je obsažena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 (1) o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011 (2), vykládána v tom smyslu, že číslo 7407 (měděné tyče, pruty a profily) zahrnuje ingloty z mědi nebo ze slitiny mědi pravoúhlého tvaru, jejichž tloušťka je větší než jedna desetina jejich šířky a jež byly válcovány za tepla, ale v jejichž příčném průřezu jsou nepravidelné póry, otvory a praskliny?

         (1)  Úř. věst. 1987, L 256, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2011, L 282, s. 1.


title: Věc C-352/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. května 2019 Région de Bruxelles-Capitale proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale v. Komise

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. května 2019 Région de Bruxelles-Capitale proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. února 2019 ve věci T-178/18, Région de Bruxelles-Capitale v. Komise
      (Věc C-352/19 P)
      (2019/C 220/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Région de Bruxelles-Capitale (zástupce: A. Bailleux, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení ze dne 28. února 2019 (T-178/18);

                  —

                  určil, že žaloba na neplatnost prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/2324 ze dne 12. prosince 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh obnovuje schválení účinné látky glyfosát a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (1), kterou podal Région de Bruxelles-Capitale, je přípustná, a ve zbývající části vrátil věc Tribunálu k dalšímu řízení;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Napadeným usnesením Tribunál rozhodl, že žaloba, kterou podal Région de Bruxelles-Capitale, je pro nedostatek právního zájmu na zahájení řízení nepřípustná. Konkrétně Tribunál rozhodl, že Région de Bruxelles-Capitale není napadeným nařízením bezprostředně dotčen ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU.
      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí Région de Bruxelles-Capitale jediný důvod rozdělený do dvou částí.
      Zaprvé rozhodnutí Tribunálu nezkoumat podmínky přípustnosti žaloby z hlediska článku 9 Aarhuské úmluvy vyplývá z nesprávného výkladu čl. 2 odst. 4 a článku 9 této úmluvy a není náležitě odůvodněné.
      Zadruhé k závěru, že navrhovatel není bezprostředně dotčen, dospěl Tribunál za cenu nedostatečného odůvodnění a nedodržení čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, jakož i čl. 20 odst. 2, čl. 32 odst. 1, čl. 36 odst. 3, čl. 41 odst. 1 a čl. 43 odst. 5 a 6 nařízení č. 1107/2009.
      Ve druhé části svého kasačního opravného prostředku, uvedené pro případ, že by Soudní dvůr vyhověl návrhu na zrušení napadeného usnesení a rozhodl se rozhodnout o přípustnosti žaloby sám, uvádí Région de Bruxelles-Capitale důvody, proč musí být jeho žaloba prohlášena za přípustnou, neboť splňuje podmínky podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU.

         (1)  Úř. věst. 2017, L 333, s. 10.


title: Věc C-386/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2019 Hamas proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 6. března 2019 ve věci T-289/15, Hamas v. Rada

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2019 Hamas proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 6. března 2019 ve věci T-289/15, Hamas v. Rada
      (Věc C-386/19 P)
      (2019/C 220/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Hamas (zástupkyně: L. Glock, advokátka)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit rozsudek ze dne 6. března 2019, Hamas v. Rada, T-289/15;

                  —

                  vydat konečné rozhodnutí o otázkách, které jsou předmětem kasačního opravného prostředku;

                  —

                  uložit Radě náhradu veškerých nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem;

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatel uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
      Zaprvé Tribunál tím, že rozhodl, že na skutková zjištění uvedená v bodě 15 přílohy A a v bodě 17 přílohy B důvodové zprávy k aktům z března 2015 poukázala sama Rada, zkreslil písemnosti ve spise, nahradil odůvodnění autora napadených aktů svým vlastním odůvodněním, porušil povinnost odůvodnit své rozhodnutí a zbavil navrhovatele možnosti připravit svou obhajobu.
      Zadruhé Tribunál porušil čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931, když připustil, že rozhodnutí správního orgánu bylo přijato příslušným orgánem ve smyslu tohoto ustanovení, ačkoli nebylo nikdy předmětem soudního přezkumu.
      Zatřetí Tribunál porušil čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/93, článek 296 SFEU, TFUE, jakož i práva navrhovatele na obhajobu a na účinnou soudní ochranu, když rozhodl, že britské rozhodnutí je rozhodnutím o odsouzení a že Rada je proto povinna se v co největší možné míře spolehnout na posouzení orgánu, který jej přijal.
      Začtvrté Tribunál tím, že rozhodl, že Hamas a Hamas IDQ jsou jedním subjektem, porušil pravidla o důkazním břemenu, připustil úpravu odůvodnění Radou v průběhu řízení, zohlednil důkazy, aniž ověřil jejich relevanci, porušil kontradiktorní charakter diskuze o skutkových okolnostech, zkreslil skutečnosti uvedené ve spise a porušil zásadu nezávislosti řízení.


title: Věc C-243/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 — Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy v. Yosu Galocha („Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Výběrové řízení — Zrušující rozsudek — Rozsah zrušení — Zvážení dotčených zájmů — Zrušení seznamů úspěšných uchazečů — Zrušení rozhodnutí zaměstnat úspěšné uchazeče uvedené na těchto seznamech“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/15

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2019 — Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy v. Yosu Galocha
      (Věc C-243/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Výběrové řízení - Zrušující rozsudek - Rozsah zrušení - Zvážení dotčených zájmů - Zrušení seznamů úspěšných uchazečů - Zrušení rozhodnutí zaměstnat úspěšné uchazeče uvedené na těchto seznamech“)
      (2019/C 230/18)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (zástupce: G. Poszler a R. Hanak, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Yosu Galocha (zástupce: A. Asmaryan Degtyareva, abogada)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc T-185/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Lucchini v. Komise („Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Částečné zrušení rozhodnutí Komise — Zamítnutí žádosti o vrácení pokuty zaplacené na základě částečně zrušeného rozhodnutí — Zamítnutí žádosti o připuštění k účasti na správním řízení znovuotevřeném v návaznosti na částečné zrušení rozhodnutí — Právo na obhajobu — Neexistující akt — Mimosmluvní odpovědnost — Promlčení“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2019 — Lucchini v. Komise
      (Věc T-185/18) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Částečné zrušení rozhodnutí Komise - Zamítnutí žádosti o vrácení pokuty zaplacené na základě částečně zrušeného rozhodnutí - Zamítnutí žádosti o připuštění k účasti na správním řízení znovuotevřeném v návaznosti na částečné zrušení rozhodnutí - Právo na obhajobu - Neexistující akt - Mimosmluvní odpovědnost - Promlčení“)
      (2019/C 230/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lucchini SpA in AS (Piombino, Itálie) (zástupce: G. Belotti, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi, G. Conte a T. Vecchi, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu Komise ze dne 17. ledna 2018, kterým se zamítá žádost žalobkyně o vrácení pokuty ve výši 14 350 000 eur, která jí byla uložena rozhodnutím Komise C(2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 o porušení článku 65 Smlouvy o ESUO, podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/37.956 — Výztuže do betonu, opětovné přijetí), jakož i dopisu Komise ze dne 9. března 2018, kterým se zamítá žádost žalobkyně o připuštění k účasti na znovuotevřeném řízení v téže věci, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, kterého se dopustila Komise v řízení, v němž bylo přijato uvedené rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Lucchini SpA in AS se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc T-269/15: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2019 — Novartis Europharm v. Komise („Humánní léčivé přípravky — Registrace léčivého přípravku Vantobra — tobramycin — Zrušení napadeného aktu — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/19

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2019 — Novartis Europharm v. Komise
      (Věc T-269/15) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Registrace léčivého přípravku Vantobra - tobramycin — Zrušení napadeného aktu - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 246/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupkyně: C. Schoonderbeek, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová, A. Sipos a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Epping a W. Rehmann, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2015) 1977 final ze dne 18. března 2015 o registraci humánního léčivého přípravku Vantobra — tobramycin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004.

         Výrok

                  1)

                     O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                     Novartis Europharm Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                     Pari Pharma GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc C-795/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2018 FCA US LLC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-109/17, FCA US v. EUIPO — Busbridge

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2018 FCA US LLC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 18. října 2018 ve věci T-109/17, FCA US v. EUIPO — Busbridge
      (Věc C-795/18 P)
      (2019/C 255/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FCA US LLC (zástupce: C. Morcom QC)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 20. června 2019 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc T-381/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — adp Gauselmann v. EUIPO — Gameloft (City Mania)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/43

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — adp Gauselmann v. EUIPO — Gameloft (City Mania)
      (Věc T-381/19)
      (2019/C 270/45)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gameloft SE (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie City Mania — Přihláška č. 15 936 339

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2019 ve věci R 976/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobní důvod opodstatněným a napadené rozhodnutí zrušil, prohlásil neexistenci nebezpečí změny mezi kolidujícími ochrannými známkami a v souladu s tím nařídil zamítnutí přihlašované ochranné známky v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a protistraně, vstoupí-li do řízení před Tribunálem, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-382/19: Žaloba podaná dne 25. června 2019 — Turk Hava Yollari v. EUIPO — Sky (skylife)

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/44

      Žaloba podaná dne 25. června 2019 — Turk Hava Yollari v. EUIPO — Sky (skylife)
      (Věc T-382/19)
      (2019/C 270/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Turk Hava Yollari AO (Istanbul, Turecko) (zástupkyně: R. Almaraz Palmero, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky Ltd (Isleworth, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k slovní ochranné známce skylife — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 898 322

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. dubna 2019, ve věci R 880/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO prohlásit za platné sporné mezinárodní označení č. 898 322 pro všechno zboží a služby zapsané ve třídě 39 a 41;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, společnosti Sky Limited, náhradu nákladů řízení před Tribunálem, včetně nákladů vynaložených v řízení před čtvrtým odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a), ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. nařízení 2017/1001;

                  —

                  Porušení článku 94 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-383/19: Žaloba podaná dne 21. června 2019 — CI a další v. Parlament a Rada

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/45

      Žaloba podaná dne 21. června 2019 — CI a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-383/19)
      (2019/C 270/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: CI, CJ, CK, CL a CN (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/592 ze dne 10. dubna 2019, kterým se mění nařízení (EU) 2018/1806, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, v souvislosti s vystoupením Spojeného království z Unie;

                  —

                  uložil Radě Evropské unie a Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení, včetně odměny advokáta ve výši 5 000 eur.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby vznášejí žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První důvody vychází z porušení práv nabytých na základě postavení občana Evropské unie nařízením (EU) č. 2019/592.
                  Žalobci mají zaprvé za to, že Parlament a Rada porušily jejich právo na soukromý a rodinný život v rozsahu, v němž již více než jedenáct let žili v jiném členském státě Evropské unie, a to ve státě, k němuž mají úzkou vazbu: někteří z jejich partnerů či dětí jsou stáními příslušníky jiného členského státu nebo v něm vlastní nemovitost.
                  Zadruhé mají žalobci za to, že napadené nařízení porušuje zásadu rovnosti, jelikož uznává zánik práv vyplývající z jejich postavení občanů Evropské unie, aniž by rozlišovalo mezi občany podléhajícími pravidlu zániku volebního práva po patnácti letech pobytu mimo Spojené království a ostatními občany.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z porušení napadeným nařízením statutu Gibraltaru, neboť odkaz na Gibraltar jako na „kolonii britské koruny“ nutně vede k napětí ve vztazích mezi Španělskem a Spojeným královstvím a škodí obyvatelům Gibraltaru.

                  3.

                  Třetí důvod vychází z porušení nařízením 2018/1240 vízové výjimky pro britské občany, protože žalobci musí žádat o cestovní povolení ETIAS a existuje tedy možnost, že jim povolení bude odepřeno.


title: Věc C-303/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 11. dubna 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale v. VR

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 11. dubna 2019 — Istituto Nazionale della Previdenza Sociale v. VR
      (Věc C-303/19)
      (2019/C 288/18)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Odpůrce: VR

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 11 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 (1), jakož i zásada rovného zacházení s dlouhodobě pobývajícími rezidenty a tuzemskými státními příslušníky vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, podle které jsou v protikladu s tím, co je stanoveno pro státní příslušníky členského státu, pro účely výpočtu příspěvku pro domácnost v rámci započítání osob patřících do domácnosti vyloučeni rodinní příslušníci pracovníka, který je dlouhodobě pobývajícím rezidentem a příslušníkem třetího státu, pokud tito rodinní příslušníci pobývají ve třetí zemi původu?

         (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44).


title: Věc C-326/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 23. dubna 2019 — EB v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 23. dubna 2019 — EB v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre
      (Věc C-326/19)
      (2019/C 288/20)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: EB

         Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca — MIUR, Università degli Studi Roma Tre

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení 5 rámcové dohody uvedené ve směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKO (1), které je nadepsáno „Opatření k předcházení zneužití“, rovněž s ohledem na zásadu rovnocennosti, a to ačkoli členské státy nemají obecnou povinnost stanovit přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava uvedená v čl. 29 odst. 2 písm. d) a odst. 4 legislativního nařízení č. 81 ze dne 15. června 2015 a v čl. 36 odst. 2 a odst. 5 legislativního nařízení č. 165 ze dne 30. března 2001, která univerzitním vědeckým pracovníkům zaměstnaným na základě smlouvy na dobu určitou v délce trvání tří let, která může být podle čl. 24 odst. 3 písm. a) zákona č. 240 z roku 2010 prodloužena o dva roky, znemožňuje následný vznik pracovního poměru na dobu neurčitou?

                  2)

                  Brání ustanovení 5 rámcové dohody uvedené ve směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKO, které je nadepsáno „Opatření k předcházení zneužití“, rovněž s ohledem na zásadu rovnocennosti, a to ačkoli členské státy nemají obecnou povinnost stanovit přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou, tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je vnitrostátní právní úprava uvedená v čl. 29 odst. 2 písm. d) a odst. 4 legislativního nařízení č. 81 ze dne 15. června 2015 a v čl. 36 odst. 2 a odst. 5 legislativního nařízení č. 165 ze dne 30. března 2001, byla vnitrostátními soudy dotčeného členského státu uplatňována tak, že nárok na další trvání pracovního poměru je přiznán osobám, které zaměstnává veřejná správa na základě pružné pracovní smlouvy, na niž se vztahují pracovněprávní předpisy, ale zaměstnancům, které veřejná správa zaměstnává na dobu určitou podle správního práva, tento nárok v obecné rovině přiznán není, přičemž v právním řádu neexistuje (z důvodu výše uvedených vnitrostátních ustanovení) jiné účinné opatření, kterým lze takové případy zneužití vůči pracovníkům sankcionovat?

                  3)

                  Brání ustanovení 5 rámcové dohody uvedené ve směrnici Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKO, které je nadepsáno „Opatření k předcházení zneužití“, rovněž s ohledem na zásadu rovnocennosti, a to ačkoli členské státy nemají obecnou povinnost stanovit přeměnu pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je vnitrostátní právní úprava uvedená v čl. 24 odst. 1 a 3 zákona č. 240 ze dne 30. prosince 2010, který stanoví sjednání a prodloužení smluv na dobu určitou mezi vědeckými pracovníky a univerzitami v celkové době pěti let (tři roky s případným prodloužením o dva roky), přičemž podmiňuje sjednání tím, že se uskuteční „v rámci zdrojů, které jsou k dispozici pro plánování, s cílem provádět výzkum, výuku, doplňující výuku a službu studentům“, a rovněž podřizuje prodloužení „pozitivnímu hodnocení provedených výukových a vědeckých činností“, aniž by byla stanovena objektivní a transparentní kritéria za účelem ověření toho, zda sjednání a prodloužení těchto smluv opravdu odpovídá skutečné potřebě, zda jsou vhodné k dosažení sledovaného cíle a zda jsou pro tento účel nezbytné, a tudíž obnáší skutečné riziko spočívající ve zneužívajícím využívání těchto typů smluv, čímž není slučitelná s účelem a užitečným účinkem rámcové dohody?

         (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43).


title: Věc C-476/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammarrätten i Göteborg (Švédsko) dne 19. června 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket v. Combinova AB

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/35

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammarrätten i Göteborg (Švédsko) dne 19. června 2019 — Allmänna ombudet hos Tullverket v. Combinova AB
      (Věc C-476/19)
      (2019/C 288/42)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Kammarrätten i Göteborg

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Allmänna ombudet hos Tullverket

         Odpůrkyně: Combinova AB

         Předběžná otázka

      Povinnosti zaplatit celní dluh při dovozu nebo vývozu, který vznikl podle článku 79, zaniká v souladu s čl. 124 odst. 1 písm. k) (1), je-li celním orgánům náležitě prokázáno, že zboží nebylo použito nebo spotřebováno a opustilo celní území Unie. Znamená výraz „použito“, že zboží bylo zpracováno či zušlechtěno v souladu s účelem, pro který bylo povolení společnosti pro dané zboží uděleno, nebo se týká použití, které jde nad rámec tohoto zpracování či zušlechtění? Je důležité, zda k použití došlo před nebo po vzniku celního dluhu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. Října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. Věst. L 269, 10.10.2013, s. 1)


title: Věc C-483/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 24. června 2019 — Ville de Verviers v. J

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 24. června 2019 — Ville de Verviers v. J
      (Věc C-483/19)
      (2019/C 288/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Ville de Verviers

         Žalovaný: J

         Předběžné otázky

                  1.

                  Zbavuje okolnost, že se sociální partneři rozhodli prostřednictvím stanoviska Conseil national du travail č. 1342 využít možnosti vyloučení z působnosti dané rámcové dohody, uvedené v jejím ustanovení 2 písm. a) a b), belgického zákonodárce povinnosti přijmout ve vztahu k pracovním smlouvám uzavřeným v rámci zvláštního nebo veřejnými orgány podporovaného veřejného programu odborného vzdělávání, začleňování a rekvalifikace přesná, objektivní a konkrétní ustanovení, jejichž účelem by bylo pracovníkům přijatým na tato dotovaná pracovní místa zaručit dodržování cílů uvedené rámcové dohody?

                  2.

                  Brání v případě záporné odpovědi na první otázku, tzn. v případě přetrvávajících povinností, k nimž se Belgický stát zavázal na základě směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o pracovních poměrech na dobu určitou (1), ustanovení 5 bod 1 písm. a) uvedené rámcové dohody vnitrostátnímu ustanovení, které tak jako článek 10 zákona ze dne 3. července 1978 o pracovních smlouvách umožňuje opakované použití pracovních smluv na dobu určitou, aniž by byly dodržovány striktní podmínky maximální doby a obnovování stanovené článkem 10bis téhož zákona, pokud veřejný zaměstnavatel prokáže „legitimní důvody“, které nejsou daným zákonem nijak blíže upřesněny, ale které odůvodňují toto časově neomezené opakované použití pracovních smluv na dobu určitou?

                  3.

                  Stále v případě záporné odpovědi na první otázku, vyplývá z ustanovení 5 bodu 1 písm. a) uvedené rámcové dohody, že vnitrostátní soud, jemuž byl předložen spor mezi veřejným zaměstnavatelem a pracovníkem, kterého zaměstnal na základě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou uzavřených v rámci různých programů odborného vzdělávání, začleňování a rekvalifikace, je povinen posuzovat platnost jejich obnovování ve světle „objektivních důvodů“ definovaných judikaturou Soudního dvora Evropské unie?
                  Mohou být v takovém případě „legitimní důvody“ uplatňované tímto veřejným zaměstnavatelem považovány ze „objektivní důvody“ odůvodňující po sobě jdoucí povahu těchto smluv na dobu určitou, aniž by byly dodrženy podmínky stanovené uvedeným článkem 10bis, za účelem předcházení a potírání zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou v situacích, kdy jsou využívány nikoliv k pokrytí dočasných potřeb, ale k pokrytí stálých a dlouhodobých potřeb sociální soudržnosti v rámci pracovně znevýhodněné části obyvatelstva, a dále za účelem zohlednění zvláštních cílů sledovaných těmito smlouvami na pracovní začlenění uzavřenými v rámci této sociální politiky zvyšování zaměstnatelnosti vyvíjené Belgický státem a Valonskem, která je z velké části závislá na veřejných dotacích?

         (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43).


title: Věc C-490/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 26. června 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier v. Société Fromagère du Livradois SAS

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/37

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 26. června 2019 — Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier v. Société Fromagère du Livradois SAS
      (Věc C-490/19)
      (2019/C 288/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Syndicat interprofessionnel de défense du fromage Morbier

         Žalovaná: Société Fromagère du Livradois SAS

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 13 odst. 1 nařízení Rady č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 (1) a čl. 13 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 (2) vykládány v tom smyslu, že zakazují pouze to, aby třetí osoba použila zapsaný název, nebo musí být vykládány v tom smyslu, že zakazují obchodní úpravu výrobku chráněného označením původu, zejména napodobení jeho charakteristického tvaru nebo vzhledu, která by mohla uvést spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečný původ produktu, ačkoliv není použit zapsaný název?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2006, L 93, s. 12).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1).


title: Věc C-633/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Rakousko) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, za účasti: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/37

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich — Rakousko) — Gmalieva s.r.o., Manfred Naderhirn, za účasti: Landespolizeidirektion Oberösterreich, Bezirkshauptmann von Linz-Land
      (Věc C-633/17) (1)

      (2019/C 288/45)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc C-167/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španělsko) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote v. Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/38

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španělsko) — Unión Insular de CC.OO. de Lanzarote v. Swissport Spain Aviation Services Lanzarote SL
      (Věc C-167/18) (1)

      (2019/C 288/46)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 211, 18.6.2018.


title: Věc C-633/18 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2019 — Apple Distribution International v. Evropská komise, podporovaná Francouzskou republikou

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/39

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2019 — Apple Distribution International v. Evropská komise, podporovaná Francouzskou republikou
      (Věc C-633/18 P) (1)

      (2019/C 288/49)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 436, 3.12.2018.


title: Věc C-563/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2019 Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 23. května 2019 ve věci T-222/17, Recylex a další v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2019 Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 23. května 2019 ve věci T-222/17, Recylex a další v. Komise
      (Věc C-563/19 P)
      (2019/C 312/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Recylex SA, Fonderie et Manufacture de Métaux, Harz-Metall GmbH (zástupci: M. Wellinger, advokát, S. Reinart a K. Bongs, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2019 ve věci T-722/17 v rozsahu, v němž potvrzuje pokutu uloženou navrhovatelkám v napadeném rozhodnutí (1) a ukládá navrhovatelkám náhradu nákladů řízení;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž navrhovatelkám ukládá pokutu ve výši 26 739 000 eur;

                  —

                  snížil výši pokuty uložené navrhovatelkám na 5 877 732 eur na základě všech tří důvodů kasačního opravného prostředku; nebo alespoň na 17 679 141 eur na základě pouze prvního důvodu, na 13 305 478 eur na základě pouze druhého důvodu, na 19 099 565 eur na základě pouze třetího důvodu, na 8 228 824 eur na základě prvního a druhého důvodu, na 12 627 958 eur na základě prvního a třetího důvodu nebo na 9 503 913 eur na základě druhého a třetího důvodu; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky tři důvody kasačního opravného prostředku.

                  1)

                  Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, protože zaprvé jeho odůvodnění je nesoudržné a nejasné, pokud jde o právní kritérium použitelné pro přiznání částečné ochrany, a zadruhé protože při uplatnění právního kritéria byly zjevně zkresleny důkazy a porušena pravidla týkající se důkazního břemene.

                  2)

                  Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, protože nesprávně vykládá a uplatňuje pravidla týkající se částečné ochrany podle bodu 26 třetího odstavce oznámení o spolupráci z roku 2006.

                  3)

                  Napadený rozsudek je stižen nesprávným právním posouzením, pokud jde o použití oddílu III oznámení o spolupráci z roku 2006, v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl, že podnik, který má jako druhý poskytnout důkaz o významné přidané hodnotě, nemůže nahradit první podnik, který takový důkaz poskytl, ale nesplňuje podmínky pro přiznání snížení pokuty.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 8. února 2017 (C(2017) 900 final) v řízení podle článku 101 SFEU (Věc AT.40018 — Recyklace automobilových baterií).


title: Věc T-456/19: Žaloba podaná dne 4. července 2019 — ITV v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/12

      Žaloba podaná dne 4. července 2019 — ITV v. Komise
      (Věc T-456/19)
      (2019/C 312/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ITV plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Lesar, Solicitor, a K. Beal, QC)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2019) 2526 final ze dne 2. dubna 2019 o státní podpoře SA.44896, kterou poskytlo Spojené království v souvislosti s daňovým osvobozením příjmů z financování v rámci skupiny („Group Financing Exemption“) týkajícím se ovládaných zahraničních společností;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při výběru referenčního rámce pro hodnocení daňového režimu. Komise měla považovat za referenční rámec britský režim daně z příjmů právnických osob, a nejen pouze režim ovládaných zahraničních společností („Controlled Foreign Company“, CFC).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zvolila nesprávný přístup při analýze režimu CFC. Komise měla v bodech 124 až 126 odůvodnění napadeného rozhodnutí nesprávně za to, že ustanovení kapitoly 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] představují odchylku od všeobecného zdanění podle kapitoly 5 tohoto zákona.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodech 127 až 151 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že kritérium selektivity bylo naplněno tím, že bylo rozdílně zacházeno s podniky ve skutkově a právně srovnatelné situaci.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že 75 % osvobození podle článku 371ID Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010] je odůvodněno povahou a celkovou strukturou daňového systému.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že uložení daňového zatížení CFC, které splňují podmínky pro osvobození obsažené v kapitole 9 části 9 A britského Taxation (International and Other Provisions) Act 2010 [zákon o dani (mezinárodní a jiná ustanovení) z roku 2010], jako kategorii by bylo v rozporu se svobodou usazování, kterou má žalobkyně podle článku 49 SFEU.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z toho, že v souvislosti se 75 % osvobozením a otázkou pevně stanoveného poměru došlo ke zjevně nesprávnému posouzení.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí Komise není v souladu s obecnými zásadami zákazu diskriminace a rovnosti, které platí v rámci unijního práva.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když obdobně použila ustanovení směrnice Rady (EU) 2016/1164 (1), která se neuplatní ratione temporis, nebo z nich nepřiměřeně vycházela.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při uplatňování čl. 107 odst. 1 SFEU, když v bodě 176 odůvodnění napadeného rozhodnutí konstatovala, že existuje kategorie příjemců (zahrnující i žalobkyni) a že žalobkyně získala podporu, která má být podle čl. 2 odst. 1 napadeného rozhodnutí navrácena.

         (1)  Směrnice Rady (EU) 2016/1164 ze dne 12. července 2016, kterou se stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu (Úř. věst. 2016, L 193, s. 1).