title: Věc C-73/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovensko) dne 10. února 2016 – Peter Puškár a další účastníci řízení

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou podal Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovensko) dne 10. února 2016 – Peter Puškár a další účastníci řízení
   (Věc C-73/16)
   (2016/C 165/07)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Peter Puškár

      Další účastníci řízení: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky, Kriminálny úrad finančnej správy

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, podle kterého každý, jehož právo, tj. i právo na soukromí v souvislosti se zpracováním osobních údajů zakotvené v čl. 1 odst. 1 a následujících ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/EHS (1) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, bylo porušeno, má za podmínek stanovených tímto článkem právo na účinné prostředky nápravy před soudem, takovému ustanovení vnitrostátního práva, které použití účinných prostředků nápravy před soudem, tj. žaloby ve správním soudnictví, podmiňuje tím, že navrhovatel musí na ochranu svých práv a svobod před jejím podáním vyčerpat prostředky, jejichž použití umožňuje takový zvláštní předpis, jako je vnitrostátní zákon o stížnostech?

               2)

               Je možné právo na respektování soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace, které je zakotveno v článku 7, a právo na ochranu osobních údajů, které je zakotveno v článku 8 Listiny základních práv Evropské unie, v případě tvrzeného porušení práva na ochranu osobních údajů provedeného pro podmínky Evropské unie především uvedenou směrnicí 95/46/EHS, tj. zejména

                           —

                           povinnosti členských států chránit právo na soukromí osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů (čl. 2 odst. 1) [čl. 1. odst. 1] a

                           —

                           oprávnění členských států zpracovávat osobní údaje, je-li toto zpracování nezbytné pro vykonání úkolu ve veřejném zájmu [čl. 7 písm. e)] nebo je toto zpracování nezbytné pro účely legitimních zájmů, které plní správce nebo třetí osoba anebo osoby, kterým jsou údaje sdělovány,

                           —

                           a to i s přihlédnutím k výjimečným oprávněním členského státu [čl. 13 odst. 1 písm. e) a f)], pokud toto omezení představuje opatření nezbytné pro zajištění významného hospodářského nebo finančního zájmu členského státu nebo Evropské unie včetně měnové, rozpočtové a daňové oblasti,

                     vykládat tak, že neumožňuje členskému státu bez souhlasu dotčené osoby vytvářet seznamy osobních údajů pro účely správy daní, tj. že získání osobních údajů do dispoziční sféry orgánu veřejné moci za účelem potlačování daňových podvodů je nebezpečné samo o sobě?

               3)

               Je možné označit seznam finančního orgánu členského státu, který obsahuje osobní údaje žalobce [navrhovatele] a jehož dostupnost byla zabezpečovaná příslušnými technickými a organizačními opatřeními na ochranu osobních údajů před neoprávněným sdělováním nebo přístupem ve smyslu čl. 17 odst. 1 uvedené směrnice 95/46/EHS v důsledku toho, že byl žalobcem získaný bez legálního souhlasu dotčeného finančního orgánu členského státu, za nezákonný důkazní prostředek, jehož předložení musí vnitrostátní soud odmítnout v souladu s požadavkem unijního práva na spravedlivý proces uvedeným v čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie?

               4)

               Je v souladu s uvedeným právem na účinné prostředky nápravy a na spravedlivý proces (zejména již uvedený článek 47 Listiny základních práv Evropské unie) takový postup vnitrostátního soudu, že v případě existence judikatury Evropského soudu pro lidská práva v projednávané věci, která se liší od odpovědi získané od Soudního dvora Evropské unie, vnitrostátní soud v souladu se zásadou loajality podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie upřednostní právní názor Soudního dvora Evropské unie?

      (1)  Úř. věst. ES L 281, s. 31.


title: Věc C-312/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kyperská republika) dne 5. srpna 2009 — Giorgos Michalias v. Christina A. Ioannou-Michalia

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Anotato Dikastirio Kyprou (Kyperská republika) dne 5. srpna 2009 — Giorgos Michalias v. Christina A. Ioannou-Michalia
   (Věc C-312/09)
   2009/C 244/04
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Giorgos Michalias

      Odpůrkyně: Christina A. Ioannou-Michalia

      Předběžné otázky

   Mají být čl. 2 odst. 1 a články 42 a 46 nařízení (ES) č. 1347/2000 řádně vykládány a uplatňovány v tom smyslu, že soudy členského státu Evropské unie (v tomto případě Kypru) jsou příslušné k tomu, aby rozhodovaly

               a)

               ve věci rozvodu, který navrhl jeden z manželů u soudu státu X (v tomto případě Kypru) v dubnu 2003, tedy poté, co nařízení vstoupilo v platnost dne 1. března 2001, ale předtím, než se stát X (v tomto případě Kypr) stal dne 1. května 2004 členem Evropské unie, a

               b)

               ve věci rozvodu, který navrhl jeden z manželů po 1. květnu 2004 u soudu jiného státu (v tomto případě Spojeného království), který byl členským státem po celé rozhodné období,
               přičemž oba manželé měli po celé rozhodné období trvalé bydliště ve státě Y (v tomto případě ve Spojeném království)
               a oba manželé byli po celé rozhodné období státními příslušníky státu X (v tomto případě Kypru)?


title: Věc C-160/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2010 — Peter Köhler v. Land Hessen

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2010 — Peter Köhler v. Land Hessen
      (Věc C-160/10)
      (2010/C 161/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Peter Köhler

         Žalovaný: Land Hessen

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je základem ustanovení Hessisches Beamtengesetz, která pro státní zaměstnance stanoví závazný věk pro odchod do důchodu, cíl obecného zájmu podle kritérií práva Unie?
                  V této souvislosti vyvstávají zejména následující konkrétní otázky:

                              Jaké konkrétní požadavky musí z hlediska práva Unie splňovat takový cíl sloužící obecnému zájmu? Jaké další otázky za účelem prokázání skutkových okolností by měl předkládající soud ještě zkoumat?

                              Představuje zájem na úspoře rozpočtových prostředků a výdajů na zaměstnance, v tomto případě v podobě zákazu přijímat nové pracovníky a z toho vyplývajícího snížení nákladů na zaměstnance, legitimní cíl ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES ?

                              Může být cíl zaměstnavatele spočívající v určité stabilitě plánování definitivního odchodu státních zaměstnanců považován za legitimní cíl obecného zájmu, a to i v případě, kdy každý zaměstnavatel může v oblasti působnosti Hessisches Beamtengesetz nebo Beamtenstatusgesetz vytvářet a uskutečňovat vlastní plánování v oblasti lidských zdrojů?

                              Může zájem na „příznivém věkovém rozložení“ a na „příznivé věkové skladbě“ představovat cíl obecného zájmu, i když neexistují obecné normy nebo zákonná úprava správného věkového rozložení a věkové skladby?

                              Může být zájem na vytváření příležitostí pro povýšení stávajících, již přijatých státních zaměstnanců považován za legitimní cíl obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES?

                              Sleduje stanovení věkové hranice za účelem zabránění jednotlivým sporům se staršími zaměstnanci ohledně jejich schopnosti pokračovat ve službě legitimní cíl obecného zájmu?

                              Je předpokladem cíle obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES, že jednotliví zaměstnavatelé mají společnou koncepci politiky trhu práce v oblasti závislé činnosti, a pokud ano, jaký je stupeň její jednotnosti a závaznosti?

                              Mohou jednotliví zaměstnavatelé skupiny zaměstnanců, v tomto případě omezené na státní zaměstnance, na které se vztahuje Hessisches Beamtengesetz, prostřednictvím takového omezení věkové hranice vůbec sledovat cíl obecného zájmu?

                              Za jakých podmínek může být za cíl obecného zájmu ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES považován cíl, který mohou někteří zaměstnavatelé sledovat, který však není závazně stanovený, aby se na místa uvolněná odchodem do důchodu přijímali noví pracovníci nebo se případně obsazovala povýšením stávajících zaměstnanců? Musí v případě obecného tvrzení, že právní úprava sleduje cíl obecného zájmu, existovat také statistické údaje nebo jiné údaje svědčící o dostatečné závažnosti a faktickém uskutečnění tohoto cíle?

                  2)

                  Jaké konkrétní požadavky mají být stanoveny na přiměřenost a vhodnost věkové hranice ve smyslu ustanovení Hessisches Beamtensgesetz?
                  Je třeba provádět bližší šetření za účelem stanovení — předpokládaného — počtu státních zaměstnanců, kteří po překroční věkové hranice dobrovolně zůstanou ve službě v poměru k počtu těch státních zaměstnanců, kteří při dosažení věkové hranice chtějí pobírat nesnížený důchod, a proto chtějí v každém případě odejít do důchodu? Nebylo by vhodnější, aby před povinným odchodem do důchodu byla dávána přednost dobrovolnému odchodu, jestliže právní předpisy stanovící snížení důchodu v případě vzniku nároku před dosažením důchodového věku zajišťují, že by se tak zamezilo nepřiměřeným výdajům z důchodového rozpočtu a s tím souvisejícím nákladům na zaměstnance (dobrovolnost před povinností jako přiměřenější a ve výsledku neméně vhodná právní úprava)?
                  Může být považováno za přiměřené a nezbytné stanovit nevyvratitelnou domněnku, že státní úředník po dosažení určitého pokročilého věku, jako v projednávané věci dosažení 65 let, není obecně schopen služby, a tudíž automaticky ukončit jeho služební poměr?
                  Je přiměřené, aby případné pokračování ve služebním poměru, v každém případě do dovršení 68. roku věku, bylo výlučně podmíněno zvláštními zájmy zaměstnavatele, aniž by však tyto zájmy vyžadovaly ukončení služebního poměru bez právní možnosti opětovného povolání do služebního poměru?
                  Vede právní úprava věkové hranice, na základě které dochází k nucenému ukončení zaměstnaní, místo toho, aby se omezila na, podle čl. 6 odst. 2 směrnice 2000/78/ES přípustné, stanovení podmínek vzniku nároku na nesnížený důchod, k nepřiměřené devalvaci zájmů starších osob ve vztahu k nijak podstatně důležitějším zájmům mladších osob?
                  Pokud je cíl usnadnit přijímání nových pracovníků nebo povyšování považován za legitimní, vyvstává otázka, jaké další faktické požadavky je třeba stanovit, aby bylo prokázáno, do jaké míry konkrétní zaměstnavatelé, kteří pro sebe nárokují věkovou hranici, nebo všichni zaměstnavatelé, na které se vztahuje právní úprava, využili příslušných možností, které se nabízejí na obecném trhu práce i mimo tento trh?
                  Je vzhledem k dnes již zřejmým, demografickým vývojem způsobeným mezerám na trhu práce, na kterém okamžitě vyvstává poptávka po kvalifikované pracovní síle všeho druhu, tedy i ve veřejné službě na spolkové úrovni i na úrovni jednotlivých zemí, přiměřené a nezbytné nutit v současné době služby schopné státní zaměstnance, kteří chtějí pokračovat ve službě, aby ukončili svůj služební poměr, ačkoliv vzápětí vyvstane značná poptávka po zaměstnancích, kterou pracovní trh stěží pokryje? Jsou v tomto ohledu nezbytné údaje o trhu práce v jednotlivých odvětvích, které případně bude nutné později zjistit?

                  3)

                  Jaké požadavky mají být stanoveny na soudržnost hesenských a případně také spolkových právních předpisů stanovících věkovou hranici?
                  Lze mít za to, že § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz a § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz si vzájemně neodporují, pokud možnost pokračovat v zaměstnání po překroční věkové hranice závisí pouze na zájmu zaměstnavatele?
                  Má být § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz v souladu se směrnicí případně vykládán v tom smyslu, že za účelem zabránění nespravedlivé diskriminaci na základě věku musí být v zaměstnaní pokračováno vždy, když tomu nebrání služební důvody? Jaké požadavky by případně měly být stanoveny na existenci takových důvodů? Je v tomto směru třeba vycházet z toho, že služební zájmy vyžadují pokračování v zaměstnání již tehdy, kdy by jinak mohlo dojít k neodůvodnitelné diskriminaci na základě věku?
                  Jak by bylo možné takovýto výklad § 50 odst. 3 Hessisches Beamtengesetz využít k pokračování nebo obnovení služebního poměru žalobce i přesto, že mezitím byl jeho služební poměr ukončen? Bylo by v tomto případě třeba vyloučit použití § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz alespoň do 68. roku věku ?
                  Je přiměřené a nezbytné, aby byl na jedné straně dobrovolný odchod do důchodu po dosažení věku 60 nebo 63 let ztěžován prostřednictvím trvalého snížení důchodu, a na druhé straně další dobrovolné pokračování v zaměstnání po dosažení věku 65 let bylo možné pouze v tom případě, kdy zaměstnavatel výjimečně má zvláštní zájem na pokračování v zaměstnání?
                  Není přiměřenost a nezbytnost stanovení věkové hranice v § 50 odst. 1 Hessisches Beamtengesetz vyloučena v důsledku výhodnější právní úpravy jednak částečného pracovního úvazku důchodců a dále zaměstnávání státních zaměstnanců na dobu určitou?
                  Jaký význam pro soudržnost je přiznáván různým předpisům služebního práva, pracovního práva a práva sociálního zabezpečení, které na jedné straně vyžadují trvalé zvyšování věku, po jehož dosažení by mohl být pobírán nesnížený důchod nebo důchodové dávky, a na straně druhé zakazují výpověď pracovního poměru z důvodu dosažení obecného důchodového věku, a na druhé straně s dosažením téhož věku spojují povinné ukončení pracovního poměru?
                  Má z hlediska soudržnosti význam, že postupné zvyšování věku odchodu do důchodu v sociálním zabezpečení a ve služebních řádech na spolkové úrovni a v některých spolkových zemích slouží především zájmu zaměstnanců, aby se na ně co možná nejpozději vztahovaly přísnější podmínky pro vznik nároku na nesnížený starobní důchod? Jsou tyto otázky irelevantní, neboť ve vztahu ke státním zaměstnancům spadajícím do oblasti působnosti Hessisches Beamtengesetz ještě nedošlo ke zvýšení věku odchodu do důchodu, i když toto zvýšení bude brzy účinné pro zaměstnance v pracovním poměru?


title: Věc C-305/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Satu Mare (Rumunsko) dne 25. července 2014 – – Sergiu Lucian Băbășan v./Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Satu Mare (Rumunsko) dne 25. července 2014 – – Sergiu Lucian Băbășan v./Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare
   (Věc C-305/14)
   2014/C 329/02
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Satu Mare

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sergiu Lucian Băbășan

      Žalovaný: Inspectoratul Județean de Poliție Satu Mare

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou ustanovení čl. 6 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s čl. 11 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie přímo použitelná také na území Rumunska, pokud jde o občany Unie, nebo nikoliv?

               2)

               Musí být ustanovení čl. 6 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s čl. 11 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že umožňují uložit občanům Unie povinnost podrobit se ustanovením vnitrostátního práva členských států, jako jsou kogentní normy rumunského zákona č. 60/1991, stanovené v jeho čl. 12 odst. 1 ve spojení se sankcemi stanovenými v čl. 26 odst. 1 písm. a) tohoto zákona, které se týkají organizování a konání veřejných shromáždění?


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2005 ve věci T-193/03, Giuseppe Piro proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na neplatnost — Posudek — Odůvodnění — Žaloba na náhradu škody — Nemajetková újma)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/17

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. května 2005
   ve věci T-193/03, Giuseppe Piro proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na neplatnost - Posudek - Odůvodnění - Žaloba na náhradu škody - Nemajetková újma)
   (2005/C 171/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-193/03, Giuseppe Piro, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Wezembeek Oppem (Belgie), zastoupený S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem, E. Marchalem a X. Martinem Membielou, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: C. Berardis-Kayser a H. Tserepa-Lacombe, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh za zrušení rozhodnutí Komise, kterým se s konečnou platností přijímá posudek žalobce za období 1999/2001 a jednak žaloba na náhradu škody, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, soudkyně, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 10. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Komisi se ukládá zaplatit žalobci jedno euro jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů vynaložených žalobcem. Žalobce ponese polovinu vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003


title: Věc T-440/17: Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Arca Capital Bohemia v. Komise

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/25

         Žaloba podaná dne 4. července 2017 – Arca Capital Bohemia v. Komise
   (Věc T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arca Capital Bohemia a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Nedelka, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise COMP/D3/PB/2017/026659 ze dne 15. března 2017, jímž byl odmítnut přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 ve věci COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. a GE Capital Bank a.s;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C(2017) 3130 final ze dne 4. května 2017, jímž bylo potvrzeno rozhodnutí č. COMP/D3/PB/2017/026659 ze dne 15. března 2017;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že výjimky podle čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 byly uplatněny nesprávně.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že žalovaná nesprávně uplatnila příslušnou judikaturu, která se podle jejího názoru nevztahuje na případy, kdy byl administrativní spis uzavřen. U případů státní podpory také existuje velmi silný veřejný zájem na tom, aby bylo získáno co největší množství informací za účelem kontroly státních orgánů, a pro argumenty týkající se obchodních zájmů by měly platit jiné podmínky než pro argumenty týkající se fúzí či kartelových dohod.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že na zpřístupnění existuje převažující veřejný zájem.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně překládá argumenty týkající se důvodů pro privatizaci dotčené banky a stability českého bankovního sektoru.


title: Věc T-118/08: Žaloba podaná dne 13. března 2008 – Actega Terra v. OHIM (TERRAEFFEKT matt & gloss)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/42

         Žaloba podaná dne 13. března 2008 – Actega Terra v. OHIM (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Věc T-118/08)
   (2008/C 107/71)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Actega Terra GmbH (Lehrte, Německo) (zástupkyně: A. Andorfer-Erhard, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. ledna 2008, čj. R 1467/2007-1;

               —

               určit, že čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 neodporuje zápisu přihlašované ochranné známky Společenství č. 5 454 517, TERRAEFFEKT matt & gloss, pro výrobky zařazené do třídy 2 „laky, zejména pro grafický průmysl; všechny uvedené výrobky nelze využít v oblasti stavebnictví“;

               —

               podpůrně, omezit seznam výrobků přihlášky ochranné známky Společenství č. 5 454 517 následovně:

         „Třída 2: Lak, jehož vlastností je vytvořit po nanesení na podklad matný nebo lesklý povrch v závislosti na podkladu, zejména pro grafický průmysl; všechny uvedené výrobky nelze využít v oblasti stavebnictví“,
   a určit, že v tomto rozsahu neodporuje čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 možnosti zapsat přihlašovanou ochrannou známku;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TERRAEFFEKT matt & gloss“ pro výrobky zařazené do třídy 2 (přihláška č. 5 454 517).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka vykazuje požadovanou rozlišovací způsobilost a nemá výlučně popisný charakter.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-103/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Doyle v. Europol ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neobnovení smlouvy — Nepřiznání smlouvy na dobu neurčitou — Zrušení Soudem — Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/21

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013 — Doyle v. Europol
   (Věc F-103/12) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neobnovení smlouvy - Nepřiznání smlouvy na dobu neurčitou - Zrušení Soudem - Plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu)
   2013/C 377/48
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Nizozemsko) (zástupci: W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Europolu, které bylo přijato ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2010 ve věci Doyle v. Europol, F-37/09 a kterým Europol přiznal žalobkyni paušální částku jako náhradu škody způsobené rozhodnutím, jež bylo uvedeným rozsudkem zrušeno

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2011, kterým Evropský policejní úřad přiznal Margaret Doyle částku 3 000 eur v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu ze dne 29. června 2010, Doyle v. Europol (F 37/09), se zrušuje.

               2)

               Evropský policejní úřad ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Margaret Doyle.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 70.


title: Věc C-18/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Město Žamberk v. Finanční ředitelství v Hradci Králové, nyní Odvolací finanční ředitelství ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 132 odst. 1 písm. m) — Osvobození od daně — Poskytování služeb úzce souvisejících s provozováním sportu nebo tělesnou výchovou — Neorganizované a nesoustavné provozování sportovních aktivit — Městské koupaliště“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/18

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Město Žamberk v. Finanční ředitelství v Hradci Králové, nyní Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-18/12) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odst. 1 písm. m) - Osvobození od daně - Poskytování služeb úzce souvisejících s provozováním sportu nebo tělesnou výchovou - Neorganizované a nesoustavné provozování sportovních aktivit - Městské koupaliště)
   2013/C 114/25
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Město Žamberk

      Žalovaný: Finanční ředitelství v Hradci Králové, nyní Odvolací finanční ředitelství

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud — Výklad čl. 132 odst. 1 písm. m) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození od daně — Poskytování služeb úzce souvisejících s provozováním sportu nebo tělesnou výchovou — Hypotetické a nepravidelné provozování rekreačních sportovních aktivit v areálu koupaliště (akvaparku), které je spravováno městem a ve kterém jsou k dispozici zařízení pro tyto aktivity

      Výrok

               1)

               Článek 132 odst. 1 písm. m) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že neorganizované a nesoustavné sportovní aktivity, jejichž cílem není účast ve sportovních soutěžích, lze považovat za provozování sportu ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 132 odst. 1 písm. m) směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že zpřístupnění areálu koupaliště, který nabízí návštěvníkům nejen zařízení umožňující provozování sportovních aktivit, ale i jiné druhy zábavy či odpočinku, může představovat poskytování služeb úzce souvisejících s provozováním sportu. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda ve světle výkladových prvků poskytnutých Soudním dvorem Evropské unie v tomto rozsudku a s ohledem na konkrétní okolnosti věci v původním řízení tomu tak v daném případě je.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-73/03: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (Statní podpory — Daňové výhody při převodu zemědělských hospodářství — Zvýhodnění půjček a záruk ve prospěch zemědělců)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-73/03: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Statní podpory - Daňové výhody při převodu zemědělských hospodářství - Zvýhodnění půjček a záruk ve prospěch zemědělců)
   (2005/C 6/19)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-73/03, jejíž předmětem je žaloba na neplatnost na základě čl. 230 ES prvního pododstavce ES, podaná dne 19. února 2003, Španělské království, (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. L. Buendía Sierra), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc C-53/13 a C-80/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě, Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) v. Odvolací finanční ředitelství „Volný pohyb služeb — Agentura práce — Dočasné přidělení pracovníků agenturou se sídlem v jiném členském státě — Omezení — Podnik využívající pracovní síly — Srážka daně z příjmů těchto pracovníků — Povinnost — Odvod do státního rozpočtu — Povinnost — Případ pracovníků dočasně přidělených tuzemskou agenturou — Neexistence takovýchto povinností“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského soudu v Ostravě, Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) v. Odvolací finanční ředitelství
   (Věc C-53/13 a C-80/13) (1)

   („Volný pohyb služeb - Agentura práce - Dočasné přidělení pracovníků agenturou se sídlem v jiném členském státě - Omezení - Podnik využívající pracovní síly - Srážka daně z příjmů těchto pracovníků - Povinnost - Odvod do státního rozpočtu - Povinnost - Případ pracovníků dočasně přidělených tuzemskou agenturou - Neexistence takovýchto povinností“)
   2014/C 282/13
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Krajský soud v Ostravě, Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13), ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)

      Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství

      Výrok

   Článek 56 SFEU brání takové právní úpravě, jaká je dotčena v původních řízeních, podle níž jsou společnosti se sídlem v prvním členském státě, které využívají pracovníky zaměstnané a dočasně přidělené agenturami práce se sídlem v druhém členském státě, které však v prvním státě vyvíjejí svou činnost prostřednictvím pobočky, povinny srážet zálohu na daň z příjmů uvedených pracovníků a odvádět ji do rozpočtu prvního státu, kdežto společnosti se sídlem v prvním státě, které využívají služeb agentur práce se sídlem v tomtéž státě, takovou povinnost nemají.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18. 5. 2013.

      Úř. věst. C 147, 25. 5. 2013.


title: Věc T-208/08: Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Gosselin Word Wide Moving v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/45

         Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Gosselin Word Wide Moving v. Komise
   (Věc T-208/08)
   (2008/C 223/78)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gosselin Word Wide Moving NV (Deurne, Belgie) (zástupci: F. Wijckmans, advokát, S. De Keer, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008, oznámené žalobkyni dne 25. března 2008, v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.543 – Mezinárodní stěhovací služby), v rozsahu týkajícím se žalobkyně;

               —

               podpůrně zrušit článek 1 uvedeného rozhodnutí v rozsahu týkajícím se žalobkyně a v rozsahu, ve kterém konstatuje dlouhodobé protiprávní jednání žalobkyně v období od 31. ledna 1992 do 18. září 2002, a snížit pokutu uloženou v článku 2 v rozsahu týkajícím se žalobkyně, vzhledem k délce trvání uvedeného protiprávního jednání;

               —

               podpůrně zrušit článek 2 písm. e) rozhodnutí v rozsahu týkajícím se žalobkyně, uložit Komisi náhradu nákladů řízení z důvodů uvedených ve druhém a/nebo třetím žalobním důvodu a odpovídajícím způsobem snížit v článku 2 uloženou pokutu v rozsahu týkajícím se žalobkyně;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí je v rozporu s článkem 81 ES. V jeho první části tvrdí, že Komise neprokázala, že v jednání, které bylo žalobkyni vytýkáno, bylo možné spatřovat významné omezení hospodářské soutěže ve smyslu článku 81 ES. Ve druhé části tvrdí, že Komise neprokázala, že dohoda, jejíž stranou žalobkyně byla, by mohla významně ovlivnit obchod mezi členskými státy.
   Ve druhé části podpůrně tvrdí, že rozhodnutí je v rozporu s článkem 23 nařízení č. 1/2003 (1), s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62 (2) a s pokyny pro výpočet pokut (3). Tyto předpisy byly porušeny při určení závažnosti protiprávního jednání, při stanovení délky trvání protiprávního jednání a při určení hodnoty prodejů zohledněných při stanovení základní částky pokuty, a konečně, že při stanovení výše pokuty nebyly vzaty v úvahu polehčující okolnosti na straně žalobkyně.
   Podpůrně je ve třetím žalobním důvodu uvedeno, že byla porušena zásada rovného zacházení, zejména při určení závažnosti protiprávního jednání a při stanovení hodnoty prodejů zohledněných při stanovení výše pokuty.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Rady č. 17: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 1962, bod 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).

      (3)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (ES) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc T-339/10: Žaloba podaná dne 9. srpna 2010 — Cosepuri v. EFSA

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/47

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2010 — Cosepuri v. EFSA
      (Věc T-339/10)
      ()
      (2010/C 288/90)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Bologna, Itálie) (zástupce: F. Fiorenza, advokát)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit nabídkové řízení v části, v níž stanoví, že k vyhodnocení cenových nabídek dojde na neveřejném zasedání;

                  —

                  zrušit rozhodnutí o udělení zakázky společnosti ANME a jakýkoliv z toho vyplývající akt;

                  —

                  uložit EFSA náhradu škody ve prospěch Cosepuri;

                  —

                  uložit EFSA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Vyhlášením zakázky dne 1. března 2010, zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství dne 13. března 2010, zahájil Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) otevřené nabídkové řízení na zadání zakázky na službu kyvadlové dopravy v Itálii a v Evropě na dobu 48 měsíců v odhadované hodnotě 4 000 000 eur, v němž stanovil jako kritérium pro zadání zakázky ekonomicky nejvýhodnější nabídku ve smyslu kritérií uvedených v zadávací dokumentaci (dokument B). Žalující společnost předložila vlastní nabídku, avšak dotčená zakázka byla zadána jinému podniku.
      Projednávanou žalobou žalobkyně toto rozhodnutí zpochybňuje.
      Prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení článku 89 nařízení (ES) č. 1605/2002 (1) a porušení zásady řádné správy, transparentnosti, povinnosti zveřejnění a práva na přístup z důvodu, že otevírání technických nabídek a přidělování bodů cenové nabídce nebyly veřejné. V tomto ohledu je tvrzeno, že nabízená cena nemůže být považována za důvěrnou informaci.
      Druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení článku 100 nařízení (ES) č. 1605/2002, porušení nařízení (ES) č. 1049/2001 (2), porušení povinnosti odůvodnit rozhodnutí, transparentnosti a práva na přístup k dokumentům, neboť po zadání zakázky byl přístup k dokumentům omezen s uvedením, že informace jako je cenová nabídka a veřejné dokumenty jako jsou řidičské průkazy mají důvěrnou povahu.V tomto ohledu je tvrzeno, že neuvedení ceny nabídnuté úspěšným uchazečem znamená, že dokumenty nebyly odůvodněny.
      Třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení článku 100 nařízení Rady (ES) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, porušení zadávací dokumentace a zjevně nesprávné odůvodnění z důvodu pochybení, kterých se dopustila zadávací komise při vyhodnocování cenových nabídek.

         (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-33/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Řecko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Olivový olej, bavlna, sušené hrozny a citrusové plody — Nedodržení lhůt splatnosti — Lhůta 24 měsíců — Vyhodnocení výdajů, které mají být vyloučeny — Klíčové kontroly — Zásada proporcionality — Zásada ne bis in idem — Extrapolace zjištění nedostatků )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Řecko v. Komise
   (Věc T-33/07) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Olivový olej, bavlna, sušené hrozny a citrusové plody - Nedodržení lhůt splatnosti - Lhůta 24 měsíců - Vyhodnocení výdajů, které mají být vyloučeny - Klíčové kontroly - Zásada proporcionality - Zásada ne bis in idem - Extrapolace zjištění nedostatků“)
   2009/C 180/81
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a G. Kanellopoulos, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, F. Jimeno Fernández, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/932/ES ze dne 14. prosince 2006, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 355, s. 96), v rozsahu, v němž se týká některých výdajů vynaložených Řeckou republikou v odvětví olivového oleje, bavlny, sušených hroznů, citrusových plodů a finanční kontroly

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-484/07: Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2012 — Rumunsko v. Komise

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. července 2012 — Rumunsko v. Komise
   (Věc T-484/07) (1)

   2012/C 258/49
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-127/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Nürnberg (Německo) dne 6. dubna 2009 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH v. Simex Trading AG

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Nürnberg (Německo) dne 6. dubna 2009 — Coty Prestige Lancaster Group GmbH v. Simex Trading AG
   (Věc C-127/09)
   2009/C 141/55
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Coty Prestige Lancaster Group GmbH

      Žalovaná: Simex Trading AG

      Předběžná otázka

   Jedná se o uvedení na trh ve smyslu čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) a článku 7 směrnice 89/104/EHS (2), pokud jsou tzv. parfémové testery přenechávány, aniž by docházelo k převodu vlastnictví, smluvně vázaným zprostředkovatelům prodeje pod podmínkou zákazu prodeje za tím účelem, aby tito zprostředkovatelé mohli svým potenciálním zákazníkům umožnit spotřebovat obsah zboží na zkoušku, přičemž toto zboží je označeno jako neprodejné, výrobce/majitel ochranné známky může na základě smlouvy zboží kdykoli stáhnout a obal zboží se svým jednodušším provedením zřetelně liší od obalu zboží, které výrobce/majitel běžně uvádí do oběhu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 11 ze dne 14. ledna 1994, s. 1-36.

      (2)  První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách; Úř.věst.L 40 ze dne 11. února 1989, s. 1-7.


title: Věc C-81/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. prosince 2011 — France Télécom v. Evropská komise, Francouzská republika ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Režim daně z podnikání uložené společnosti France Télécom — Pojem „podpora“ — Legitimní očekávání — Promlčecí lhůta — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada právní jistoty“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. prosince 2011 — France Télécom v. Evropská komise, Francouzská republika
   (Věc C-81/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režim daně z podnikání uložené společnosti France Télécom - Pojem „podpora“ - Legitimní očekávání - Promlčecí lhůta - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada právní jistoty)
   2012/C 32/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: France Télécom (zástupci: S. Hautbourg, L. Olza Moreno a L. Godfroid, avocat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a D. Grespan, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudkům Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 30. listopadu 2009, France a France Télécom v. Komise (T-427/04 a T-17/05), kterým byly zamítnuty žaloby podané Francouzskou republikou a účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek, jejichž předmětem bylo zrušení rozhodnutí Komise 2005/709/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře poskytnuté Francií (Úř. věst. 2005, L 269, s. 30) — Nedodržení smyslu pojmů „státní podpora“ a „výhoda“ u režimu daně z podnikání uložené společnosti France Télécom v letech 1994 až 2002 — Porušení zásady ochrany legitimního očekávání — Promlčecí lhůta u režimu podpor — Povinnost uvést odůvodnění a porušení zásady právní jistoty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti France Télécom SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-324/09: Žaloba podaná dne 18. srpna 2009 — J & F Participações v. OHIM — Fribo Foods (Friboi)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/29

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2009 — J & F Participações v. OHIM — Fribo Foods (Friboi)
   (Věc T-324/09)
   2009/C 256/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & F Participações SA (Sorocaba, Brazílie) (zástupce: A. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fribo Foods Ltd (Wrexham, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. dubna 2009 ve věci R 824/2008-1 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Friboi“, pro výrobky zařazené do třídy 29

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Spojeného království „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis obrazové ochranné známky Spojeného království „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis německé slovní ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis německé obrazové ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis francouzské slovní ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis francouzské obrazové ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis italské slovní ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29; zápis italské obrazové ochranné známky „FRIBO“ pro zboží ve třídě 29.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami; porušení čl. 42 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát pochybil, když přihlédl k důkazu předloženému další účastnicí řízení před odvolacím senátem coby k důkazu o užívání, ačkoli tento nesplňoval požadavky uvedeného právního ustanovení a neprokazoval místo, čas, rozsah a povahu užití.


title: Věc T-381/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – IMG v. Komise „Ochrana finančních zájmů Unie — Přísnější audit a monitoring a výstraha ověřování v rámci systému včasného varování (EWS) — Rozhodnutí, kterým byla žalobkyni pozastavena možnost uzavírat s Komisí smlouvy o nepřímém řízení vzhledem k pochybnostem ohledně jejího postavení mezinárodní organizace — Žaloba na neplatnost — Akt, který nelze napadnout žalobou — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Částečná nepřípustnost — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Proporcionalita — Právní jistota — Legitimní očekávání — Žaloba na náhradu újmy“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – IMG v. Komise
   (Věc T-381/15) (1)

   („Ochrana finančních zájmů Unie - Přísnější audit a monitoring a výstraha ověřování v rámci systému včasného varování (EWS) - Rozhodnutí, kterým byla žalobkyni pozastavena možnost uzavírat s Komisí smlouvy o nepřímém řízení vzhledem k pochybnostem ohledně jejího postavení mezinárodní organizace - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Částečná nepřípustnost - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Proporcionalita - Právní jistota - Legitimní očekávání - Žaloba na náhradu újmy“)
   (2017/C 078/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Management Group (IMG) (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a S. Bartelt, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dopisu, ve kterém Komise nařídila provádění přísnějšího auditu a monitoringu a výstrahu ověřování a odepřela žalobkyni možnost uzavírat s Komisí smlouvy o nepřímém řízení, a dále návrh na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku přijetí opatření stanovených v uvedeném dopise.

      Výrok rozsudku

               1)

               O žalobě již není namístě rozhodovat v rozsahu, v němž International Management Group (IMG) požaduje zrušení registrace výstrahy ověřování v rámci systému včasného varování.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části odmítá jako nepřípustná nebo zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               IMG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. července 2005 ve věci T-9/04: Luigi Marcuccio proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Sociální zabezpečení — Nehoda — Článek 73 služebního řádu — Přípustnost — Odůvodnění)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/39

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 5. července 2005
   ve věci T-9/04: Luigi Marcuccio proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Sociální zabezpečení - Nehoda - Článek 73 služebního řádu - Přípustnost - Odůvodnění)
   (2005/C 217/86)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-9/04, Luigi Marcuccio proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž hlavním předmětem je žádost o zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá návrh podaný žalobcem dne 3. prosince 2002 za účelem obdržet uznání nehody na základě článku 73 služebního řádu úředníků Evropských Společenství, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, I. Labucka a V. Trstenjak, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 5. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise, kterým se zamítá návrh podaný žalobcem dne 3. prosince 2002 za účelem obdržet uznání nehody na základě článku 73 služebního řádu úředníků Evropských Společenství, se ruší.

               2)

               Návrhy směřující k tomu, aby Soud nařídil vyšetřování, se zamítají.

               3)

               Ve zbývající části je žaloba nepřípustná.

               4)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc T-260/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Vattenfall Europe Mining a další v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – Vattenfall Europe Mining a další v. Komise
   (Věc T-260/14) (1)

   (2015/C 155/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-247/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  19. září 2005  – Aseprofar a Edifa v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Napadnutelný akt — Nezahájení řízení o nesplnění povinnosti — Sdělení 2002/C 244/03 )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/24

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2005 – Aseprofar a Edifa v. Komise
   (Věc T-247/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Napadnutelný akt - Nezahájení řízení o nesplnění povinnosti - Sdělení 2002/C 244/03“)
   (2005/C 296/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar) a Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA (Edifa) (Madrid, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Valero Jordana, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004, kterým se odkládá stížnost P/2002/4609, a rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004, kterým se odkládá stížnost P/2003/5119 v rozsahu, v němž se týká článku 29 ES
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos a Española de desarrollo e impulso farmacéutico, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-835/16: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Louvers Belgium v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/53

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2016 – Louvers Belgium v. Komise
   (Věc T-835/16)
   (2017/C 030/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Louvers Belgium Company (Zaventem, Belgie) (zástupkyně: V. Lejeune, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. září 2016 o odmítnutí nabídky žalobkyně a zadání zakázky č. OIB.02/PO/2016/012/703 skupině RIDEAUPRESS ITLINE;

               —

               vyhověl návrhu žalobkyně na náhradu škodu; v důsledku toho uložil Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila hlavní částku ve výši 387 500 eur jakožto náhradu škody vzniklé v důsledku ztráty zakázky, navýšenou o úroky z prodlení a zákonné úroky vypočtené podle zákonné sazby za období až do okamžiku úhrady v plné výši;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, práv žalobkyně na řádnou správu a zásady transparentnosti, ke kterému došlo tím, že Komise žalobkyni i přes její opakované a naléhavé žádosti nesdělila technická specifika výrobků úspěšného uchazeče, ani výsledky analýzy nabídek a vzorků, které jí předložila.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásad transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči v okamžiku vypracování zadávací dokumentace i v okamžiku hodnocení nabídek uchazečů ze strany Komise. Žalobkyně žalované konkrétně vytýká, že:

                           —

                           zaprvé při vypracování zadávací dokumentace převzala technické vlastnosti i fotografie výrobků nabízených uchazečem v předchozím zadávacím řízení, jehož předmět byl podobný a které neodůvodněně zrušila, což vedlo ke vzniku nedůvodných překážek otevření trhu konkurenci;

                           —

                           zadruhé porušila základní pravidlo rovnosti mezi uchazeči tím, že stanovila velmi restriktivní a z technického hlediska neodůvodněné technické požadavky, které měly zjevně odpovídat výrobkům určitého hospodářského subjektu;

                           —

                           zatřetí objektivním a nezávislým způsobem nevyhodnotila nabídku, kterou žalobkyně předložila v rámci sporného zadávacího řízení, a neodůvodněně ji odmítla, jelikož výrobky žalobkyně plně odpovídaly minimálním požadavkům na technické vlastnosti výrobků uvedených v zadávací dokumentaci a odpovídaly tak stanoveným požadavkům.

         V rámci druhého žalobního důvodu se žalobkyně v této souvislosti domnívá, že nabídka, kterou předložila, po technické stránce odpovídala stanoveným požadavkům, a byla tedy v pořádku. Evropská komise ji měla vyhodnotit z finančního hlediska a poté by musela zakázku žalobkyni zadat, jelikož její cenová nabídka byla nejnižší.


title: Věc C-191/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúriou (Maďarsko) dne 23. dubna 2012 — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúriou (Maďarsko) dne 23. dubna 2012 — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-191/12)
   2012/C 243/02
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Lze podle práva Společenství kvalifikovat jako přenesení daně to, že osoba povinná k dani — s ohledem na zákaz odpočtu daně — obdržela podporu, kterou je financována daň z přidané hodnoty, nebo obdržela dodatečnou státní podporu jako náhradu neodpočitatelné daně z přidané hodnoty?

               2)

               V případě kladné odpovědi, je odpověď stejná, jestliže osoba povinná k dani neobdržela podporu od členského státu nebo daňového orgánu členského státu, ale podpora byla vyplacena — na základě smlouvy uzavřené s poskytovatelem podpory — z prostředků Unie na podpory a z centrálního rozpočtu členského státu?

               3)

               Lze mít za to, že byla splněna zásada vrácení založeného na daňové neutralitě a zásady efektivity, rovnocennosti a rovného zacházení, jakož i zákaz bezdůvodného obohacení v případě, kdy daňový orgán členského státu — na základě právní úpravy nároku na odpočet, která odporuje unijnímu právu — vyhoví žádosti o vrácení nebo o náhradu škody podané osobou povinnou k dani pouze ohledně části nebo podílu, které předtím nebyly financovány prostřednictvím podpory uvedené v prvních dvou otázkách?


title: Věc C-29/07: Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/25

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-29/07)
   (2007/C 56/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Condou-Durande)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/110/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 6. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 321, 6.12.2003, s. 26; Zvl. vyd. 19/06, s. 233.


title: Věc C-622/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 společností Koninklijke Philips Electronics NV proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-92/13: Koninklijke Philips Electronics NV v. Evropská komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 společností Koninklijke Philips Electronics NV proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-92/13: Koninklijke Philips Electronics NV v. Evropská komise
   (Věc C-622/15 P)
   (2016/C 027/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koninklijke Philips Electronics NV (zástupci: E. Pijnacker Hordijk, J. K. de Pree, S. Molin, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-92/13;

               —

               zcela nebo zčásti zrušil čl. 1 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. f), čl. 2 odst. 1 písm. c) a e), čl. 2 odst. 2 písm. c) a e) rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39437 – Katodové trubice pro obrazovky televizorů a počítačové monitory (dále jen „rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se týkají společnosti KPNV, případně snížil pokuty uložené společnosti KPNV v čl. 2 odst. 1 písm. c) a e) a v čl. 2 odst. 2 písm. c) a e) rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni i nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka následující hlavní důvody a argumenty:
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při aplikaci článku 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1), když rozhodl, že Komise byla oprávněna označit prodej katodových trubic skupinou LPD skupině Philips (a skupině LGE) za prodej v rámci skupiny a zahrnout hodnotu přímých prodejů v rámci EHP prostřednictvím zpracovaných výrobků (dále jen „DSTP“) do výpočtu pokuty uložené společnosti KPNV, pakliže šlo o navazující prodej počítačových monitorů a barevných televizorů dceřinými společnostmi společnosti KPNV s použitím katodových trubic dodaných skupinou LPD.
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení konstatováním, že Komise neporušila právo KPNV na obhajobu, když se rozhodla – i za okolností posuzované věci – nezačlenit skupinu LPD do správního řízení a vydat oznámení námitek vůči ní na základě toho, že KPNV má obecnou povinnost jednat s náležitou péčí ve smyslu uchovávání údajů ve svém účetnictví a ve svých databázích ohledně činností skupiny LPD, a to i v případě úpadku LPD.
   Tribunál se dopustil nesprávného posouzení, když zkreslil žalobní důvod KPNV ohledně způsobu posuzování DSTP, a nevypořádal se tak s jedním z hlavních žalobních důvodů KPNV uplatněných vůči rozhodnutí. Navrhovatelka dále tvrdí, že byla připravena o ochranu základní zásady rovného zacházení, neboť Tribunál neuznal, že při určování základu pro výpočet pokuty byly vůči jednotlivým podnikům uplatněny různé právní standardy. Toto diskriminační zacházení vedlo k podstatně vyšší pokutě pro KPNV.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


title: Věc C-504/09 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika, Maďarsko, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Národní alokační plán emisních povolenek pro Polskou republiku na období let 2008 až 2012 — Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 — Pravomoci Komise a členských států — Rovné zacházení“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika, Maďarsko, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-504/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán emisních povolenek pro Polskou republiku na období let 2008 až 2012 - Článek 9 odst. 1 a 3 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87 - Pravomoci Komise a členských států - Rovné zacházení)
   2012/C 151/02
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Kružíková a K. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující Komisi: Dánské království (zástupce: C. Vang, zmocněnec)

      Další účastníci řízení: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, M. Nowacki a B. Majczyna, zmocněnci), Maďarsko, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnkyně a J. Maurici, barrister)

      Vedlejší účastníci podporující Polskou republiku: Česká republika (zástupci: M. Smolek a D. Hadroušek, zmocněnci), Rumunsko (zástupci: V. Angelescu a A. Cazacioc, poradci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) (druhého senátu) ze dne 23. září 2009, Polsko v. Komise (T-183/07), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise C(2007) 1295 final ze dne 26. března 2007 týkající se národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů na období 2008 až 2012 oznámeného Polskou republikou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) — Zásada „ne ultra petita“ — Meze soudního přezkumu — Porušení čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu — Nesprávný výklad článku 296 SFEU, čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES, jakož i čl. 1 bodu 1, čl. 2 bodu 1 a čl. 3 bodu 1 rozhodnutí Komise C(2007) 1295 final

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Dánské království, Rumunsko, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C, 51, 27.2.2010.


title: Věc T-424/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. OHIM — Sportfive (QUALIFIER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství QUALIFIER — Starší slovní ochranná známka Společenství Qualifiers 2006 — Zamítnutí zápisu — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2011 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. OHIM — Sportfive (QUALIFIER)
   (Věc T-424/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství QUALIFIER - Starší slovní ochranná známka Společenství Qualifiers 2006 - Zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 32/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: R. Manea, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Sportfive GmbH & Co. KG (Köln, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. srpna 2009 (věc R 1291/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sportfive GmbH & Co. KG a Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc F-11/09: Žaloba podaná dne 8. února 2009 – Marcuccio v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/40

         Žaloba podaná dne 8. února 2009 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-11/09)
   2009/C 90/64
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým žalovaná zamítla žádost žalobce o uhrazení určitých lékařských výdajů se sazbou úhrady 100 %.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým byly zamítnuty obě jeho žádosti ze dne 27. prosince 2007 o úhradu lékařských výdajů;

               —

               pokud je to nezbytné, zrušit vyúčtování ze dne 16. října 2008;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství, aby žalobci zaplatila na úhradu 100 % lékařských výdajů částku 356, 18 eur nebo nižší částku, kterou bude Soud považovat za spravedlivou a přiměřenou, spolu s úroky z této částky od prvního dne pátého měsíce, který následuje po dni, ve kterém byly obě žádosti doručeny svému adresátovi, ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací nebo ve výši s kapitalizací a s dies a quo, kterou bude Soud považovat za spravedlivou;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-172/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA v. Consiliul Concurenței „Řízení o předběžné otázce — Kartelové dohody — Způsoby rozdělení zákazníků na trhu soukromých penzijních fondů — Existence omezení hospodářské soutěže ve smyslu článku 101 SFEU — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumunsko) – ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA v. Consiliul Concurenței
   (Věc C-172/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Kartelové dohody - Způsoby rozdělení zákazníků na trhu soukromých penzijních fondů - Existence omezení hospodářské soutěže ve smyslu článku 101 SFEU - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy“)
   (2015/C 302/09)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: ING Pensii, Societate de Administrare a unui Fond de Pensii Administrat Privat SA

      Odpůrce: Consiliul Concurenței

      Výrok

   Článek 101 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takové dohody o rozdělení zákazníků, jako jsou dohody uzavřené mezi soukromými penzijními fondy ve věci v původním řízení, představují kartelovou dohodu s protisoutěžním účelem, aniž by počet zákazníků, na něž se tyto dohody vztahují, mohl být relevantní pro účely posuzování podmínky týkající se omezení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc C-648/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 19. prosince 2011 — MA, BT, DA v. Secretary of State for the Home Department

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 19. prosince 2011 — MA, BT, DA v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-648/11)
   2012/C 65/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: MA, BT, DA

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Department

      Vedlejší účastník řízení: Aire Centre

      Předběžná otázka

   Který členský stát je podle druhého pododstavce článku 6 nařízení č. 343/2003/ES, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, 25. února 2003, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109), příslušný pro posouzení žádosti o azyl, pokud žadatel o azyl, jenž je nezletilou osobou bez doprovodu, který nemá rodinného příslušníka oprávněně pobývajícího v jiném členském státu, podal žádost o azyl ve více než jednom členském státu?


title: Věc T-659/14: Žaloba podaná dne 15. září 2014 – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto v. OHIM – Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/23

         Žaloba podaná dne 15. září 2014 – Instituto dos vinhos do Douro e do Porto v. OHIM – Bruichladdich Distillery (PORT CARLOTTE)
   (Věc T-659/14)
   2014/C 388/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Instituto dos vinhos do Douro e do Porto, IP (Peso da Régua, Portugalsko) (zástupce: P. Sousa e Silva, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bruichladdich Distillery Co. Ltd (Argyll, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2014 ve věci R 946/2013-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před Úřadem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „PORT CARLOTTE“ pro výrobky zařazené do třídy 33 – Ochranná známka Společenství č. 5 4 21  474

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody uvedené v čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. g) a čl. 53 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 2 písm. d) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a g) a čl. 53 odst. 2 písm. d) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-25/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polská republika) dne 25. ledna 2007 – Alicja Sosnowska v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polská republika) dne 25. ledna 2007 – Alicja Sosnowska v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Věc C-25/07)
   (2007/C 69/15)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Alicja Sosnowska

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu.
   Předběžné otázky

               1)

               Přiznává čl. 5 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s článkem 2 první směrnice Rady Evropského hospodářského Společenství ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (67/227/EHS) (1) a čl. 18 odst. 4 šesté směrnice Rady ES ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) (2) členskému státu právo zařadit do vnitrostátní úpravy daně na zboží a služby pravidla stanovená v čl. 97 odst. 5 a 7 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby?

               2)

               Patří pravidla stanovená článkem 97 odst. 5 a 7 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby k zvláštním opatřením, jejichž cílem je zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem podle čl. 27 odst. 1 šesté směrnice?

      (1)  Úř. věst. 71, 14.4.1967, s. 1301 (Zvl. vyd. 09/01, s. 3).

      (2)  Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1 (Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-206/04 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  23. března 2006  – Mülhens GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Zirh International Corp. (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Slovní ochranná známka ZIRH — Námitky majitele ochranné známky Společenství SIR)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. března 2006 – Mülhens GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Zirh International Corp.
   (Věc C-206/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Slovní ochranná známka ZIRH - Námitky majitele ochranné známky Společenství SIR)
   (2006/C 131/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mülhens GmbH & Co. KG (zástupci: T. Schulte-Beckhausen a C. Musiol, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
   Zirh International Corp. (zástupci: S. Laitinen a A. von Mühlendahl, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 3. března 2004, Mülhens v. OHIM (T-355/02), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení zamítnutí námitek proti zápisu ochranné známky podaných majitelem starší ochranné známky – Podobnost mezi ochrannými známkami – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 011, s. 1)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Mülhens GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10. 7. 2004.


title: Věc C-543/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 22. listopadu 2010 — Refcomp SpA v. Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 22. listopadu 2010 — Refcomp SpA v. Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA
   (Věc C-543/10)
   2011/C 46/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Refcomp SpA

      Odpůrkyně: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Má doložka o soudní příslušnosti, která byla sjednána v řetězci smluv podle práva Společenství mezi výrobcem věci a kupujícím podle článku 23 nařízení č. 44/2001 ze dne 20. prosince 2000 (1), účinky vůči dalšímu nabyvateli, a v případě kladné odpovědi, za jakých podmínek?

               2)

               Má doložka o soudní příslušnosti účinky vůči dalšímu nabyvateli a pojistitelům, na které přešla jeho práva, třebaže se čl. 5 odst. 1 nařízení č. 44/2001 ze dne 20. prosince 2000 neuplatní na žalobu dalšího nabyvatele proti výrobci, jak rozhodl Soudní dvůr ve svém rozsudku Handte ze dne 17. června 1992 (2)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).

      (2)  Rozsudek ze dne 17. června 1992, Handte, C-26/91, Recueil 1992, s. I-03967.


title: Věc T-306/12: Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Spirlea v. Komise

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/18

         Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Spirlea v. Komise
   (Věc T-306/12)
   2012/C 273/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Darius Nicolai Spirlea (Capezzano Pianore, Itálie) a Mihaela Spirlea (Capezzano Pianore) (zástupci: V. Foerster a T. Pahl, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu opírající se o článek 263 SFEU;

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou; a

               —

               prohlásil tuto žalobu za opodstatněnou a určil tedy, že se Komise dopustila závažných procesních chyb a jiných hmotně právních porušení;

               —

               na základě toho zrušil rozhodnutí generálního sekretariátu Evropské komise ze dne 21. června 2012 (SG.B.5/MKu/psi — Ares (2012)744102) v rozsahu, ve kterém se týká informativních dopisů Komise ze dne 10. května 2011 a dne 10. října 2011;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti posouzení a nedodržení rozsahu posouzení nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

               Žalobci na tomto místě uvádějí, že došlo k porušení povinnosti dát věc posoudit podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 a k nedodržení rozsahu posouzení, které jsou nařízením (ES) č. 1049/2001 stanoveny pro „výjimky“.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění v rozhodnutí ze dne 21. června 2012 ve věcech GestDem 2012/1073 a 2012/1251

                           —

                           Žalobci na tomto místě uvádějí, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění odepření přístupu k informativním dopisům Komise ze dne 10. května 2011 a dne 10. října 2011 v rozsahu, ve kterém to ukládá právní stát.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z rovnocenného posuzování „neformálního“ pilotního postupu EU a řízení o nesplnění povinnosti upraveného v právních předpisech (článek 258 SFEU)

                           —

                           V tomto ohledu žalobci uvádějí, že rovnocenné posuzování „neformálního“ pilotního postupu EU a řízení o nesplnění povinnosti upraveného v právních předpisech (článek 258 SFEU) je protiprávní.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení částečného přístupu k dokumentům

                           —

                           V tomto ohledu žalobci uvádějí, že Komise neuznala právo na částečný přístup k informativním dopisům podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 a zjevně neprovedla konkrétní posouzení.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality/„převažujícího veřejného zájmu“

                           —

                           Žalobci v této souvislosti uvádějí, že Komise porušila zásadu proporcionality, když správně nezvážila výjimku „účel ochrany v souvislosti s vyšetřováním“, která byla uplatněna, ve vztahu k „převažujícímu veřejnému zájmu“ (čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení KOM(2002) 141

                           —

                           Žalobci na tomto místě vytýkají, že Komise vůči nim systematicky porušovala pravidla vyřizování stížností podaných občany EU, které sama přijala, a tudíž soustavně porušovala samoregulaci Komise [příloha ke KOM(2002) 141].

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-391/06: Žaloba podaná dne 19. prosince 2006 – Karstadt Quelle v. OHIM – dm drogerie markt (S-HE)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/31

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2006 – Karstadt Quelle v. OHIM – dm drogerie markt (S-HE)
   (Věc T-391/06)
   (2007/C 42/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Karstadt Quelle Aktiengesellschaft (Essen, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: dm drogerie markt GmbH
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 301/2006-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. září 2006;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: dm drogerie markt GmbH.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „S-HE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25, 28, 32, 38, 41 a 42 (přihláška č. 2 766 723).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „SHE“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 25, německá obrazová ochranná známka „She“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 16, 18 a 25 jakož i mezinárodní obrazová ochranná známka „She“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 16, 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám, částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-405/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 – Evropská komise v. Rumunsko, vedlejší účastníci řízení: Estonská republika, Nizozemské království

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/22

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. října 2014 – Evropská komise v. Rumunsko, vedlejší účastníci řízení: Estonská republika, Nizozemské království
      (Věc C-405/13) (1)

      (2015/C 016/32)
      Jednací jazyk: rumunština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc C-423/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Social Security Commissioner, Londýn, ze dne 14. září 2004, ve věci Sarah Margaret Richards proti Secretary of State for Work and Pensions.

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Social Security Commissioner, Londýn, ze dne 14. září 2004, ve věci Sarah Margaret Richards proti Secretary of State for Work and Pensions.
   (Věc C-423/04)
   (2004/C 300/58)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Social Security Commissioner, Londýn, ze dne 14. září 2004 ve věci Sarah Margaret Richards a Secretary of State for Work and Pensions, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Social Security Commissioner žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               (1)

               Zakazuje směrnice 79/7 (1) odmítnutí starobního důchodu transsexuálovi, jehož pohlaví bylo operací změněno z mužského na ženské, do doby dosažení věku 65 let a který by jinak měl nárok na starobní důchod ve věku 60 let, pokud by byl vnitrostátním právem považován za ženu?

               (2)

               Pokud ano, ke kterému datu by mělo rozhodnutí Soudního dvora o otázce 1 nabýt právních účinků?

      (1)  Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, 10.1.1979, s. 24).


title: Věc C-539/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 25. října 2016 – Richard Rodriguez Serin gegen HOP!-Regional

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Frankfurt am Main (Německo) dne 25. října 2016 – Richard Rodriguez Serin gegen HOP!-Regional
   (Věc C-539/16)
   (2017/C 030/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgerichts Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Richard Rodriguez Serin

      Žalovaná: HOP!-Regional

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že pojem „nároky ze smlouvy“ zahrnuje rovněž nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 296/91 (2), který je uplatňován vůči provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvním partnerem dotčeného cestujícího?

               2.

               V případě, že se použije čl. 5 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001:
               Je třeba v případě přepravy osob na dvou letech bez významného pobytu na přestupním letišti považovat konečný cíl cestujícího za místo plnění podle čl. 5 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (ES) č. 44/2001, pokud nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 uplatňovaný prostřednictvím žaloby je založen na události, k níž došlo na první části letu a žaloba směřuje proti provozujícímu leteckému dopravci uskutečňujícímu první let, který není smluvní stranou smlouvy o přepravě?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc C-424/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 1. srpna 2016 – Secretary of State for the Home Department v. Franco Vomero

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 1. srpna 2016 – Secretary of State for the Home Department v. Franco Vomero
   (Věc C-424/16)
   (2016/C 350/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Secretary of State for the Home Department (ministryně vnitra)

      Odpůrce: Franco Vomero

      Předběžné otázky

               1)

               Je zvýšená úroveň ochrany podle čl. 28 odst. 3 písm. a) (1) podmíněná existencí práva trvalého pobytu podle článku 16 a čl. 28 odst. 2?
               V případě záporné odpovědi na první otázku:

               2)

               Je doba pobytu o délce posledních deseti let, na kterou se odkazuje v čl. 28 odst. 3 písm. a):

                           a)

                           běžnou kalendářní dobou počítanou nazpět od rozhodného okamžiku (tj. zde od data rozhodnutí o vyhoštění), včetně veškerých dob nepřítomnosti či dob odnětí svobody?

                           b)

                           případně přerušitelnou dobou, která se počítá nazpět od rozhodného okamžiku a v rámci níž se za účelem dosažení celkové desetileté doby předchozího pobytu sčítají veškeré doby, kdy příslušná osoba nebyla nepřítomna nebo ve výkonu trestu odnětí svobody?

               3)

               Jaký je vztah mezi podmínkou předchozího desetiletého pobytu, na kterou odkazuje čl. 28 odst. 3 písm. a), a celkovým posouzením integrační vazby?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. 2004 L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05; s. 46).


               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/36

         (2006/C 36/75)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 22, 28.1.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-232/05: Žaloba podaná dne 26. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/12

         Žaloba podaná dne 26. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-232/05)
   (2005/C 171/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. května 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Christophem Giolitem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě neprovedla rozhodnutí Komise ze dne 12. července 2000 týkající se státní podpory poskytnuté Francouzskou republikou ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly – Clark (Státní podpora CR 38/1998, ex NN 52/1998 zveřejněná v Úř. věst. L 12, 15. ledna 2002, s. 1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES a z článků 2 a 3 uvedeného rozhodnutí;

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Francouzské orgány neučinily nezbytné kroky k zajištění správného, okamžitého a účinného provedení rozhodnutí v rámci jejich vnitrostátního řízení, což je v rozporu s čl. 14 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 Smlouvy o ES (1), který stanoví, že členský stát přijme všechna nezbytná opatření k vrácení podpory jejím příjemcem. Rozhodnutí vnitrostátního soudce je v rozporu s povinností, která mu přísluší a která spočívá v udělení užitečného účinku právu Společenství a francouzské právo neposkytuje možnost přijetí prozatímních opatření, což neumožňuje nahradit okamžitý účinek přerušení řízení.
   Postoj francouzských orgánů je v rozporu s povinností loajální spolupráce, jak ji definuje článek 10 ES. Francie totiž neodpověděla na dopis Komise ze dne 21. listopadu 2003, i přes tři výzvy a shrnující jednání týkající se francouzských případů vrácení státních podpor mezi GŘ Soutěž Komise a francouzskými orgány. Zejména i přes skutečnost, že Komise od Francie několikrát vyžadovala kopii usnesení o přerušení řízení, tuto kopii nikdy neobdržela. V důsledku toho měla Komise pochybnosti o přesném průběhu řízení o vrácení podpory. Tyto pochybnosti jsou krom toho posíleny skutečností, že z informací oficiálně obdržených Komisí v červenci 2004 vyplývá, že usnesení o přerušení řízení nebylo nikdy přijato, což je v rozporu s ujištěními francouzských orgánů. Za těchto podmínek není možné, aby se Komise zabývala případem vrácení podpory v duchu loajální spolupráce, jak ji definuje judikatura Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. L 83, s. 1