title: Věc C-55/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Bozen (Itálie) dne 1. února 2007 – Othmar Michaeler a Subito GmbH v. Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Bozen (Itálie) dne 1. února 2007 – Othmar Michaeler a Subito GmbH v. Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen
   (Věc C-55/07)
   (2007/C 95/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Bozen
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Othmar Michaeler a Subito GmbH

      Žalovaný: Arbeitsinspektorat Autonomní provincie Bozen (nyní Úřad pro sociálně pracovní ochranu) a Autonomní provincie Bozen
   Předběžná otázka
   Jsou vnitrostátní ustanovení (články 2 a 8 nařízení s mocí zákona č. 61/2000), která stanoví povinnost zaměstnavatele, aby do 30 dnů po uzavření smlouvy o částečném pracovním úvazku zaslal její kopii příslušnému provinčnímu ředitelství pracovního inspektorátu, a v případě nezaslání této kopie ukládají peněžitou pokutu ve výši 15 eur za každého dotčeného zaměstnance a každý den zpoždění, aniž by stanovila horní hranici pro správní pokutu (peněžitou pokutu), slučitelná s ustanoveními práva Společenství a směrnicí 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1)?

      (1)  Úř. věst. L 14, s. 9.


title: Věc C-189/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 4. dubna 2016 – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 4. dubna 2016 – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten
      (Věc C-189/16)
      (2016/C 211/44)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

         Odpůrce: Pensionsmyndigheten

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba ustanovení čl. 47 odst. 1 písm. d) nařízení č. 1408/71 (1) vykládat v tom smyslu, že při výpočtu švédského minimálního důchodu lze dobám pojištění získaným v jiném členském státě přiřadit důchodovou hodnotu odpovídající průměrné hodnotě pro doby získané ve Švédsku, pokud příslušný orgán provádí poměrný výpočet podle čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, může příslušný orgán při výpočtu nároku na minimální důchod přihlížet k důchodu, který pojištěná osoba pobírá v jiném členském státě, aniž by to bylo v rozporu s ustanoveními nařízení č. 1408/71?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-36/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — dm-drogerie markt v. OHIM — Distribuciones Mylar (dm) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství dm — Starší národní obrazová ochranná známka dm — Správní řízení — Rozhodnutí námitkových oddělení — Zrušení — Oprava administrativních chyb — Nicotný akt — Přípustnost odvolání podaných k odvolacímu senátu — Lhůta k podání odvolání — Legitimní očekávání — Články 59, 60a, 63 a 77a nařízení (ES) č. 40/94 (po změně články 60, 62, 65 a 80 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pravidlo 53 nařízení (ES) č. 2868/95 )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — dm-drogerie markt v. OHIM — Distribuciones Mylar (dm)
   (Věc T-36/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství dm - Starší národní obrazová ochranná známka dm - Správní řízení - Rozhodnutí námitkových oddělení - Zrušení - Oprava administrativních chyb - Nicotný akt - Přípustnost odvolání podaných k odvolacímu senátu - Lhůta k podání odvolání - Legitimní očekávání - Články 59, 60a, 63 a 77a nařízení (ES) č. 40/94 (po změně články 60, 62, 65 a 80 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pravidlo 53 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2011/C 311/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: O. Bludovsky a C. Mellein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně J. Novais Gonçalves, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Distribuciones Mylar, SA (Gelves, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2008 (věc R 228/2008-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Distribuciones Mylar, SA a dm-drogerie markt GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. října 2008 (věc R 228/2008-1), týkající se námitkového řízení mezi Distribuciones Mylar, SA a dm-drogerie markt GmbH & Co. KG, se zrušuje v rozsahu, v němž neshledalo pozměněné znění rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 16. května 2007 od počátku neplatným.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-213/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 15. června 2009 — Barsoum Chabo v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 15. června 2009 — Barsoum Chabo v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Věc C-213/09)
   2009/C 205/37
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Barsoum Chabo

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Předběžná otázka
       (1)

   Je dodatečná sazba 222 eur/100 kg čisté váhy výrobku vyplývající ze sazby cla pro třetí země a preferenčního cla, která se ukládá na dovoz konzervovaných hub rodu Agaricus (položka KN 2003 10 30), neplatná z důvodu porušení zásady proporcionality?

      (1)  týkající se nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř.věst. L 286, s. 1).


title: Rozsudek soudu ze dne 28. ledna 2013 ve věci E-16/11 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů – povinnost dosáhnout výsledku – subjekt pod kontrolou státu – diskriminace)

text:
               9.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/11

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 28. ledna 2013
   ve věci E-16/11
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (směrnice 94/19/ES o systémech pojištění vkladů – povinnost dosáhnout výsledku – subjekt pod kontrolou státu – diskriminace)
   2013/C 132/06
   Ve věci E-16/11 Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že Island tím, že nezajistil vyplacení minimální částky náhrady vkladatelům banky Icesave v Nizozemsku a Spojeném království, což vyplývá z čl. 7 odst. 1 aktu uvedeného v bodu 19a přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů), ve lhůtě vyplývající z článku 10 aktu nesplnil povinnosti vyplývající z tohoto aktu, a zejména z jeho článků 3, 4, 7 a 10 a/nebo z článku 4 Dohody o Evropském hospodářském prostoru – Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda a soudce zpravodaj), Páll Hreinsson (soudce) a Ola Mestad (soudce ad hoc) vynesl dne 28. ledna 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               žalobu zamítá;

               2)

               nařizuje, aby Kontrolní úřad ESVO nesl své vlastní náklady řízení a náklady řízení vzniklé Islandu;

               3)

               nařizuje, aby Evropská komise nesla své vlastní náklady řízení.


title: Věc C-205/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Hauck GmbH & Co. KG v. Stokke A/S a další „Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 3 odst. 1 písm. e) — Zamítnutí zápisu nebo prohlášení neplatnosti — Trojrozměrná ochranná známka — Nastavitelná dětská židle ‚Tripp Trapp‘  — Označení skládající se výlučně z tvaru určeného povahou výrobku — Označení tvořené tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Hauck GmbH & Co. KG v. Stokke A/S a další
   (Věc C-205/13) (1)

   („Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 3 odst. 1 písm. e) - Zamítnutí zápisu nebo prohlášení neplatnosti - Trojrozměrná ochranná známka - Nastavitelná dětská židle ‚Tripp Trapp‘ - Označení skládající se výlučně z tvaru určeného povahou výrobku - Označení tvořené tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu“)
   2014/C 421/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasační stížnosti: Hauck GmbH & Co. KG

      Odpůrci: Stokke A/S, Stokke Nederland BV, Peter Opsvik, Peter Opsvik A/S

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 písm. e) první odrážku první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států v oblasti ochranných známek je nutno vykládat v tom smyslu, že důvod zamítnutí zápisu stanovený v tomto ustanovení lze uplatnit na označení, které se skládá výlučně z tvaru výrobku, který představuje jednu či více podstatných užitných vlastností, jež jsou typické pro druhovou funkci nebo funkce tohoto výrobku, které může spotřebitel případně vyhledávat i ve výrobcích konkurentů.

               2)

               Článek 3 odst. 1 písm. e) třetí odrážku směrnice o ochranných známkách je nutno vykládat v tom smyslu, že důvod zamítnutí zápisu stanovený v tomto ustanovení lze uplatnit na označení, které se skládá výlučně z tvaru výrobku, jenž vykazuje několik vlastností, které mu mohou dávat různé podstatné hodnoty. Vnímání tvaru výrobku cílovou veřejností představuje pouze jeden z prvků posouzení pro účely určení použitelnosti dotčeného důvodu zamítnutí.

               3)

               Článek 3 odst. 1 písm. e) směrnice o ochranných známkách musí být vykládán v tom smyslu, že důvody zamítnutí zápisu uvedené v první a třetí odrážce tohoto ustanovení nelze uplatnit kombinovaným způsobem.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-161/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen, (Belgie) dne 18. dubna 2008 – Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely v. Belgický stát

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen, (Belgie) dne 18. dubna 2008 – Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely v. Belgický stát
   (Věc C-161/08)
   (2008/C 183/19)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen (Belgie)
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely

      Odpůrce: Belgický stát
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 (1) ze dne 12. června 1991 ve spojení s čl. 11 odst. 1 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR ze dne 14. listopadu 1975 (Úmluva TIR) vykládán v tom smyslu, že prekluzivní lhůta stanovená v čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR platí jen ve prospěch záručního sdružení, avšak nikoliv ve prospěch držitele karnetu, respektive že překročení lhůty jednoho roku po přijetí karnetu TIR má vzhledem k držiteli karnetu vliv na vymahatelnost celního dluhu, respektive spotřebních daní a zvláštních spotřebních daní a na odpovědnost držitele karnetu a že překročením lhůty jednoho roku ztrácí příslušné celní orgány právo dluh vybírat?

               2)

               Musí být čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991 ve spojení s čl. 11 odst. 1 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR ze dne 14. listopadu 1975 (Úmluvy TIR) vykládán v tom smyslu, že lhůta v něm stanovená platí pouze pro podání důkazu o pravidelnosti přepravy, nikoli však pro podání důkazu o místu, na kterém byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti?

               3)

               Musí být čl. 2 odst. 2 a 3 nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991 ve spojení s čl. 11 odst. 1 a 2 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR ze dne 14. listopadu 1975 (Úmluvy TIR) vykládán v tom smyslu, že v rozsahu, ve kterém lhůta v něm stanovená platí rovněž pro podání důkazu o místu, na kterém byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti, není tato lhůta prekluzivní a že držitel karnetu může podat tento důkaz i po uplynutí této lhůty?

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 ze dne 21. března 1991 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů (Úř. věst. L 148 ze dne 13. června 1991, s. 11).


title: Věc C-230/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Dansk Transport og Logistik v. Skatteministeriet ( „Celní kodex Společenství — Článek 202, čl. 215 odst. 1 a 3, čl. 217 odst. 1 a čl. 233 první pododstavec písm. d) — Pojem „zajištěné a současně či následně zabavené zboží“ — Nařízení, kterým se provádí celní kodex — Článek 867a — Směrnice 92/12/EHS — Článek 5 odst. 1 a 2, článek 6, čl. 7 odst. 1, články 8 a 9 — Šestá směrnice o DPH — Článek 7, čl. 10 odst. 3 a čl. 16 odst. 1 — Protiprávní vstup zboží — Přeprava zboží prováděná na podkladě karnetů TIR — Zajištění a zničení — Určení členského státu, ve kterém vznikl celní dluh, dluh na spotřební dani a na DPH — Zánik celních a daňových dluhů“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Dansk Transport og Logistik v. Skatteministeriet
      (Věc C-230/08) (1)

      („Celní kodex Společenství - Článek 202, čl. 215 odst. 1 a 3, čl. 217 odst. 1 a čl. 233 první pododstavec písm. d) - Pojem „zajištěné a současně či následně zabavené zboží“ - Nařízení, kterým se provádí celní kodex - Článek 867a - Směrnice 92/12/EHS - Článek 5 odst. 1 a 2, článek 6, čl. 7 odst. 1, články 8 a 9 - Šestá směrnice o DPH - Článek 7, čl. 10 odst. 3 a čl. 16 odst. 1 - Protiprávní vstup zboží - Přeprava zboží prováděná na podkladě karnetů TIR - Zajištění a zničení - Určení členského státu, ve kterém vznikl celní dluh, dluh na spotřební dani a na DPH - Zánik celních a daňových dluhů“)
      (2010/C 161/06)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Dansk Transport og Logistik

         Žalovaný: Skatteministeriet

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad článků 215 a 233 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), článku 454 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1), článků 5 a 6 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s.1), jakož i článků 7 a 10 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Zánik celního a daňového dluhu spojený se zabavením a zničením zboží ze strany orgánů členského státu při protiprávním dovozu zboží na celní území Společenství

         Výrok

                  1)

                  Okolnosti, za nichž bylo zboží, které bylo zadrženo místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na celní území Společenství v prostoru, v němž se nachází první celní úřad na vnější hranici Společenství, a které bylo uvedenými orgány současně nebo následně zničeno, přičemž stále bylo v jejich držení, spadají pod pojem „zajištěné a současně nebo následně zabavené“ zboží obsažený v čl. 233 prvním pododstavci písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 ze dne 13. dubna 1999, takže celní dluh na základě tohoto ustanovení zaniká.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 třetí pododstavec a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 96/99/ES ze dne 30. prosince 1996, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží zajištěného místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na území Společenství a současně nebo následně těmito orgány zničeného, aniž by přestalo být v jejich držení, je třeba mít za to, že nebylo na území Společenství dovezeno, takže ve vztahu k němu nedošlo ke zdanitelnému plnění. Zboží, které bylo zajištěno po svém protiprávním vstupu na toto území, tedy od okamžiku, kdy toto zboží opustilo prostor, v němž se nachází první celní úřad na uvedeném území, a současně nebo následně bylo těmito orgány zničeno, aniž by přestalo být v jejich držení, není považováno za zboží, které se nachází v „režimu s podmíněným osvobozením od daně“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice, jakož i s čl. 84 odst. 1 písm. a) a článkem 98 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 955/99, a s článkem 867a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1662/1999 ze dne 28. července 1999, takže se u tohoto zboží uskuteční zdanitelné plnění, a tudíž ve vztahu k němu vznikne daňová povinnost.

                  3)

                  Článek 2 odst. 2, článek 7 a čl. 10 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady (ES) 1999/85/ES ze dne 22. října 1999, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží zajištěného místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na území Společenství a současně nebo následně těmito orgány zničeného, aniž by přestalo být v jejich držení, je třeba mít za to, že nebylo na území Společenství dovezeno, takže se ve vztahu k tomuto zboží neuskuteční ani zdanitelné plnění pro účely daně z přidané hodnoty, a tudíž nevznikne daňová povinnost k této dani. Nicméně čl. 10 odst. 3 druhý pododstavec ve spojení s čl. 16 odst. 1 bodem B písm. c) uvedené směrnice, jakož i článek 867a nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1662/1999, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží, jež bylo zajištěno těmito orgány po jeho protiprávním vstupu na toto území, tedy od okamžiku, kdy toto zboží opustilo prostor, v němž se nachází první celní úřad na uvedeném území, a současně nebo následně bylo těmito orgány zničeno, aniž by přestalo být v jejich držení, se zdanitelné plnění daně z přidané hodnoty uskuteční a vznikne daňová povinnost, i když se toto zboží později nachází v celním režimu.

                  4)

                  Článek 202, čl. 215 odst. 1 a 3 a článek 217 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 955/1999, jakož i čl. 7 odst. 2 a čl. 10 odst. 3 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 1999/85, musejí být vykládány v tom smyslu, že pro výběr celního dluhu a daně z přidané hodnoty jsou příslušné orgány členského státu na vnější hranici Společenství, přes kterou zboží protiprávně vstoupilo na celní území Společenství, a to i tehdy, pokud toto zboží bylo dále přepravováno do jiného členského státu, kde bylo odhaleno a poté zajištěno. Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 92/12, ve znění směrnice 96/99, musejí být vykládány v tom smyslu, že pro výběr spotřebních daní jsou příslušné orgány tohoto posledně uvedeného členského státu pod podmínkou, že je toto zboží skladováno pro obchodní účely. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda ve sporu, kterým se zabývá, je tato podmínka splněna.

         (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


               17.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 40/16

         Žádost soudu Gulating lagmannsrett o dobrozdání Soudního dvora ESVO ve věci rozhodnutí tohoto soudu ze dne 28. května 2004 v případě Tsomakas Athanasios m.fl. v Staten v/Rikstrygdeverket
   (Případ E-3/04)
   (2005/C 40/09)
   Soudnímu dvoru ESVO se podává žádost o dobrozdání ve věci rozhodnutí soudu Gulating lagmannsrett (Odvolací soud Gulating), Bergen, Norsko, kterou obdržela kancelář Soudního dvora dne 4. června 2004, v případě Tsomakas Athanasios m.fl. v Staten v/Rikstrygdeverket, v následující záležitosti:
   Je slučitelné s výběrem právních pravidel obsažených v Hlavě II nařízení (EHS) č. 1408/71, že stát vlajky vychází z premisy, že stát sídla musel vydat formulář E 101 nebo stanovisko obsahující informace ekvivalentní k těm, které obsahuje formulář E 101, tak, aby byla použita legislativa státu původu v souladu s čl. 14b odst. 4), a v případě, že takováto dokumentace chybí, pak se použije legislativa státu vlajky v souladu s čl. 13 odst. 2 písm. c?


title: Věc C-117/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich ze dne 4. března 2005 ve věci Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich ze dne 4. března 2005 ve věci Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen
   (Věc C-117/05)
   (2005/C 155/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich ze dne 4. března 2005 ve věci Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. března 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je třeba vykládat články 43 a násl. Smlouvy o založení Evropského společenství v tom smyslu, že představuje omezení neslučitelné se svobodou usazování, zaručené článkem 43 Smlouvy o založení Evropského společenství, pokud je podle právních předpisů státu usazení požadováno po žadateli o povolení k provozování autoškoly, který je státním příslušníkem jednoho členského státu a chce získat povolení k provozování autoškoly v jiném členském státě, že nesmí disponovat žádným jiným povolením k provozování autoškoly?


title: Věc T-409/07: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Cohausz v. OHIM – Izquierdo Faces (acopat)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/23

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Cohausz v. OHIM – Izquierdo Faces (acopat)
   (Věc T-409/07)
   (2008/C 8/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Prof. Dr.-Ing. Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Německo) (zástupce: I. Friedhoff, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: José Izquierdo Faces (Bilbao, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadený akt [rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2007 ve věci R 289/2006-1];

               —

               uložit žalovanému [OHIM] náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „acopat“ pro služby ve třídách 35 a 42 – Ochranná známka Společenství č. 1 643 782

      Majitel ochranné známky Společenství: José Izquierdo Faces

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „COPAT“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35, 41 a 42

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94 a pravidel 22 odst. 2 a 40 odst. 5 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil, že národní ochranná známka nebyla používána v Německu během období od roku 1996 do roku 2001.


title: Věc T-193/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Tillack v. Komise ( Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se šíření důvěrných informací — Podezření z podplácení a porušení služebního tajemství — Sdělení informací vnitrostátním soudním orgánům o skutečnostech, které by mohly vést k trestnímu stíhání — Domovní prohlídka v místě bydliště a v kanceláři novináře — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Žaloba na náhradu škody — Příčinná souvislost — Dostatečně závažné porušení )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Tillack v. Komise
   (Věc T-193/04) (1)

   („Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se šíření důvěrných informací - Podezření z podplácení a porušení služebního tajemství - Sdělení informací vnitrostátním soudním orgánům o skutečnostech, které by mohly vést k trestnímu stíhání - Domovní prohlídka v místě bydliště a v kanceláři novináře - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Žaloba na náhradu škody - Příčinná souvislost - Dostatečně závažné porušení“)
   (2006/C 281/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Hans-Martin Tillack (Brusel, Belgie) (zástupci: I. Forrester, QC, T. Bosly, C. Arhold, N. Flandin, J. Herrlinger a J. Siaens, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a C. Ladenburger, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobce: International Federation of Journalists (IFJ) (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Bartosch a T. Grupp, advokáti)
   Předmět věci
   Jednak žaloba na neplatnost aktu, kterým dne 11. února 2004 Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) předal německým a belgickým soudním orgánům informace týkající se podezření z porušení služebního tajemství a podplácení, a jednak žaloba na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl v důsledku tohoto předání informací a zveřejnění tiskových zpráv OLAF.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Není namístě rozhodovat o návrhu na předložení dokumentů.

               3)

               Žalobci se ukládá, aby nesl své náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí, včetně nákladů vztahujících se k řízení o předběžném opatření.

               4)

               International Federation of Journalists ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-525/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2012 — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio v. OHIM — Weinkellerei Lenz Moser (SERVO SUO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SERVO SUO — Starší slovní ochranná známka Společenství SERVUS — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2012 — Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio v. OHIM — Weinkellerei Lenz Moser (SERVO SUO)
   (Věc T-525/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SERVO SUO - Starší slovní ochranná známka Společenství SERVUS - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 109/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio (Refrontolo, Itálie) (zástupci: G. Massa a P. Massa, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Mannucci, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Weinkellerei Lenz Moser AG (Linec, Rakousko) (zástupce: C. R. Haarmann, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. srpna 2010 (věc R 1571/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Weinkellerei Lenz Moser AG a Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Azienda Agricola Colsaliz di Faganello Antonio se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc C-559/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 3. listopadu 2015 – Onix Asigurări SA v. Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 3. listopadu 2015 – Onix Asigurări SA v. Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)
   (Věc C-559/15)
   (2016/C 038/33)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Onix Asigurări SA

      Odpůrce: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)

      Předběžná otázka

   Brání právo Společenství, a zejména čl. 40 odst. 6 směrnice 92/49/EHS (1), interpretační sdělení Komise 2000/C/43/03, bod 5 a zásada Společenství home country control směru při výkladu (jako je výklad k čl. 193 odst. 4 zákona o soukromém pojištění, schválený legislativním nařízením č. 209 ze dne 7. září 2005, který tento soud sdílí), podle kterého orgán dozoru státu, který hostí pojistitele v rámci volného pohybu služeb, může v naléhavém případě a na ochranu zájmů pojistníků nebo oprávněných k příjmu pojistného plnění přijmout zakazující opatření, především pokud jde o zákaz uzavírat nové smlouvy na území hostitelského státu, založená na domnělém počátečním nebo pozdějším nesplnění, které bylo diskrečně posouzeno, subjektivního požadavku stanoveného pro účely vydání oprávnění k výkonu pojišťovnictví, a to konkrétně dobré pověsti?

      (1)  Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1).


title: Věc C-87/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2015 – Evropská komise v. Irsko „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/88/ES — Úprava pracovní doby — Organizace pracovní doby lékařů v rámci jejich vzdělávání“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2015 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-87/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Organizace pracovní doby lékařů v rámci jejich vzdělávání“)
   (2015/C 294/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, E. Mc Phillips, A. Joyce a B. Counihan, zmocněnci, ve spolupráci s D. Fennellym, barrister)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc C-125/12: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil n °1 de Granada — Španělsko) — Promociones y Construcciones BJ 200 SL ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 199 odst. 1 písm. g) — Dobrovolné konkurzní řízení — Osoba povinná odvést daň — Osoba povinná k dani, jíž jsou poskytnuta určitá plnění — Pojem „řízení o nuceném prodeji“  “ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/28

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada — Španělsko) — Promociones y Construcciones BJ 200 SL
   (Věc C-125/12) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 199 odst. 1 písm. g) - Dobrovolné konkurzní řízení - Osoba povinná odvést daň - Osoba povinná k dani, jíž jsou poskytnuta určitá plnění - Pojem „řízení o nuceném prodeji“)
   2013/C 225/46
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada

      Účastnice původního řízení

   Promociones y Construcciones BJ 200 SL

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil de Granada — Výklad čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osoba povinná odvést daň — Osoba povinná k dani, jíž jsou poskytnuta určitá plnění — Pojem „dodávka nemovitosti prodávané dlužníkem z rozhodnutí soudu v řízení o nuceném prodeji“

      Výrok

   Článek 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem řízení o nuceném prodeji spadá jakýkoli prodej nemovitosti uskutečněný dlužníkem nejen v rámci řízení týkajícího se likvidace majetku tohoto dlužníka, ale rovněž v rámci konkurzního řízení, které probíhá před takovým likvidačním řízením, avšak za podmínky, že je tento prodej uložen za účelem uspokojení věřitelů nebo obnovy hospodářské či profesní činnosti uvedeného dlužníka.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUD a přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUD — Označení bud — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/27

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)
   (Spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUD a přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUD - Označení ‚bud‘ - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupci: F. Fajgenbaum a C. Petsch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, B. Goebel a A. Pohlmann, poté V. von Bomhard, A. Renck a B. Goebel, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM vydaným dne 14. června (věc R 234/2005-2), 28. června (věci R 241/2005-2 a R 802/2004-2) a 1. září 2006 (věc R 305/2005-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc.
   Výrok

               1)

               Věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) vydaná dne 14. června (věc R 234/2005-2), 28. června (věci R 241/2005-2 a R 802/2004-2) a 1. září 2006 (věc R 305/2005-2), týkající se námitkových řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc., se zrušují.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada dvou třetin nákladů řízení společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.

               4)

               Společnost Anheuser-Busch ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada jedné třetiny nákladů řízení společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. prosince 2013 ve věci E-16/13 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní strany – neprovedení směrnice 2008/122/ES o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně)

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 6. prosince 2013
   ve věci E-16/13
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní strany – neprovedení směrnice 2008/122/ES o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně)
   2014/C 88/12
   Ve věci E-16/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodu 7b přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/122/ES ze dne 14. ledna 2009 o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce zpravodaj, a Páll Hreinsson, soudce, vynesl dne 6. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               prohlašuje, že nesprávným provedením aktu uvedeného v bodu 7b přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/122/ES ze dne 14. ledna 2009 o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-374/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM – Beverage Trademark (KASTEEL) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství – Obrazová ochranná známka KASTEEL – Starší národní slovní ochranná známka CASTEL BEER – Relativní důvod pro zamítnutí – Skutečné užívání starší ochranné známky – Článek 42 odstavce 2 a 3, nařízení (ES) č. 207/2009 – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení č. 207/2009 – Článek 76 odstavec 1, nařízení č. 207/2009“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM – Beverage Trademark (KASTEEL)
      (Věc T-374/12) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství - Obrazová ochranná známka KASTEEL - Starší národní slovní ochranná známka CASTEL BEER - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odstavce 2 a 3, nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení č. 207/2009 - Článek 76 odstavec 1, nařízení č. 207/2009“)
      (2015/C 016/51)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgie) (zástupce: P. Maeyaert, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupce: R. Dequiré-Portier, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. června 2012 (věc R 2551/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Beverage Trademark Co. Ltd BTM a Brouwerij Van Honsebrouck

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Brouwerij Van Honsebrouck ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložili Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Beverage Trademark Co. Ltd BTM.

         (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc T-438/09: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2009 — Serifo v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2009 — Serifo v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
   (Věc T-438/09) (1)

   2010/C 51/89

      Jednací jazyk: italština

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc T-83/16: Žaloba podaná dne 18. února 2016 – Banca Monte dei Paschi di Siena and Banca Widiba v. EUIPO – ING-DIBa (WIDIBA)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/52

      Žaloba podaná dne 18. února 2016 – Banca Monte dei Paschi di Siena and Banca Widiba v. EUIPO – ING-DIBa (WIDIBA)
      (Věc T-83/16)
      (2016/C 211/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Siena, Itálie), Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Trevisan a D. Contini, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ING-DIBa AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelky sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „WIDIBA“ – Přihláška č. 12 192 308

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015 ve spojených věcech R 112/2015-2 a R 190/2015-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá žádost restitutio in integrum a vrátil věc odvolacímu senátu;

                  —

                  pokud by Tribunál musel zamítnout výše uvedené návrhové žádání, žalobkyně navrhují, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát potvrdil rozhodnutí, kterým námitkové oddělení zamítlo přihlášku ochranné známky č. 12 192 308 pro některé výrobky a služby a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie může být přijata, pokud jde o tyto výrobky a služby, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;

                  —

                  v každém případě zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání ING-DIBa týkajícího se kreditních karet a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie č. 12 192 308 může být přijata pro tyto výrobky, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;

                  —

                  v každém případě uložil EUIPO, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady vynaložené Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA v tomto řízení a v řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 81 odst. 1 a článku 60 nařízení č. 207/;

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-291/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Portovesme v. Komise „Státní podpory — Elektrická energie — Preferenční sazba — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Pojem státní podpory — Nová podpora — Rovné zacházení — Přiměřená lhůta“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Portovesme v. Komise
   (Věc T-291/11) (1)

   („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazba - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem státní podpory - Nová podpora - Rovné zacházení - Přiměřená lhůta“)
   2014/C 421/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portovesme Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. Ciulli, G. Dore, M. Liberati a A. Vinci, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na úplné nebo částečné, „v rozsahu považovaném za přiměřený“, zrušení rozhodnutí Komise 2011/746/EU ze dne 23. února 2011 o státních podporách C 38/B/04 (ex NN 58/04) a C 13/06 (ex N 587/05), které Itálie poskytla ve prospěch společností Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA a Syndial SpA (Úř. věst. L 309, s. 1), a podpůrně návrh na zrušení uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je v něm nařízeno navrácení dotčených podpor.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Portovesme Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc C-154/12: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) ( „Článek 99 jednacího řádu — Zemědělství — Společná organizace trhů — Cukr — Nařízení (ES) č. 318/2006 — Článek 16 — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Článek 51 — Uložení výrobní dávky — Platnost — Neexistence právního základu — Chybějící jasné a jednoznačné odůvodnění — Porušení zásady zákazu diskriminace — Porušení zásady proporcionality“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/10

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Bruxelles — Belgie) — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-154/12) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Zemědělství - Společná organizace trhů - Cukr - Nařízení (ES) č. 318/2006 - Článek 16 - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Článek 51 - Uložení výrobní dávky - Platnost - Neexistence právního základu - Chybějící jasné a jednoznačné odůvodnění - Porušení zásady zákazu diskriminace - Porušení zásady proporcionality)
   2013/C 108/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Další účastníci řízení: Joseph Cockx a další

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Bruxelles — Platnost článku 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 58, s. 1) — Výklad čl. 37 odst. 2 ES a článku 253 ES — Uložení výrobní dávky v odvětví cukrové řepy — Neexistence právního základu — Chybějící jasné a jednoznačné odůvodnění — Diskriminace v porovnání s jinými výrobci, jakož i s jinými zemědělskými a nezemědělskými odvětvími — Porušení zásady proporcionality

      Výrok

   Přezkum předběžné otázky neodhalil žádnou skutečnost, která by mohla ovlivnit platnost článku 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru a článku 51 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů).

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Věc T-494/07: Žaloba podaná dne 28. prosince 2007 – Itálie v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/47

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-494/07)
   (2008/C 64/78)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011140 ze dne 18. října 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Toscana cíl 2 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 001);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011538 ze dne 29. října 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011869 ze dne 8. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Piemonte 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011871 ze dne 8. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP cíl 2 „Lazio“ 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 009);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012137 ze dne 15. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu; Odkaz: DOCUP Veneto cíl 2 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 005);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012139 ze dne 15. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012212 ze dne 16. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: PON Rozvoj místního podnikání 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 002);

               —

               zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012567 ze dne 26. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Sardegna“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 010);

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2005 ve věci T-295/03: Poli Sud Srl proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/19

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. června 2005
   ve věci T-295/03: Poli Sud Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
   (2005/C 229/40)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-295/03, Poli Sud Srl, se sídlem v Lamezia Terme (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášených za slučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264 ze dne 1.11.2003.


title: Věc F-83/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Schell v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Prioritní body — Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/49

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Schell v. Komise
   (Věc F-83/06) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Prioritní body - Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu“)
   (2009/C 32/95)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Zrušení seznamů povýšených úředníků za hodnotící období 2004 a 2005, v rozsahu, v němž tyto seznamy neobsahují jméno žalobce, a podpůrně, přidělení bodů pro povýšení za výše uvedená hodnotící období, pokud jde o žalobce.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 18.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C- 381/01: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 77/388/EHS — DPH — Čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) — Základ daně — Dotace přímo vázaná na cenu — Nařízení (ES) č. 603/95 — Podpory poskytnuté v odvětví sušených krmiv)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C- 381/01: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 77/388/EHS - DPH - Čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) - Základ daně - Dotace přímo vázaná na cenu - Nařízení (ES) č. 603/95 - Podpory poskytnuté v odvětví sušených krmiv)
   (2004/C 228/04)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-381/01, Komise Evropských společenství (zmocněnec: E. Traversa) proti Italské republice (zmocněnec: I. Braguglia, ve spolupráci s G. de Bellisem), podporované Finskou republikou (zmocněnkyně: T. Pynnä) a Švédským královstvím (zmocněnec: A. Kruse), jejímž předmětem je určení, že Italská republika tím, že neuplatnila daň z přidané hodnoty z částek podpor poskytnutých na základě nařízení Rady (ES) č. 603/95 ze dne 21. února 1995 o společné organizaci trhu se sušenými krmivy (Úř. věst. L 63, s. 1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, tajemník: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Italská republika ponese své náklady řízení.

               3.

               Finská republika a Švédské království ponesou své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 348, 8.12.2001.


title: Věc C-167/04 P: Opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2004 JCB Service proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství.

text:
               12.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/3

         Opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2004 JCB Service proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství.
   (Věc C-167/04 P)
   (2004/C 156/07)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 5. dubna 2004 opravný prostředek podaný JCB Service, se sídlem v Rocesteru, Staffordshire (Spojené království), zastoupenou p. E. Morgonem de Riverym, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-67/01 (1), JCB Service v. Komise Evropských společenství.
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil v celém rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství, jelikož porušuje právo EU porušením práv obhajoby účastnice řízení podávající opravný prostředek; nebo

               2.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství, v rozsahu, v němž i) odsuzuje tvrzené obecné omezení pasivních prodejů schválenými distributory ve Spojeném království, Irsku, Francii a Itálii a tvrzené omezení zdrojů zásobování distributorů působících se ve Francii a Itálii, což brání vzájemnému zásobování mezi distributory, a v rozsahu v němž ii) ukládá pokutu JCB Service za tato tvrzená porušení; a

               3.

               vydal sám konečné rozhodnutí ve věci T-67/01 podle článku 61 statutu (ES) Soudního dvora a v souladu s tím zrušil, zcela nebo částečně, rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2000 ve věci COMP.F.1/35.918 (2) a ve své neomezené soudní pravomoci zrušil nebo snížil pokutu ve výši 30 miliónů EUR uloženou JCB Service rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství; a

               4.

               v každém případě uložil Komisi, v souladu s článkem 69 jednacího řádu Soudního dvora, nahradit náklady účastnice podávající opravný prostředek vzniklé jak na základě řízení před Soudem prvního stupně tak před Soudním dvorem;

               5.

               alternativně k bodu 3., v případě, že Soudní dvůr sám nerozhodne ve věci, nerozhodl o nákladech řízení a vrátil věc Soudu prvního stupně k novému projednání v souladu s rozhodnutím Soudního dvora.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   První žalobní důvod
   Účastnice řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně („SPS“) porušil právo Společenství tím, že odmítl zabývat se vytýkaným porušením práv obhajoby účastnice podávající opravný prostředek. Zaprvé, účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že její práva obhajoby byla porušena v důsledku nepřiměřené doby trvání řízení před Komisí, které trvalo 27 let (ode dne oznámení do dne rozhodnutí Komise), které jí bránilo vykonávat její práva jako oznamující strany. SPS se tím, že nevzal na vědomí důsledky takového porušení pro možnost účastnice podávající opravný prostředek se účinně bránit, dopustil právního omylu. Zadruhé, účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že její právo na presumpci neviny bylo také porušeno v důsledku nesplnění povinnosti SPS vzít v úvahu určité ospravedlňující části důkazu, použít metodu faisceau d'indices (svazku ukazatelů) pro to, aby určil relevantní části důkazu a aby poskytl vhodné a nestranné odůvodnění.
   Druhý žalobní důvod
   Účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že SPS porušil článek 81 ES tím, že účastnici podávající opravný prostředek odsoudil i) za uložení obecného zákazu pasivních prodejů jejím distributorům ve Spojeném království, Irsku, Francii a Itálii a ii) za omezení zdrojů zásobování jejích distiributorů ve Francii a Itálii, na základě nesprávného právního výkladu skutečností, zkreslení důkazů a nesprávného použití použitelných pravidel soutěže ES. To následně způsobilo uplatnění zákazu stanoveného v článku 81 ES zjevně neslučitelné se zněním a účelem uvedeného ustanovení.
   Třetí žalobní důvod
   Tento důvod se týká stanovení výše pokuty. Zde účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že SPS porušil článek 15 nařízení č. 17 tím, že porušil významné základní zásady použitelné pro uložení pokuty, tj. zásadu řádné správy, legitimního očekávání osob a zásadu rovného trestání, stejně jako tím, že nesprávně posoudil závažnost a dobu trvání tvrzených porušení a jak polehčujících tak přitěžujících okolností.

      (1)  Úř. věst. C 186, 30.6.2001, s. 9.

      (2)  Úř. věst. L 69, 12.3.2002, s. 1.


title: Věc C-452/16 PPU: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Evropský zatýkací rozkaz vystavený proti Krzysztofu Markovi Poltorakovi „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Evropský zatýkací rozkaz — Rámcové rozhodnutí 2002/584/JAI — Článek 1 odst. 1 — Pojem ‚soudní rozhodnutí‘ — Článek 6 odst. 1 — Pojem ‚vystavující justiční orgán‘ — Evropský zatýkací rozkaz vystavený Rikspolisstyrelsen (policejní prezídium, Švédsko) s cílem výkonu trestu odnětí svobody“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Evropský zatýkací rozkaz vystavený proti Krzysztofu Markovi Poltorakovi
   (Věc C-452/16 PPU) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Evropský zatýkací rozkaz - Rámcové rozhodnutí 2002/584/JAI - Článek 1 odst. 1 - Pojem ‚soudní rozhodnutí‘ - Článek 6 odst. 1 - Pojem ‚vystavující justiční orgán‘ - Evropský zatýkací rozkaz vystavený Rikspolisstyrelsen (policejní prezídium, Švédsko) s cílem výkonu trestu odnětí svobody“)
   (2017/C 014/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Amsterdam

      Účastník původního řízení

   Krzysztof Marek Poltorak

      Výrok

   Pojem „justiční orgán“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, je autonomním pojmem unijního práva a uvedený čl. 6 odst. 1 musí být vykládán v tom smyslu, že policejní orgán, jako je Rikspolisstyrelsen (policejní prezídium, Švédsko), nespadá pod pojem „vystavující justiční orgán“ ve smyslu uvedeného ustanovení, takže evropský zatýkací rozkaz vystavený uvedeným orgánem s cílem výkonu rozsudku o trestu odnětí svobody nelze považovat za „soudní rozhodnutí“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584, ve znění rámcového rozhodnutí 2009/299.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc C-24/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-24/08) (1)

   (2009/C 69/62)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-523/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 200/59/ES — Přístavní zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu — Nevypracování a neprovedení plánů pro příjem a zpracování odpadů pro všechny přístavy )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/17

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-523/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 200/59/ES - Přístavní zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu - Nevypracování a neprovedení plánů pro příjem a zpracování odpadů pro všechny přístavy“)
   (2007/C 297/26)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358) – Nevypracování a neprovedení plánů pro příjem a zpracování odpadů pro všechny přístavy ve Finsku
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že nevypracovala pro všechny přístavy plány pro příjem a zpracování odpadu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc F-55/14: Žaloba podaná dne 17. června 2014 – ZZ v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/59

         Žaloba podaná dne 17. června 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-55/14)
   2014/C 421/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy se žalobkyní, která měla být uzavřena na dobu neurčitou.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 31. října 2013 o neobnovení smlouvy žalobkyně – smluvní zaměstnankyně, která měla být uzavřena na dobu neurčitou;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv Evropské komise (AHCC) ze dne 6. března 204, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 15. listopadu 2013 v rozsahu, v němž bere v úvahu doplňující skutečnosti neuvedené v napadeném rozhodnutí ze dne 31. října 2013;

               —

               přiznat žalobkyni úroky z částky 20  000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Kritéria přidělování věcí senátům

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/42

         Kritéria přidělování věcí senátům
   (2007/C 269/74)
   Dne 25. září 2007 Soud prvního stupně stanovil následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 25. září 2007 do 30. září 2008 v souladu s článkem 12 jednacího řádu:

               1.

               Kasační opravné prostředky podané proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu jsou přidělovány po podání návrhu, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, kasačnímu senátu.

               2.

               Jiné věci, než jsou věci uvedené v odstavci 1, jsou přidělovány po podání návrhu nebo žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.
               Věci uvedené v tomto odstavci jsou přidělovány mezi senáty podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:

                           —

                           ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;

                           —

                           ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;

                           —

                           ve všech ostatních věcech.

                     V rámci těchto pořadí budou brány dva senáty, v nichž zasedají tři soudci, složené ze čtyř soudců v úvahu dvakrát při každém třetím kole.
               Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k vzájemné souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


title: Věc T-281/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – a v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/65

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – a v. Komise
   (Věc T-281/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/79)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fels-Werke GmbH (Goslar, Německo) (zástupci: C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. von Donatem a G. Quardt, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci opatření zavedených Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrhu Kontrolního úřadu ESVO na vstup do řízení jako vedlejší účastník již není třeba rozhodnout.

               3)

               Fels-Werke GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-376/05: Žaloba podaná dne  13. října 2005  – Tea-Cegos a STG v. Komise

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/18

         Žaloba podaná dne 13. října 2005 – Tea-Cegos a STG v. Komise
   (Věc T-376/05)
   (2005/C 315/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TEA-CEGOS (Madrid, Španělsko) a Services Techniques Globaux (STG) (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. října 2005, kterým se zamítá přihláška a nabídka konsorcia TEA-CEGOS a bere zpět rozhodnutí o uzavření rámcové smlouvy s konsorciem TEA-CEGOS v rámci výzvy k předkládání nabídek EuropeAid – 2/119860/C-položka č. 7;

               —

               zrušit ostatní rozhodnutí přijatá žalovanou v rámci této výzvy k podávání nabídek v návaznosti na rozhodnutí ze dne 12. října 2005 a zejména rozhodnutí o přidělení zakázky a smluv uzavřených Komisí k provedení těchto rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyněmi projednávané žaloby jsou členky konsorcia vytvořeného pro účely výzvy k podávání nabídek „EuropeAid/119860/C/SV/MULTI“ vyhlášené žalovanou. Konsorcium předložilo nabídku pro položku č. 7 „Culture, Governance and Home Affairs“.
   Zásilkou ze dne 20. května 2004 bylo konsorcium informováno, že jeho účast byla schválena. Dopisem ze dne 18. července 2005 jej žalobkyně informovala, že považuje za nezbytné přehodnotit své rozhodnutí o uzavření rámcové smlouvy s konsorciem a tuto změnu odůvodnila skutečností, že dotyčné rozhodnutí bylo přijato na základě nepřesných informací předaných v průběhu řízení. Dne 12. října 2005 Komise přijala rozhodnutí, kterým potvrdila odmítnutí přihlášky a nabídky žalobkyně na základě doložky o vyloučení stanovené v článku 13 oznámení o veřejné zakázce1. K odůvodnění svého rozhodnutí se dovolávala skutečnosti, že jeden z členů konsorcia byl členem jiné skupiny, jejíž člen byl uchazečem o stejnou smlouvu. Jedná se o napadené rozhodnutí.
   Na podporu své žaloby na neplatnost se žalobkyně dovolávají vícero žalobních důvodů.
   Zaprvé uplatňují, že žalovaná porušila smluvní dokumenty v tom, že nesprávně použila článek 13 výzvy k předkládání nabídek, jakož i článek 14 pokynů uchazečům. Žalobkyně tvrdí, že článku 13 výzvy k předkládání nabídek se použije pouze v případě, pokud již rozhodnutí o přidělení zakázky bylo přijato. Rovněž tvrdí, že tím, že ani neopomněla dodat dokumenty požadované žalovanou, ani nepředložila nesprávné informace, podmínky použití článku 14 pokynů uchazečům, jenž jediný odůvodňuje zpochybnění rozhodnutí o přidělení zakázky v této fázi řízení, tak nebyly splněny.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného právního posouzení pojmu „legal group“ uvedeného v článku 13 oznámení o veřejné zakázce tím, že zachovala pouze strukturální kritérium a vynechala použití kritéria střetu zájmů mezi uchazeči v rámci téže výzvy k podávání nabídek. Podle názoru žalobkyň hodnocení přijaté žalovanou bylo takové povahy, že zasahovalo do zásady právní jistoty. Žalobkyně se mimoto dovolávají žalobního důvodu založeného na údajném porušení povinnosti uvést odůvodnění.
   Třetí žalobní důvod uplatňovaný žalobkyněmi je založen na údajném porušení zásady řádné správy a nedostatku řádné péče. Žalobkyně uplatňují, že v případě pochybností o tom měla žalovaná informovat konsorcium v přiměřené lhůtě a vyslechnout je v průběhu nabídkového řízení, a nikoliv po přijetí rozhodnutí o přidělení zakázky, což by umožnilo ušetřit náklady spojené s jeho účastí v pozdějších fázích řízení.
   Posledním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že bylo porušeno jejich legitimní očekávání, jakož i teorie rušení správních aktů. Tvrdí, že v projednávané věci nemohlo být rozhodnutí o přidělení zakázky nelegální, a v důsledku toho nemohlo být žalovanou zrušeno.


title: Věc T-302/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Buderus Guss v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/50

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Buderus Guss v. Komise
   (Věc T-302/14)
   2014/C 223/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buderus Guss GmbH (Breidenbach, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 263 odst. 1 SFEU ve věci podpory výroby energií z obnovitelných zdrojů a z důlního plynu podle Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien (EEG) (zákon o upřednostnění obnovitelných energií) a snížení poplatku podle EEG pro energeticky náročné podniky proti Spolkové republice Německo – Státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) ze dne 18. prosince 2013, vyhlášené v Úředním věstníku EU ze dne 7. února 2014, č. 37, s. 73, v rozsahu, v němž Komise kvalifikovala zvláštní kompenzační režim podle § § 40, 41 EEG jakožto státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;

               —

               uložil Komisi, aby v souladu s čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu nahradila nezbytné náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: Porušení článku 107 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem kvalifikovala podporu obnovitelných energií ve formě systému poplatků, jakož i zvláštní kompenzační režim ke snížení poplatku podle EEG jakožto podporu a neměla proto zahájit formální vyšetřovací řízení.

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že se Komise při předběžném posuzování otázky, zda zvláštní kompenzační režim představuje podporu, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní kompenzační režim jakožto režim upravující výjimku z poplatku podle EEG neposkytuje žádné zvýhodnění, které by energeticky náročné podniky nezískaly za běžných tržních podmínek.

                           —

                           K tomu žalobkyně dodává, že se věc netýká žádných státních prostředků. Vzhledem k tomu, že ani výnosy z poplatku podle EEG nepředstavují žádné státní prostředky, nemůže se státních prostředků týkat ani režim upravující výjimky pro energeticky náročné podniky.

                           —

                           Žalobkyně dále poznamenává, že zvláštní kompenzační režim nemůže ani narušit hospodářskou soutěž. Vytváří nanejvýš podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez poplatku podle EEG.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení zásady ochrany legitimního očekávání

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise přijetím rozhodnutí porušila navíc zásadu ochrany legitimního očekávání. Německé právní předpisy upravující podporu obnovitelných energií již byly podrobeny důkladnému zkoumání z hlediska práva státních podpor. V rámci tohoto zkoumání dospěla Komise v roce 2002 k závěru, že s touto právní úpravou není spojen žádný transfer státních prostředků. Vzhledem k tomu, že EEG 2012 nevykazuje v tomto ohledu žádné podstatné změny ve srovnání s tehdejší právní úpravou, nemusely dotčené hospodářské subjekty počítat s novým přezkumem, nýbrž se mohly spolehnout na existující právní úpravu.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Zneužití diskreční pravomoci

                           —

                           Žalobkyně má za to, že Komise zneužila prostor pro uvážení, který jí poskytují články 107 a 108 SFEU. Zahájením šetření sleduje Komise přednostně cíl harmonizovat v zásadním rozsahu podporu elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl vyplývá také z nového návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energií, v nichž Komise poprvé stanoví podrobnou úpravu podpory obnovitelných energií. K podpoře harmonizace však měla Komise použít k tomu určené řízení pro sbližování právních předpisů podle článků 116 a 117 SFEU.


title: Věc C-324/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 9. července 2012 — Novontech-Zala Kft v. LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 9. července 2012 — Novontech-Zala Kft v. LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
   (Věc C-324/12)
   2012/C 303/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka opravného prostředku „Rekurs“ a odpůrkyně v původním řízení: Novontech-Zala Kft

      Odpůrkyně opravného prostředku „Rekurs“ a navrhovatelka v původním řízení: LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Zakládá zmeškání lhůty pro podání odporu proti evropskému platebnímu rozkazu pověřeným advokátem zavinění ze strany odpůrce ve smyslu čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (1) (dále jen „nařízení“)?

               2)

               Není-li pochybení advokáta součástí zavinění ze strany odpůrce, lze nesprávný zápis běhu lhůty pro podání odporu proti evropskému platebnímu rozkazu provedený pověřeným advokátem vykládat jako mimořádnou okolnost podle čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1.


title: Věc T-631/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Caventa v. OHIM — Anson’s Herrenhaus (B BERG) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství B BERG — Starší slovní ochranná známka Společenství Christian Berg — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Caventa v. OHIM — Anson’s Herrenhaus (B BERG)
   (Věc T-631/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství B BERG - Starší slovní ochranná známka Společenství Christian Berg - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 108/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caventa AG (Rekingen, Švýcarsko) (zástupci: původně J. Krenzel, poté T. Stein a A. Segler, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel a D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: O. Löffel a P. Lange, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2011 (věc R 2014/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Anson’s Herrenhaus KG a Caventa AG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Caventa AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-581/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Muhamad Mugraby v. Rada Evropské unie, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Žaloba pro nečinnost — Porušení základních práv a asociační dohody uzavřené mezi Evropským společenstvím a Libanonskou republikou — Opomenutí Rady a Komise přijmout opatření proti Libanonské republice — Žaloba na náhradu škody — Zjevně neopodstatněný a zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/24

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Muhamad Mugraby v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-581/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba pro nečinnost - Porušení základních práv a asociační dohody uzavřené mezi Evropským společenstvím a Libanonskou republikou - Opomenutí Rady a Komise přijmout opatření proti Libanonské republice - Žaloba na náhradu škody - Zjevně neopodstatněný a zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   2013/C 9/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Muhamad Mugraby (zástupce: S. Delhaye, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M.-M. Joséphidès, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a F. Castillo de la Torre, zmocněnci),

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 6. září 2011, Mugraby v. Rada a Komise (T-292/09), kterým byla jednak odmítnuta žaloba na nečinnost, kterou se žalobce domáhal určení toho, že Rada a Komise se protiprávně zdržely rozhodnutí o návrhu žalobce týkajícího se přijetí opatření vůči Libanonu, který údajně porušil jeho základní práva, jakož i Asociační dohodu uzavřenou mezi Společenstvím a Libanonskou republikou, a jednak odmítnuta žaloba na náhradu újmy údajně vzniklé žalobci v důsledku nečinnosti těchto orgánů Společenství

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Muhamadu Mugrabimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. září 2004 ve věci C-465/01: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb pracovníků — Státní příslušníci Unie nebo EHP — Státní příslušníci třetích zemí vázaných ke Společenství dohodou — Volitelnost do komor práce a rad zaměstnanců — Zásada zákazu diskriminace, pokud jde o pracovní podmínky)

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 16. září 2004
   ve věci C-465/01: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Státní příslušníci Unie nebo EHP - Státní příslušníci třetích zemí vázaných ke Společenství dohodou - Volitelnost do komor práce a rad zaměstnanců - Zásada zákazu diskriminace, pokud jde o pracovní podmínky)
   (2004/C 273/02)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-465/01, Komise Evropských společenství (zmocněnec: J. Sack) proti Rakouské republice (zmocněnec: H. Dossi), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 4. prosince 2001, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Schintgen (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, P. Kuris a G. Arestis, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

                           a)

                           Rakouská republika tím, že odepřela právo být volen do komor práce a zaměstnanců pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky jiných členských států Evropské unie nebo Evropského hospodářského prostoru, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES a článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992, jakož i z článku 28 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

                           b)

                           Rakouská republika tím, že odepřela právo být volen do rady zaměstnanců a valné hromady komor práce a zaměstnanců pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, se kterými Společenství uzavřelo dohodu, jež stanoví zásadu zákazu diskriminace, pokud jde o pracovní podmínky, ve prospěch těchto pracovníků, kteří v souladu s předpisy vykonávají povolání ve členském státě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení těchto dohod.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 84, 6.4.2002.


title: Věc T-228/14: Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – CBM Creative Brands Marken v. OHIM – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (TRECOLORE)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/18

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – CBM Creative Brands Marken v. OHIM – Aeronautica Militare – Stato Maggiore (TRECOLORE)
   (Věc T-228/14)
   2014/C 245/25
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko) (zástupci: U. Lüken, M. Grundmann a N. Kerger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. ledna 2014 ve věci R 594/2013-1, v rozsahu, v němž první odvolací senát potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byla zamítnuta přihláška č. 00 9 8 77  391, pokud jde o zboží zařazené do tříd 18 a 25, a pokud jde o služby „Maloobchodní služby, včetně služeb nabízených prostřednictvím internetových stránek a teleshoppingu, pokud jde o oblečení, obuv, pokrývky hlavy, sluneční brýle, drahé kovy a jejich slitiny a zboží z drahých kovů nebo postříbřeného nebo pozlaceného kovu, klenoty, drahé kameny, hodinářské a chronometrické přístroje, kůže a imitace kůže a zboží vyrobené z těchto materiálů, kůže ze zvířat, kufry a zavazadla, tašky, kabelky, peněženky, peněženky, náprsní tašky, klíčenky, batohy, tašky, deštníky, slunečníky a hole, biče a sedlářské výrobky“, zařazené do třídy 35;

               —

               zamítl námitky proti přihlášce č. 00 9 8 77  391 v plném rozsahu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „TRECOLORE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 8 77  391

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Aeronautica Militare – Stato Maggiore

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazová ochranná známka Společenství a národní slovní a obrazová ochranná známka „FRECCE TRICOLORI“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 18, 20, 25, 28 a 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-174/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione dne  3. dubna 2006  – Ministero delle Finanze v. CO.GE.P. srl

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione dne 3. dubna 2006 – Ministero delle Finanze v. CO.GE.P. srl
   (Věc C-174/06)
   (2006/C 154/16)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte suprema di cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ministero delle Finanze

      Odpůrkyně: CO.GE.P. srl
   Předběžná otázka
   Tvoří poskytnutí práva k užívání veřejného majetku určitému subjektu, i výhradním způsobem, bez poskytování služeb charakteru přesahujícího souhlas s užíváním majetku, na dobu určitou a za protihodnotu výrazně nižší než je hodnota majetku, uskutečněné na žádost zájemce, veřejnoprávní institucí, která provozuje podnikatelskou činnost, na základě správního aktu, jak je tomu u koncese na státní majetek upravené vnitrostátním právem, a nikoli smluvně, případ pronájmu nemovitého majetku osvobozeného od DPH podle ustanovení čl. 13 části B písm. b) téže směrnice 77/388/EHS (1)?

      (1)  Úř. věst. L 145 s. 1.