title: Věc T-20/16: Žaloba podaná dne 21. ledna 2016 – Indeutsch International v. OHIM – Crafts Americana (Vyobrazení opakujících se křivek mezi dvěma rovnoběžnými čárami)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/36

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2016 – Indeutsch International v. OHIM – Crafts Americana (Vyobrazení opakujících se křivek mezi dvěma rovnoběžnými čárami)
   (Věc T-20/16)
   (2016/C 106/42)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M/S. Indeutsch International (Noida, Indie) (zástupci: D. Stone, D. Meale, A. Dykes a S. Malynicz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Crafts Americana Group, Inc. (Vancouver, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství (Vyobrazení opakujících se křivek mezi dvěma rovnoběžnými čárami) – ochranná známka Společenství č. 8 884 264

      Řízení před OHIM: řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2015 ve věci R 1814/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               rozhodl, že OHIM a další účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-391/11: Žaloba podaná dne 25. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/4

         Žaloba podaná dne 25. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-391/11)
   2011/C 305/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               konstatoval, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k zajištění správného provedení ustanovení čl. 2 bodů 1 a 3 a čl. 5 odst. 1, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2000/53/ES uplynula dne 21. dubna 2002. Ke dni podání žaloby však žalovaný nepřijal veškerá opatření nutná k provedení směrnice nebo o nich v každém případě Komisi neinformoval.

      (1)  Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224.


title: Věc T-115/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – Deza v. ECHA „REACH — Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 — Doplnění záznamu o látce bis(2 ethylhexyl)-ftalát (DEHP) na tomto seznamu — Články 57 a 59 nařízení č. 1907/2006“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – Deza v. ECHA
   (Věc T-115/15) (1)

   („REACH - Sestavení seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení (ES) č. 1907/2006 - Doplnění záznamu o látce bis(2 ethylhexyl)-ftalát (DEHP) na tomto seznamu - Články 57 a 59 nařízení č. 1907/2006“)
   (2017/C 202/27)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupce: P. Dejl, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: původně M. Heikkilä, W. Broere a T. Zbihlej, poté M. Heikkilä, W. Broere a C. Buchanan, zmocněnci, ve spolupráci s M. Procházkou a M. Maškovou, advokáty)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: C. Thorning a N. Lyshøj Malte, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: M. Bulterman, B. Koopman a H. Stergiou, zmocněnkyně), Švédské království (zástupci: E. Karlsson, L. Swedenborg, A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson a N. Otte Widgren, zmocněnci), Norské království (zástupci: K. Moen a K. Moe Winther, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí výkonného ředitele ECHA ze dne 12. prosince 2014, kterým byl stávající záznam o látce DEHP na seznamu látek pro případné zahrnutí do přílohy XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. 2006, L 396, s. 1, oprava v Úř. věst. 2007, L 136, s. 3) doplněn v tom směru, že je tato látka identifikována rovněž jako látka s vlastnostmi vyvolávajícími narušení endokrinní činnosti s možnými vážnými účinky na životní prostředí, to vše ve smyslu čl. 57 písm. f) tohoto nařízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Deza, a.s., ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA), včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

               3)

               Dánské království, Nizozemské království, Švédské království a Norské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


title: Věc F-67/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Angelo Sánchez v. Rada ( „Veřejná služba — Mimořádné volno — Vážné onemocnění příbuzného ve vzestupné linii — Způsob výpočtu počtu dní mimořádného volna v případě několika vážně nemocných příbuzných ve vzestupné linii“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/19

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Angelo Sánchez v. Rada
   (Věc F-67/09) (1)

   (Veřejná služba - Mimořádné volno - Vážné onemocnění příbuzného ve vzestupné linii - Způsob výpočtu počtu dní mimořádného volna v případě několika vážně nemocných příbuzných ve vzestupné linii)
   2011/C 38/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicolás Angelo Sánchez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: K. Zieleśkiewicz, M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí žalované, kterými se zamítají žádosti o mimořádné volno podané žalobcem z důvodu vážného onemocnění jeho rodičů

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 8. října 2008 a 8. prosince 2008 zamítající žádosti o mimořádné volno podané M. Angulo Sánchezem se zrušují.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009, s. 43.


title: Věc C-190/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 5. dubna 2016 – Werner Fries v. Lufthansa CityLine GmbH

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 5. dubna 2016 – Werner Fries v. Lufthansa CityLine GmbH
   (Věc C-190/16)
   (2016/C 222/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Werner Fries

      Žalovaná: Lufthansa CityLine GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je bod FCL.065 b) přílohy I nařízení (EU) č. 1178/2011 (1) slučitelný se zákazem diskriminace na základě věku uvedeným v článku 21 odst. 1 Listiny základních práv?

               2)

               Je bod FCL.065 b) přílohy I nařízení (EU) č. 1178/2011 slučitelný s čl. 15 odst. 1 Listiny základních práv, podle kterého má každý právo pracovat a vykonávat svobodně zvolené nebo přijaté povolání?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku:

                           a)

                           Spadají pod pojem „obchodní letecká doprava“ ve smyslu bodu FCL.065 b), respektive vymezení tohoto pojmu v bodě FCL.010 přílohy I nařízení (EU) č. 1178/2011, i takzvané prázdné lety v rámci obchodního provozu leteckého dopravce, při kterých nejsou přepravovány ani osoby, ani náklad nebo pošta?

                           b)

                           Spadá pod pojem „obchodní letecká doprava“ ve smyslu bodu FCL.065 b), respektive vymezení tohoto pojmu v bodě FCL.010 přílohy I nařízení (EU) č. 1178/2011, výcvik a provádění zkoušek, při kterých se pilot starší 65 let zdržuje v pilotní kabině letadla jako nelétající člen posádky?

      (1)  Nařízení Komise (EU) č. 1178/2011 ze dne 3. listopadu 2011, kterým se stanoví technické požadavky a správní postupy týkající se posádek v civilním letectví podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (Úř. věst. L 311, s 1).


title: Věc C-145/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 22. března 2010 — Eva-Maria Painer v. Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 22. března 2010 — Eva-Maria Painer v. Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG
   (Věc C-145/10)
   2010/C 148/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eva-Maria Painer

      Žalovaný: Standard VerlagsGmbH, Axel Springer AG, Süddeutsche Zeitung GmbH, SPIEGEL-Verlag Rudolf AUGSTEIN GmbH & Co KG, Verlag M. DuMont Schauberg Expedition der Kölnischen Zeitung GmbH & Co KG

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že použití tohoto ustanovení a tedy ani společnému řízení nebrání skutečnost, že žaloby podané proti více žalovaným z důvodu obsahově totožných porušení autorského práva jsou založeny na vnitrostátně rozdílných, ale po obsahové stránce v zásadě shodných právních základech — jak je tomu ve všech evropských státech, pokud jde o nárok na zdržení se určitého jednání, které nesouvisí se zaviněním, nárok na přiměřenou náhradu vyplývající z porušení autorského práva a nárok na náhradu škody v případě protiprávního užití?

               2)

                           a)

                           Musí být čl. 5 odst. 3 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (2), s ohledem na její čl. 5 odst. 5, vykládán v tom smyslu, že použití tohoto ustanovení nebrání skutečnost, že tisková zpráva, která cituje dílo nebo jiný předmět ochrany, není literárním dílem chráněným autorským právem?

                           b)

                           Musí být čl. 5 odst. 3 písm. d) směrnice, s ohledem na její čl. 5 odst. 5, vykládán v tom smyslu, že použití tohoto ustanovení nebrání skutečnost, že u citovaného díla nebo u jiného předmětu ochrany není uvedeno jméno autora nebo výkonného umělce?

               3)

                           a)

                           Musí být čl. 5 odst. 3 písm. e) směrnice 2001/19, s ohledem na její čl. 5 odst. 5, vykládán v tom smyslu, že podmínkou jeho použití v zájmu trestního soudnictví vykonávaného v rámci veřejné bezpečnosti je konkrétní, aktuální a výslovná výzva bezpečnostních orgánů ke zveřejnění podobizny, tedy že zveřejnění podobizny pro účely pátrání musí být úředně nařízeno a že se v opačném případě jedná o porušení práva?

                           b)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 3a): Mohou se sdělovací prostředky opírat o čl. 5 odst. 3 písm. e) směrnice i tehdy, pokud i bez příslušné žádosti o pátrání ze strany orgánu rozhodnou, zda se zveřejnění podobizny uskuteční „v zájmu veřejné bezpečnosti“?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3b): Je v takovém případě dostačující, aby sdělovací prostředky dodatečně tvrdily, že zveřejnění podobizny sloužilo k účelům pátrání, nebo je v každém případě nutná konkrétní výzva čtenářům, aby pomohli při pátrání za účelem objasnění trestného činu, která musí být přímo spojena se zveřejněním fotografií?

               4)

               Musí být čl. 1 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 5 směrnice 2001/29 a článkem 12 Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl (Pařížský akt ze dne 24. července 1971), ve znění změn přijatých dne 28. září 1979 (Revidovaná Bernská úmluva), především s ohledem na článek 1 Prvního dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 20. března 1952 a s ohledem na článek 17 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že fotografická díla nebo fotografie, zejména podobizny, požívají před zpracováním „slabší“ nebo vůbec žádné ochrany autorským právem, protože taková díla mají, vzhledem k „realistickému zobrazení“, velmi malou možnost úpravy?

      (1)  (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd.19/04, s. 42).

      (2)  (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Věc C-143/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 20. března 2017 – Catia Passeri v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 20. března 2017 – Catia Passeri v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
   (Věc C-143/17)
   (2017/C 249/26)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Catia Passeri

      Odpůrkyně: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma

      Předběžná otázka

   Jsou právní předpisy uvedené v nařízení s mocí zákona č. 64 ze dne 30. dubna 2010 čl. 3 odst. 7 přeměněného na zákon č. 100 ze dne 29. června 2010 – podle kterých je „pro zaměstnance v zábavním průmyslu patřící do kategorie tanečníků věk pro odchod do důchodu stanoven pro muže a ženy dosažením čtyřiceti pěti let věku, s použitím transformačního koeficientu uvedeného v čl. 1 odst. 6 zákona č. 335 ze dne 8. srpna 1995, týkajícího se vyššího věku, pro zaměstnance, na které se zcela vztahuje příspěvkový nebo smíšený systém, přičemž během dvou let následujících po dni vstupu tohoto ustanovení v platnost, mají zaměstnanci podle tohoto odstavce přijatí na dobu neurčitou, kteří dosáhli nebo překročili věk pro odchod do důchodu možnost využít volby, obnovitelné každý rok, že zůstanou ve službě a tato volba musí být provedena prostřednictvím formální žádosti, která se podává k ENPALS do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto ustanovení v platnost nebo nejméně tři měsíce před vznikem nároku na důchod, aniž je dotčena maximální věková hranice pro odchod do starobního důchodu, a sice 47 let pro ženy a 52 let pro muže – v rozporu se zásadou zákazu diskriminace na základě pohlaví uvedenou ve směrnici 2006/54 (1) a Listinou základních svobod Evropské unie (článek 21)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 23).


title: Věc T-76/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — EI du Pont de Nemours a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chloroprénovým kaučukem — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Společný podnik — Pokyny o metodě stanovování pokut — Polehčující okolnosti — Spolupráce“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2012 — EI du Pont de Nemours a další v. Komise
   (Věc T-76/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Společný podnik - Pokyny o metodě stanovování pokut - Polehčující okolnosti - Spolupráce)
   2012/C 80/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Spojené státy); DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington); a DuPont Performance Elastomers SA (Grand-Saconnex, Švýcarsko) (zástupci: J. Boyce a A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a V. Bottka, poté V. Bottka a V. Di Bucci, a nakonec V. Bottka, S. Noë a A. Biolan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Komise C(2007) 5910 final ze dne 5. prosince 2007, v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.629 — Chloroprénový kaučuk), ve znění rozhodnutí Komise C(2008) 2974 final ze dne 23. června 2008 v rozsahu, v němž se týká EI du Pont de Nemours and Company a zadruhé návrh na snížení pokuty uložené solidárně žalobkyním tímto rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem EI du Pont de Nemours and Company, DuPont Performance Elastomers LLC a DuPont Performance Elastomers SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/1

         (2008/C 51/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 37, 9.2.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 22, 26.1.2008

      Úř. věst. C 8, 12.1.2008

      Úř. věst. C 315, 22.12.2007

      Úř. věst. C 297, 8.12.2007

      Úř. věst. C 283, 24.11.2007

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-76/06: Žaloba podaná dne  24. února 2006  – Plásticos Españoles (Aspla) v. Komise

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/24

         Žaloba podaná dne 24. února 2006 – Plásticos Españoles (Aspla) v. Komise
   (Věc T-76/06)
   (2006/C 108/45)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Plásticos Españoles, S. A. (Aspla) (Torrelavega, Španělsko) (zástupci: E. Garayar a A. García Castillo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               určil, že projednávaná žaloba na neplatnost je přípustná;

               —

               zrušil rozhodnutí C(2005)4634 konečné ze dne 30. listopadu 2005 ve věci COMP/F/38.354 – průmyslové pytle, podpůrně snížil podstatně výši pokuty uložené společnosti Plásticos Españoles, S. A.;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem žaloby je zrušení rozhodnutí Komise C(2005)4634 konečné ze dne 30. listopadu 2005 ve věci COMP/F/38.354 – průmyslové pytle. V napadeném rozhodnutí Komise prohlásila, že žalobkyně, spolu s dalšími podniky, porušila článek 81 ES tím, že se v období od 1991-2002 zúčastnila kartelových dohod a jednání ve shodě v odvětví plastikových průmyslových pytlů v Německu, Belgii, Nizozemsku, Lucembursku, Španělsku a Francii. Komise uložila žalobkyni, zodpovědné společně a nerozdílně s podnikem Armando Álvarez, S.A. za tato porušení, pokutu.
   Žalobkyně na podporu svých návrhových žádání uvádí následující důvody:

               —

               Nesprávné posouzení skutkového stavu Komisí, pokud jde o dosah jednání žalobkyně, význam dotčených trhů s produkty a zeměpisných trhů, jakož i podíly na trhu, které jsou základem pro výpočet sankcí.

               —

               Porušení čl. 81 ES odst. 1 a zásady právní jistoty tím, že bylo porušení nesprávně kvalifikováno jako „jediné a přetrvávající“ a tím, že odpovědnost, která přísluší pokutovaným podnikům byla určena nesprávně.

               —

               Subsidiárně, porušení čl. 81 odst. 1 ES a zásad právní jistoty a rovného zacházení tím, že porušení bylo nesprávně kvalifikováno jako „jediné a přetrvávající“ vůči žalobkyni, tím, že její individuální odpovědnost byla určena nesprávně a tím, že došlo k diskriminaci v porovnání se společností Stempher B.V., která se podle Komise rovněž zúčastnila dotčeného porušení.

               —

               Porušení čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/1962 (1) a směrnic o výpočtu výše pokuty z důvodu zjevně nesprávného posouzení při výpočtu pokuty uložené žalobkyni a zjevného porušení zásady rovného zacházení a proporcionality při určení její výše.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 17 ze dne 6. února 1962: První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 22).


title: Věc C-604/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia Madrid — Španělsko) — Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L. v. Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA ( „Směrnice 2004/39/ES — Trhy finančních nástrojů — Článek 19 — Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům — Investiční poradenství — Jiné investiční služby — Povinnost posoudit vhodnost nebo přiměřenost poskytované služby — Smluvní důsledky nedodržení této povinnosti — Investiční služba nabízená jako součást finančního produktu — Smlouva o swapu k ochraně před pohyby úrokových sazeb u finančních produktů“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia Madrid — Španělsko) — Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L. v. Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
   (Věc C-604/11) (1)

   (Směrnice 2004/39/ES - Trhy finančních nástrojů - Článek 19 - Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům - Investiční poradenství - Jiné investiční služby - Povinnost posoudit vhodnost nebo přiměřenost poskytované služby - Smluvní důsledky nedodržení této povinnosti - Investiční služba nabízená jako součást finančního produktu - Smlouva o swapu k ochraně před pohyby úrokových sazeb u finančních produktů)
   2013/C 225/25
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L.

      Žalovaná: Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid — Výklad čl. 4 odst. 1 bodu 1 a čl. 19 odst. 4, 5 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263) — Úrokové swapy k zajištění rizika pohybu úrokové sazby u jiných finančních produktů — Posouzení vhodnosti

      Výrok

               1)

               Článek 19 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že investiční služba je nabízena jako součást finančního produktu pouze tehdy, je-li jeho nedílnou součástí v době, kdy je uvedený finanční produkt nabízen klientovi, a dále, že ustanovení unijních právních předpisů a společné evropské normy, na které toto ustanovení odkazuje, musejí k tomu, aby investiční služba, která je nedílnou součástí daného finančního produktu, již nepodléhala povinnostem stanoveným v článku 19, umožňovat hodnocení rizik klientů nebo obsahovat požadavky na informace, které zahrnují rovněž tuto službu.

               2)

               Článek 4 odst. 1 bod 4 směrnice 2004/39 musí být vykládán v tom smyslu, že případ, kdy úvěrová instituce nabízí klientovi smlouvu o swapu k zajištění rizika pohybu úrokové sazby finančního produktu, který tento klient s danou institucí sjednal, představuje službu investičního poradenství, jak je vymezena v tomto ustanovení, za předpokladu, že doporučení sjednat takovou smlouvu o swapu je učiněno tomuto klientovi v postavení investora, je podáno způsobem vhodným pro uvedeného klienta nebo vychází z uvážení poměrů tohoto klienta a není vydáno výlučně prostřednictvím distribučních kanálů nebo pro veřejnost.

               3)

               Úprava smluvních důsledků pro případ, že investiční podnik, který nabízí investiční službu, nesplní požadavky týkající se posouzení stanovené v čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice 2004/39, je na vnitrostátním právním řádu každého členského státu, avšak pod podmínkou, že budou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-169/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Grupo Osborne v. OHIM — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TORO XL — Starší obrazová ochranná známka Společenství XL — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Neexistence nebezpečí záměny“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Grupo Osborne v. OHIM — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)
   (Věc T-169/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TORO XL - Starší obrazová ochranná známka Společenství XL - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí záměny)
   2012/C 200/22
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J.M. Iglesias Monravá, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Industria Licorera Quezalteca, SA (Quetzal Tenango, Guatemala)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. ledna 2010 (věc R 223/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Industria Licorera Quezalteca, SA a Grupo Osborne, SA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. ledna 2010 (věc R 223/2009-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-584/15: Žaloba podaná dne 7. října 2015 – POA v. Komise

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/40

         Žaloba podaná dne 7. října 2015 – POA v. Komise
   (Věc T-584/15)
   (2015/C 406/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Latsia, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise přijmout žádost CY/PDO/0005/01243 podanou orgány Kyperské republiky s tím, že tato žádost splňuje podmínky stanovené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1), uvedené v čl. 50 odst. 1 tohoto nařízení, a zveřejnit ji v Úředním věstníku Evropské unie pod označením Úř. věst. C 246, s. 12;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise v otázce souladu žádosti CY/PDO/0005/01243 s nařízením (EU) č. 1151/2012

                           —

                           Žádost CY/PDO/0005/01243 se odchyluje od normy CYS 94 (části 1 a 2) 1985 týkající se obsahu mléka v procesu výroby „Halloumi“.

                           —

                           Žádost CY/PDO/0005/01243 je v rozporu s článkem 7 nařízení (EU) č. 1151/2012.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise neověřila soulad žádosti CY/PDO/0005/01243 s postupem stanoveným nařízením (EU) č. 1151/2012

                           —

                           Nebyla poskytnuta přiměřená doba k podání opravného prostředku.

                           —

                           Vnitrostátní orgány řádně nepřezkoumaly námitky vznesené žalobkyní.


title: Věc T-332/09: Žaloba podaná dne 20. srpna 2009 — Electrabel v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/71

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2009 — Electrabel v. Komise
   (Věc T-332/09)
   2009/C 267/129
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Electrabel (zástupci: M. Pittie a P. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu;

               —

               podpůrně zrušit články 2 a 3 napadeného rozhodnutí, nebo alespoň snížit výši pokuty, která byla žalobkyni uložena v článku 2 napadeného rozhodnutí;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu veškerých nákladů, které žalobkyně vynaložila v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 4416 konečné ze dne 10. června 2009, kterým tato konstatovala, že žalobkyně porušila čl. 7 odst. 1 nařízení č. 4064/89 (1) tím, že provedla spojení, jež má význam pro celé Společenství, před tím, než toto spojení oznámila a před tím, než bylo toto spojení prohlášeno za slučitelné se společným trhem. Podpůrně navrhuje, zrušit pokutu, která jí byla uložena podle článku 2 napadeného rozhodnutí, nebo ji alespoň snížit.
   Žalobkyně opírá svoji žalobu o čtyři žalobní důvody:

               —

               nesprávné posouzení porušení, mimo jiné kvůli záměně porušení spočívajícím v neoznámení spojení s porušením spočívajícím v předčasném provedení spojení, a tím rozpor mezi odůvodněním týkajícím se kvalifikace porušení a odůvodněním týkajícím se doby trvání porušení;

               —

               porušení čl. 3 odst. 3 a čl. 14 odst. 2 nařízení č. 4064/89, jakož i pokynů o posuzování spojení, tvrzením, že dne 23. prosince 2003 byla fakticky převzata výlučná kontrola nad Compagnie Nationale du Rhône. Komise i) v projednávaném případě nezohlednila rozhodné skutečnosti, zejména veřejnoprávní povahu Compagnie Nationale du Rhône, ii) neúplně a chybně použila definici fakticky výlučné kontroly stanovenou ve svých pokynech o posuzování spojení a iii) dopustila se vícero očividných chyb při posouzení, zejména pokud jde o řídící orgány Compagnie Nationale du Rhône;

               —

               promlčení oprávnění Komise uložit v projednávaném případě sankci a

               —

               nedodržení zásad proporcionality, řádné správy a ochrany legitimního očekávání tím, že Komise žalobkyni uložila takto vysokou pokutu za porušení, které nemělo žádný dopad na hospodářskou soutěž.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 31).


title: Věc T-447/12: Žaloba podaná dne 10. října 2012 — Visa Europe v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/26

         Žaloba podaná dne 10. října 2012 — Visa Europe v. Komise
   (Věc T-447/12)
   2012/C 379/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Visa Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: A. Renshaw a J. Aitken, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 31. července 2012 vydané ve věci COMP/D1/39.398 — Visa MIF v rozsahu, v němž jím byla zamítnuta žádost Visa Europe o změnu maximální výše multilaterálně sjednaných mezibankovních poplatků (dále jen „poplatky MIF“), jež nabyla právní závaznosti rozhodnutím Komise ze dne 8. prosince 2010; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Komise porušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, práva Visa Europe na obhajobu a zásadu řádné správy, tím, že Visa Europe neposkytla možnost účinně vyjádřit názory ohledně relevantních skutečností a námitek Komise týkajících se údajných nedostatků v ekonomické studii předložené Visa Europe, než s konečnou platností zamítla žádost Visa Europe od změnu maximální výše poplatků MIF.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Komise porušila čl. 9 odst. 2 písm. a) nařízení 1/2003 (1), zásadu řádné správy a článek 296 TFEU, tím, že neporovnala ekonomickou studii předloženou Visa Europe s dříve použitými studiemi k výpočtu maximální výše poplatků MIF, a při zamítnutí žádosti Visa Europe o změnu maximální výše poplatků MIF vycházela z irelevantních úvah.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení. Odmítla důkazy předložené Visa Europe na základě vadných úvah, jakož i na základě námitek, jež nebyly v souladu s předchozími vlastními rozhodnutími Komise. Navíc Komise nevzala v úvahu, že její námitky, i kdyby byly správné, by nicméně nemohly odůvodnit odmítnutí změnit maximální výši poplatků MIF.

      (1)  Nařízení Rady č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101] a [102] [SFEU] (Úř. vest. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02 s. 205.


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. dubna 2005 ve věci C-160/04 P: Gustaaf Van Dyck proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Úředníci — Seznamy služebního povýšení — Akt, kterým je oprávněný zkrácen na svém právu — Přípravné akty)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/20

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 7. dubna 2005
   ve věci C-160/04 P: Gustaaf Van Dyck proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Úředníci - Seznamy služebního povýšení - Akt, kterým je oprávněný zkrácen na svém právu - Přípravné akty)
   (2005/C 182/38)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-160/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 19. března 2004Gustaaf Van Dyck, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm ve Wuustwezel (Belgie), (advokát: A. Bywater, ve spolupráci s W. Mertensem), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: F. Clotuche-Duvieusart a A. Weimar), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, A. Ó Caimh a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Opravný prostředek se zamítá.

               2.

               G. Van Dyckovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-462/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 20. listopadu 2006 – Glaxonsmithkline a Laboratoires Glaxonsmithkline v. Jean-Pierre Rouard

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/45

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 20. listopadu 2006 – Glaxonsmithkline a Laboratoires Glaxonsmithkline v. Jean-Pierre Rouard
   (Věc C-462/06)
   (2006/C 326/92)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glaxonsmithkline a Laboratoires Glaxonsmithkline.

      Žalovaný: Jean-Pierre Rouard
   Předběžná otázka
   Použije se pravidlo zvláštní příslušnosti stanovené v bodu 1 článku 6 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, na základě kterého osoba, která má bydliště [nebo sídlo] na území některého členského státu (1), může být žalována, „je-li žalováno více osob společně, u soudu místa, kde má bydliště [nebo sídlo] některý z žalovaných, za předpokladu, že právní nároky jsou spojeny tak úzce, že je účelné je vyšetřit a rozhodnout o nich společně, aby se zabránilo vydání vzájemně si odporujících rozhodnutí v oddělených řízeních“, na řízení o sporu zahájené zaměstnancem před soudem některého členského státu proti dvěma společnostem z téže skupiny, z nichž jedna, která zaměstnala tohoto zaměstnance ve skupině a poté ho odmítla opětovně zaměstnat, má sídlo v tomto členském státě a druhá, na jejíž účet dotčený pracoval naposledy ve třetích státech a která ho propustila, v jiném členském státě, dovolává-li se tento žalobce ustanovení pracovní smlouvy za účelem uplatnění, že obě žalované byly jeho společnými zaměstnavateli, na kterých se domáhá náhrady škody za své propuštění nebo jednak, zda pravidlo bodu 1 článku 18 nařízení, na jehož základě se ve věcech týkajících se individuálních pracovních smluv příslušnost určuje podle oddílu 5 kapitoly II, vylučuje použití bodu 1 článku 6, takže každá z těchto dvou společností musí být zažalována u soudu členského státu, ve kterém má své sídlo?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1.


title: Věc T-653/16: Žaloba podaná dne 19. září 2016 – Malta v. Komise

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/18

         Žaloba podaná dne 19. září 2016 – Malta v. Komise
   (Věc T-653/16)
   (2016/C 428/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Republika Malta (zástupce: A. Buhagiar, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2016, jež bylo přijato podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a týkalo se žádosti o přístup k dokumentům zaregistrovaným pod číslem GESTDEM 2015/5711;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedodržení procesních lhůt stanovených v nařízení č. 1049/2001.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že s žádostí o přístup k dokumentům bylo nesprávně zacházeno jako s novou žádostí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z neoprávněného rozšíření působnosti žádosti o přístup k dokumentům v potvrzující fázi.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná zahrnula do napadeného rozhodnutí dokumenty, které měly být sděleny třetí straně a jejichž zveřejnění by bylo v rozporu s článkem 113 nařízení č. 1224/2009 (2)

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145. s. 43).

      (2)  Nařízení Rady č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. 2009, L 343, s. 1).


title: Věc C-483/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. září 2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del mercato v. Albini & Pitigliani SpA

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 11. září 2015 – Autorità Garante della Concorrenza e del mercato v. Albini & Pitigliani SpA
   (Věc C-483/15)
   (2015/C 381/24)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato

      Odpůrkyně: Albini & Pitigliani SpA

      Předběžná otázka

   Brání zásada proporcionality, kterou se musí řídit postup při určování sankcí – jak ji stanoví článek 49 Listiny základních práv Evropské unie – výkladu čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (1), jako je výklad stanovený Evropskou komisí prostřednictvím Pokynů pro výpočet pokut (2006/C 201/02), a související výkladové praxi včetně vnitrostátní, podle které se sankce, která má být uplatněna na podniky, které porušily zákaz uzavírání dohod omezujících hospodářskou soutěž, vypočítá tak, že se na základní částku vyplývající ze započtení různých faktorů, které je třeba zohlednit v souladu s právními předpisy Evropské unie, uplatní okolnosti, a to v každém případě před snížením na 10 % obratu, s rizikem, že použití polehčujících okolností na základní částku nebude mít vliv na personalizaci sankce, ke které jsou však tyto okolnosti předurčené pomocí úpravy příslušné částky vzhledem k charakteristikám konkrétního případu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd.08/02, s. 205).


               22.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 360/6

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 19. června 2012 proti Norskému království
   (Věc E-6/12)
   2012/C 360/05
   Dne 19. června 2012 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem a Fionou M. Cloarecovou, žalobu proti Norskému království k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Ponecháním v platnosti správního postupu, podle něhož se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiči, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, Norské království porušuje čl. 1 písm. f) bodu i) druhou větu ve spojení s článkem 76 aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.

               2)

               Norské království ponese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Kapitola 7 nařízení (EHS) č. 1408/71 upravuje koordinaci poskytování rodinných dávek v přeshraničních případech.

               —

               Podle čl. 1 písm. f) bod i) nařízení (EHS) č. 1408/71 se pojmem „rodinný příslušník“ rozumí „každá osoba definovaná nebo uznaná za rodinného příslušníka nebo označená za člena domácnosti právními předpisy, na základě kterých jsou dávky poskytovány. Pokud však uvedené právní předpisy považují za rodinného příslušníka nebo člena domácnosti pouze osobu žijící se zaměstnanou osobou, osobou samostatně výdělečně činnou či studující osobou ve společné domácnosti, považuje se tato podmínka za splněnou, je-li dotyčná osoba výživou převážně odkázána na uvedenou osobu. (…)“.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že podle čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 1408/71 se rodinnými dávkami rozumí dávky, které mají umožnit jednomu z rodičů věnovat se výchově malého dítěte a odměnit službu výchovy dítěte, nést ostatní náklady na péči a výchovu dítěte a případně zmírnit finanční nevýhody, jež představuje vzdání se příjmu ze zaměstnání.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že účelem článků 73 a 74 nařízení (EHS) č. 1408/71 je zaručit, aby rodinným příslušníkům pracovníků, kteří mají bydliště v jiném členském státě EHP, byly poskytovány rodinné dávky stanovené použitelnými právními předpisy státu, v němž je pracovník účastníkem systému sociálního zabezpečení.

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že správní postupy, podle nichž norské orgány (konkrétně norská služba práce a sociálního zabezpečení) v přeshraničních případech hodnotí, zda rodič pracující v Norsku má své řádné bydliště v obdobích, kdy nepracuje v Norsku, se svou rodinou v jiném státě EHP, aniž by posoudila, zda je dítě „především“ výživou odkázané na rodiči pracujícím v Norsku, je v rozporu s čl. 1 písm. f) bodu i) druhou větou ve spojení s článkem 76 nařízení (EHS) č. 1408/71.


title: Věc F-89/07: Žaloba podaná dne 6. září 2007 – Kuchta v. ECB

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/71

         Žaloba podaná dne 6. září 2007 – Kuchta v. ECB
   (Věc F-89/07)
   (2007/C 269/130)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jan Kuchta (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: B. Karthaus, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská centrální banka
   Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci náhradu škody ve výši 1 ura

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 31.12.2006 určené žalobci o annual salary & bonus review (ASBR) za rok 2006

               —

               uložit žalované náhradu mimosoudních nákladů tohoto sporu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba směřuje proti porušení ustanovení týkajících se ochrany údajů, jelikož hodnocení žalobce za rok 2006 bylo bez jeho vědomí poskytnuto v celém rozsahu jeho novému nadřízenému.
   Dále žalobce uplatňuje ohledně řízení o annual salary & bonus review (ASBR) porušení zásady rovného zacházení a neprovedení řádného slyšení Výboru zaměstnanců žalované ohledně provedení ASBR žalobce v roce 2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. prosince 2004 ve věci C-358/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Ochrana zaměstnanců — Bezpečnost a zdraví zaměstnanců — Manipulace s břemeny spojená s rizikem pro zaměstnance)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci C-358/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana zaměstnanců - Bezpečnost a zdraví zaměstnanců - Manipulace s břemeny spojená s rizikem pro zaměstnance)
   (2005/C 82/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-358/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 19. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že ve spolkové zemi Korutany nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 90/269/EHS ze dne 29. května 1990 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro ruční manipulaci s břemeny spojenou s rizikem zejména poškození páteře pro zaměstnance (čtvrtá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství a Rakouská republika ponesou své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc C-679/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Ultra-Brag AG v. Hauptzollamt Lörrach „Řízení o předběžné otázce — Celní unie — Vznik celního dluhu v důsledku protiprávního vstupu zboží — Pojem ‚dlužník‘ — Zaměstnanec právnické osoby odpovědný za protiprávní vstup zboží — Určení podvodného jednání nebo hrubé nedbalosti“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Ultra-Brag AG v. Hauptzollamt Lörrach
   (Věc C-679/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Vznik celního dluhu v důsledku protiprávního vstupu zboží - Pojem ‚dlužník‘ - Zaměstnanec právnické osoby odpovědný za protiprávní vstup zboží - Určení podvodného jednání nebo hrubé nedbalosti“)
   (2017/C 078/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ultra-Brag AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Lörrach

      Výrok

               1)

               Článek 202 odst. 3 první odrážka nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládána v tom smyslu, že právnická osoba, jejíž zaměstnanec, který není jejím zákonným zástupcem, uskuteční protiprávní vstup zboží na celní území Unie, může být považována za dlužníka takto vzniklého celního dluhu, jestliže uvedený zaměstnanec uskuteční předmětný vstup zboží v mezích úkolů, které mu zaměstnavatel svěřil a při plnění pokynů, které mu k tomu účelu vydal jiný zaměstnanec posledně uvedeného, který je k tomu oprávněn v rámci vlastní funkce, takže jedná v rámci svých úkolů jménem a na účet svého zaměstnavatele.

               2)

               Článek 212a nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, musí být vykládán v tom smyslu, že při určování podvodného jednání či hrubé nedbalosti ve smyslu uvedeného článku ze strany zaměstnavatele, právnické osoby, je třeba vzít v potaz nejen samotného zaměstnavatele, ale rovněž přičíst tomuto zaměstnavateli jednání zaměstnance či zaměstnanců, kteří při dodržení mezí úkolů, které jim zaměstnavatel svěřil, takže jednali v rámci svých pravomocí jménem a na účet zaměstnavatele, uskutečnili protiprávní vstup zboží.

      (1)  Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-402/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti členského státu — Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS — Uznávání diplomů — Přístup k odborné činnosti zvláštního vychovatele v nemocniční veřejné funkci a v územní veřejné funkci — Pojem „regulovaného povolání“ — Odborná praxe — Článek 39 ES)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-402/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti členského státu - Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS - Uznávání diplomů - Přístup k odborné činnosti zvláštního vychovatele v nemocniční veřejné funkci a v územní veřejné funkci - Pojem „regulovaného povolání“ - Odborná praxe - Článek 39 ES)
   (2004/C 300/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-402/02, jejímž předmětem je žaloba na nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 12. listopadu 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Patakia a D. Martin) proti Francouzské republice (zmocněnec: G. de Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda, C. Gulmann, P. Puissochet, N. Cunha Rodrigues a F. Macken, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nezavedla postup pro vzájemné uznávání diplomů odpovídající požadavkům směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy a směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48, pro přístup k povolání zvláštního vychovatele jednak v nemocniční veřejné funkci a jednak v územní veřejné funkci, a tím, že zachovala vnitrostátní právní úpravu a praxi výboru pro rovnocennost diplomů, která nezohledňovala odbornou zkušenost migrujících pracovníků, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z obou těchto směrnic a z článku 39 ES.

               2)

               Francouzská republika ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


title: Věc T-275/12: Žaloba podaná dne 15. června 2012 — FC Dynamo-Minsk v. Rada

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/17

         Žaloba podaná dne 15. června 2012 — FC Dynamo-Minsk v. Rada
   (Věc T-275/12)
   2012/C 250/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fotbalový klub „Dynamo-Minsk“ ZAO (Minsk, Bělorusko) (zástupci: D. O'Keeffe, Solicitor a B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2012, L 87, s. 37), v rozsahu, v němž se dotýká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2012, L 87, s. 95), v rozsahu, v němž se dotýká žalobce;

               —

               uložil žalované a náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření jsou stižena právními chybami a zjevně nesprávným posouzením, jelikož Rada při uložení omezujících opatření vůči žalobci, který je evropským profesionálním fotbalovým klubem zastávajícím významnou sportovní a kulturní roli, nezohlednila zvláštní povahu sportu a/nebo základní právo na kulturní rozmanitost.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření porušují povinnost uvést odpovídající důvody pro zařazení žalobce na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření porušují právo na obhajobu a právo na spravedlivé řízení, jelikož žalobci neumožňují účinně uplatnit jeho právo na obhajobu včetně práva na to být slyšen. Vzhledem k úzkému vztahu mezi právem na obhajobu a právem na účinný soudní přezkum došlo též k porušení žalobcova práva na účinný soudní přezkum.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření porušují právo na vlastnictví, jelikož neodůvodněně zasahují do žalobcovy schopnosti fungovat jako evropský profesionální fotbalový klub a schopnosti naplňovat jeho společenské, vzdělávací a kulturní funkce.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadená opatření porušují zásadu proporcionality, pokud jde konkrétně o žalobcovo právo na vlastnictví a jeho právo na kulturní rozmanitost, jelikož zejména neposkytují záruky pro to, aby žalobce mohl pokračovat ve výkonu svých sportovních a kulturních funkcí jakožto evropský profesionální fotbalový klub.


title: Věc T-684/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Weissenfels v. Parlament „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Mimosmluvní odpovědnost — Nestrannost Soudu pro veřejnou službu — Osobní údaje“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Weissenfels v. Parlament
   (Věc T-684/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Nestrannost Soudu pro veřejnou službu - Osobní údaje“)
   (2016/C 410/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roderich Weissenfels (Freiburg im Breisgau, Německo) (zástupce: G. Maximini, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: J. Steele a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 24. září 2015, Weissenfels v. Parlament (F-92/12, EU:F:2015:110) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Roderichu Weissenfelsovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15. 2. 2016.


title: Věc C-266/15 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – Central Bank of Iran v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek – Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice – Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů – Kritérium vycházející z materiální, logistické nebo finanční podpory poskytované íránské vládě – Finanční služby centrální banky“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/20

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – Central Bank of Iran v. Rada Evropské unie
      (Věc C-266/15 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Kritérium vycházející z materiální, logistické nebo finanční podpory poskytované íránské vládě - Finanční služby centrální banky“)
      (2016/C 211/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Central Bank of Iran (zástupci: M. Lester a Z. Al-Rikabi, Barristers)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Central Bank of Iran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


title: Věc C-115/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve ( „Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Doplňková vnitrostátní přímá podpora — Podmínky přiznání“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-115/10) (1)

   (Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Doplňková vnitrostátní přímá podpora - Podmínky přiznání)
   2011/C 226/10
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 355, s. 1; Zvl. vyd. 3/13, s. 233), a článku 1 a čl. 10 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 113; Zvl. vyd. 3/25, s. 424) — Vnitrostátní právní úprava odpírající přiznání doplňkové vnitrostátní podpory spojené s režimem jednotné platby na plochu zemědělcům, na které se vztahuje řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí — Možnost členských států stanovit pro přiznání doplňkové vnitrostátní podpory podmínky, které nejsou stanoveny pro přiznání dotčené podpory Společenství

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, ve znění rozhodnutí Rady 2004/281/ES ze dne 22. března 2004, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která právnickým osobám, jež vykonávají zemědělskou činnost na území dotčeného členského státu, odpírá přiznání doplňkové vnitrostátní podpory z důvodu, že se na ně vztahuje řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí, pokud podmínka týkající se neexistence takového řízení nebyla předmětem předchozího zmocnění Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


20150731014616662015/C 270/242992015CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150619192021Věc C-299/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 19. června 2015 – Daniele Striani a další, RFC. Seresien ASBL v. Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
 ---documentbreak--- C2702015CS1910120150619CS0024191202Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 19. června 2015 – Daniele Striani a další, RFC. Seresien ASBL v. Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
   (Věc C-299/15)2015/C 270/24Jednací jazyk: francouzština
      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Daniele Striani a další, RFC. Seresien ASBL

      Žalovaní: Union Européenne des Sociétés de Football Association (UEFA), Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)

      Předběžné otázky

            1)

            Má být článek 101 SFEU (nebo článek 102 SFEU) vykládán v tom smyslu, že pravidlo UEFA zvané „požadavek finanční rovnováhy“ či „break-even rule“ toto ustanovení práva Společenství porušuje v rozsahu, v němž pravidlo UEFA vede k omezení hospodářské soutěže (či ke zneužití dominantního postavení), zejména k omezení „podle předmětu“, což je omezení práva investovat, která jsou buď „podle předmětu“ protisoutěžní, nebo jsou cizí cílům sledovaným ze strany UEFA – tedy dlouhodobá finanční stabilita fotbalového klubu a sportovní integrita soutěží UEFA – nebo podpůrně, která nejsou přiměřená pro účely dosažení uvedených cílů?

            2)

            Mají být články 63, 56 a 45 SFEU (jakož i články 15 a 16 Listiny základních práv EU) vykládány v tom smyslu, že pravidlo UEFA zvané „požadavek finanční rovnováhy“ či „break-even rule“ porušuje tato ustanovení práva Společenství v rozsahu, v němž pravidlo UEFA vytváří překážky volného pohybu (kapitálu, služeb, pracovníků), které jsou cizí cílům sledovaným ze strany UEFA – tedy dlouhodobá finanční stabilita fotbalového klubu a sportovní integrita soutěží UEFA (a které tedy nejsou odůvodněny „naléhavými důvody obecného zájmu“) – nebo podpůrně, která nejsou přiměřená pro účely dosažení uvedených cílů?

            3)

            Mají být jednotlivá výše uvedená ustanovení (nebo některá z nich) vykládána v tom smyslu, že články 65 a 66 pravidel UEFA „Pravidla UEFA týkající se vydávání licencí klubům a finanční fair-play“, porušují uvedená ustanovení (nebo některá z nich) v rozsahu, v němž je pravidlo UEFA – a to kdyby omezení/překážky, ke kterým vede, měly souvislost s ochranou sportovní integrity meziklubových soutěží UEFA – nepřiměřené anebo diskriminační, protože upřednostňuje platby určitým věřitelům, a tím znevýhodňuje nechráněné věřitele, zejména agenty hráčů?


title: Věc C-122/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. března 2017 – David Smith v. Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko, Attorney General

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. března 2017 – David Smith v. Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko, Attorney General
   (Věc C-122/17)
   (2017/C 151/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: David Smith

      Žalovaní: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General

      Předběžné otázky

   Pokud

               i)

               příslušná ustanovení vnitrostátního práva stanoví výjimku u zákonného pojištění motorových vozidel v souvislosti s osobami, pro které nejsou v mechanicky poháněném vozidle žádná pevná sedadla,

               ii)

               příslušná pojistná smlouva stanoví, že pojistné krytí je omezeno pouze na cestující, kteří cestují na pevných sedadlech, a tato smlouva v době nehody patřila mezi schválené pojištění z hlediska vnitrostátního práva,

               iii)

               příslušná vnitrostátní ustanovení obsahující tuto výjimku z pojistného krytí byla prohlášena za neslučitelná s unijním právem v dřívějším rozhodnutí Soudního dvora (věc C 356/05, Farrell v. Whitty), a tudíž měla být neaplikována, a

               iv)

               znění těchto vnitrostátních ustanovení nedovoluje takový výklad, který by byl slučitelný s požadavky unijního práva,
               je vnitrostátní soud v řízení mezi soukromoprávními subjekty a soukromou pojišťovnou týkajícím se automobilové nehody, jejímž důsledkem byla v roce 1999 vážná škoda na zdraví cestujícího, který necestoval na pevném sedadle, přičemž se v návaznosti na souhlas účastníků řízení vnitrostátní soud připojil k soukromé pojišťovně a státu jako k žalovaným [omissis], povinen, neaplikuje-li příslušná ustanovení vnitrostátního práva, rovněž neaplikovat uvedenou vylučovací doložku obsaženou v pojistné smlouvě pro motorové vozidlo nebo jinak zabránit pojistiteli ve využití [omissis] tehdy platné vylučovací doložky, tak aby zraněná oběť nehody mohla být odškodněna přímo pojišťovnou na základě daného pojištění? Vedl by případně takový výsledek v praxi k určité formě horizontálního přímého účinku směrnice vůči soukromoprávnímu subjektu způsobem, který unijní právo zakazuje?


title: Věc T-153/06: Žaloba podaná dne  13. června 2006  – European Association of Euro-Pharmaceutical Companies v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/38

         Žaloba podaná dne 13. června 2006 – European Association of Euro-Pharmaceutical Companies v. Komise
   (Věc T-153/06)
   (2006/C 178/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Association of Euro-Pharmaceutical Companies (Brusel, Belgie) (zástupci: W. Rehmann, M. Hartmann-Rüppel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu na neplatnost za nepřípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise D/201953 ze dne 10. dubna 2006, kterým se zamítají tři stížnosti EAEPC proti GlaxoSmithKline pro porušení článku 82 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ve věcech COMP/38.181, 38.274 a 38.275 – EAEPC v. Glaxo Greece (Imigran, Lamictal, Severent) o třech stížnostech žalobkyně, že řecká pobočka společnosti GlaxoSmithKline porušila článek 82 ES tím, že odmítla dodávat tři výrobky, Imigran, Lamictal a Severent, řeckým farmaceutickým velkoobchodníkům, a tím omezila paralelní obchod. Napadené rozhodnutí informuje žalobkyni o tom, že věcí se zabývá řecký úřad pro hospodářskou soutěž a že Komise zamítá stížnost na základě článku 13 nařízení Rady č. 1/2003 (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost dostatečného odůvodnění. Podle žalobkyně není pouhý odkaz na znění článku 13 nařízení č. 1/2003 dostatečný, aby mohla stěžovatelka posoudit, zda Komise zohlednila veškeré skutečnosti a okolnosti a aby mohl soud vykonat svoji pravomoc soudního přezkumu.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila články 211 ES a 85 ES a nařízení č. 1/2003 tím, že nepřevzala odpovědnost za věc od řeckého úřadu pro hospodářskou soutěž na základě čl. 11 odst. 6 nařízení č. 1/2003. Podle žalobkyně Komise nezohlednila, že vnitrostátní řízení trvá příliš dlouho na to, aby mohlo být dosaženo dostatečného výsledku, že stížnost vznášela nové a zásadní otázky týkající se práva hospodářské soutěže ES a vypočetla problémy existující ve více členských státech, a že Komise musí zajistit dostatečné vymáhání práva hospodářské soutěže ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)


title: Věc T-306/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Val’hor v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/12

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Val’hor v. Komise
   (Věc T-306/09)
   2009/C 244/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Val’hor (Paříž, Francie) (zástupci: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, ve kterém měla Komise za to, že rámcový režim činností, které hodlají provést francouzské zemědělské mezioborové organizace a které spočívají v podporách technické pomoci, výroby a uvádění kvalitních zemědělských produktů na trh, výzkumu a vývoje a propagace prvovýrobců a podniků činných v oblasti zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh, financovaný dobrovolnými příspěvky, které se staly na základě ministerské vyhlášky povinnými, vybíranými od členů těchto mezioborových organizací, tvoří státní podporu slučitelnou se společným trhem.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se dovolává žalobkyně, jsou v zásadě totožné nebo podobné s žalobními důvody a argumenty uplatňovanými v rámci věcí T-293/09, CNIEL v. Komise, a T-302/09, CNIPT v. Komise.

      (1)  Úř. věst. 2009, C 116, s. 14.


title: Věc C-215/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Polsko) — Iwona Szyrocka v. Siger Technologie GmbH ( „Nařízení (ES) č. 1896/2006 — Řízení o evropském platebním rozkazu — Návrh na vydání rozkazu, který nesplňuje formální požadavky stanovené vnitrostátními právními předpisy — Taxativní povaha požadavků, které musí návrh splňovat — Možnost požadovat úroky narostlé do data zaplacení jistiny“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Polsko) — Iwona Szyrocka v. Siger Technologie GmbH
   (Věc C-215/11) (1)

   (Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Řízení o evropském platebním rozkazu - Návrh na vydání rozkazu, který nesplňuje formální požadavky stanovené vnitrostátními právními předpisy - Taxativní povaha požadavků, které musí návrh splňovat - Možnost požadovat úroky narostlé do data zaplacení jistiny)
   2013/C 38/04
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Okręgowy we Wrocławiu

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Iwona Szyrocka

      Odpůrkyně: Siger Technologie GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Okręgowy we Wrocławiu — Výklad článků 4, 7, 8, 9 a 26 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (Úř. věst. L 399, s. 1) — Návrh na vydání evropského platebního rozkazu, který nesplňuje formální požadavky stanovené nařízením a vnitrostátními právními předpisy — Právo použitelné na řízení o doplnění nebo opravě návrhu — Možnost uplatnit úroky z pohledávky od data splatnosti do data zaplacení

      Výrok

               1)

               Článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, musí být vykládán v tom smyslu, že taxativním způsobem upravuje požadavky, které musí splňovat návrh na vydání evropského platebního rozkazu.
               Vnitrostátní soud může na základě článku 25 uvedeného nařízení a s výhradou podmínek uvedených v tomto článku určit výši soudních poplatků podle podmínek stanovených jeho vnitrostátním právem za předpokladu, že tyto podmínky nejsou méně příznivé než ty, kterými se řídí obdobné situace ve vnitrostátním právu, a v praxi neznemožňují nebo nadměrně neztěžují výkon práv přiznaných unijním právem.

               2)

               Článek 4 a čl. 7 odst. 2 písm. c) nařízení č. 1896/2006 musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby žalobce v rámci návrhu na vydání evropského platebního rozkazu požadoval úroky za období od data jejich splatnosti do data zaplacení jistiny.

               3)

               Pokud je žalovanému přikázáno zaplatit žalobci úroky narostlé do data zaplacení jistiny, je na uvážení vnitrostátního soudu, jaký konkrétní způsob zvolí pro vyplnění formuláře evropského platebního rozkazu, který se nachází v příloze V nařízení č. 1896/2006, za předpokladu, že takto vyplněný formulář žalovanému umožňuje si být plně vědom rozhodnutí, že musí zaplatit úroky narostlé do data zaplacení jistiny a jasně identifikovat úrokovou sazbu, jakož i datum, od kterého jsou tyto úroky požadovány.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc T-31/06: Žaloba podaná dne  24. ledna 2006  – Procter & Gamble v. OHIM

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/34

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 – Procter & Gamble v. OHIM
   (Věc T-31/06)
   (2006/C 86/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Procter & Gamble Company (Cincinnati, Spojené státy americké) (zástupce: G. Kuipers, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. listopadu 2005 (věc R 1183/2004-1), které bylo P&G oznámeno dopisem ze dne 23. listopadu 2005, v rozsahu, v němž stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka ve formě čtverhranné bílé tablety s lila květinovým vzorem ve formě pěti okvětních lístků na zboží ve třídě 3 (prací a bělicí přípravky a další látky pro praní; čistící a leštící přípravky, přípravky pro drhnutí a brusiva; přípravky na mytí, čištění a péči o nádobí; mýdla) – přihláška č. 1 683 457
   Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


title: Věc F-47/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. září 2011 — Hecq v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Nemoc z povolání — Články 73 a 78 služebního řádu — Platnost posudku lékařské komise — Odmítnutí uznat částečnou trvalou invaliditu“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. září 2011 — Hecq v. Komise
   (Věc F-47/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Nemoc z povolání - Články 73 a 78 služebního řádu - Platnost posudku lékařské komise - Odmítnutí uznat částečnou trvalou invaliditu)
   2011/C 362/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise (zástupci: MM. J. Currall a D. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s J.-L. Fagnartem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterými bylo odmítnuto uznat trvalou částečnou invaliditu žalobce ve smyslu článku 73 služebního řádu a jimiž mu byla uložena povinnost částečné náhrady lékařských výdajů a odměn, které vznikly v souvislosti s činností lékařské komise.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není namístě rozhodnout o návrhových žádáních znějících na zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. září 2009 v rozsahu, v němž ukládají panu Hecqovi povinnost nahradit výdaje a odměny lékaře, kterého ustanovil za účelem svého zastupování před lékařskou komisí, jakož i polovinu výdajů a odměn třetího lékaře lékařské komise ustanoveného vzájemnou dohodou.

               2)

               Návrhová žádání znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 7. září 2009 se v rozsahu, v němž odmítají uznat míru trvalé invalidity pana Hecqa, zamítají jako neopodstatněná.

               3)

               Pan Hecq ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010, s. 61.


title: Věc F-40/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Časta v. Komise

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/51

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Časta v. Komise
   (Věc F-40/09)
   2009/C 153/99
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Radek Časta (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Tahotná, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO, kterým žalobce nebyl připuštěn k ústním zkouškám v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/107/07-LAW z důvodu nesplnění podmínky tříleté praxe ve funkci vyššího vedoucího pracovníka. Dále uložení povinnosti žalované, aby žalobci nahradila vzniklou majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování č. R/45715/08 ze dne 22. prosince 2008;

               —

               uložit žalované, aby žalobci nahradila z titulu majetkové a nemajetkové újmy částku 20 000 eur, spolu s úroky z prodlení od 9. června 2008 až do 15. dne po dni nabytí právní moci rozsudku;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-246/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2015 společností Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. března 2015 ve věci T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská komise

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2015 společností Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 17. března 2015 ve věci T-89/09, Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG v. Evropská komise
   (Věc C-246/15 P)
   (2015/C 236/42)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pollmeier Massivholz GmbH & Co. KG (zástupci: J. Heithecker, J. Ylinen, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Land Hessen

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit druhý bod napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zamítá třetí žalobní důvod týkající se investiční podpory a prodeje nemovitého majetku státu;

               —

               zrušit body 3 až 5 napadeného rozsudku;

               —

               uložit Komisi a Land Hessen náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Navrhovatelka mimoto trvá na svých návrhových žádáních z prvního stupně řízení a navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2008)6017 final ze dne 21. října 2008, státní podpora N 512/2007 – Německo, Abalon Hardwood Hessen GmbH v rozsahu, v němž toto rozhodnutí konstatuje, že oznámená regionální podpora je stávající podporou ve smyslu čl. 1 písm. b) bod ii) nařízení (ES) č. 659/1999;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2008)6017 final ze dne 21. října 2008, státní podpora N 512/2007 – Německo, Abalon Hardwood Hessen GmbH v rozsahu, v němž toto rozhodnutí konstatuje, že prodej nemovitého majetku nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek se týká podmínek, za kterých Komise může v rámci stížnosti v oblasti státní podpory zamítnout výtky uplatňované přímým soutěžitelem příjemce podpory, aniž by zahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
   Podle navrhovatelky měl Tribunál vyhovět třetímu žalobnímu důvodu, kterým uplatňovala nezahájení formálního vyšetřovacího řízení, a to nikoliv – jak to učinila – pokud jde o oznámené opatření o poskytnutí záruk, ale rovněž pokud jde o ostatní podpory, investiční podpory a prodej nemovitého majetku státu.
   Navrhovatelka na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje pět důvodů:

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o investiční podporu tím, že konstatoval, že rozhodnutí ze dne 6. prosince 2007 není pro zkoumání třetího žalobního důvodu relevantní, protože Komise nemohla vědět – navzdory důkladnému vyšetřování v rámci správního řízení – o existenci této podpory a že navíc toto rozhodnutí nemohlo mít dopad na výsledek jejího vyšetřování.

               2.

               Tribunál se dopustil zjevně nesprávného skutkového posouzení a řady dalších pochybení tím, že rozhodl, že znalecký posudek hodnoty nemovitého majetku prodaného státem příjemci podpory naznačoval, že stavby nacházející se na pozemku nemají žádnou hodnotu.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že Komise ve správním řízení oprávněně předpokládala, že částka 1 4 00  000 eur, která byla odečtena od prodejní ceny stanovené posudkem, odpovídala tržní ceně demolice všech budov nacházejících se na pozemku prodaném příjemci podpory.

               4.

               Tribunál se dopustil několika nesprávných právních posouzení při zkoumání čl. 4 bodu 6 smlouvy o prodeji nemovitého majetku, podle kterého příjemce podpory musí provést demolici všech staveb nacházejících se na pozemku a dále stanoví, že musí prodávajícímu státní podporu vrátit, pokud do deseti let od převodu nemovitého majetku demolici neprovede vůbec nebo jí provede jen částečně nebo pokud náklady na demolici budou nižší než výše uvedená částka 1 4 00  000 eur.

               5.

               Tribunál navrhovatelce neprávem uložil náhradu části nákladů řízení, jelikož žaloba byla opodstatněná ve třech z pěti oznámených opatření podpory a navrhovatelka podala žalobu týkající se dvou dalších opatření podpory, a to jen z toho důvodu, že ani v dokumentech, které jí byly poskytnuty v průběhu správního řízení, ani v rozhodnutí Komise nebyly obsaženy podrobné informace, které by se těchto opatření týkaly.


title: Věc T-651/16: Žaloba podaná dne 14. září 2016 – Crocs v. EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/23

         Žaloba podaná dne 14. září 2016 – Crocs v. EUIPO – Gifi Diffusion (Footwear)
   (Věc T-651/16)
   (2016/C 410/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Crocs, Inc. (Niwot, Colorado, Spojené státy americké) (zástupci: J. Guise, D. Knight, L. Cassidy, H. Seymour, Solicitors, M. Berger, N. Hadjadj Cazier, H. Haouideg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Gifi Diffusion (Villeneuve-sur-Lot, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor „Footwear“ – (Průmyslový) vzor Společenství č. 257 001-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2016, ve věci R 853/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a rozhodl, že zpřístupnění internetových stránek nepředstavuje dřívější zpřístupnění ve smyslu článku 7; potvrdil sporný zapsaný průmyslový vzor Společenství a zamítl žalobu na prohlášení neplatnosti

               —

               rozhodl o náhradě nákladů řízení v její prospěch.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení článku 7 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-275/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest a další v. Vlaamse Gewest ( „Směrnice 85/337/EHS — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Letiště s hlavní rozjezdovou dráhou o délce 2100  m nebo více — Pojem „výstavba“ — Prodloužení platnosti provozního povolení“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Brussels Hoofdstedelijk Gewest a další v. Vlaamse Gewest
   (Věc C-275/09) (1)

   (Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Letiště s hlavní rozjezdovou dráhou o délce 2 100 m nebo více - Pojem „výstavba“ - Prodloužení platnosti provozního povolení)
   2011/C 139/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Brussels Hoofdstedelijk Gewest, P. De Donder, F. De Becker, K. Colenbie, Ph. Hutsebaut, B. Kockaert, VZW Boreas, F. Petit, V.S. de Burbure de Wezembeek, L. Van Dessel

      Žalovaný: Vlaamse Gewest (Vlámský region)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State van België — Výklad bodu 7 písm. a) přílohy I směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40) — Výstavba letišť s hlavní rozjezdovou a přistávací dráhou o délce 2 100 m nebo více — Pojem „výstavba“

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 druhá odrážka a bod 7 přílohy I směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, musí být vykládány tak, že:

               —

               prodloužení platnosti stávajícího povolení k provozu letiště nelze při neexistenci prací nebo zásahů měnících fyzický stav dané lokality kvalifikovat jako „záměr“ nebo jako „výstavbu“ ve smyslu výše uvedených ustanovení;

               —

               předkládajícímu soudu však přísluší určit na základě použitelné vnitrostátní právní úpravy a případně s přihlédnutím ke kumulativnímu účinku několika prací nebo zásahů provedených od vstupu uvedené směrnice v platnost, zda se toto povolení vydává v jedné z fází vícestupňového povolovacího řízení, po jehož skončení má dojít k výkonu činností naplňujících znaky záměru ve smyslu bodu 13 první odrážky přílohy II, vykládaného ve vzájemném spojení s bodem 7 přílohy I uvedené směrnice. Nedošlo-li k posouzení vlivů takovýchto prací nebo zásahů na životní prostředí v dřívější fázi povolovacího řízení, je na předkládajícím soudu, aby zajistil užitečný účinek směrnice tím, že bude dbát na to, aby takovéto posouzení bylo provedeno alespoň ve fázi vydání provozního povolení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-186/07: Žaloba podaná dne 29. května 2007 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT!)

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/34

         Žaloba podaná dne 29. května 2007 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT!)
   (Věc T-186/07)
   (2007/C 170/67)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ashoka (Arlington, Spojené státy) (zástupci: A. Link a A. Jaeger-Lenz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. března 2007 (Věc R 635/2006-1);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „DREAM IT, DO IT!“ pro služby zařazené do tříd 35, 36, 41 a 45 – přihláška č. 3 844 792

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož přihlašovaná ochranná známka bude relevantní veřejností vnímána tak, že pochází od konkrétního podniku, neboť se v běžném jazyce nebo v obchodních zvyklostech nestala obvyklým označením služeb, kterých se týká


title: Věc T-301/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013 — in ‘t Veld v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se návrhu mezinárodní obchodní dohody proti padělatelství (ACTA) — Dokumenty týkající se jednání — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů — Zjevně nesprávné posouzení — Proporcionalita — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013 — in ‘t Veld v. Komise
   (Věc T-301/10) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se návrhu mezinárodní obchodní dohody proti padělatelství (ACTA) - Dokumenty týkající se jednání - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany veřejného zájmu v oblasti mezinárodních vztahů - Zjevně nesprávné posouzení - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 129/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sophie in ‘t Veld (Brusel, Belgie) (zástupci: O. W. Brouwer a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Hermes a C. ten Dam, poté C. Hermes a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně žádost o částečné zrušení rozhodnutí Komise SG. E.3/HP/psi — Ares (2010) 234950 ze dne 4. května 2010 v rozsahu, v němž odepírá přístup k některým dokumentům týkajícím se návrhu mezinárodní obchodní dohody proti padělatelství (ACTA)

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 4. května 2010 s jednacím číslem SG. E.3/HP/psi — Ares (2010) 234950 se zrušuje v rozsahu, v němž odepírá přístup k dokumentům č. 21 a č. 25 uvedeným na seznamu, který je přílohou tohoto rozhodnutí, jakož i k následujícím částem odstraněným z jiných dokumentů tohoto seznamu:

                           —

                           poslední větě druhého pododstavce uvedeného pod nadpisem „Participants“ na straně 2 dokumentu č. 45;

                           —

                           poslední větě druhého pododstavce uvedeného pod nadpisem „Participants“ na straně 1 dokumentu č. 47;

                           —

                           poslední větě druhého pododstavce uvedeného pod nadpisem „1. Digital Environment (including Internet)“ na straně 2 dokumentu č. 47;

                           —

                           konci věty bodu 4 na straně 2 dokumentu č. 48.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Sophie in ‘t Veld ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               4)

               Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Sophií in‘t Veld.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.