title: Věc T-53/07: Žaloba podaná dne 19. února 2007 – Trade-Stomil v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/45

         Žaloba podaná dne 19. února 2007 – Trade-Stomil v. Komise
   (Věc T-53/07)
   (2007/C 95/93)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Trade-Stomil Sp z o. o. (Łódź, Polsko) (zástupci: F. Carlin, barrister, E. W. Batchelor, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, zejména jeho články 1 až 4, v rozsahu, ve kterém se týká Trade-Stomil nebo

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká Trade-Stomil nebo

               —

               změnit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká Trade-Stomil, tak aby se zrušila nebo podstatně snížila pokuta uložená tímto rozhodnutím Trade-Stomil a v každém případě

               —

               uložit, že Komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Trade-Stomil v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 5700 konečné ze dne 29. listopadu 2006 ve věci COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací, kterým Komise shledala, že žalobkyně spolu s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že se domlouvaly na cílových cenách pro výrobky, rozdělovaly si zákazníky prostřednictvím dohod o neutočení a vyměňovaly si obchodní informace týkající se cen, soutěžitelů a zákazníků.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává 14 žalobních důvodů. Podle žalobkyně:

               i)

               Komise porušila článek 81 ES tím, že se jí údajně nepodařilo dostatečně prokázat účast Trade-Stomil na kartelové dohodě,

               ii)

               Komise porušila povinnost uvést odůvodnění tím, že shledala, že účast Trade-Stomil na kartelové dohodě trvala tři měsíce,

               iii)

               Komise byla údajně nepříslušná k vydání rozhodnutí vůči Trade-Stomil podle čl. 81 odst. 1 ES a článku 53 Dohody o EHP,

               iv)

               Komise dále porušila článek 81 ES tím, že shledala, že Trade-Stomil jednala jako nepravý zástupce Dwory,

               v)

               Komise porušila povinnost uvést odůvodnění tím, že shledala, že Trade-Stomil jednala jako nepravý zástupce Dwory,

               vi)

               Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že stanovila výchozí bod pokuty na základě společného obratu Dwory a Trade-Stomil,

               vii)

               Komise porušila povinnost uvést odůvodnění tím, že Trade-Stomil uložila pokutu na základě společného obratu z prodeje Trade-Stomil a Dwory namísto obratu samotné Trade-Stomil,

               viii)

               Komise údajně porušila zásadu rovnosti při výpočtu výchozího bodu pokuty jakoby Trade-Stomil, která je pouhým zástupcem bez možnosti ovlivňovat ceny a množství, byla dodavatelem nebo výrobcem,

               ix)

               Komise porušila povinnost dodržovat pravidla, která si sama stanovila, a to tím, že nezohlednila účast Trade-Stomil na kartelové dohodě, která byla pasivní nebo následovnická,

               x)

               Komise porušila povinnost dodržovat pravidla, která si sama stanovila, a to tím, že nesnížila pokutu z důvodu, že protiprávnímu jednání nebylo uskutečněno,

               xi)

               rozhodnutí Komise porušilo zásadu proporcionality při stanovení pokuty,

               xii)

               Komise tím, že nevyslechla Trade-Stomil v souvislosti s právním základem, na základě kterého zamýšlela vykonávat extra-teritoriální pravomoc, porušila práva obhajoby Trade-Stomil,

               xiii)

               Komise prokázala, že protiprávní jednání bylo úmyslné nebo nedbalostní povahy, ani nevyslechla v této souvislosti Trade-Stomil,

               xiv)

               Komise údajně nesprávně vypočítala výši pokuty.


title: Věc C-222/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte Suprema di Cassazione – Sezione Quinta Civile ze dne 23. března 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze proti Cassa di Risparmio di Firenze SpA, Fondazione Cassa di Risparmio di San Miniato a Cassa di Risparmio di San Miniato SpA

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte Suprema di Cassazione – Sezione Quinta Civile ze dne 23. března 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze proti Cassa di Risparmio di Firenze SpA, Fondazione Cassa di Risparmio di San Miniato a Cassa di Risparmio di San Miniato SpA
   (Věc C-222/04)
   (2004/C 190/14)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Corte Suprema di Cassazione – Sezione Quinta Civile (Itálie) ze dne 23. března 2004 ve věci Ministero dell'Economia e delle Finanze proti Cassa di Risparmio di Firenze SpA, Fondazione Cassa di Risparmio di San Miniato a Cassa di Risparmio di San Miniato SpA, které došlo Kanceláři Soudního dvora Evropských společenství dne 28. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Corte Suprema di Cassazione – Sezione Quinta Civile žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               a)

               Musí skupina právních subjektů (tzv. bankovních nadací) zřízených na základě zákona č. 218/1990 a vládního nařízení s mocí zákona č. 356/1990, ve znění pozdějších předpisů, podléhat pravidlům hospodářské soutěže Společenství – i když plní veřejně prospěšnou úlohu – v důsledku vlastnictví většinových podílů ve společnostech vykonávajících bankovní činnost a v důsledku správy těchto podílů ve vztahu k velkému počtu subjektů na trhu, na které převádějí výnosy z ovládaných podniků? Představuje s ohledem na pravidla zavedená vládním nařízením s mocí zákona č. 153/1999 podobně možnost udělená těmto subjektům používat výnosy z nakládání s těmito podíly k získání a řízení značných podílů v jiných podnicích, včetně bank, pro různé účely, včetně hospodářského rozvoje systému, výkon hospodářské činnosti pro účely uplatňování práva hospodářské soutěže Společenství?

               b)

               Podléhají v důsledku toho tyto subjekty, upravené pravidly stanovenými v zákoně č. 218/1990 a vládním nařízení s mocí zákona č. 356/1990, ve znění pozdějších předpisů, jakož i ustanoveními zavedenými reformou provedenou zákonem č. 461/1998 a vládním nařízením s mocí zákona č. 153/1999, právní úpravě Společenství týkající se státních podpor (články 87 až 88 ES), pokud jde o zvýhodněný daňový režim, který je jim určen?

               c)

               Je-li odpověď na předchozí otázku kladná, představuje režim přímé daňové úlevy ze získaných dividend, který je sporný v projednávané věci, státní podporu ve smyslu článku 87 ES?

               d)

               Stále je-li odpověď na otázku v bodě 2 kladná, je rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 22. srpna 2002 (1), podle kterého pravidla o státní podpoře nejsou použitelná na nadace bankovního původu, platné z hlediska jeho oprávněnosti a nedostatku nebo nedostatečnosti odůvodnění uvedeného v projednávaném usnesení?

               e)

               Bez ohledu na otázku, zda je použitelná právní úprava týkající se státních podpor, představuje poskytnutí zvýhodněného daňového režimu týkajícího se rozdělování výnosů výhradně vnitrostátních svěřeneckých bank ovládaných nadacemi a jimi získávaných nebo těch podniků, ve kterých byly podíly získány použitím výnosů z nakládání s podíly ve svěřeneckých bankovních společnostech diskriminaci podniků, ve kterých mají podíly, ve srovnání s jinými podniky vyvíjejícími svou činnost na dotyčném trhu a zároveň porušuje zásadu svobody usazování a volného pohybu kapitálu na základě článků 12, 43 an. a článku 56 an. ES?

      (1)  Úř věst. L 55, 1.3.2003, s. 56.


title: Věc F-42/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. února 2007 – Rossi Ferreras v. Komise (Úředníci — Posouzení — Hodnotící zpráva služebního postupu — Hodnocený rok 2003 — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/40

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. února 2007 – Rossi Ferreras v. Komise
   (Věc F-42/05) (1)

   (Úředníci - Posouzení - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocený rok 2003 - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody )
   (2007/C 56/74)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Francisco Rossi Ferreras (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za hodnotící období 2003, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005, s. 45. (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-222/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Spojené věci C-124/08 a C-125/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Gilbert Snauwaert, Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA, Coldstar NV, Dirk Vlaeminck, Jeroen den Haerynck, Ann de Wintere (C-124/08), Géry Deschaumes (C-125/08) v. Belgische Staat ( Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Celní kodex Společenství — Celní dluh — Částka cla — Sdělení dlužníkovi — Trestný čin )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — Gilbert Snauwaert, Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA, Coldstar NV, Dirk Vlaeminck, Jeroen den Haerynck, Ann de Wintere (C-124/08), Géry Deschaumes (C-125/08) v. Belgische Staat
   (Spojené věci C-124/08 a C-125/08) (1)

   („Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex Společenství - Celní dluh - Částka cla - Sdělení dlužníkovi - Trestný čin“)
   2009/C 220/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gilbert Snauwaert, Algemeen Expeditiebedrijf Zeebrugge BVBA, Coldstar NV, Dirk Vlaeminck, Jeroen den Haerynck, Ann de Wintere (C-124/08), Géry Deschaumes (C-125/08)

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad čl. 221 odst. 1 a 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (znění platné v roce 1992) (Úř. věst. L 302, s. 1, Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Dodatečný výběr dovozního nebo vývozního cla — Otázka povinnosti zaúčtovat částku cla před jejím sdělením dlužníkovi — Promlčecí lhůta — Celní podvod — Uložení společné a nerozdílné povinnosti

      Výrok

               1)

               Článek 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán tak, že sdělení částky dovozního nebo vývozního cla celními orgány odpovídajícím postupem dlužníkovi může být platně provedeno, pouze byla-li částka tohoto cla předtím uvedenými orgány zaúčtována.

               2)

               Článek 221 odst. 3 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že celní orgány mohou dlužníkovi platně sdělit částku cla dlužného ze zákona po uplynutí lhůty tří let od okamžiku vzniku celního dluhu, nebylo-li možné přesnou částku cla určit následkem trestného činu, a to i tehdy, není-li uvedený dlužník pachatelem tohoto činu.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-632/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 3. prosince 2013 — Skatteverket v. Hilkka Hirvonen

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 3. prosince 2013 — Skatteverket v. Hilkka Hirvonen
   (Věc C-632/13)
   2014/C 31/09
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Skatteverket

      Žalovaná: Hilkka Hirvonen

      Předběžné otázky

   Brání článek 45 SFEU ustanovením právních předpisů členského státu, jež vedou k tomu, že osoba s bydlištěm v jiném členském státě — která dociluje veškerého nebo téměř veškerého svého příjmu z prvně jmenovaného členského státu — má právo volby mezi dvěma navzájem zcela odlišnými systémy zdanění, tzn. být buďto zdaňována srážkou u zdroje s nižší sazbou daně, avšak bez nároku na takové daňové úlevy, jež jsou poskytovány při použití obecného systému zdanění příjmu, anebo se rozhodnout pro zdanění podle obecného systému, a tak využít uvedených daňových úlev?


title: Věc T-522/13: Žaloba podaná dne 26. září 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO ESTATE)

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/20

         Žaloba podaná dne 26. září 2013 — Tsujimoto v. OHIM — Kenzo (KENZO ESTATE)
   (Věc T-522/13)
   2013/C 352/38
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko) (zástupce: A. Wenninger-Lenz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kenzo, SA (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. července 2013 ve věci R 1363/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „KENZO ESTATE“ pro výrobky a služby náležející do tříd 29, 30, 31, 35, 41 a 43 — mezinárodní zápis č. W 1 016 724

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „KENZO“ pro výrobky náležející do tříd 3, 18 a 25 — Ochranná známka Společenství č. 720 706

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-525/09: Žaloba podaná dne 28. prosince 2009 — MIP Metro v. OHIM– Metronia (METRONIA)

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/31

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2009 — MIP Metro v. OHIM– Metronia (METRONIA)
   (Věc T-525/09)
   2010/C 80/52
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: R. Kaase a J.-C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Metronia, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2009 ve věci R 1315/2006-1 v rozsahu, v němž zamítá odvolání z důvodu, že předpoklady podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009] nejsou splněny; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů námitkového a odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „METRONIA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 20, 28 a 41

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé obrazové ochranné známky „METRO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 20, 28 a 41

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, zamítnutí námitek, a tudíž připuštění ochranné známky Společenství k zápisu pro všechny požadované výrobky a služby

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009] tím, že odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že mezi dotčenými ochrannými známkami Společenství neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-343/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Leiria – Portugalsko) – Modelo Continente Hipermercados SA v. Autoridade Para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT) „Řízení o předběžné otázce — Režim fúzí akciových společností — Směrnice 78/855/EHS — Fúze sloučením — Článek 19 — Účinky — Přechod veškerého obchodního jmění zanikající společnosti na nástupnickou společnost — Porušení práva, jehož se dopustila zanikající společnost před fúzí — Konstatování porušení správním rozhodnutím po této fúzi — Vnitrostátní právo — Přechod odpovědnosti za správní delikty zanikající společnosti — Přípustnost“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Leiria – Portugalsko) – Modelo Continente Hipermercados SA v. Autoridade Para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT)
   (Věc C-343/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Režim fúzí akciových společností - Směrnice 78/855/EHS - Fúze sloučením - Článek 19 - Účinky - Přechod veškerého obchodního jmění zanikající společnosti na nástupnickou společnost - Porušení práva, jehož se dopustila zanikající společnost před fúzí - Konstatování porušení správním rozhodnutím po této fúzi - Vnitrostátní právo - Přechod odpovědnosti za správní delikty zanikající společnosti - Přípustnost“)
   (2015/C 138/06)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho de Leiria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Modelo Continente Hipermercados SA

      Žalovaný: Autoridade Para as Condições de Trabalho – Centro Local do Lis (ACT)

      Výrok

   Článek 19 odst. 1 třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/109/ES ze dne 16. září 2009, musí být vykládán tak, že „fúze sloučením“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice má za následek přechod na nástupnickou společnost povinnosti zaplatit pokutu uloženou konečným rozhodnutím po této fúzi za porušení pracovněprávních předpisů, kterých se dopustila zanikající společnost před uvedenou fúzí.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-403/13: Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2015 – APRAM v. Komise „Žaloba na neplatnost — Fond soudržnosti — Nařízení (ES) č. 1164/94 — Snížení příspěvku — Nedostatek přímého dotčení — Nepřípustnost“

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2015 – APRAM v. Komise
   (Věc T-403/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Snížení příspěvku - Nedostatek přímého dotčení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 228/15)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: APRAM – Administração dos Portos da Região Autónoma da Madeira, SA (Funchal, Portugalsko) (zástupce: M. Gorjão Henriques, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise C (2013) 1870 final ze dne 27. března 2013 o snížení příspěvku z Fondu soudržnosti na projekt „Rozvoj přístavní infrastruktury autonomního regionu Madeira – Přístav Caniçal“, Madeira (Portugalsko)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná

               2)

               APRAM – Administração dos Portos da Região Autónoma da Madeira, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-197/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Polson a další v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Polson a další v. Komise
   (Věc T-197/08) (1)

   2010/C 179/99

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-237/05: Žaloba podaná dne 30. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/18

         Žaloba podaná dne 30. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-237/05)
   (2005/C 193/28)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. května 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. Patakia a X. Lewisem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že tím, že Řecká republika praxí prováděnou příslušnými orgány ve vztahu k vyplňování a sběru nabídek/prohlášení pěstitelů obilí a dalších v rámci Integrovaného správního a kontrolního systému (ISKS) v roce 2001 porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení směrnice 92/50/EHS (1), zejména z článku 3 odst. 2, článku 7, článku 11 odst. 1 a článku 15 odst. 2, jakož i obecnou zásadu transparentnosti;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komisi bylo postoupeno oznámení o uzavření programové dohody a smluv k jejímu provedení o poskytnutí řady služeb za účelem použití Integrovaného správního a kontrolního systému (ISKS) v oblasti zemědělství pro rok 2001 formou přímého zadání zakázky PASEGES (2).
   Ve světle judikatury Soudního dvora má Komise za to, že řecké orgány měly použít publikačních a procesních pravidel, které stanoví směrnice 92/50 v hlavě III, IV, V a VI.
   Mimoto je Komise toho názoru, že Řecká republika jednak nedoložila existenci důvodu pro výjimku ve smyslu čl. 11 odst. 3 písm. b) směrnice 92/50 a jednak neprávem kvalifikovala dotčené služby jako služby spadající do přílohy IB směrnice.
   Podpůrně Komise uplatňuje, že členské státy nejsou zbaveny povinnosti dodržovat určitou míru publicity ani v případě služeb náležejících do přílohy IB směrnice.
   Konečně Komise zastává názor, krom trvajících názorových rozdílů ve vztahu k výkladu příslušných ustanovení uvedené směrnice mezi řeckými orgány a Komisí, že použití směrnice, navzdory tomu, co řecké orgány tvrdily, nebylo v praxi zajištěno.
   Komise je proto názoru, že Řecká republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 odst. 2, článku 7, článku 11 odst. 1 a článku 15 odst. 2 směrnice 92/50/EHS, jakož i obecnou zásadu transparentnosti.

      (1)  Úř. věst. L 209 ze dne 24. července 1992, s. 1 až 24.

      (2)  Panellinia Synomospondia Enoseon Georgikon Synetairismon (Panhelénský ústřední svaz zemědělských družstevních svazů).


title: Věc T-250/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Cesea Group v. OHIM — Mangini & C. (Mangiami) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství Mangiami — Starší mezinárodní slovní ochranná známka MANGINI — Přípustnost nových důkazů — Článek 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Cesea Group v. OHIM — Mangini & C. (Mangiami)
   (Věc T-250/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Mangiami - Starší mezinárodní slovní ochranná známka MANGINI - Přípustnost nových důkazů - Článek 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 319/30
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cesea Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: D. De Simone, D. Demarinis a J. Wrede, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. dubna 2009 (věc R 982/2008-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Mangini & C. Srl a Cesea Group Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. dubna 2009 (věc R 982/2008-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc T-45/07: Žaloba podaná dne 16. února 2007 – Unipetrol a.s. v. Komise Evropských společenství

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/49

         Žaloba podaná dne 16. února 2007 – Unipetrol a.s. v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-45/07)
   (2007/C 82/103)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unipetrol a.s. (Praha, Česká republika) (zástupci: J. Matějček a I. Janda, právníci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu nebo částečně alespoň v tom rozsahu, ve kterém se týká Unipetrol;

               —

               vykonat neomezenou jurisdikci Soudního dvora a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2006)5700 konečné ze dne 29. listopadu 2006 ve věci COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a styren butadienový kaučuk v emulzi, kterým Komise shledala, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP tím, že učinila dohodu o určení cílových cen výrobků, rozdělení zákazníků na základě dohody o neútočení a výměně obchodních informací týkajících se cen, soutěžitelů a zákazníků.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že se Komise

               —

               dopustila nesprávného posouzení tím, že odmítla důkazy, že držba všech akcií společnosti Kaučuk žalobkyní je čistě finanční povahy, nebo, podpůrně, se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že odmítla důkazy prokazující, že Kaučuk jednala na trhu jako nezávislý subjekt, aniž by žalobkyně zasahovala do prodejní a marketingové politiky Kaučuku, pokud jde o styren butadienový kaučuk v emulzi, a

               —

               dopustila nesprávného právního posouzení tím, že přičetla totéž jednání dvěma různým subjektům, tedy společnosti Kaučuk a akcionáři Kaučuku, tedy žalobkyni.

         Ostatní žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou totožné nebo podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené ve věci T-44/07, Kaučuk v. Komise.


title: Věc C-402/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Op- en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V. v. Staatssecretaris van Financiën (Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Výrobek získaný srážením mléka a odebráním velké části syrovátky)

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Op- en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V. v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-402/06) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Výrobek získaný srážením mléka a odebráním velké části syrovátky)
   (2007/C 211/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlande
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Op – en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1734/96 ze dne 9. září 1996 o změně přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1996, L 238, s. 1) – Výrobek získaný srážením mléka a odebráním velké části syrovátky, který obsahuje 2 % syrovátkových proteinů, k jejichž rozkladu došlo působením přidaného enzymu během 24 až 36 hodinového procesu sušení
   Výrok

               1)

               Položka 0406 kombinované nomenklatury uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1734/96 ze dne 9. září 1996, musí být vykládána v tom smyslu, že je do ní možné zařadit takový výrobek, jaký je dotčený v původním řízení, který se získává z kyselého mléka, ze kterého je z větší části odebrána syrovátka a jehož obsah syrovátkových proteinů byl snížen působením enzymu na 2 % celkového množství proteinů v průběhu 24 až 36 hodinového procesu sušení a který se skládá z kaseinu a více než 50 % vlhkosti.

               2)

               Podpoložka 0406 20 90 kombinované nomenklatury musí být vykládána v tom smyslu, že do ní může být zařazen takový výrobek, jaký je dotčený v původním řízení, který obsahuje více než 50 % vlhkosti a méně než 1 % tuku, který je ve formě pravidelných zrn o velikosti 2 až 4 mm a je určen k použití při výrobě obložení na pizzu a přípravě sýrových omáček.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc T-504/11: Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Paul Hartmann AG v. OHIM — Protecsom (DIGNITUDE)

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/31

         Žaloba podaná dne 27. září 2011 — Paul Hartmann AG v. OHIM — Protecsom (DIGNITUDE)
   (Věc T-504/11)
   2011/C 340/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Německo) (zástupce: N. Aicher, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Protecsom SAS (Valognes, Francie)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. července 2011 ve věci R 1197/2010-4; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DIGNITUDE“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 24 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7506025

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „Dignity“ č. 7436603 pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis německé slovní ochranné známky „Dignity“ č. 302008076849.5/05 pro výrobky zařazené do tříd 5 a 10

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny, zejména podobnost výrobků.


title: Věc F-77/11: Žaloba podaná dne 1. srpna 2011 — ZZ v. Rada

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/40

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2011 — ZZ v. Rada
   (Věc F-77/11)
   2011/C 340/83
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, které bylo přijato v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku F-53/08 a kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na povýšení do platové třídy AST 7 za povyšovací rok 2007, jakož i návrh na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí generálního ředitele GŘ A pro personál a administrativu Rady Evropské unie ze dne 1. října 2010, které bylo přijato v rámci plnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 5. května 2010 ve věci F-53/08 a kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na povýšení do platové třídy AST 7 za povyšovací rok 2007;

               —

               uložit Radě, aby žalobci nahradila vzniklou majetkovou i nemajetkovou újmu;

               —

               uložit Radě náhradu škody a zaplacení úroků z prodlení a kompenzačních úroků ve výši 6,75 % za vzniklou majetkovou i nemajetkovou újmu;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-361/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil de Prud'hommes de Beauvais (Francie) dne 2. srpna 2007 – Olivier POLIER v. Najar EURL

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil de Prud'hommes de Beauvais (Francie) dne 2. srpna 2007 – Olivier POLIER v. Najar EURL
   (Věc C-361/07)
   (2007/C 269/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil de Prud'hommes de Beauvais
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Olivier POLIER

      Žalovaný: Najar EURL
   Předběžná otázka
   Je vládní nařízení č. 2005-893 ze dne 2. srpna 2005 (1), které dovoluje propuštění zaměstnance v průběhu dvouletého konsolidačního období stanoveného smlouvou o přijetí nového zaměstnance bez uvedení podrobností ohledně oprávněnosti rozvázání smlouvy a aniž by byl zaměstnanec předem informován, platné s ohledem na:

               1)

               evropské právo, tak jak je definováno v Listině základních práv, která stanoví právo pracovníka nebýt propuštěn bez platného důvodu;

               2)

               [úmluvu] Mezinárodní organizace práce č. 158 o skončení pracovního poměru z podnětu zaměstnavatele, a

               3)

               ustanovení Evropské sociální charty.

      (1)  Vládní nařízení č. 2005-893 ze dne 2. srpna 2005 o pracovní smlouvě „o přijetí nového zaměstnance“, JORF č. 179, 3.8.2005, s. 12689.


title: Věc T-240/07: Žaloba podaná dne 4. července 2007 – Heineken Nederland a Heineken v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/43

         Žaloba podaná dne 4. července 2007 – Heineken Nederland a Heineken v. Komise
   (Věc T-240/07)
   (2007/C 211/81)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Heineken Nederland BV a Heineken NV (zástupci: T. Ottervanger a M. A. de Jong, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyní

               —

               zrušit částečně nebo zcela rozhodnutí, které je jim určeno;

               —

               zrušit nebo snížit uloženou pokutu, která jim byla uložena;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 Smlouvy ES (věc COMP/B-2/37.766 – nizozemský trh s pivem), kterým jim byla uložena pokuta.
   K odůvodnění uplatňují žalobkyně nejdříve řadu procesních pochybení. Komise zaprvé při přezkumu porušila zásadu řádné správy a článek 27 nařízení č. 1/2003, jelikož neposkytla přístup ke stanoviskům jiných podniků. Komise zadruhé neprovedla řádný a nestranný přezkum. Postup komisaře pro hospodářskou soutěž zatřetí porušil presumpci neviny. Řízení trvalo začtvrté nepřiměřeně dlouho, čímž byla porušena práva obhajoby žalobkyň.
   Žalobkyně krom toho namítají porušení článku 81 ES. V této souvislosti uvádějí zaprvé nedostatečné provedení důkazů, jakož i porušení presumpce neviny a povinnosti k odůvodnění. Zadruhé se v žádném případě nejedná o dohodu nebo o jednání ve shodě. Zatřetí Komise nesprávně určila délku trvání údajného protiprávního jednání.
   Mimo to podaly žalobkyně několik námitek ohledně výše stanovené pokuty. Zaprvé vytýkají porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, nesprávné použití pokynů pro výpočet pokut, jakož i porušení zásady rovného zacházení, zásady právní jistoty, zásady přiměřenosti a povinnosti k odůvodnění. Komise nesprávně určila závažnost protiprávního jednání, zejména na základě nesprávného určení druhu protiprávního jednání, nezohlednění okolnosti, že účinky na trh nebyly významné, a na základě nesprávného určení zeměpisného relevantního trhu. Krom toho Komise nesprávně stanovila výchozí částku pokuty, koeficient pro účely odstrašujícího účinku a délku trvání. Mimoto Komise dostatečně nezohlednila polehčující okolnosti a nepřiměřená délka správního řízení způsobila nepřiměřeně vysokou pokutu, jelikož mezitím Komise zpřísnila svou politiku ohledně výše pokut.
   Konečně žalobkyně uvádějí, že snížení pokuty, které Komise provedla z důvodu nepřiměřené délky správního řízení, je nepřiměřeně malé.


title: Věc C-190/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny – Polsko) – Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy „Řízení o předběžné otázce — Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Články 63 SFEU a 64 SFEU — Korporační daň — Rozdílné zacházení s dividendami vyplacenými investičním fondům rezidentům a dividendami vyplacenými investičním fondům nerezidentům — Vyloučení z daňového osvobození — Neodůvodněné omezení“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny – Polsko) – Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Věc C-190/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 63 SFEU a 64 SFEU - Korporační daň - Rozdílné zacházení s dividendami vyplacenými investičním fondům rezidentům a dividendami vyplacenými investičním fondům nerezidentům - Vyloučení z daňového osvobození - Neodůvodněné omezení“)
   2014/C 175/05
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Emerging Markets Series of DFA Investment Trust Company

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sad Administracyjny w Bydgoszczy (Polsko) – Výklad článků 63 a 65 SFEU – Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu – Daňové právní předpisy, které upravují osvobození od korporační daně u dividend vyplácených investičním fondům se sídlem na území členských států, avšak vylučují toto osvobození u investičních fondů usazených ve třetích státech

      Výrok

               1)

               Článek 63 SFEU, týkající se volného pohybu kapitálu, se vztahuje na situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy na základě vnitrostátní daňové právní úpravy nelze uplatnit daňové osvobození na dividendy vyplácené společnostmi usazenými v tomto členském státě ve prospěch investičního fondu se sídlem ve třetí zemi, zatímco takové osvobození se uplatní na investiční fondy se sídlem v uvedeném členském státě.

               2)

               Články 63 SFEU a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní takové daňové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, na základě které nemohou být osvobozeny od daně dividendy vyplácené společnostmi se sídlem v tomto členském státě ve prospěch investičních fondů na území třetích států, existuje-li mezi tímto členským státem a dotčeným třetím státem smluvní závazek vzájemné správní pomoci, který umožňuje vnitrostátním daňovým orgánům ověřit informace případně předané investičními fondy. Přísluší předkládajícímu soudu, aby v rámci původního řízení přezkoumal, zda mechanismus výměny informací stanovený tímto rámcem spolupráce skutečně polským daňovým orgánům umožní ověřit v případě potřeby informace poskytnuté investičními fondy se sídlem na území Spojených států amerických týkající se podmínek jejich zakládání a výkonu činnosti za účelem prokázání toho, že fungují v právním rámci rovnocenném s právním rámcem Unie.

      (1)  Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


title: Věc C-444/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Brașov – Rumunsko) – Imre Solyom, Luiza Solyom v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Brașov

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Brașov – Rumunsko) – Imre Solyom, Luiza Solyom v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Brașov
   (Věc C-444/13) (1)

   2014/C 175/44
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-240/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2013 — Maďarsko v. Komise ( „Sbližování právních předpisů — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Povolovací řízení pro uvedení na trh — Vědecká stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin — Projednávání ve výborech — Regulativní postup — Porušení podstatných formálních náležitostí — Přihlédnutí bez návrhu“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2013 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-240/10) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Povolovací řízení pro uvedení na trh - Vědecká stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin - Projednávání ve výborech - Regulativní postup - Porušení podstatných formálních náležitostí - Přihlédnutí bez návrhu)
   2014/C 39/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maďarsko (zástupci: Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Sipos a L. Pignataro-Nolin, poté A. Sipos a D. Bianchi, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Menez, zmocněnci); Lucemburské velkovévodství (zástupci: původně C. Schiltz, poté P. Frantzen a nakonec L. Delvaux a D. Holderer, zmocněnci); Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a E. Riedl, zmocněnci) a Polská republika (zástupci: původně M. Szpunar, B. Majczyna a J. Sawicka, poté B. Majczyna a J. Sawicka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2010/135/EU ze dne 2. března 2010, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z brambor (Solanum tuberosum L. linie EH92-527-1) geneticky modifikovaný za účelem zvýšení obsahu amylopektinové složky ve škrobu (Úř. věst. L 53, s. 11), jakož i rozhodnutí Komise 2010/136/EU ze dne 2. března 2010 o povolení uvedení krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných brambor EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti těchto brambor v potravinách a krmivech podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (Úř. věst. L 53, s. 15).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2010/135/EU ze dne 2. března 2010, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z brambor (Solanum tuberosum L. linie EH92-527-1), geneticky modifikovaný za účelem zvýšení obsahu amylopektinové složky ve škrobu, a rozhodnutí Komise 2010/136/EU ze dne 2. března 2010 o povolení uvedení krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných brambor EH92-527-1 (BPS-25271-9) na trh a náhodné nebo technicky nevyhnutelné přítomnosti těchto brambor v potravinách a krmivech podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 se zrušují.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Maďarskem.

               3)

               Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Rakouská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-721/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
   (Věc T-721/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   2014/C 339/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bolloré (Ergué, Gabéric, Francie) (zástupce: S. Legrand, advokát)
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2013 (věc R 1961/2912-2) v řízení o prohlášení neplatnosti mezi Bolloré a The Directv Group, Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně ponese náklady řízení včetně nákladů vynaložených žalovaným a vedlejším účastníkem řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


title: Věc T-422/13: Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — CPME a další v. Rada

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/34

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — CPME a další v. Rada
   (Věc T-422/13)
   2013/C 325/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) (Brusel, Belgie); Artenius España, SL (El Prat del Llobregat, Španěsko); Cepsa Quimica, SA (Madrid, Španělsko); Equipolymers Srl (Milán, Itálie); Indorama Ventures Poland sp. z o.o. (Włocławek, Polsko); Lotte Chemical UK Ltd (Newcastle upon Tyne, Spojené království); M&G Polimeri Italia SpA (Patrica, Itálie); Novapet, SA (Zaragoza, Španělsko); Ottana Polimeri Srl (Ottana, Itálie), UAB Indorama Polymers Europe (Klaipėda, Litva); UAB Neo Group (Rimkai, Litva); a UAB Orion Global pet (Klaipėda) (zástupci: L. Ruessmann, advokát a J. Beck, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady 2013/226/EU (1);

               —

               uložil žalované náhradu škody vzniklé žalobcům; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na porušení čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2) („základní antidumpingové nařízení“) a porušení práva žalobců na obhajobu, neboť Rada žalobce neinformovala o skutečnostech a úvahách, které ji vedly k přijetí sporného rozhodnutí, a neposkytla jim přiměřenou dobu k tomu, aby se vyjádřili.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na tom, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a porušila čl. 11 odst. 2 a čl. 21 odst. 1 základního antidumpingového nařízení, když přijala sporné rozhodnutí, a to konkrétně, když v bodech 17 a 23 odůvodnění sporného rozhodnutí dospěla k závěru, že není pravděpodobné, že by po uplynutí doby platnosti opatření došlo opětně ke vzniku škody, a že další prodlužování platnosti antidumpingových opatření jednoznačně není v zájmu EU.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na tom, že Rada zjevně a závažně porušila povinnost postupovat s péčí a povinnost dobré správy, jelikož žalobce neinformovala o skutečnostech a úvahách, které ji vedly k přijetí sporného rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod na podporu návrhu na náhradu škody se zakládá na tom, že Rada jednala protiprávně, když přijala sporné rozhodnutí, čímž způsobila žalobcům škodu, za niž nese odpovědnost podle čl. 340 odst. 2 SFEU.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady ze dne 21. května 2013 o odmítnutí návrhu prováděcího nařízení Rady, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indie, Tchaj-wanu a Thajska po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 a kterým se ukončuje přezkum před pozbytím platnosti týkající se dovozu některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indonésie a Malajsie, a to v rozsahu, v jakém by návrh uložil konečné antidumpingové clo na dovoz některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indie, Tchaj-wanu a Thajska (Úř. vest. 2013 L 136, s. 12).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).


title: Spojené věci C-125/07 P, C-133/07 P, C-135/07 P a C-137/07 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Erste Group Bank AG, dříve Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (C-125/07), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (C133/07 P), Bank Austria Creditanstalt AG (C135/07 P), Österreichische Volksbanken AG (C137/07 P) v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Stanovení aktivních a pasivních úrokových sazeb rakouskými bankami —  Lombardský klub — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Stanovení výše pokut — Nástupnictví podniků — Skutečný dopad na trh — Provádění kartelové dohody )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Erste Group Bank AG, dříve Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (C-125/07), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (C133/07 P), Bank Austria Creditanstalt AG (C135/07 P), Österreichische Volksbanken AG (C137/07 P) v. Komise Evropských společenství
   (Spojené věci C-125/07 P, C-133/07 P, C-135/07 P a C-137/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Stanovení aktivních a pasivních úrokových sazeb rakouskými bankami - „Lombardský klub“ - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Stanovení výše pokut - Nástupnictví podniků - Skutečný dopad na trh - Provádění kartelové dohody“)
   2009/C 282/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Erste Group Bank AG, dříve Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG (C-125/07 P) (zástupci: F. Montag, Rechtsanwalt), Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (C-133/07 P) (zástupci: S. Völcker a G. Terhorst, Rechtsanwälte), Bank Austria Creditanstalt AG (C-135/07 P) (zástupci: C. Zschocke a J. Beninca, Rechtsanwälte), Österreichische Volksbanken AG (C-137/07 P) (zástupci: A. Ablasser, R. Bierwagen a F. Neumayr, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a R. Sauer, zmocněnci, D. Waelbroeck a U. Zinsmeister, Rechtsanwältin)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006, Raiffeisen Zentralbank Österreich a další v. Komise (T-259/02 až T-264/02 a T-271/02), v projednávaném případě ve věci T-264/02, Erste Bank der österreichischen Sparkassen v. Komise, kterým Soud částečně zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2004/138/ES ze dne 11. června 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy ES (věc COMP/36.571/D-1, Rakouské banky — „Lombardský klub“) (Úř. věst. L 56, s. 1) a, podpůrně, ke snížení pokut uložených navrhovatelkám — Kartelová dohoda na trhu s bankovními produkty a službami — Narušení obchodu mezi členskými státy — Způsob výpočtu pokut

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnostem Erste Group Bank AG, původně Erste Bank der österreichischen Sparkassen AG, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG, Bank Austria Creditanstalt AG, Österreichische Volksbanken AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-452/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 4. října 2007 – Health Research Inc.

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 4. října 2007 – Health Research Inc.
   (Věc C-452/07)
   (2007/C 297/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žadatelka a navrhovatelka opravného prostředku: Health Research Inc.
   Předběžné otázky

               1)

               Je „den, ke kterému byl výrobek registrován jako léčivý přípravek ve smyslu čl. 3 písm. b)“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (1) určen právem Společenství, nebo toto ustanovení odkazuje na den, ke kterému se registrace podle práva příslušného členského státu stává účinnou?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr potvrdí určení dne ve smyslu otázky jedna právem Společenství: Ze kterého dne je nutno vycházet?

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/011, s. 200.


title: Věc C-514/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 26. září 2013 — Ettayebi Bouzalmate v. Kreisverwaltung Kleve

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht München I (Německo) dne 26. září 2013 — Ettayebi Bouzalmate v. Kreisverwaltung Kleve
   (Věc C-514/13)
   2013/C 367/41
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ettayebi Bouzalmate

      Žalovaný: Kreisverwaltung Kleve

      Předběžná otázka

   Vyplývá z čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1) povinnost členského státu vykonávat zajištění zpravidla ve zvláštních zajišťovacích zařízeních také tehdy, pokud jsou taková zařízení k dispozici jen v jedné části federálního rozčlenění členského státu, v jiné, ve které je na základě pravidel federálního rozčlenění tohoto členského státu zajištění vykonáváno, však nikoliv?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98


title: Věc F-67/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. května 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Zrušení rozhodnutí Komise — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu — Škoda vzniklá nesplněním povinností vyplývajících z rozsudku — Podmínky — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/85

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. května 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-67/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Zrušení rozhodnutí Komise - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu - Škoda vzniklá nesplněním povinností vyplývajících z rozsudku - Podmínky - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 225/197
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl zamítnut žalobcův návrh, aby Komise splnila povinnosti vyplývající z bodu 2 výroku rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. června 2010 ve věci Marcuccio v. Komise, F-56/09, a aby nahradila škodu, která údajně žalobci vznikla.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření ve věci F-67/11 R, Marcuccio v. Komise.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011, s. 29.


title: Věc C-251/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 1a čl. 2 bod 1 nařízení (EHS) č. 3577/92 — Doprava — Volný pohyb služeb — Námořní kabotáž — Služba vlečení na volném moři)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-251/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 1a čl. 2 bod 1 nařízení (EHS) č. 3577/92 - Doprava - Volný pohyb služeb - Námořní kabotáž - Služba vlečení na volném moři)
   (2007/C 42/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a K. Simonsson, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a S. Chala, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) – Vnitrostátní právní úprava udělující pouze plavidlům plujícím pod řeckou vlajkou právo poskytovat odtahové služby na volném moři.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc C-548/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2014 společností Arnoldo Mondadori Editore SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. září 2014 ve věci T-490/12, Arnoldo Mondadori Editore SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2014 společností Arnoldo Mondadori Editore SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. září 2014 ve věci T-490/12, Arnoldo Mondadori Editore SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
      (Věc C-548/14 P)
      (2015/C 073/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arnoldo Mondadori Editore SpA (zástupci: G. Dragotti, R. Valenti, S. Balice, E. Varese, avvocati)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Grazia Equity GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil body 25 až 33 a 68 až 83 napadeného rozsudky na základě všech důvodů kasačního opravného prostředku;

                  —

                  vyhověl žalobě navrhovatelky proti rozhodnutí odvolacího senátu nebo alternativně vrátil věc zpět Tribunál k novému posouzení, a;

                  —

                  uložil OHIM, aby nahradil náklady řízení vynaložené navrhovatelkou v prvním i druhém stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být částečně zrušen z následujících důvodů:

                  A.

                  Tribunál proved nesprávné právní posouzení, když rozhodl, že se nepoužije čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1), aniž zohlednil judikaturu tohoto soudu týkající se komplementarity zboží a služeb a zásady vzájemné provázanosti; Tribunál rovněž nezohlednil či zkreslil fakta a důkazy, které mu předložila společnost AME ohledně podobnosti dotčeného zboží a služeb, a to přinejmenším v souvislosti s pojmem komplementarity.

                  B.

                  Tribunál porušil čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 z následujících důvodů:

                              i.

                              Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když přisoudil ochranné známce společnosti AME určitou míru dobrého jména, což není nutné pro účely zvýšené ochrany poskytované čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009; Tribunál dále nesplnil kritéria stanovená v judikatuře Soudního dvora pro posouzení, do jaké míry má ochranná známka dobré jméno.

                              ii.

                              Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když rozhodl, že na základě posouzení relevantních skutečností (tj. povaha dotčených výrobků a služeb, relevantní kategorie veřejnosti, míra dobrého jména dřívější ochranné známky, míra rozlišovací způsobilosti dřívější ochranné známky) není mezi ochrannými známkami vazba, což je v rozporu s kritérii stanovenými v judikatuře Soudního dvora týkajícími se aplikace čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009; Tribunál rovněž provedl nesprávné právní posouzení, když posoudil pravděpodobnost záměny mezi dotčenými ochrannými známkami, což není pro účely aplikace čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 třeba.

                              iii.

                              Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když odmítl aplikaci čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, aniž posoudil, zda mohlo přihlašované označení poškodit dřívější známku s dobrým jménem či z ní vytěžit neodůvodněnou výhodu.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-320/15: Žaloba podaná dne 26. června 2015 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/2

         Žaloba podaná dne 26. června 2015 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-320/15)
   (2015/C 328/02)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Manhaeve)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice 91/271/EHS (1) o čištění městských odpadních vod;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Komise označila ve své žalobě zařízení určitých aglomerací Řecké republiky, která nesplňují požadavky stanovené směrnicí, a to buď z důvodu, že nebyla vybudována nebo náležitě modernizována potřebná zařízení (aglomerace Prosotsani, Doxatos, Eleftheroupoli, Vagia a Galatista), a že tudíž městské odpadní vody v těchto aglomeracích nejsou před jejich vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, nebo z důvodu, že odebrané vzorky (aglomerace Desfina, Polychronos a Chanioti) ukazují, že předmětná zařízení nejsou provozována v souladu s podmínkami stanovenými ve směrnici.

               2.

               Podle čl. 4 odst. 1 směrnice 91/271/EHS musí být městské odpadní vody (aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 2  000 PE) odváděné stokovými soustavami před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění; kromě toho podle čl. 4 odst. 3 musí toto vypouštění vyhovovat požadavkům uvedeným v příloze I B (jedním z nichž je požadavek, že reprezentativní vzorky vstupujících odpadních vod a vod vyčištěných jsou odebírány před vypuštěním do recipientu).

               3.

               Komise je názoru, že aby členský stát splnil povinnosti vyplývající ze směrnice o čištění městských odpadních vod, musí poskytnout dostatečné údaje ohledně kvality odpadních vod po vyčištění. Kromě toho musí členské státy k získání věrohodného posouzení kvality odpadu z určité aglomerace v souladu se směrnicí, a tudíž zpracování tohoto odpadu ve smyslu článku 4 směrnice, předložit uspokojivé výsledky za období nejméně jednoho roku od uvedení daného zařízení do provozu, a to prostřednictvím odebraných vzorků v souladu s metodologií upravenou směrnicí 91/271/EHS.

         A)   Aglomerace Prosotsani (5882 PE), Doxatos (3815 PE), Εleftheroupoli (4934 PE), Vagia (4509 PE) a Galatista (2974 PE)

               4.

               Komise má za to, že jelikož městské odpadní vody těchto čtyř aglomerací (Prosotsani, Doxatos, Εleftheroupoli a Vagia) nejsou ještě před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění, článek 4 směrnice je porušen. Řecké orgány ostatně samy připouštějí, že tyto aglomerace budou požadavky stanovené směrnicí splňovat až po skončení spolufinancovaných projektů. Komise je názoru, že byť nezbytné projekty již byly zahrnuty do prioritní osy „02 – Ochrana a hospodaření s vodními zdroji“ operačního programu „Životní prostředí a udržitelný rozvoj“, nebudou v aglomeracích Eleftheroupoli a Prosotsani včas dokončeny, a řecké orgány neuvedly žádné konkrétní datum jejich dokončení v aglomeracích Vagia a Doxatos. Z odpovědí řeckých orgánů vyplývá, že provoz zařízení v Galatista je problematický a musí být vylepšen, aby splňoval požadavky stanovené ve směrnici.

         Β)   Aglomerace Desfina (2024 PE), Polychronos (10443 PE) a Chanioti (9000 PE)

               5.

               Pokud jde o tyto tři aglomerace (Desfina, Polychronos a Chanioti), ačkoli řecké orgány zaslaly výsledky různých vzorků odebraných v čistírnách odpadních vod, Komise má za to, že tyto vzorky ukazují, že uvedená tři zařízení nejsou provozována v souladu s požadavky stanovenými směrnicí.

      Aglomerace Polychronos

               6.

               Komise poukazuje na to, že počet vzorků nesplňujících předepsané požadavky v letech 2012 i 2013 překračuje dovolený počet a že dostatečné vzorky nebyly odebrány v roce 2012 ani v roce 2013.

      Aglomerace Chanioti

               7.

               Vzorky zaslané Komisi ve vztahu k této aglomeraci nelze považovat za reprezentativní a odebrané v pravidelných intervalech, neboť v období od ledna do dubna 2012 nebyl odebrán žádný vzorek a žádný vzorek nebyl ve vztahu k této aglomeraci zaslán pro rok 2013.

      Aglomerace Desfina

               8.

               Vzhledem k tomu, že počet vzorků odebraných v letech 2012 a 2013 nebyl dostačující, nemohly být tedy tyto vzorky odebrány v pravidelných intervalech, jak to vyžaduje směrnice (pouhé dva vzorky odebrané v roce 2012 namísto dvanácti vzorků), což znamená, že deset měsíců nebylo pokryto; v roce 2013 bylo odebráno osm vzorků, z nichž dva se týkají července, což znamená, že pět měsíců nebylo pokryto.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40


title: Věc F-87/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. března 2007 – Manté v. Rada (Úředníci — Odměna — Příspěvek na zařízení — Dočasně přidělený národní expert jmenovaný úředníkem — Vrácení přeplatků — Zjevná nepřípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. března 2007 – Manté v. Rada
   (Věc F-87/06) (1)

   (Úředníci - Odměna - Příspěvek na zařízení - Dočasně přidělený národní expert jmenovaný úředníkem - Vrácení přeplatků - Zjevná nepřípustnost)
   (2007/C 96/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Thierry Manté (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu Rady oprávněného ke jmenování ze dne 22. srpna 2005, kterým bylo žalobci, bývalému dočasně přidělenému národnímu expertu, který se stal úředníkem Evropských společenství, zamítnuto přiznání příspěvku na zařízení s výzvou k navrácení částky, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Rada Evropské unie ponese, vedle vlastních nákladů řízení, polovinu nákladů řízení vynaložených T. Manté.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 19.


title: Věc T-317/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2011 Ioannisem Vakalisem proti rozsudku vydanému dne 13. dubna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/10, Vakalis v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2011 Ioannisem Vakalisem proti rozsudku vydanému dne 13. dubna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/10, Vakalis v. Komise
   (Věc T-317/11 P)
   2011/C 282/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ioannis Vakalis (Luvinate, Itálie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním předloženým v řízení v prvním stupni, s výjimkou návrhového žádání, které Soud právem shledal nepřípustným;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Cílem tohoto kasačního opravného prostředku je zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. dubna 2011, vydaného ve věci F-38/10, Vakalis v. Komise.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nelogičnosti argumentace Soudu pro veřejnou službu, který nevyvodil důsledky ze svých zjištění, neboť shledal, že Komise je povinna zohlednit kolísání směnného kurzu. Komise však tuto otázku nezohlednila. Napadený rozsudek je tudíž stižen vadou spočívající v nelogickém odůvodnění.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze skutečnosti, že Soud pro veřejnou službu nesprávně pochopil otázku, která mu byla položena. Z napadeného rozsudku vyplývá, že Soud pochopil otázku žalobce tak, že se jej táže, zda rozdílné zacházení mezi úředníky, na které se vztahují obecná prováděcí pravidla k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu (dále jen „OPP“) z roku 1969, a úředníky, na které se vztahují obecná prováděcí pravidla z roku 2004, je protiprávní, zatímco otázkou, která byla Soudu položena, bylo to, zda „nová OPP jsou diskriminační v tom smyslu, že s odlišnými skutkovými situacemi zacházejí stejně“. V tomto smyslu navrhovatel poukazuje na to, že Soud neprávem zamítl žalobní důvod týkající se porušení zásady rovného zacházení.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze skutečnosti, že Soud nahradil důvody. Navrhovatel poukazuje na to, že rozpočtové odůvodnění OPP bylo uplatněno až na jednání a dále že toto odůvodnění se liší od odůvodnění poskytnutého navrhovateli v rámci zamítnutí jeho stížnosti (odůvodnění, jehož nevhodnost Soud uznal). Podle judikatury nepřísluší Soudu, aby případné nedostatky v odůvodnění zhojil nebo uvedené odůvodnění Komise doplnil tím, že do něj přidá nebo v něm nahradí skutečnosti, které nevyplývají ze samotného napadeného rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, neboť Soud pro veřejnou službu zamítl žalobní důvod týkající se zásady rovného zacházení, neboť navrhovatel neprokázal existenci neodůvodněného rozdílného zacházení. Navrhovatel přitom prokázal, že dotčené rozdílné zacházení nebylo odůvodněno zavedením eura, což bylo původním odůvodněním zamítnutí stížnosti.


               3.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 208/5

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht ze dne 27. března 2009 ve věci Inconsult Anstalt v. Finanzmarktaufsicht
   (Věc E-4/09)
   2009/C 208/05
   Dopisem ze dne 27. března 2009, jenž dopis byl doručen soudní kanceláři dne 14. dubna 2009, požádala Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (rozkladová komise orgánu pro dohled nad finančním trhem) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko, a to k následujícím otázkám:

               1)

               Jak se má vykládat čl. 2 odst. 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, pokud jde o kritéria, na jejichž základě může být internetová stránka považována za „trvanlivé médium“?


title: Věc C-389/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 4. července 2012 — Région Nord-Pas-de-Calais v. Communauté d'Agglomération du Douaisis, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Výroba železničních kolejových vozidel — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/4

         Usnesení Soudního dvora ze dne 4. července 2012 — Région Nord-Pas-de-Calais v. Communauté d'Agglomération du Douaisis, Evropská komise
   (Věc C-389/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Výroba železničních kolejových vozidel - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení)
   2012/C 303/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Région Nord-Pas-de-Calais (zástupci: M. Cliquennois a F. Cavedon, avocats)

      Další účastníci řízení: Communauté d'Agglomération du Douaisis, Evropská komise (zástupci: C. Giolito a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 12. května 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais v. Komise a Communauté d’agglomération du Douaisis v. Komise (ve spojených věcech T-267/08 a T-279/08), ve kterém byl zamítnut původně návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1089 final ze dne 2. dubna 2008, poté návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4112 final ze dne 23. června 2010, týkajícího se státní podpory C 38/2007 (ex NN 45/2007) provedenou Francií ve prospěch Arbel Fauvet Rail SA — Výroba železničních kolejových vozidel — Navrácení podpory neslučitelné se společným trhem — Porušení práva na obhajobu a zásady kontradiktornosti

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Région Nord-Pas-de-Calais se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc C-281/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Montex Holdings Ltd v. Diesel SpA (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Právo majitele ochranné známky zakázat tranzit zboží nesoucího totožné označení přes území členského státu, kde tato ochranná známka požívá ochrany — Protiprávní výroba — Přidružený stát)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Montex Holdings Ltd v. Diesel SpA
   (Věc C-281/05) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Právo majitele ochranné známky zakázat tranzit zboží nesoucího totožné označení přes území členského státu, kde tato ochranná známka požívá ochrany - Protiprávní výroba - Přidružený stát)
   (2006/C 326/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Montex Holdings Ltd

      Žalovaná: Diesel SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad článků 28, 29 a 30 Smlouvy ES, jakož i čl. 5 odst. 1 a 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) – Právo majitele ochranné známky zakázat tranzit zboží označeného totožným označením v členském státě, ve kterém je tato ochranná známka chráněna – Neexistence ochrany v zemi určení
   Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 1 a 3 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může zakázat v členském státě, ve kterém je tato ochranná známka chráněna, v daném případě ve Spolkové republice Německo, tranzit zboží označeného ochrannou známkou a propuštěného do režimu vnějšího tranzitu s určením do jiného členského státu, ve kterém taková ochrana neexistuje, v daném případě do Irska, pouze v případě, že je toto zboží předmětem aktu třetí osoby provedeného během jeho propuštění do režimu vnějšího tranzitu, který s sebou nezbytně nese jeho uvedení na trh v uvedeném členském státě tranzitu.

               2)

               V tomto ohledu není v zásadě relevantní, zda zboží určené do členského státu pochází z přidruženého státu, nebo ze třetího státu, nebo zda bylo v zemi původu vyrobeno legálně, nebo bylo při jeho výrobě porušeno právo z ochranné známky majitele platné v uvedené zemi.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Spojené věci C-247/15 P, C-253/15 P a C-259/15 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Maxcom Ltd, Chin Haur Indonesia, PT, Rada Evropské unie, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Dumping — Prováděcí nařízení (EU) č. 501/2013 — Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska — Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny na zmíněný dovoz — Nařízení (ES) č. 1225/2009 — Článek 13 — Obcházení — Článek 18 — Nedostatečná spolupráce — Důkaz — Soubor shodujících se nepřímých důkazů“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/13

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Maxcom Ltd, Chin Haur Indonesia, PT, Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Spojené věci C-247/15 P, C-253/15 P a C-259/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 501/2013 - Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska - Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny na zmíněný dovoz - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 13 - Obcházení - Článek 18 - Nedostatečná spolupráce - Důkaz - Soubor shodujících se nepřímých důkazů“)
   (2017/C 104/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      (Věc C-247/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      Další účastnice řízení: Chin Haur Indonesia, PT (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci)

      (Věc C-253/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Chin Haur Indonesia PT (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, jakož i B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte), Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      (Věc C-259/15 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, jakož i B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Chin Haur Indonesia PT (zástupci: T. Müller-Ibold, Rechtsanwalt, a F.-C. Laprévote, avocat), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci), Maxcom Ltd (zástupci: L. Ruessmann, avocat, a J. Beck, solicitor)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. března 2015, Chin Haur Indonesia v. Rada (T-412/13, EU:T:2015:163), se zrušuje.

               2)

               Žaloba na neplatnost, kterou podala společnost Chin Haur Indonesia PT u Tribunálu Evropské unie ve věci T-412/13, se zamítá.

               3)

               Společnost Chin Haur Indonesia PT ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Maxcom Ltd a Radou Evropské unie v řízení v prvním stupni ve věci T-412/13 i v řízeních o kasačním opravném prostředku.

               4)

               Společnost Chin Haur Indonesia PT nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-253/15 P.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady, které vynaložila v řízeních o kasačním opravném prostředku ve věcech C-247/15 P a C-259/15 P a v řízení v prvním stupni ve věci T-412/13.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015.

      Úř. věst. C 254, 3. 8. 2015.


title: Věc C-541/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. listopadu 2012 — Ralf Schuster v. Spolková republika Německo

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 28. listopadu 2012 — Ralf Schuster v. Spolková republika Německo
   (Věc C-541/12)
   2013/C 46/27
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ralf Schuster

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat evropské primární nebo sekundární právo, v daném případě zejména směrnici 2000/78/ES (1), ve smyslu rozsáhlého zákazu neoprávněné diskriminace z důvodu věku tak, že zahrnuje i vnitrostátní normy o odměňování spolkových úředníků?

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno kladně: vyplývá z výkladu tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva, že vnitrostátní předpis, podle kterého závisí výše základního platu úředníka při vzniku služebního poměru v rozhodující míře na jeho věku a následně roste především v závislosti na délce služebního poměru, představuje přímou nebo nepřímou diskriminaci založenou na věku?

               3)

               Pokud bude i na druhou otázku odpovězeno kladně: brání výklad tohoto evropského primárního nebo sekundárního práva odůvodnění takového vnitrostátního předpisu cílem zákonodárce odměnit profesní zkušenost?

               4)

               Pokud bude i na třetí otázku odpovězeno kladně: připouští výklad evropského primárního nebo sekundárního práva, dokud nedošlo k implementaci nediskriminační právní úpravy odměňování, jiný právní důsledek než diskriminované osoby zpětně odměnit podle nejvyššího stupně v jejich platové třídě?
               Vyplývá přitom právní důsledek porušení zákazu diskriminace ze samotného evropského primárního nebo sekundárního práva, v daném případě zejména ze směrnice 2000/78/ES, nebo vyplývá nárok pouze z hlediska nedostatečného provedení povinností plynoucích z evropského práva z odpovědnosti státu podle unijního práva?

               5)

               Brání výklad evropského primárního nebo sekundárního práva vnitrostátnímu opatření, které podřizuje nárok na (dodatečné) zaplacení nebo náhradu škody podmínce, že jej úředníci uplatnili včas?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc C-219/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 27. dubna 2007 – VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a VZW Andibel v. Belgische Staat

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 27. dubna 2007 – VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a VZW Andibel v. Belgische Staat
   (Věc C-219/07)
   (2007/C 155/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: VZW de Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers a VZW Andibel

      Žalovaný: Belgische Staat
   Předběžné otázky

               1)

               Je nutné vykládat článek 30 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropského společenství posuzovaný samostatně nebo ve spojení s nařízením Rady (ES) č. 338/97 (1) ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi tak, že zákaz dovozu zvířat a obchodu s nimi, zavedený k provedení článku 3a § 1 Wet betreffende de beschreming en het welzijn der dieren ze dne 14. srpna 1986 [zákon o ochraně a dobrých životních podmínkách zvířat], není ve vztahu k savcům, kteří jsou dováženi z jiného členského státu EU a spadají pod přílohy B, C nebo D nařízení nebo kteří nejsou v nařízení uvedeni, odůvodněný, pokud jsou tito savci drženi v členském státě v souladu s právními předpisy tohoto státu a tyto jsou v souladu s ustanoveními nařízení?

               2)

               Brání článek 30 Smlouvy o ES nebo nařízení č. 338/97 právní úpravě členského státu, která na základě existujících právních předpisů o ochraně zvířat zakazuje využívání exemplářů, kromě těch, které jsou výslovně uvedeny ve vnitrostátních právních předpisech, pro obchodní účely, pokud cíle ochrany těchto druhů, jak je uvedeno v článku 30 Smlouvy o ES, lze účinně dosáhnout také opatřeními, která méně omezují obchod uvnitř Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 15/03, s. 136.


title: Věc C-548/12: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld – Německo) – Marc Brogsitter v. Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf „Prostor svobody, bezpečnosti a práva  — Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech  — Nařízení (ES) č. 44/2001 – Zvláštní příslušnost  — Článek 5, body 1 a 3  — Žaloba na určení občanskoprávní odpovědnosti  — Smluvní nebo deliktní povaha“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld – Německo) – Marc Brogsitter v. Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
   (Věc C-548/12) (1)

   („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 – Zvláštní příslušnost - Článek 5, body 1 a 3 - Žaloba na určení občanskoprávní odpovědnosti - Smluvní nebo deliktní povaha“)
   2014/C 135/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc Brogsitter

      Žalovaní: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Krefeld – Výklad čl. 5 bodu 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) – Zvláštní příslušnost – Žaloba podaná u soudu příslušného ve věcech týkajících se deliktní odpovědnosti – Situace, ve které došlo ke spáchání deliktu v rámci smlouvy mezi osobou, která delikt spáchala, a její obětí, a soud místa, kde měl být základní závazek splněn, se nachází v jiném členském státě – Určení příslušného soudu

      Výrok

   Žaloby na určení občanskoprávní odpovědnosti, jako jsou žaloby, o něž se jedná ve věci v původním řízení, kterou je nutno podle vnitrostátního práva považovat za deliktní, musí být nicméně považovány za žaloby patřící mezi případy, kdy „předmět sporu tvoří smlouva nebo nároky ze smlouvy“ ve smyslu čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, pokud lze vytýkané jednání považovat za porušení smluvních povinností, jež mohou být určeny s přihlédnutím k předmětu smlouvy.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6. 4. 2013.


title: Věc C-126/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Dioikitiko Protodikeio (správní soud prvního stupně) v Tripoli (Řecko) ze dne  3. března 2006  ve věci Carrefour-Marinopoulos proti Nomarchiaki Aftodioikisi (orgán místní správy) v Tripoli

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Dioikitiko Protodikeio (správní soud prvního stupně) v Tripoli (Řecko) ze dne 3. března 2006 ve věci Carrefour-Marinopoulos proti Nomarchiaki Aftodioikisi (orgán místní správy) v Tripoli
   (Věc C-126/06)
   (2006/C 108/13)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Dioikitiko Protodikeio (správní soud prvního stupně) v Tripoli (Řecko).
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Carrefour – Marinopoulos.

      Žalovaný: Nomarchiaki Aftodioikisi (orgán místní správy) Tripoli.
   Předběžné otázky

               a)

               Je předchozí povolení – uvedené v odůvodnění výše uvedeného předkládacího usnesení – požadované pro uvedení na trh výrobků „bake-off“ opatřením rovnajícím se množstevnímu omezení ve smyslu článku 28 ES?

               b)

               Pokud ano, sleduje požadavek předchozího povolení, kterému podléhá výkon pekařské činnosti, pouze kvalitativní cíl, v tom smyslu, že zavádí pouze jednoduché kvalitativní rozlišení týkající se vlastností chleba uváděného na trh (vůně, chuť, barva a vzhled kůrky) a jeho výživné hodnoty (rozsudek Soudního dvora ze dne 5. listopadu 2002, Komise v. Německo, C-325/00 [Recueil, s. I-9977]) nebo slouží k ochraně spotřebitele a veřejného zdraví před případným zhoršováním jeho kvality (rozsudek 3852/2002 Symvoulio tis Epikrateias (řecká státní rada))?

               c)

               Vzhledem k tomu, že uvedené omezení se používá bez výjimky na všechny výrobky „bake-off“, jak na domácí výrobky tak i na výrobky Společenství, má tato otázka spojitost s právem Společenství a je toto omezení způsobilé narušit přímo nebo nepřímo, v současné době nebo potenciálně obchodování s uvedenými výrobky mezi členskými státy?


title: Věc T-304/05: Žaloba podaná dne 4. srpna 2005 – Cain Cellars, Inc. v. OHIM

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/15

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2005 – Cain Cellars, Inc. v. OHIM
   (Věc T-304/05)
   (2005/C 257/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cain Cellars, Inc. (St. Helena, Spojené státy) (zástupci: W.-W. Wodrich a J. K. F. Albrecht, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí žalovaného (první odvolací senát) ze dne 23. května 2005 (odvolání R 0975/2004-1);

               —

               uložení žalovanému náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovaná ochranná známka Společenství: obrazová pentagonální ochranná známka pro výrobek „víno“ třídy 33 – žádost č. 3 425 121

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí žádosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně

      Dovolávané žalobní důvody: z právního hlediska je irelevantní, že ochranná známka, jejíž přihlášení je požadováno, je geometrický vzor, protože k tomu, aby označení fungovalo jako ochranná známka a bylo způsobilé k obchodnímu označení výrobku, je určující pouze vnímání běžně informovaného, přiměřeně pozorného a obezřetného průměrného spotřebitele. Toto kritérium posouzení bylo v napadeném rozhodnutí žalovaným porušeno. Geometrický pentagonální vzor je neobvyklý a nápadný, a má tedy rozlišovací charakter, stejně tak uvádí obchodní původ výrobku. V důsledku toho nebrání překážka zapsání podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993, o ochranné známce Společenství, zápisu ochranné známky žalobkyně, jejíž ochrana je požadována.


title: Věc F-21/13: Žaloba podaná dne 8. března 2013 — ZZ v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/55

         Žaloba podaná dne 8. března 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-21/13)
   2013/C 156/101
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: T. Bontinck, S. Greco, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převedení nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému na základě návrhu výpočtu důchodových práv, který uplatňuje nová OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řád úředníků

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit za protiprávní článek 9 obecných prováděcích ustanovení (dále jen „OPU“) k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků;

               —

               zrušit v důsledku toho rozhodnutí generálního sekretariátu Rady ze dne 23. května 2012 o návrhu na převod nároku na důchod na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu na základě OPU ze dne 11. října 2011 na žalobkyni, jak jej podepsala dne 19. července 2012;

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení na základě čl. 87 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.