title: Věc T-399/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. ledna 2009 – giropay v. OHIM (GIROPAY) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GIROPAY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. ledna 2009 – giropay v. OHIM (GIROPAY)
   (Věc T-399/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GIROPAY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 55/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giropay GmbH (Frankfurt nad Mohanem) (zástupce: K. Gründig-Schnelle, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. října 2006 (věc R 308/2005-4) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky GIROPAY jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               giropay GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-300/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. června 2012 — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. června 2012 — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH
   (Věc C-300/12)
   2012/C 287/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Düsseldorf-Mitte

      Žalovaná: Ibero Tours GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Dochází podle zásad uvedených v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 24. října 1996, C 317/94, Elida Gibbs (Recueil, s. I 5339), ke snížení základu daně v rámci distribučního řetězce i tehdy, pokud zprostředkovatel (zde: cestovní kancelář) poskytne příjemci plnění (zde: klient cestovní kanceláře), které mu zprostředkovatel zprostředkoval, (zde: plnění organizátora turistických zájezdů poskytnutá zákazníkovi cestovní kanceláře) část ceny za zprostředkované plnění?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je třeba použít zásady uvedené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie uvedené ve věci Elida Gibbs, Recueil, s. I 5339 i tehdy, pokud zvláštnímu režimu podle článku 26 šesté směrnice ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, 77/388/EHS (1), podléhá pouze zprostředkované plnění organizátora turistických zájezdů, nikoli však rovněž zprostředkovatelské plnění cestovní kanceláře?

               3)

               V případě záporné odpovědi i na druhou otázku: Je členský stát, který řádně provedl čl. 11 část C odst. 1 šesté směrnice ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, 77/388/EHS, v případě osvobození zprostředkovaného plnění od daně oprávněn odepřít snížení základu daně pouze tehdy, pokud výkonem zmocnění obsaženého v tomto ustanovení vytvořil další podmínky pro odepření snížení [základu daně]?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 23.


title: Věc T-576/13: Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Verus v. OHIM — Joie International (MIRUS)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/25

         Žaloba podaná dne 30. října 2013 — Verus v. OHIM — Joie International (MIRUS)
   (Věc T-576/13)
   2014/C 24/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Verus Eood (Sofie, Bulharsko) (zástupce: C. Röhl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Joie International Co. Ltd (Hong Kong, Čína)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) R 715/2012-5 ze dne 23. srpna 2013 tak, že vyhoví v plném rozsahu námitkám a zamítne přihlášku ochranné známky Společenství 9599416;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Joie International Co. Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MIRUS“ pro výrobky zařazené do třídy 12 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 599 416

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „MIRUS“ pro výrobky zařazené do tříd 12, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-251/14: Žaloba podaná dne 22. května 2014 – Promarc Technics v. OHIM – PIS (části dveří)

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/36

         Žaloba podaná dne 22. května 2014 – Promarc Technics v. OHIM – PIS (části dveří)
   (Věc T-251/14)
   2014/C 212/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Promarc Technics s.c. Tomasz Pokrywa, Rafał Natorski (Zabierzów, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Petrycki i Sorys sp.j. (PIS) (Jasło, Polsko)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí R 1464/2012-3 ze dne 29. ledna 2014 vydané třetím odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a průmyslové vzory) (OHIM);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor č. 608365-0001

      Majitelé (průmyslového) vzoru Společenství: žalobci

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: uplatnění důvodů spočívajících v absenci novosti a individuální povahy zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: rozhodnutí o neplatnosti (průmyslového) vzoru

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článků 4-9 nařízení o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Výmaz věci C-360/01

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/18

         Výmaz věci C-360/01 (1)

   (2005/C 271/33)

      Jednací jazyk: italština

   Usnesením ze dne 4. dubna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-360/01: Italská republika proti Komisi Evropských společenství a Radě Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24.11.2001.


title: Věc F-51/08: Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Stols v. Rada

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/34

         Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Stols v. Rada
   (Věc F-51/08)
   (2008/C 183/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wilhelmus Louis Maria Stols (Se Halstern, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AST11 z titulu hodnoceného roku 2007
   Žalobní důvody a hlavní argumenty

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy z titulu hodnoceného roku 2007 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vyplývá ze sdělení zaměstnancům č. 136/07 ze dne 16. července 2007;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-282/06: Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Sun Chemical Group a další v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/42

         Žaloba podaná dne 9. října 2006 – Sun Chemical Group a další v. Komise
   (Věc T-282/06)
   (2006/C 281/75)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun Chemical Group BV (Weesp, Nizozemsko), Siegwerk Druckfarben AG (Siegburg, Německo), Flint Group Germany GmbH (Stuttgart, Německo) (zástupce: N. Dodoo, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise COMP/M.4071 – Apollo/Akzo Nobel IAR ze dne 29. května 2006;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba je podána na základě článku 230 ES a směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise COMP/M.4071 – Apollo/Akzo Nobel IAR ze dne 29. května 2006, kterým bylo oznámené spojení prohlášeno za slučitelné se společným trhem.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise schválila spojení bez podmínek, aniž provedla jeho pečlivý, detailní a soustavný přezkum, který zaručovala s ohledem na závažné obavy o ohrožení hospodářské soutěže, které údajně vznesla. Přezkum rozhodnutí, posouzení jednotlivých odpovědí žalobkyň na průzkum trhu provedený Komisí a přezkoumání hlavních charakteristik průmyslu podle žalobkyň prokazují, že Komise nevzala v úvahu nebo tam, kde údajně v úvahu vzala, nezohlednila důkaz rozhodný pro úplné a přesné posouzení oznamovaného spojení.
   Navíc, žalobkyně předkládají, že Komise nezohlednila nejen své vlastní pokyny pro posuzování horizontálních spojování (1), ale i jimi vyjádřené stížnosti a důkazy, které předložily. Komise se totiž v několika ohledech zjevně opírala pouze o informace předložené spojujícími se stranami, aniž přezkoumala jejich přesnost, což prokazuje rozhodnutí trpící nesprávným právním posouzením, nesprávným skutkovým zjištěním a nesprávným posouzením skutkového stavu.
   S ohledem na skutečnosti uvedené výše měla Komise předložit, jak tvrdí žalobkyně, odůvodnění schválení oznámeného spojení. Neprovedení takového kroku je porušením její povinnosti uvést odůvodnění, a tudíž porušením článku 253 ES.

      (1)  Úř. věst. 2004, C 31, s. 5–18.


title: Věc T-47/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Intesa Sanpaolo v. OHIM – equinet Bank (EQUITER) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství EQUITER — Starší slovní ochranná známka Společenství EQUINET — Relativní důvod pro zamítnutí — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Intesa Sanpaolo v. OHIM – equinet Bank (EQUITER)
   (Věc T-47/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství EQUITER - Starší slovní ochranná známka Společenství EQUINET - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 151/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín, Itálie) (zástupci: P. Pozzi, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: equinet Bank AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2011 (věc R 2101/2010-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi equinet Bank AG a Intesa Sanpaolo SpA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. října 2011 (věc R 2101/2010-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Intesa Sanpaolo SpA.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-383/06: Žaloba podaná dne 19. prosince 2006 – Icuna.com v. Parlament

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/31

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2006 – Icuna.com v. Parlament
   (Věc T-383/06)
   (2007/C 20/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Icuna.com SCRL (Braîne-le-Château, Belgie) (zástupci: J. Windey a P. de Bandt, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 1. prosince 2006, kterým se přijímá nabídka společnosti MOSTRA a zamítá nabídka žalobkyně, které byly podány v nabídkovém řízení EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003;

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost Společenství a uložit Evropskému parlamentu, aby žalobkyni uhradil částku 58 700 eur jako náhradu škody za náklady vzniklé v rámci nabídkového řízení a částku odpovídající nemajetkové újmě z důvodu zásahu do pověsti, a ustanovit znalce k vyčíslení této škody;

               —

               každopádně uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým se zamítá její nabídka podaná v nabídkovém řízení EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003, položka 2: obsah vysílání pro vytvoření webového televizního kanálu Evropského parlamentu (1).
   Na podporu své žaloby se žalobkyně zaprvé dovolává zjevné vady řízení, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí, z důvodu nedostatku pravomoci autora aktu, porušení článku 101 finančního nařízení (2) a porušení článku 149 nařízení č. 2342/2002 (3).
   Zadruhé žalobkyně jednak tvrdí, že Evropský parlament přijal rozhodnutí v rozporu s rozhodnutím původně vydaným dne 7. srpna 2006, kterým jí udělil zakázku, aniž by odůvodnil tuto změnu, a jednak, že výběrová kritéria, která zohlednil v napadeném rozhodnutí, nejsou ta, která byla použita u prvního rozhodnutí Parlamentu, a jako taková nebyla definována ve výzvě k podávání nabídek. Proto byla porušena výběrová kritéria, která jsou v ní obsažena, jakož i zásada rovného zacházení a transparentnosti a povinnost uvést odůvodnění.

      (1)  Vyhlášení zakázky „Webový televizní kanál Evropského parlamentu“ (Úř. věst. 2006 S 87-91412).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1).


title: Věc C-346/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Robert Hans Conijn v. Finanzamt Hamburg-Nord (Svoboda usazování — Daň z příjmů — Daňové přiznání — Daňové poradenství — Nárok na odpočet nákladů)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Robert Hans Conijn v. Finanzamt Hamburg-Nord
   (Věc C-346/04) (1)

   (Svoboda usazování - Daň z příjmů - Daňové přiznání - Daňové poradenství - Nárok na odpočet nákladů)
   (2006/C 224/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Robert Hans Conijn

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Nord
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) – Vnitrostátní právní předpisy týkající se daně z příjmů – Vyloučení nerezidentů z nároku na odpočet nákladů na daňové poradenství vynaložené v souvislosti s vyhotovením daňového přiznání
   Výrok
   Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) brání vnitrostátním právním předpisům, které neumožňují osobě částečně podléhající dani odečíst z částky jejího zdanitelného příjmu náklady na daňové poradenství, které vynaložila v souvislosti s vyhotovením svého daňového přiznání k dani z příjmů, jako výjimečné výdaje, na stejném základě jako osobě plně podléhající dani.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-57/07: Žaloba podaná dne 26. února 2007 – E.ON Ruhrgas a E.ON Földgáz Trade v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/47

         Žaloba podaná dne 26. února 2007 – E.ON Ruhrgas a E.ON Földgáz Trade v. Komise
   (Věc T-57/07)
   (2007/C 95/95)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: E.ON Ruhrgas International AG (Essen, Německo) a E.ON Földgáz Trade Zrt. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: G. Wiedemann a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čtvrtý odstavec dole na straně 1 rozhodnutí Evropské komise (dokument č. 30783) ze dne 19. prosince 2006, určeného E.ON Ruhrgas International AG ve věci M.3696 – E.ON/MOL; a zrušit rozhodnutí Evropské komise (dokument č. 924) ze dne 16. ledna 2007, určené rovněž E.ON Ruhrgas International AG ve věci M.3696 – E.ON/MOL;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyním v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutím ze dne 21. prosince 2005 Komise označila, za předpokladu, že budou žalobkyní splněny určité podmínky a závazky, převzetí dvou maďarských plynárenských společností žalobkyní E.ON Ruhrgas International AG za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
   Jako jednu z podmínek se žalobkyně E.ON Ruhrgas International AG zavázala zorganizovat a zavést program uvolňování zemního plynu na maďarský trh. Počáteční aukční cena měla být stanovena na 95 % vážené průměrné ceny zemního plynu za předpokladu, že možná souhrnná ztráta způsobená žalobkyním v důsledku konečné aukční ceny stanovené pod váženou průměrnou cenou zemního plynu nepřesáhne 26 milionů eur.
   V napadených dopisech Komise uvedla, že ztráty způsobené žalobkyním v dané aukci by měly být započteny oproti ziskům získaným žalobkyněmi v jiných aukcích. Žalobkyně toto zpochybňují a jsou toho názoru, že ztráty vyplývající z aukcí v souvislosti s uvolňováním zemního plynu nemají být započteny oproti případným ziskům z budoucích aukcí.
   Na podporu svých žalob se žalobkyně dovolávají dvou žalobních důvodů.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Komise nemá žádný právní základ pro zvýšení finanční zátěže a tudíž pro následnou změnu právních závazků vyplývajících z rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2005.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že jednací řád Komise (1) byl porušen tím, že jednak všichni členové Komise se neshodli na obsahu dvou napadených dopisů a jednak tím, že na generální ředitelství Komise nebyla řádně přenesena pravomoc podle článku 14 uvedeného jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. L 308, s. 26, ve znění pozdějších změn.


title: Věc T-610/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO organic) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO organic — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO organic)
   (Věc T-610/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO organic - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a D. Botis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2014 (věc R 301/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BIO organic jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Laverana GmbH & Co.KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-873/16: Žaloba podaná dne 8. prosince 2016 – Groupe Canal + v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/50

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2016 – Groupe Canal + v. Komise
   (Věc T-873/16)
   (2017/C 038/66)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupe Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupci: P. Wilhelm, P. Gassenbach a O. de Juvigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               primárně,

                           —

                           prohlásil rozhodnutí č. AT.40023 ze dne 26. července 2016 za neplatné od počátku (článek 264 SFEU);

               —

               podpůrně,

                           —

                           zrušil napadené rozhodnutí č. AT.40023 ze dne 26. července 2016, pokud jde o francouzský trh a stávající či budoucí smlouvy společnosti GROUPE CANAL +;

                           —

                           nařídil veškerá opatření, která bude považovat za vhodná;

                           —

                           uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených společností GROUPE CANAL +.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise dopustila, když měla za to, že smlouva, kterou uzavřely GROUPE CANAL + a Pictures International Limited (dále jen „Paramount“), je z důvodu svého předmětu v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU a že závazky navrhované Paramount nemají vliv na kulturní rozmanitost a obecně financování a užívání filmů v EHP. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části.

                           —

                           První část vychází ze slučitelnosti zakázaných ujednání s kartelovým právem. Zaprvé napadené rozhodnutí bylo přijato pouze na základě extenzivního a z právního hlediska nesprávného pojetí pojmu protisoutěžní cíl, v důsledku kterého Evropská komise nezkoumala, nebo přinejmenším neprokázala účinky ujednání o územní působnosti. Zadruhé posouzení údajně protisoutěžní povahy ujednání o územní působnosti vychází pouze z nesprávného výkladu fungování trhu placených televizních stanic. Zatřetí ujednání o územní výlučnosti, která Komise považuje za protisoutěžní, jsou naopak nezbytná pro účinnou hospodářskou soutěž na základě výkonnosti na trhu placených televizních stanic.

                           —

                           Druhá část vychází z ohrožení kulturní rozmanitosti, financování a užívání filmů v důsledku napadeného rozhodnutí. Zaprvé napadené rozhodnutí omezuje financování audiovizuální nabídky v originálním francouzském znění, čímž narušuje hospodářskou soutěž na trhu placených televizních stanic. Zadruhé napadené rozhodnutí tím, že omezuje financování audiovizuální nabídky, snižuje kvalitu a rozmanitost nabídky učiněné spotřebiteli.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise zjevně překročila meze své posuzovací pravomoci, když přijala závazky takové povahy, že reagují na obavy z narušení hospodářské soutěže, které nevyjádřila ve svém předběžném hodnocení. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části.

                           —

                           První část, podle které se napadené rozhodnutí vztahuje na závazky týkající se všech jejích smluv uzavřených s provozovateli televizního vysílání v EHP, zatímco předběžné hodnocení bylo zaměřeno pouze na smlouvy týkající se výlučných práv ve Spojeném království a Irsku.

                           —

                           Druhá část, podle které formulace závazků vede k vyloučení jejich použití ve Spojeném království, jakmile Spojené království vystoupí z Evropské unie, zatímco tyto závazky se budou i nadále uplatňovat na ostatních trzích, kterých se netýká oznámení námitek a které nebyly Komisí zkoumány.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise zjevně porušila zásadu proporcionality. Tento žalobní důvod se dělí na tři části.

                           —

                           Zaprvé závazky, které byly napadeným rozhodnutím prohlášeny za závazné, jsou nepřiměřené obavám z narušení hospodářské soutěže, které předtím uplatnila Komise.

                           —

                           Zadruhé závazky, které byly napadeným rozhodnutím prohlášeny za povinné, jsou v rozporu se zájmy třetích osob, což narušuje přiměřenost těchto opatření a odůvodňuje jejich zrušení.

                           —

                           Zatřetí Tribunál musí uznat, že je nutné, aby Komise dbala na přiměřenost závazků vůči zúčastněným třetím osobám.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise zneužila pravomoc, neboť závazky, které prohlásila za povinné, narušují legislativní proces probíhající v Evropském parlamentu, který vyjádřil výhrady a obavy ohledně zrušení teritoriality licencí v audiovizuálním odvětví a jeho dopadu na financování filmové produkce, koncentraci odvětví a kulturní rozmanitost. Komise tuto skutečnost nijak nezohlednila, když na základě jednání s jediným mimoevropským podnikem, a sice Paramount, předjímala výsledek důležitých legislativních jednání. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části.

                           —

                           První část, podle které napadené rozhodnutí dosahuje cíle, který spadá do pravomocí a cílů normotvůrce, a nikoli Komise, která si tak přisvojila úlohu evropského normotvůrce.

                           —

                           Druhá část, podle které soubor nepřímých důkazů uplatněný společností GROUPE CANAL + může představovat neúplný důkaz, který je dostatečný pro vznik vážné pochybnosti o odpovědnosti Komise v napadeném rozhodnutí.


title: Věc C-636/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Roca Sanitario, SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace prodejních cen a výměny citlivých obchodních informací — Pokyny pro výpočet výše pokut z roku 2006 — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada rovného zacházení — Proporcionalita — Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Roca Sanitario, SA v. Evropská komise
   (Věc C-636/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace prodejních cen a výměny citlivých obchodních informací - Pokyny pro výpočet výše pokut z roku 2006 - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada rovného zacházení - Proporcionalita - Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2017/C 104/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roca Sanitario, SA (zástupci: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez a E. Navarro Varona, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Roca Sanitario SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014


title: Věc T-92/13: Žaloba podaná dne 15. února 2013 — Philips v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/35

         Žaloba podaná dne 15. února 2013 — Philips v. Komise
   (Věc T-92/13)
   2013/C 108/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Philips Electronics NV (Eindhoven, Nizozemí) (zástupci: J. de Pree a S. Molin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. prosince 2012 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Smlouvy o EHP ve věci COMP/39.437 — elektronky pro obrazovky televizorů a počítačů v rozsahu, v němž se týká Koninklijke Philips Electronics NV;

               —

               podpůrně zrušil nebo snížil pokuty uložené Koninklijke Philips Electronics NV v článku 2 napadeného rozhodnutí;

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 101 SFEU a článku 53 Smlouvy o EHP a porušení zásady právní jistoty, jelikož Komise stanovila, že Philips Group se dopustila protiprávního jednání a zodpovědnost za ně přičetla žalobkyni.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 101 SFEU, článku 53 Smlouvy o EHP a čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), porušení práva na obhajobu, včetně práva být vyslechnut a zásady řádné správy, jelikož Komise nepřičetla odpovědnost za vlastní uváděné protiprávní jednání společnosti LG Philips Displays (dále jen „LPD“).

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, ze zjevně nesprávného posouzení, porušení povinnosti uvést odůvodnění, porušení článku 27 nařízení (ES) č. 1/2003 a článku 15 nařízení (ES) č. 773/2004 (2) a porušení práva na obhajobu, včetně zásady řádné správy a práva být vyslechnut, jelikož Komise při přičtení odpovědnosti za uvedené protiprávní jednání a při stanovení pokuty použila na podniky v rámci stejného řízení odlišné standardy.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 101 SFEU, článku 53 Smlouvy o EHP, článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 a Pokynů (3) a porušení zásady rovného zacházení, jelikož Komise při výpočtu základní částky pokuty zařadila do relevantního obratu prodej mimo EHP.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 a Pokynů, jelikož Komise nevypočítala relevantní obrat na základě posledního celý hospodářského roku, ve kterém došlo k uvedeným protiprávním jednáním.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003, jelikož Komise neuplatnila prahovou hodnotu 10 % obratu z obratu LPD Group na pokuty ukládané za protiprávní jednání LPD Group.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady přiměřené lhůty, článků 41 a 47 Listiny základních práv Evropské Unie a článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, přičemž žalobkyně uplatňuje, aby Soudní dvůr využil svou neomezenou pravomoc podle článku 261 SFEU a článku 31 nařízení (ES) č. 1/2003 a snížil pokuty uložené žalobkyni.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1)

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).

      (3)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2)


title: Věc T-353/16: Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – European Social Enterprise Law Association v. EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION) „Ochranná známka Evropské unie — Zastupování žalobce advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Nepřípustnost“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/32

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2017 – European Social Enterprise Law Association v. EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION)
   (Věc T-353/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Zastupování žalobce advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost“)
   (2017/C 078/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Social Enterprise Law Association (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Fletcher, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2016 (věc R 2208/2015-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Sdružení European Social Enterprise Law Association se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 29.8.2016.


title: Věc T-369/11: Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon v. Komise a další ( „Žaloba na náhradu škody — Nástroj předvstupní pomoci — Třetí stát — Vnitrostátní veřejná zakázka — Decentralizovaná správa — Nepřípustnost — Nedostatek pravomoci“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon v. Komise a další
   (Věc T-369/11) (1)

   (Žaloba na náhradu škody - Nástroj předvstupní pomoci - Třetí stát - Vnitrostátní veřejná zakázka - Decentralizovaná správa - Nepřípustnost - Nedostatek pravomoci)
   2012/C 343/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Řecko) (zástupce: A. Krystallidis, advokát)

      Žalovaní: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a P. van Nuffel, zmocněnci); Delegace EU v Turecku (Ankara, Turecko) a Centrální finanční a kontraktační jednotka (CFCU) (Ankara)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu škody vyplývající z rozhodnutí CFCU ze dne 5. dubna 2011 a jakéhokoliv dalšího rozhodnutí, kterým bylo zrušeno zadání veřejné zakázky na „rozšíření evropsko-turecké sítě obchodních středisek v Sivas, Antakya, Batman a Van — EuropeAid/128621/D/SER/TR“ konsorciu Diadikasia business Consultants SA (GR) — Wyg International Ltd (UK) — Deleeuw International Ltd (TR) — Cyberpark (TR) z důvodu údajně nepravdivých prohlášení

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Diadikasia Symbouloi Epicheiriseon AE ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-46/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. ledna 2014 – Jürgen Kaiser v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. ledna 2014 – Jürgen Kaiser v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-46/14)
   2014/C 142/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jürgen Kaiser

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžná otázka

   Musí provozující letecký dopravce k tomu, aby se podle čl. 5 odst. 3 nařízení (1) mohl zbavit povinnosti k náhradě, doložit a prokázat, že přijal všechna přiměřená opatření, aby zabránil očekávaným dopadům mimořádných okolností ve formě zrušení nebo významného zpoždění, nebo že neměl k dispozici žádná taková přiměřená opatření?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc T-693/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Hamr - Sport v. Komise „Státní podpory — Sportovní zařízení poskytovaná neziskovými organizacemi — Provozní či investiční dotace na výstavbu, provoz, údržbu, rekonstrukce či rozvoj neziskových sportovních zařízení — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU — Žaloba na neplatnost — Osobní dotčení — Pojem ‚zúčastněná strana‘ — Přípustnost — Absence změny podmínek obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem — Neexistence pochybností, jež by odůvodňovaly zahájení formálního vyšetřovacího řízení“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Hamr - Sport v. Komise
   (Věc T-693/14) (1)

   („Státní podpory - Sportovní zařízení poskytovaná neziskovými organizacemi - Provozní či investiční dotace na výstavbu, provoz, údržbu, rekonstrukce či rozvoj neziskových sportovních zařízení - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Žaloba na neplatnost - Osobní dotčení - Pojem ‚zúčastněná strana‘ - Přípustnost - Absence změny podmínek obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem - Neexistence pochybností, jež by odůvodňovaly zahájení formálního vyšetřovacího řízení“)
   (2016/C 232/16)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hamr - Sport a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: T. Capoušek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a P. Němečková, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 3602 final ze dne 11. června 2014 o státní podpoře SA.33575 (2013/NN) – Česká republika – podpora pro nezisková sportovní zařízení od ústředních vládních institucí

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti HAMR - Sport a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení, vyjma nákladů řízení vynaložených Českou republikou.

               3)

               Česká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. ledna 2005 Ve spojených věcech T-367/02 až T-369/02, Wieland-Werke AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranné známky SnTEM, SnPUR a SnMIX — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisná povaha — Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/14

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 12. ledna 2005
   Ve spojených věcech T-367/02 až T-369/02, Wieland-Werke AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranné známky SnTEM, SnPUR a SnMIX - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisná povaha - Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 69/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech T-367/02 až T-369/02, Wieland-Werke AG, se sídlem v Ulmu (Německo), zastoupená S. Gruberem a F. Grafem von Stosch, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (zmocněnci T. L. Eichenberg a G. Schneider, jejímž předmětem je žaloba podaná proti třem rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. září 2002 (věci R338/2001-1, R337/2001-1 a R335/2001-1), která se týkají přihlášek slovních ochranných známek SnTEM, SnPUR a SnMIX jako ochranných známek Společenství, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 12. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc F-75/14: Žaloba podaná dne 19. února 2014 – ZZ v. Parlament

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/40

         Žaloba podaná dne 19. února 2014 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-75/14)
   2014/C 184/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Parlamentu o ukončení pracovní smlouvy žalobce po uplynutí jeho prodloužené zkušební doby.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 12. dubna 2013 o jeho propuštění s účinností od 15. července 2013;

               —

               stanovit částku, která mu má být vedle úroků z prodlení zaplacena jako náhrada škody v případě, že Evropský parlament bude tvrdit, že je právně nemožné žalobce znovu začlenit tím, že by ho jmenoval úředníkem, na 45 000 eur;

               —

               uložit Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-181/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2011 Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtému senátu) vydanému dne 3. února 2011 ve věci T-33/05, Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) v. Evropská Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2011 Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtému senátu) vydanému dne 3. února 2011 ve věci T-33/05, Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) v. Evropská Komise
   (Věc C-181/11 P)
   2011/C 186/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. (Cetarsa) (zástupci: M. Araujo Boyd, J. Buendía Sierra a Á. Givaja Sanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2004) 4030 v konečném znění ze dne 20. října 2004, týkající se řízení podle čl. 81 odst. 1 (ES) (Věc COMP/C.38.238/B.2 — Surový tabák — Španělsko)

               —

               podpůrně, snížit částku pokuty uložené podle článku 3 napadeného rozhodnutí a uložit novou pokutu ve výši 1 000 eur, ještě podpůrněji, v případě, že uložená pokuta nebude stejná jako pokuta uložená producentům, stanovit její výši na 2 905 eur, což je výsledek dosažený po použitá snížení o 40 % pro polehčující okolnosti na maximální hranici 10 % obratu, aniž by bylo dotčeno snížení použitelné na společnost Cetarsa na základě její spolupráce při vyšetřování, jak jej přiznal Tribunál;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení dopadu vnitrostátního právního rámce na legalitu jednání společnosti Cetarsa.
   Navrhovatelka rovněž tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného posouzení tím, že zkreslil skutečnosti vnitrostátních právních předpisů platných v době protiprávního jednání, které vedlo k nesprávnému závěru, že jednání zpracovatelů způsobilo větší újmu než jednání producentů a že zpracovatelé svým jednáním překročily to, co umožňoval právní rámec.
   Konečně navrhovatelka tvrdí, že na rozdíl od ostatních zúčastněných podniků, snížení udělené na základě nejistoty způsobené vnitrostátními právním předpisy nemělo žádný dopad na výpočet pokuty uložené společnosti Cetarsa.


title: Spojené věci T-427/16 až T-429/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – Martín Osete v. EUIPO – Danielle Rey (AN IDEAL WIFE A DALŠÍ) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranné známky Evropské unie AN IDEAL WIFE, AN IDEAL LOVER a AN IDEAL HUSBAND — Absence skutečného užívání ochranných známek — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence řádného důvodu pro neužívání“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – Martín Osete v. EUIPO – Danielle Rey (AN IDEAL WIFE A DALŠÍ)
   (Spojené věci T-427/16 až T-429/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranné známky Evropské unie AN IDEAL WIFE, AN IDEAL LOVER a AN IDEAL HUSBAND - Absence skutečného užívání ochranných známek - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence řádného důvodu pro neužívání“)
   (2017/C 277/62)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Isabel Martín Osete (Paříž, Francie) (zástupce: V. Wellens, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Danielle Rey (Toulouse, Francie) (zástupci: P. Wallaert a J. Cockain-Barere, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016 (věci R 1528/2015-2, R 1527/2015-2 et R 1526/2015-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi paní Rey a paní Martín Osete.

      Výrok

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Paní Isabel Martín Osete se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc C-205/16 P: Kasační opravný prostředek podaný společností SolarWorld AG dne 11. dubna 2016 proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. února 2016 ve věci T-142/14, SolarWorld AG a další v. Rada Evropské unie

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/6

         Kasační opravný prostředek podaný společností SolarWorld AG dne 11. dubna 2016 proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 1. února 2016 ve věci T-142/14, SolarWorld AG a další v. Rada Evropské unie
   (Věc C-205/16 P)
   (2016/C 232/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): SolarWorld AG (zástupci: L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Rada Evropské unie, Evropská komise, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ve věci T-142/14;

               —

               rozhodl ve věci samé a zrušil článek 2 nařízení 1239/2013, nebo věc vrátil zpět Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé o žalobě na neplatnost; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že článek 2 nařízení 1239/2013 (1) není oddělitelný od zbytku tohoto nařízení. Změna formy opatření nemění rozsah působnosti nařízení, které je ukládá. Pod rozsah působnosti vyrovnávacích opatření spadají všechny dovozy výrobců, kteří byli zapojeni do subvencování způsobujícího újmu, a jejich cílem je bez ohledu na formu odstranit újmu způsobenou výrobcům v EU. Tento rozsah působnosti není zrušením článku 2 změněn.
   Napadené usnesení porušuje právo navrhovatelky stanovené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, neboť výrobnímu odvětví v EU odpírá opravný prostředek v oblasti ochrany obchodu proti konečným opatřením, která nesplňují požadavky základního nařízení. Napadené usnesení dále porušuje právo navrhovatelky stanovené v článku 20 Listiny základních práv Evropské unie tím, že staví vyvážející výrobce do výhodnějšího postavení než výrobní odvětví v EU, neboť jim judikatura přiznává právo na odvolání.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1239/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky

      Úř. věst. L 325, s. 66


title: Věc C-633/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království] – London Borough of Ealing v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození poskytnutí služeb úzce souvisejících s provozováním sportu od daně — Článek 133 — Vyloučení osvobození od daně v případě možného narušení hospodářské soutěže znevýhodněním obchodních podniků podléhajících DPH — Poskytování služeb veřejnoprávními neziskovými subjekty“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2017 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království] – London Borough of Ealing v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-633/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození poskytnutí služeb úzce souvisejících s provozováním sportu od daně - Článek 133 - Vyloučení osvobození od daně v případě možného narušení hospodářské soutěže znevýhodněním obchodních podniků podléhajících DPH - Poskytování služeb veřejnoprávními neziskovými subjekty“)
   (2017/C 293/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: London Borough of Ealing

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Výrok

               1)

               Článek 133 druhý pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která váže přiznání osvobození od daně z přidané hodnoty (DPH) veřejnoprávním subjektům, které poskytují služby úzce související s provozováním sportu nebo tělesné výchovy ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) uvedené směrnice, na podmínku stanovenou v čl. 133 prvním pododstavci písm. d) této směrnice, třebaže k 1. lednu 1989 tento členský stát neuplatňoval DPH na poskytnutí veškerých těchto služeb a poskytnutí dotčených služeb nebylo osvobozeno od DPH před tím, než byla uložena povinnost splnit uvedenou podmínku.

               2)

               Článek 133 druhý pododstavec směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jestliže váže přiznání osvobození od DPH neziskovým veřejnoprávním subjektům, které poskytují služby úzce související s provozováním sportu nebo tělesné výchovy, ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. m) uvedené směrnice na podmínku stanovenou v čl. 133 prvním pododstavci písm. d) této směrnice, aniž by tato podmínka byla uplatňována i na jiné neziskové subjekty než veřejnoprávní neziskové subjekty, které poskytují takové služby.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


title: Věc T-204/14: Žaloba podaná dne 28. března 2014 – Victor International v. OHIM – Ovejero Jiménez and Becerra Guibert (VICTOR)

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/14

         Žaloba podaná dne 28. března 2014 – Victor International v. OHIM – Ovejero Jiménez and Becerra Guibert (VICTOR)
   (Věc T-204/14)
   2014/C 245/20
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Victor International GmbH (Elmshorn, Německo) (zástupci: R. Kaase a J. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Gregorio Ovejero Jiménez a María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. ledna 2014 ve věci R 2208/2012-2 v rozsahu, v němž bylo námitkám vyhověno;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení;

               —

               uložil vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VICTOR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 4 09  963

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Gregorio Ovejero Jiménez a María Luisa Cristina Becerra Guibert

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Několik národních obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek „Victoria“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 4 nařízení č. 207/2009 a pravidlem 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95, porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-125/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. února 2016 – Sesma Merino v. EUIPO

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. února 2016 – Sesma Merino v. EUIPO
   (Věc F-125/13) (1)

   (2016/C 111/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28. 4. 2014, s. 37.


title: Věc T-397/05 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne  10. ledna 2006  – ArchiMEDES v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na předběžná opatření — Rozhodčí doložka — Naléhavost — Neexistence )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/29

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. ledna 2006 – ArchiMEDES v. Komise
   (Věc T-397/05 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na předběžná opatření - Rozhodčí doložka - Naléhavost - Neexistence“)
   (2006/C 86/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Architecture, microclimat, énergies douces – Europe et Sud (ArchiMEDES) SARL (Ganges, Francie) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenských (zástupci: K. Kańska a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění zaprvé rozhodnutí Komise, které je obsaženo v dopise ze dne 5. října 2005, kterým je vůči žalobkyni uplatňováno započítání pohledávek, zadruhé rozhodnutí Komise, které je obsaženo v dopise ze dne 30. srpna 2005, a zatřetí dluhopisu č. 3240705638 ze dne 23. srpna 2005.
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-287/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – Tayto Group v. EUIPO – MIP Metro (real) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie real — Skutečné užívání — Podoba, která se liší v prvcích neměnících rozlišovací způsobilost — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Užití ochranné známky třetí osobou — Článek15 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Důkaz o skutečném užívání — Článek15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – Tayto Group v. EUIPO – MIP Metro (real)
   (Věc T-287/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie real - Skutečné užívání - Podoba, která se liší v prvcích neměnících rozlišovací způsobilost - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Užití ochranné známky třetí osobou - Článek15 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Důkaz o skutečném užívání - Článek15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 277/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tayto Group Ltd (Corby, Spojené království) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2015 (věc R 2285/2013-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Tayto Group a MIP Metro Group Intellectual Property.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Tayto Group Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc T-588/13: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2013 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM — A. Weber (JETROC)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/28

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2013 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM — A. Weber (JETROC)
   (Věc T-588/13)
   2014/C 24/51
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Německo) (zástupce: J. Krenzel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: A. Weber SA (Rouhling, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. srpna 2013 ve věci R 257/2013-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „JETROC“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 17 a 19 — mezinárodní zápis č. 940 180 s vyznačením Evropské unie

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: pravděpodobnost záměny podle čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc T-387/13: Žaloba podaná dne 26. července 2013 — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia v. OHIM — Hautrive (COLOMBIANO HOUSE)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/21

         Žaloba podaná dne 26. července 2013 — Federación Nacional de Cafeteros de Colombia v. OHIM — Hautrive (COLOMBIANO HOUSE)
   (Věc T-387/13)
   2013/C 274/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Federación Nacional de Cafeteros de Colombia (Bogotá, Kolumbie) (zástupci: A. Pomares Caballero a M. Pomares Caballero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nadine Helene Jeanne Hautrive (Chatou, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. května 2013 ve věci R 757/2012-5 a v projednávané věci konstatoval, že byly splněny podmínky uplatnění relativního důvodu zamítnutí zápisu uvedené v čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009,

               —

               nebo subsidiárně zrušil napadnuté rozhodnutí,

               —

               a v každém případě uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Nadine Helene Jeanne Hautrive

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „COLOMBIANO HOUSE“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 25 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 225 798

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: chráněné zeměpisné označení se slovními prvky „Café de Colombia“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 14 nařízení č. 510/2006

               —

               porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 13 nařízení č. 510/2006

               —

               porušení formálních náležitostí z důvodu nedostatku odůvodnění.


title: Spojené věci C-473/13 a C-514/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Landgericht München I – Německo) – Adala Bero v. Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate v. Kreisverwaltung Kleve (C-514/13) „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2008/115/ES — Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Článek 16 odst. 1 — Zajištění za účelem vyhoštění — Zajištění ve věznici — Nemožnost umístit státní příslušníky třetích zemí do zvláštního zajišťovacího zařízení — Neexistence takového zařízení ve spolkové zemi, ve které je státní příslušník třetí země zajištěn“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/22

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Landgericht München I – Německo) – Adala Bero v. Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate v. Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)
   (Spojené věci C-473/13 a C-514/13) (1)

   („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 16 odst. 1 - Zajištění za účelem vyhoštění - Zajištění ve věznici - Nemožnost umístit státní příslušníky třetích zemí do zvláštního zajišťovacího zařízení - Neexistence takového zařízení ve spolkové zemi, ve které je státní příslušník třetí země zajištěn“)
   2014/C 315/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof, Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Adala Bero (C-473/13), Ettayebi Bouzalmate (C-514/13)

      Žalovaní: Regierungspräsidium Kassel (C-473/13), Kreisverwaltung Kleve (C-514/13)

      Výrok

   Článek 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát je povinen zajistit neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí za účelem vyhoštění zpravidla ve zvláštním zajišťovacím zařízení tohoto státu, i když uvedený členský stát má federální strukturu a spolková země, která je pro rozhodnutí o takovém umístění a jeho vykonání příslušná podle vnitrostátního práva, takové zajišťovací zařízení nemá.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013.

      Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-408/15: Žaloba podaná dne 24. července 2015 – Globo Comunicação e Participações v. OHIM (zvuky „PLIM PLIM“)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/36

         Žaloba podaná dne 24. července 2015 – Globo Comunicação e Participações v. OHIM (zvuky „PLIM PLIM“)
   (Věc T-408/15)
   (2015/C 320/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Globo Comunicação e Participações S.A. (Rio de Janeiro, Brazílie) (zástupkyně: E. Gaspar, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Zvuková ochranná známka Společenství „PLIM PLIM“ – přihláška č. 12 826 368

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. května 2015, ve věci R 2945/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že ochranná známka Společenství č. 12 826 368 je platná pro označení tříd 9, 38 a 41;

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítlo přihlášku ochranné známky Společenství;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-173/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2007 – Emirates Airlines Direktion für Deutschland v. Diether Schenkel

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 2. dubna 2007 – Emirates Airlines Direktion für Deutschland v. Diether Schenkel
   (Věc C-173/07)
   (2007/C 155/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Frankfurt am Main
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emirates Airlines Direktion für Deutschland

      Žalovaný: Diether Schenkel
   Předběžné otázky
   Musí být ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládáno v tom smyslu, že „let“ zahrnuje v každém případě cestu letadlem z původního místa odletu do místa určení a zpět tehdy, je-li let tam a zpáteční let rezervován současně?

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc C-443/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Limoges — Francie) — Philippe Bonnarde v. Agence de Services et de Paiement ( „Volný pohyb zboží — Množstevní omezení — Opatření s rovnocenným účinkem — Dovoz vozidla rezidentem určitého členského státu, které již bylo registrováno v jiném členském státě — Ekologický bonus — Podmínky — Osvědčení o registraci, které potvrzuje, že se jedná o předváděcí vůz“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Limoges — Francie) — Philippe Bonnarde v. Agence de Services et de Paiement
   (Věc C-443/10) (1)

   (Volný pohyb zboží - Množstevní omezení - Opatření s rovnocenným účinkem - Dovoz vozidla rezidentem určitého členského státu, které již bylo registrováno v jiném členském státě - Ekologický bonus - Podmínky - Osvědčení o registraci, které potvrzuje, že se jedná o předváděcí vůz)
   2011/C 347/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Limoges

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Philippe Bonnarde

      Žalovaná: Agence de Services et de Paiement

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif de Limoges — Výklad směrnice Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (Úř. věst. L 138, s. 57), ve znění směrnice Komise 2003/127/ES ze dne 23. prosince 2003 (Úř. věst. 2004, L 10, s. 29) — Dovoz vozidla, které již bylo zaregistrováno v jiném členském státě, osobou mající bydliště ve Francii — Vnitrostátní právní úprava, podle které je poskytnutí ekologického bonusu podmíněno předložením osvědčení dokládajícího, že se jedná o předváděcí vůz — Množstevní omezení — Opatření s rovnocenným účinkem

      Výrok

   Články 34 SFEU a 36 SFEU brání právní úpravě členského státu, která pro přiznání příspěvku s názvem „bonus écologique — Grenelle de l’environnement“ (ekologický bonus — opatření přijatá na základě politické debaty o životním prostředí) při registraci dovezených předváděcích automobilů v tomto členském státě vyžaduje, aby v prvním osvědčení o registraci těchto vozidel byla uvedena poznámka „předváděcí vůz“.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc C-220/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Star Coaches s.r.o. v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice o DPH — Zvláštní režim zdanění cestovních kanceláří — Poskytování služeb autobusové přepravy cestovním kancelářím bez jakýchkoliv dalších služeb“ )

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/4

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Star Coaches s.r.o. v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Věc C-220/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice o DPH - Zvláštní režim zdanění cestovních kanceláří - Poskytování služeb autobusové přepravy cestovním kancelářím bez jakýchkoliv dalších služeb)
   2012/C 235/05
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Star Coaches s.r.o.

      Žalovaný: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud — Výklad článku 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Použití zvláštního režimu pro cestovní kanceláře na hospodářský subjekt, který aniž by byl cestovní kanceláří, poskytuje cestovním kancelářím autobusovou přepravu, a nikoli jiné cestovní služby

      Výrok

               1)

               Přepravní společnost, která pouze zajišťuje přepravu osob tím, že poskytuje autobusovou přepravu cestovním kancelářím a neposkytuje žádné další služby, jako je ubytování, průvodcovská činnost nebo poskytování rad, neuskutečňuje plnění, na která se vztahuje zvláštní režim pro cestovní kanceláře podle článku 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.07.2011.


title: Věc T-491/07 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2016 – CB v. Komise „Hospodářská soutěž — Rozhodnutí sdružení podniků — Trh vydávání platebních karet ve Francii — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Tarifní opatření použitelná na ‚nové účastníky‘ sdružení — Členské poplatky a tzv. mechanismy, regulace akviziční funkce‘ a ‚poplatků pro spící členy‘ — Relevantní trh — Omezení hospodářské soutěže z hlediska výsledku — Článek 81 odst. 3 ES — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada řádné správy — Proporcionalita — Právní jistota“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2016 – CB v. Komise
   (Věc T-491/07 RENV) (1)

   („Hospodářská soutěž - Rozhodnutí sdružení podniků - Trh vydávání platebních karet ve Francii - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Tarifní opatření použitelná na ‚nové účastníky‘ sdružení - Členské poplatky a tzv. mechanismy, regulace akviziční funkce‘ a ‚poplatků pro spící členy‘ - Relevantní trh - Omezení hospodářské soutěže z hlediska výsledku - Článek 81 odst. 3 ES - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada řádné správy - Proporcionalita - Právní jistota“)
   (2016/C 305/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupement des cartes bancaires (CB) (Paříž, Francie) (zástupci: F. Pradelles a J. Ruiz Calzado, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a B. Mongin, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni: BNP Paribas (Paříž) (zástupci: O. de Juvigny a J. Caminati, advokáti); BPCE, dříve Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCEP) (Paříž) (zástupci: A. Choffel a S. Hautbourg, advokáti) a Société générale (Paříž) (zástupci: P. Guibert a P. Patat, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5060 final ze dne 17. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (COMP/D1/38606 – Groupement des cartes bancaires „CB“).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2007) 5060 final ze dne 17. října 2007 v řízení podle článku 81 [ES] (COMP/D1/38606 – Groupement des cartes bancaires „CB“) se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise v článku 2 uložila Groupement, aby se „v budoucnu zdrželo jakéhokoliv opatření nebo jednání, které by mělo totožný nebo podobný cíl“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Groupement des cartes bancaires (CB) a Komise ponesou vlastní náklady řízení včetně nákladů řízení před Soudním dvorem.

               4)

               BNP Paribas, BPCE a Société générale ponesou vlastní náklady řízení včetně nákladů řízení před Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8. 3. 2008.


               25.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/36

         Žádost Hæstiréttur Íslands o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ze dne 6. prosince 2012 ve věci Jan Anfinn Wahl v. Islandský stát
   (věc E-15/12)
   2013/C 118/11
   Dopisem ze dne 6. prosince 2012, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 6. prosince 2012, požádal Hæstiréttur Íslands (Nejvyšší soud Islandu) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Jan Anfinn Wahl v. Islandský stát, týkající se následujících otázek:

               1)

               Mohou si členské státy, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, zvolit, s ohledem na článek 7 této dohody, formu a prostředky, kterými provedou ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států do svého vnitrostátního právního řádu?

               2)

               Měl by se čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/38/ES vykládat tak, že pouhá skutečnost, že příslušné orgány v členském státě EHP mají na základě posouzení nebezpečnosti za to, že organizace, jejímž je předmětný jednotlivec příslušníkem, je spojena s organizovanou trestnou činností, přičemž posouzení vychází z názoru, že kdekoli se takovým organizacím podaří usadit, následuje výskyt posílené a organizované trestné činnosti, je dostatečná k tomu, aby občan Unie představoval ohrožení veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti v daném státě?

               3)

               Je pro účely odpovědi na druhou otázku relevantní, zda členský stát označil organizaci, jejímž je předmětný jednotlivec příslušníkem, za protizákonnou a členství v této organizaci je v tomto státě zakázané?

               4)

               Je dostatečným důvodem pro učinění závěru, že jsou ohroženy veřejný pořádek a veřejná bezpečnost ve smyslu čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, když členský stát EHP, smluvní strana Dohody o Evropském hospodářském prostoru, ve svých právních předpisech definuje postih jednání, které spočívá v tom, že daná osoba mlčky souhlasí se spácháním činu jinou osobou, které spadá do činnosti kriminální organizace, nebo jsou tyto předpisy považovány za generální prevenci ve smyslu čl. 27 odst. 2 této směrnice? Tato otázka vychází ze skutečnosti, že „organizovaná trestná činnost“ je ve smyslu vnitrostátního práva definována jako sdružení tří nebo více osob, jehož hlavním cílem je přímo nebo nepřímo, vědomě a za účelem zisku spáchat trestný čin nebo jehož činnosti zahrnují z velké části spáchání takového činu.

               5)

               Měl by čl. 27 odst. 2 směrnice 2004/38/ES být chápán tak, že předpokladem pro uplatňování opatření podle čl. 27 odst. 1 této směrnice vůči konkrétnímu jednotlivci je, že členský stát musí prokázat pravděpodobnost, že se tento jednotlivec hodlá zapojit do činností zahrnujících některý čin nebo činy, nebo se zdržet některého činu nebo činů, aby bylo možné považovat jednání tohoto jednotlivce za skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení některého ze základních zájmů společnosti?


title: Věc C-422/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Španělsko) – Cristian Pujante Rivera v. Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Hromadné propouštění — Směrnice 98/59/ES — Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) — Pojem ‚zaměstnanci, kteří jsou obvykle zaměstnáni‘ v dotyčném podniku — Článek 1 odst. 1 druhý pododstavec — Pojmy ‚propouštění‘ a ‚skončení pracovního poměru, které lze považovat za propuštění‘ — Metoda stanovení počtu propouštěných zaměstnanců“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Španělsko) – Cristian Pujante Rivera v. Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-422/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Hromadné propouštění - Směrnice 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) - Pojem ‚zaměstnanci, kteří jsou obvykle zaměstnáni‘ v dotyčném podniku - Článek 1 odst. 1 druhý pododstavec - Pojmy ‚propouštění‘ a ‚skončení pracovního poměru, které lze považovat za propuštění‘ - Metoda stanovení počtu propouštěných zaměstnanců“)
   (2016/C 016/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cristian Pujante Rivera

      Žalovaní: Gestora Clubs Dir SL, Fondo de Garantía Salarial

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán v tom smyslu, že zaměstnanci s pracovními smlouvami uzavřenými na dobu určitou nebo pro vykonání určitých prací musí být považováni za zaměstnance, kteří jsou „obvykle“ zaměstnáni v dotyčném podniku, ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Za účelem prokázání existence „hromadného propouštění“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) směrnice 98/59, jež má za následek uplatnění této směrnice, musí být podmínka uvedená v druhém pododstavci tohoto ustanovení, že je „propuštěných zaměstnanců nejméně pět“, vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na další formy skončení pracovního poměru, které je třeba považovat za propouštění, ale pouze na propouštění ve striktním slova smyslu.

               3)

               Směrnice 98/59 musí být vykládána v tom smyslu, že skutečnost, že zaměstnavatel jednostranně provedl v neprospěch zaměstnance podstatnou změnu základních náležitostí jeho pracovní smlouvy z důvodů, které nesouvisejí s osobou tohoto zaměstnance, spadá pod pojem „propouštění“ uvedený v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


title: Věc T-202/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. dubna 2006  – Madaus v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší mezinárodní slovní ochranná známka ECHINACIN — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ECHINAID — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2006 – Madaus v. OHIM
   (Věc T-202/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší mezinárodní slovní ochranná známka ECHINACIN - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ECHINAID - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 131/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Madaus AG (Kolín, Německo) (zástupce: I. Valdelomar Serrano, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)
   Dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Optima Healthcare Ltd (Cardiff, Spojené království)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. března 2004 (věc R 714/2002-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Madaus AG a Optima Healthcare Ltd
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004


title: Věc T-301/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Clearstream v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Finanční služby — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES — Odmítnutí poskytovat přeshraniční služby zúčtování a vypořádání — Diskriminační ceny — Relevantní trh — Přičitatelnost protiprávního jednání )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/21

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Clearstream v. Komise
   (Věc T-301/04) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Finanční služby - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že došlo k porušení článku 82 ES - Odmítnutí poskytovat přeshraniční služby zúčtování a vypořádání - Diskriminační ceny - Relevantní trh - Přičitatelnost protiprávního jednání“)
   2009/C 256/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Clearstream Banking AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) a Clearstream International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: H. Satzky a B. Maassen, avocats)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně T. Christoforou, A. Nijenhuis a M. Schneider, poté A. Nijenhuis a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2004) 1958 v konečném znění ze dne 2. června 2004 v řízení podle článku 82 [ES] [věc COMP/38.096 — Clearstream (zúčtování a vypořádání)].

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Clearstream Banking AG a Clearstream International SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-428/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 16. srpna 2011 — Purely Creative Ltd a další v. Office of Fair Trading

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 16. srpna 2011 — Purely Creative Ltd a další v. Office of Fair Trading
   (Věc C-428/11)
   2011/C 311/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Purely Creative Ltd, Strike Lucky Games Ltd, Winners Club Ltd, McIntyre & Dodd Marketing Ltd, Dodd Marketing Ltd, Adrian Williams, Wendy Ruck, Catherine Cummings, Peter Henry

      Žalovaný: Office of Fair Trading

      Předběžné otázky

               1)

               Brání zakázaná praktika vymezená v odstavci 31 Přílohy 1 směrnice 2005/29/ES (1) obchodníkům v tom, aby informovali spotřebitele, že vyhráli cenu nebo obdobnou výhodu, když ve skutečnosti je spotřebitel vyzván k vynaložení nějakých výdajů, včetně minimálních výdajů, k získání ceny nebo obdobné výhody?

               2)

               Jestliže obchodník nabízí spotřebiteli řadu různých způsobů získání ceny nebo obdobné výhody, dochází k porušení odstavce 31 Přílohy 1, jestliže uskutečnění jakéhokoliv jednání ve vztahu ke kterémukoliv způsobu získání ceny je vázáno na vynaložení výdajů spotřebitelem, včetně minimálních výdajů.

               3)

               Pokud odstavec 31 Přílohy I není porušen pouze v případě, že způsob získání ceny vyžaduje po spotřebiteli pouze vynaložení minimálních výdajů, jak má vnitrostátní soud posuzovat, zda jsou takové výdaje minimální? Konkrétně, musí být takové výdaje zcela nezbytné:

                           a)

                           k tomu, aby zadavatel reklamy identifikoval spotřebitele jako výherce ceny anebo

                           b)

                           k tomu, aby se spotřebitel zmocnil ceny anebo

                           c)

                           k tomu, aby spotřebitel získal požitek z dojmu popsaného jako cena?

               4)

               Ukládá použití slov „klamný dojem“ v odstavci 31 nějaký další požadavek kromě požadavku, že spotřebitel vynakládá finanční prostředky nebo mu vzniknout výdaje v souvislosti se získáváním ceny, aby vnitrostátní soud mohl rozhodnout, že došlo k porušení ustanovení odstavce 31?

               5)

               Pokud tomu tak je, náleží vnitrostátnímu soudu rozhodnout, zda takový „klamný dojem“ byl vyvolán? Konkrétně, požaduje se po vnitrostátním soudu, aby zohlednil relativní hodnotu ceny ve srovnání s výdaji na získávání ceny při rozhodování, zda byl vyvolán „klamný dojem“? Pokud tomu tak je, měla by být „relativní hodnota“ posouzena s odkazem na:

                           a)

                           jednotkové výdaje zadavatele reklamy při nabývání ceny nebo

                           b)

                           jednotkové výdaje zadavatele reklamy při poskytování ceny spotřebiteli nebo

                           c)

                           na hodnotu, kterou může spotřebitel přikládat ceně odkazem na posouzení„tržní hodnoty“ srovnatelné položky, kterou by si koupil?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


title: Spojené věci C-659/13 a C-34/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. února 2016 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München – Spojené království, Německo] – C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE v. Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14) „Řízení o předběžné otázce — Přípustnost — Dumping — Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a z Vietnamu — Platnost nařízení (ES) č. 1472/2006 a prováděcího nařízení (EU) č. 1294/2009 — Antidumpingová dohoda WTO — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 7 — Zjištění dumpingu — Dovozy ze zemí bez tržního hospodářství — Žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství — Lhůta — Článek 9 odst. 5 a 6 — Žádosti o individuální zacházení — Článek 17 — Výběr vzorku — Článek 3 odst. 1, 5 a 6, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 — Spolupráce výrobního odvětví Unie — Článek 3 odst. 2 a 7 — Zjišťování újmy — Jiné známé činitele — Celní kodex Společenství — Článek 236 odst. 1 a 2 — Vrácení cla, které není dlužné ze zákona — Lhůta — Nepředvídatelná okolnost nebo vyšší moc — Neplatnost nařízení, jímž bylo uloženo antidumpingové clo“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. února 2016 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München – Spojené království, Německo] – C & J Clark International Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (C-659/13), Puma SE v. Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)
   (Spojené věci C-659/13 a C-34/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Dumping - Dovoz obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a z Vietnamu - Platnost nařízení (ES) č. 1472/2006 a prováděcího nařízení (EU) č. 1294/2009 - Antidumpingová dohoda WTO - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 - Zjištění dumpingu - Dovozy ze zemí bez tržního hospodářství - Žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství - Lhůta - Článek 9 odst. 5 a 6 - Žádosti o individuální zacházení - Článek 17 - Výběr vzorku - Článek 3 odst. 1, 5 a 6, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 - Spolupráce výrobního odvětví Unie - Článek 3 odst. 2 a 7 - Zjišťování újmy - Jiné známé činitele - Celní kodex Společenství - Článek 236 odst. 1 a 2 - Vrácení cla, které není dlužné ze zákona - Lhůta - Nepředvídatelná okolnost nebo vyšší moc - Neplatnost nařízení, jímž bylo uloženo antidumpingové clo“)
   (2016/C 106/02)
   Jednací jazyk: angličtina a němčina

      Předkládající soudy

   First-tier Tribunal (Tax Chamber), Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: C & J Clark International Ltd (C-659/13), Puma SE (C-34/14)

      Žalovaní: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (C-659/13), Hauptzollamt Nürnberg (C-34/14)

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla je neplatné v rozsahu, v němž je v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a s čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropských společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 461/2004 ze dne 8. března 2004.
               Posuzování předběžných otázek neodhalilo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost nařízení č. 1472/2006 vzhledem k článku 296 SFEU, jakož i k čl. 2 odst. 7 písm. c), čl. 3 odst. 1, 2 a 5 až 7, čl. 4 odst. 1, čl. 5 odst. 4, čl. 9 odst. 6 nebo k článku 17 nařízení č. 384/96, ve znění nařízení č. 461/2004, posuzovaným jednotlivě v případě některých článků či ustanovení nebo ve vzájemné souvislosti v jiných případech.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení č. 384/96 je neplatné ve stejném rozsahu jako nařízení č. 1472/2006.

               3)

               V takové situaci, jaká nastala ve věcech v původních řízeních, nemohou soudy členských států vycházet z rozsudků, ve kterých soud Evropské unie zrušil nařízení o uložení antidumpingového cla v rozsahu, v němž se týkalo některých vyvážejících výrobců, na které se vztahovalo toto nařízení, aby dospěly k závěru, že clo uložené na výrobky jiných vyvážejících výrobců, na které se vztahuje uvedené nařízení a kteří se nacházejí ve stejné situaci jako vyvážející výrobci, vůči nimž bylo takové nařízení zrušeno, není dlužné ze zákona ve smyslu čl. 236 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství. Pokud takové nařízení nebylo vzato zpět orgánem Evropské unie, který jej přijal, zrušeno soudem Evropské unie nebo prohlášeno Soudním dvorem Evropské unie za neplatné v rozsahu, v němž ukládá clo na výrobky těchto jiných vyvážejících výrobců, je toto clo nadále dlužné ze zákona ve smyslu tohoto ustanovení.

               4)

               Článek 236 odst. 2 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že situace, kdy soud Evropské unie prohlásí nařízení o uložení antidumpingového cla za úplně nebo částečně neplatné, nepředstavuje nepředvídatelnou okolnost ani vyšší moc ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.

      Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2004 ve věci C-555/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Charleroi): Magali Warbecq proti Ryanair Ltd (Nařízení (ES) č. 44/2001 — Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Soud příslušný požádat Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 68 ES — Nepříslušnost Soudního dvora)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/19

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 10. června 2004
   ve věci C-555/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Charleroi): Magali Warbecq proti Ryanair Ltd (1)

   (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Soud příslušný požádat Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 68 ES - Nepříslušnost Soudního dvora)
   (2004/C 228/36)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-555/03, jejímž předmětem je žádost Tribunal du travail de Charleroi (Belgie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 68 ES, směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Magali Warbecq a Ryanair Ltd, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), předseda senátu, K. Schiemann a E. Juhász, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: R. Grass, vydal dne 10. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný k rozhodnutí o otázkách položených Tribunal du travail de Charleroi (Belgie) rozsudkem ze dne 15. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.