title: Věc C-342/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Viseu — Portugalsko) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA v. Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT) ( „Zpracování osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Článek 2 — Pojem „osobní údaje“ — Články 6 a 7 — Zásady pro kvalitu údajů a pro oprávněné zpracování údajů — Článek 17 — Bezpečnost zpracování — Pracovní doba pracovníků — Evidence pracovní doby — Přístup vnitrostátního orgánu příslušného pro dohled nad pracovními podmínkami — Povinnost zaměstnavatele zpřístupnit evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/37

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Viseu — Portugalsko) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA v. Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)
   (Věc C-342/12) (1)

   (Zpracování osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Článek 2 - Pojem „osobní údaje“ - Články 6 a 7 - Zásady pro kvalitu údajů a pro oprávněné zpracování údajů - Článek 17 - Bezpečnost zpracování - Pracovní doba pracovníků - Evidence pracovní doby - Přístup vnitrostátního orgánu příslušného pro dohled nad pracovními podmínkami - Povinnost zaměstnavatele zpřístupnit evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout)
   2013/C 225/63
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho de Viseu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Worten — Equipamentos para o Lar, SA

      Žalovaný: Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal do Trabalho de Viseu — Výklad článku 2 a čl. 17 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) — Pojem „osobní údaje“ — Údaje uložené v systému evidence doby odpracované zaměstnanci společnosti

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán tak, že na takovou evidenci pracovní doby, jako je evidence dotčená ve věci v původním řízení, která obsahuje informace o tom, v kolik hodin jednotliví pracovníci začínají a končí svou pracovní dobu, včetně informací o přestávkách v práci a o dobách, které se do pracovní doby nezapočítávají, se vztahuje pojem „osobní údaje“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 6 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 písm. c) a e) směrnice 95/46 musí být vykládány tak, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zaměstnavateli ukládá povinnost zpřístupnit vnitrostátnímu orgánu příslušnému pro dohled nad pracovními podmínkami evidenci pracovní doby tak, aby bylo možné do ní bezprostředně nahlédnout, je-li tato povinnost nezbytná pro vykonávání úkolů tohoto orgánu v oblasti dohledu nad prováděním právní úpravy v oblasti pracovních podmínek a zejména pracovní doby.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-761/14: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – Consolidated Artists V. OHIM – Body Cosmetics International (MANGO)

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/45

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – Consolidated Artists V. OHIM – Body Cosmetics International (MANGO)
   (Věc T-761/14)
   (2015/C 007/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Consolidated Artists BV (Amstelveen, Nizozemsko) (zástupce: B. Corne, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Body Cosmetics International GmbH (Willich, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „MANGO“

      Řízení před OHIM: řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 ve věci R 2337/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. dubna 2005 ve věci C-494/01: Komise Evropských společenství proti Irsku (Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Nakládání s odpady — Směrnice 75/442/EHS, ve znění směrnice 91/156/ES — Články 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13 a 14)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 26. dubna 2005
   ve věci C-494/01: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS, ve znění směrnice 91/156/ES - Články 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13 a 14)
   (2005/C 143/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-494/01, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 20. prosince 2001, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Wainwright a X. Lewis) proti Irsku (zmocněnci: D. O'Hagan ve spolupráci s P. Charletonem, SC, a A. Collinsem, BL), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann (zpravodaj), C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič, J. Malenovský, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 26. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná k zajištění správného provedení článků 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení.

               2)

               Irsko tím, že neodpovědělo na žádost o informace ze dne 20. září 1999, týkající se operací s odpady ve Fermoy v hrabství Cork, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 10 ES.

               3)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 2.3.2002.


title: Věc T-8/15: Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Auyantepui Corp. v. OHIM – Magda Rose (Mr Jones)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/31

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2015 – Auyantepui Corp. v. OHIM – Magda Rose (Mr Jones)
   (Věc T-8/15)
   (2015/C 118/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Auyantepui Corp., SA (Panama, Panama) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Magda Rose GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Mr Jones“ – přihláška č. 10 669 794

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. října 2014, ve věci R 49/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a přijal přihlášku ochranné známky;

               —

               uložil OHIM a případně další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-304/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Posouzení důsledků přestavby lyžařských sjezdovek pro životní prostředí)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-304/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Posouzení důsledků přestavby lyžařských sjezdovek pro životní prostředí)
   (2007/C 269/13)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia et G. Fiengo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 6 odst. 2 až 4 ve spojení s článkem 7 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) – Porušení čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) – Rozšíření lyžařské oblasti Santa Caterina Valfurva v Národním parku Stelvio (zvláště chráněná oblast IT 2040044) bez provedení posouzení důsledků projektu pro životní prostředí – Nepřijetí opatření, aby bylo vyloučeno poškozování a vyrušování stanovišť druhů, pro něž byla zvláště chráněná oblast vyhlášena
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že

                           —

                           povolila přijetí opatření, která mohou mít významný vliv na zvláště chráněnou oblast IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, aniž by tato opatření byla předmětem příslušného posouzení jejich důsledků pro uvedenou lokalitu z hlediska cílů její ochrany;

                           —

                           povolila taková opatření, aniž by dodržela předpisy, které umožňují uskutečnit projekt v případě negativního stanoviska o posouzení důsledků a v případě neexistence alternativního řešení pouze z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, a to pouze po přijetí a sdělení Komisi Evropských společenství veškerých kompenzačních opatření, která jsou nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000, a

                           —

                           nepřijala opatření k tomu, aby bylo vyloučeno poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů a vyrušování druhů, pro něž byla zvláště chráněná oblast IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, vyhlášena,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve spojení s článkem 7 této směrnice a z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


title: Věc T-348/07: Žaloba podaná dne 12. září 2007 – Al-Aksá v. Rada

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/61

         Žaloba podaná dne 12. září 2007 – Al-Aksá v. Rada
   (Věc T-348/07)
   (2007/C 269/111)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nadace Al-Aksá (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: J. Pauw, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2007/445 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a navíc určit, že nařízení (ES) č. 2580/2001 není na žalobkyni použitelné;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Rady ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu, je neplatné v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé tvrdí, že společný postoj Rady ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (1) se na ni nepoužije.
   Zadruhé tvrdí, že žádný příslušný orgán nepřijal ve vztahu k ní rozhodnutí ve smyslu čl. 1 odst. 4 společného postoje Rady ze dne 27. prosince 2001.
   Zatřetí uvádí, že v jejím případě neexistuje žádný úmysl, vina nebo vědomosti v souvislosti s podporou teroristických aktivit.
   Začtvrté uvádí, že ani z odůvodnění napadeného rozhodnutí, ani z vnitrostátního rozhodnutí na něm založeného nevyplývá, že je možné ještě stále předpokládat, že napomáhá páchání teroristických činů.
   Konečně žalobkyně prohlašuje, že došlo k porušení zásady proporcionality, podstatných formálních náležitostí – tím, že Rada opětovně nepřezkoumala, zda je vhodné ponechat žalobkyni na seznamu –, práva na vlastnictví a požadavku dostatečného odůvodnění.

      (1)  Úř. věst. L 344, s. 93.


title: Věc C-211/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 3. května 2010 — Doris Povse v. Mauro Alpago

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 3. května 2010 — Doris Povse v. Mauro Alpago
   (Věc C-211/10)
   2010/C 179/41
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Doris Povse

      Odpůrce: Mauro Alpago

      Předběžné otázky

               1)

               Je pod pojmem „rozhodnutí o právu péče o dítě, které neobsahuje navrácení dítěte“ ve smyslu čl. 10 písm b) bodu iv) nařízení (ES) č. 2201/2003 (dále jen „nařízení Brusel IIa“) (1) třeba chápat i předběžnou úpravu, kterou se přenáší „rodičovská rozhodovací pravomoc“, a to zejména právo určit místo pobytu dítěte, až do vydání konečného rozhodnutí o právu péče o dítě na rodiče, který dítě unesl?

               2)

               Spadá rozhodnutí, jímž se nařizuje navrácení (dítěte), do oblasti působnosti čl. 11 odst. 8 nařízení Brusel IIa pouze tehdy, pokud soud nařídí navrácení na základě jím vydaného rozhodnutí o právu péče o dítě?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku č. 1 nebo otázku č. 2:

                           3.1.

                           Lze proti výkonu rozhodnutí, ke kterému bylo soudem původu vystaveno osvědčení podle čl. 42 odst. 2 nařízení Brusel IIa, namítat nepříslušnost soudu původu (otázka č. 1) nebo nepoužitelnost čl. 11 odst. 8 nařízení Brusel IIa (otázka 2) ve druhém státě?

                           3.2.

                           Nebo musí odpůrce v takovémto případě požádat ve státě původu o zrušení osvědčení, přičemž výkon rozhodnutí lze ve druhém státě přerušit až do vydání rozhodnutí státu původu?

               4)

               V případě záporné odpovědi na otázku č. 1, otázku č. 2 nebo otázku č. 3.1:
               Brání rozhodnutí vydané soudem druhého státu, které je podle jeho práva nutno pokládat za vykonatelné a kterým bylo předběžně přeneseno právo péče o dítě rodiči, který dítě unesl, podle čl. 47 odst. 2 nařízení Brusel IIa výkonu rozhodnutí, jímž se nařizuje navrácení dítěte, dříve vydaného prvním státem podle čl. 11 odst. 8 nařízení Brusel IIa i tehdy, pokud nebránilo výkonu rozhodnutí, jímž se nařizuje navrácení dítěte, vydaného druhým státem podle Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“)?

               5)

               V případě záporné odpovědi i na otázku č. 4:

                           5.1.

                           Lze v druhém státě odepřít výkon rozhodnutí, ke kterému bylo soudem původu vystaveno osvědčení podle čl. 42 odst. 2 nařízení Brusel IIa, pokud se od jeho vydání okolnosti změnily tak, že by jeho výkon nyní závažně ohrozil nejlepší zájmy dítěte?

                           5.2.

                           Nebo musí odpůrce uplatnit tyto změněné okolnosti ve státě původu, přičemž výkon ve druhém státě lze přerušit až do vydání rozhodnutí státu původu?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc C-247/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2011 společností Areva proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-117/07 a T-121/07, Areva a další v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. května 2011 společností Areva proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-117/07 a T-121/07, Areva a další v. Komise
   (Věc C-247/11 P)
   2011/C 211/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Areva SA (zástupkyně: A. Schild, Rechtsanwältin)

      Další účastnice řízení: Alstom, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               dospěje-li Soudní dvůr k závěru, že stav řízení dovoluje ve věci pravomocně rozhodnout:

                           —

                           zrušit následující články sporného rozhodnutí:

                                       —

                                       čl. 1 písm. c),

                                       —

                                       čl. 2 písm. c);

                           —

                           podpůrně snížit v podstatném rozsahu pokutu uloženou navrhovatelce;

                           —

                           uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených navrhovatelkou v řízení před Tribunálem;

               —

               dospěje-li Soudní dvůr k závěru, že stav řízení nedovoluje ve věci pravomocně rozhodnout, vrátit věc zpět senátu Tribunálu s jiným složením a o nákladech řízení rozhodnout později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka čtyři důvody.
   První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál porušil pravidla odůvodnění a právo obhajoby při posuzování, zda společnost Areva SA skutečně vykonávala v době od 9. ledna do 11. května 2004 rozhodující vliv na společnosti Areva T&D SA a Areva T&D AG. Navrhovatelka v tomto ohledu uvádí, že Tribunál porušil články 36 a 53 Protokolu č. 3 o statutu Soudního dvora Evropské unie (povinnost Tribunálu odůvodnit vlastní rozsudek) tím, že v bodě 150 napadeného rozsudku nahradil posouzení Komise svým vlastním posouzením, když do sporného rozhodnutí a posteriori doplnil odůvodnění, které v něm obsaženo není. Navrhovatelka také uvádí, že Tribunál porušil svou povinnost uvést odůvodnění, neboť z jeho argumentů nelze pochopit důvody, proč nevyhověl argumentům navrhovatelky. Navrhovatelka konečně uvádí, že Tribunál porušil právo na obhajobu společnosti Areva SA tím, že jí uložil probatio diabolica při dokazování, že mateřská společnost skutečně nevykonávala rozhodující vliv na své dceřiné společnosti, a tím, že jí odepřel možnost vyjádřit se k novým argumentům, které do sporného rozhodnutí doplnil.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v rámci uplatňování solidární odpovědnosti při placení pokut, v důsledku čehož byly porušeny zásady právní jistoty a individuality trestů. Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál výše uvedené zásady porušil, když uložil pokuty, jež zakládají „faktickou“ solidární odpovědnost mezi dvěma společnostmi, které nikdy nebyly součástí téže hospodářské jednotky.
   Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál nesprávně vyložil pravidla týkající se protiprávního delegování pravomocí Komise, z nedostatků v odůvodnění poskytnutého Tribunálem a z porušení zásady individuality trestů a sankcí, když jasně neurčil odpovědnost jednotlivých spoludlužníků v rámci solidární odpovědnosti. Společnost Areva SA v tomto ohledu tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když vycházel z výkladu rozhodnutí Komise, který byl v rozporu se záměrem Komise, a vyvodil z toho „řešení“, které není právně podložené a umožňuje mu odmítnout argumenty ohledně delegování pravomocí Komise. Navrhovatelka dále tvrdí, že řešení, k němuž Tribunál dospěl, porušuje obecné zásady právní jistoty a individuality trestů.
   Čtvrtý a poslední důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení při uplatňování zásad proporcionality a rovného zacházení v souvislosti s pokutou uloženou solidárně společnosti Areva SA. Navrhovatelka se domnívá, že Tribunál uvedené zásady porušil tím, že nevyužil své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci a potvrdil takové stanovení pokut, které nebere ohled na dobu trvání protiprávního jednání.


title: Věc T-299/09 a T-300/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2011 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy a kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy) ( „Ochranná známka Společenství — Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy — Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Přezkum skutkových okolností z úřední povinnosti — Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2011 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy a kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy)
   (Věc T-299/09 a T-300/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy - Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přezkum skutkových okolností z úřední povinnosti - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 89/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gühring OHG (Albstadt, Německo) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a B. Schmidt, zmocněnci)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 (věci R 1330/2008-1 a R 1329/2008-1) týkajícím se přihlášek k zápisu kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy a kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy jako ochranných známek Společenství.

      Výrok

               1)

               Věci T-299/09 a T-300/09 se pro účely rozsudku spojují.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnosti Gühring OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-180/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2014 – Pesquerias Riveirenses a další v. Rada „Žaloba na neplatnost — Politika rybolovu — Nařízení (EU) č. 40/2013 — Společné zohlednění severní a jižní populace tresky modravé v severním Atlantiku pro účely stanovení celkových přípustných odlovů (TAC) — Nedostatek přímého vlivu — Zjevná nepřípustnost“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2014 – Pesquerias Riveirenses a další v. Rada
   (Věc T-180/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Politika rybolovu - Nařízení (EU) č. 40/2013 - Společné zohlednění severní a jižní populace tresky modravé v severním Atlantiku pro účely stanovení celkových přípustných odlovů (TAC) - Nedostatek přímého vlivu - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 112/45
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pesquerias Riveirenses, SL (Ribeira, Španělsko) Pesquerias Campo de Marte, SL (Ribeira); Pesquera Anpajo, SL (Ribeira); Arrastreros del Barbanza, SA (Ribeira); Martinez Pardavila e Hijos, SL (Ribeira); Lijo Pesca, SL (Ribeira); Frigorificos Hermanos Vidal, SA (Ribeira); Pesquera Boteira, SL (Ribeira); Francisco Mariño Moss y Otros, CB (Ribeira); Pérez Vidal Juan Antonio y Hno, CB (Ribeira); Marina Nalda, SL (Ribeira); Portillo y Otros, SL (Ribeira); Vidiña Pesca, SL (Ribeira); Pesca Hermo, SL (Ribeira); Pescados Oubiña Pérez, SL (Ribeira); Manuel Pena Graña (Ribeira); Campo Eder, SL (Ribeira); Pesquera Laga, SL (Ribeira); Pesquera Jalisco, SL (Ribeira); Pesquera Jopitos, SL (Ribeira); a Pesca-Julimar, SL (Ribeira) (zástupce: J. Tojeiro Sierto, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová a A. de Gregorio Merino, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení nařízení Rady (EU) č. 40/2013 ze dne 21. ledna 2013 , kterým se pro rok 2013 stanoví rybolovná práva ve vodách EU a rybolovná práva, jimiž disponují plavidla EU v některých vodách mimo EU, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací, na něž se vztahují mezinárodní jednání nebo dohody (Úř. věst. L 23, s. 54).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žalobci, Pesquerias Riveirenses, SL, a další, ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-182/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  11. ledna 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-182/05) (1)

   (2006/C 154/33)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


title: Věc C-231/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. května 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG Österreich a další v. Komise

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 13. května 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07, Siemens AG Österreich a další v. Komise
   (Věc C-231/11 P)
   2011/C 204/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis, R. Sauer, N. von Lingen, zástupci)

      Další účastnice řízení: Siemens AG Österreich, VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG, Siemens Transmission & Distribution Ltd, Siemens Transmission & Distribution SA, Nuova Magrini Galileo SpA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr
   zaprvé, ve věci samé,

               —

               zrušil bod 2 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07 v rozsahu, v němž spočívá na konstatování Tribunálu v bodě 157 napadeného rozsudku, že je Komise povinna určit příslušný podíl různých společností na částkách, jejichž solidární zaplacení jim bylo uloženo;

               —

               zrušil bod 3 výroku rozsudku Tribunálu ze dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07 v rozsahu, v němž Tribunál podle konstatování v bodě 158 ve spojení s body 245, 247, 262 jakož i 263 napadeného rozsudku nově stanovuje pokuty včetně určení podílu na částce pokuty, připadající na jednotlivou společnost;

         zadruhé, podpůrně,

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07 v rozsahu, v němž Komisi podle bodu 157 napadeného rozsudku ukládá povinnost určit příslušný podíl různých společností na částkách, jejichž zaplacení jim bylo solidárně uloženo;

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 ve spojených věcech T-122/07 až T-124/07 v rozsahu, v němž Tribunál podle konstatování v bodě 158 napadeného rozsudku, v bodech 245, 247, 262 jakož i 263 rozsudku stanovuje podíl na částce pokuty připadající na jednotlivou společnost, a mění tak rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 v konečném znění [K(2006) 6762 v konečném znění] ve věci COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje;

         zatřetí,

               —

               zamítl žaloby ve věcech T-122/07, T-123/07 a T-124/07 ohledně navrhovaného zrušení čl. 2 písm. j), k), a l) rozhodnutí v konečném znění K(2006) 6762;

         začtvrté

               —

               uložil odpůrkyním v řízení o kasačním opravném prostředku a žalobkyním náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a rovněž náklady řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Povinnost uložená Komisi určit konkrétní rozsah odpovědnosti ve vztahu mezi solidárními dlužníky navzájem nezohledňuje hranice pravomocí a povinností, které Komisi stanovuje článek 23 nařízení č. 1/2003 a zasahuje do vnitrostátních právních řádů. Tyto pravomoci a povinnosti zahrnují vnější vztahy, tj. ukládání pokut a případně určení solidární odpovědnosti osob, kterým je rozhodnutí určeno. Vnitřní vztah solidárních dlužníků vyplývající ze stanovení solidární odpovědnosti včetně možných regresních nároků mezi solidárními dlužníky se oproti tomu zásadně řídí právem členských států.

               2)

               Tribunál překročil hranice své pravomoci úplného přezkumu tím, že závazně určil podíly odpovědnosti ve vnitřním vztahu s ohledem na případné regresní nároky před vnitrostátními soudy.

               3)

               Tribunálem vyslovená povinnost podrobné úpravy právních účinků vyplývajících z celkové odpovědnosti, příslušející Komisi, se nemůže zakládat na zásadě individuálního určení trestu a sankcí; mimoto je v rozporu se zásadou odpovědnosti podniku za porušení článku 101 a článku 102 SFEU.

               4)

               Tribunál rozhodoval ultra petita a porušil zásady kontradiktornosti tím, že ve vnitřním vztahu rozděluje odpovědnost a implicitně tak mění rozhodnutí, což nebylo navrhováno ani projednáváno.

               5)

               Tribunál dále porušuje povinnost uvést odůvodnění, neboť z rozsudku nevyplývají dostatečně jasně hlavní body odůvodnění a Tribunál se nezabýval argumenty přednesenými Komisí k solidární odpovědnosti.

               6)

               Konečně rozsudek zasahuje do pravomoci Komise při stanovení odpovědných subjektů.


title: Věc F-31/10: Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Guittet v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/59

         Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Guittet v. Komise
   (Věc F-31/10)
   2010/C 179/105
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christian Guittet (Cannes, Francie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení rozhodnutí o zastavení řízení zahájeného na základě článku 73 jednacího řádu, přičemž byla žalobci přiznána trvalá invalidita v míře 64,5 %, a jednak žádost směřující k náhradě způsobené majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 27. července 2009 o zastavení řízení na základě článku 73 jednacího řádu v návaznosti na nehodu žalobce ze dne 8. prosince 2003;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 16. února 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;

               —

               v důsledku toho dospět k závěru vyhodnocení míry trvalé částečné invalidity (TČI) na základě právní úpravy a hodnotícího kritéria platných ke dni nehody a do 1. ledna 2006, kdy byl ukončen přezkum návrhu podaného žalobcem na základě článku 73 jednacího řádu lékařským výborem složeným nestranným, nezávislým a neutrálním způsobem, který může pracovat rychle, zcela nezávisle a bez zaujetí;

               —

               uložit žalované zaplacení úroků z prodlení z dlužného pohledávky na základě článku 73 jednacího řádu ve výši 12 % za období nejpozději od 8. prosince 2004 do úplného splacení pohledávky;

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur za nemajetkovou újmu utrpěnou z důvodu rozhodnutí podniku;

               —

               uložit žalované zaplacení náhrady škody stanovené na 10 000 eur za majetkovou újmu utrpěnou z důvodu rozhodnutí podniku;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-263/15: Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/16

         Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise
   (Věc T-263/15)
   (2015/C 254/20)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gmina Miasto Gdynia (Gdyně, Polsko), Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdyně, Polsko) (zástupci: T. Koncewicz, K. Gruszecka Spychała, M. Le Berre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. února 2015 týkajícího se opatření SA.35388 (2013/C) S.A. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN et ex 2012/N) Polsko – „Zřízení letiště Gdynia-Kosakowo“;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně mimo jiné tyto žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze

                           —

                           svévolného jednání a zjevně nesprávného posouzení při zjišťování skutkového stavu, překročení rozsahu posuzovací pravomoci Komise a zjevně nesprávného posouzení důkazů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           neprovedení přezkumu faktorů a okolností relevantních pro právní posouzení investic do letiště Gdynia-Kosakowo Komisí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z

                           —

                           překročení posuzovací pravomoci Komise ve smyslu judikatury, která zdůrazňuje povinnost orgánu, kterému byla přiznána určitá posuzovací pravomoc, vyložit, z jakého důvodu byly některé důkazy a skutečnosti zohledněny, a jiné naopak odmítnuty.

               4.

               Čtvrtý žalobní vycházející z

                           —

                           porušení čl. 107 odst. 1 SFEU ve spojení s obecnou zásadou evropského práva, která tvoří základ zásady právní jistoty a loajality orgánu vůči právním subjektům, z důvodu nesprávného uplatnění a výkladu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           nesprávné právní kvalifikace skutečností a důkazů, a tudíž porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, z toho důvodu, že Komise vycházela z toho, že v projednávané věci nebyla opatření žalobkyň v souladu s kritériem soukromého investora a nebylo prokázáno, že investiční projekt bude realizován soukromým investorem, z čehož vyvodila, že investice do letiště Gdynia-Kosakowo představuje protiprávní státní podporu.


title: Věc F-11/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 29. června 2006 – Chassagne v. Komise (Úředníci — Odměna — Roční cestovní výdaje — Ustanovení použitelná před 1. květnem 2004 na úředníky, kteří pocházejí z francouzského zámořského departementu — Zjevná nepřípustnost)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 29. června 2006 – Chassagne v. Komise
   (Věc F-11/05) (1)

   (Úředníci - Odměna - Roční cestovní výdaje - Ustanovení použitelná před 1. květnem 2004 na úředníky, kteří pocházejí z francouzského zámořského departementu - Zjevná nepřípustnost)
   (2006/C 190/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství odmítajícího žalobci uplatnit ustanovení čl. 8 odst. 1 až 3 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství týkající se způsobů náhrady ročních cestovních výdajů v jejich znění uplatnitelném před 1. květnem 2004, a jednak náhrada škody, o které má žalobce za to, že mu vznikla v důsledku tohoto odmítnutí
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-123/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2005 ve věci C-370/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Finanční důsledky, které je třeba uplatnit v oblasti kontroly účtů financovaných výdajů)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 21. července 2005
   ve věci C-370/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Finanční důsledky, které je třeba uplatnit v oblasti kontroly účtů financovaných výdajů)
   (2005/C 217/18)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-370/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 27. srpna 2003, Řecká republika (zmocněnci: G. Kanellopoulos a V. Kontolaimos) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: M. Condou-Durande, ve spolupráci s N. Korogiannakisem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise 2003/481/ES ze dne 27. června 2003, o finančních důsledcích, které je třeba uplatnit v oblasti kontroly účtů výdajů, které jsou financovány Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem (EZOZF), „záruční“ sekce, v určitých případech pochybení, kterých se dopustily hospodářské subjekty, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká částky 14 272 278 GRD (41 884,90 eur) uvedené v jeho příloze I, nazvané „Nenahrazované částky zatěžující rozpočet členského státu“.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc C-87/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Schorndorf (Německo) dne 2. března 2009 – Ingrid Putz v. Medianess Electronics GmbH

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Schorndorf (Německo) dne 2. března 2009 – Ingrid Putz v. Medianess Electronics GmbH
   (Věc C-87/09)
   2009/C 90/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Schorndorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ingrid Putz

      Žalovaná: Medianess Electronics GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být ustanovení čl. 3 odst. 2 a odst. 3 třetího pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která naznačuje, že prodávající v případě uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím náhradního dodání zboží, nemusí hradit náklady instalace náhradně dodaného spotřebního zboží do předmětu, do kterého spotřebitel instaloval spotřební zboží dodané v rozporu se smlouvou podle jeho povahy a účelu použití, pokud závazek instalace nebyl původně ve smlouvě?

               2)

               Mají být ustanovení čl. 3 odst. 2 a odst. 3 třetího pododstavce výše uvedené směrnice vykládány v tom smyslu, že prodávající v případě uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím náhradního dodání zboží musí hradit náklady na vyjmutí spotřebního zboží dodaného v rozporu se smlouvou z předmětu, do kterého spotřebitel instaloval spotřební zboží podle jeho povahy a účelu použití?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04 s. 223)


title: Věc F-1/12: Žaloba podaná dne 2. ledna 2012 — ZZ v. Evropský účetní dvůr

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/29

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2012 — ZZ v. Evropský účetní dvůr
   (Věc F-1/12)
   2012/C 133/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora zamítajícího žádost o náhradu utrpěných ztrát.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 21. ledna 2011 zamítající jeho žádost o náhradu ztrát utrpěných v důsledku jeho nástupu do invalidního důchodu;

               —

               bude-li to nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 22. září 2011 zamítající jeho stížnost ze dne 1. března 2011;

               —

               nahradit utrpěné ztráty;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-605/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 30. prosince 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu v. Pekka Komu, Jelena Komu

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 30. prosince 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu v. Pekka Komu, Jelena Komu
   (Věc C-605/14)
   (2015/C 081/11)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu

      Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Pekka Komu, Jelena Komu

      Předběžná otázka

   Je nutné čl. 22 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládat v tom smyslu, že se ve věci, ve které část spoluvlastníků nemovité věci navrhuje, aby byl pro účely zrušení spoluvlastnictví nařízen prodej věci a k uskutečnění prodeje jmenován správce, jedná o řízení, jehož předmětem jsou věcná práva k nemovitostem ve smyslu čl. 22 bodu 1?

      (1)  Úř. Věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc C-82/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 15. února 2007 – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 15. února 2007 – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado
   (Věc C-82/07)
   (2007/C 82/44)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Žalovaná: Administración del Estado
   Předběžné otázky

               1.

               Zavazují čl. 3 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2002/21/ES (1), ve spojení s bodem 11 jejího odůvodnění, členské státy k tomu, aby svěřily jednak „regulační funkce “a jednak „provozní funkce “v oblasti přidělování národních číslovacích zdrojů a správy národních číslovacích plánů odlišným orgánům?

               2.

               Pokud členský stát při provádění směrnice 2002/21/ES do svého vnitrostátního právního řádu svěřil konkrétnímu orgánu přidělování národních číslovacích zdrojů a správu národních číslovacích plánů, může současně omezit pravomoci uvedeného orgánu v této oblasti tím, že je svěří jiným orgánům nebo samotné státní správě, takže ve skutečnosti je výsledkem to, že správa uvedených zdrojů je sdílena různými orgány?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349).


title: Věc T-202/11: Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2013 — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki a Marfin Investment Group Symmetochon v. Komise

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2013 — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki a Marfin Investment Group Symmetochon v. Komise
   (Věc T-202/11) (1)

   2013/C 336/63
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 160, 28.05.2011.


title: Věc C-607/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 29. prosince 2014 – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 29. prosince 2014 – Bookit, Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-607/14)
   (2015/C 081/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bookit, Ltd

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Jaké relevantní zásady se musí s ohledem na osvobození od DPH v čl. 135 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, tak jak byla vyložena Soudním dvorem ve věci C-2/95 SDC v. Skatteministeriet (EU:C:1997:278), uplatnit při rozhodování, zda „služba v oblasti zpracování plateb debetními a kreditními kartami“ (jako např. služba poskytovaná v tomto případě) má za „účinek převod finančních prostředků a vyvolává změny právní a finanční situace“ ve smyslu bodu 66 daného rozsudku.

               2)

               Jaké faktory v zásadě odlišují a) službu, která spočívá v poskytování finančních údajů, bez níž by platba nemohla proběhnout, která ale nepodléhá osvobození od daně (jako např. ve věci C-350/10, Nordea Pankki (EU:C:2011:532), od b) služby v oblasti zpracování údajů, jež má prakticky za účinek převod finančních prostředků a kterou proto Soudní dvůr označil za službu, která může podléhat osvobození od daně (tak jako v rozsudku ve věci SDC v. Skatteministeriet, bod 66)?

               3)

               Konkrétně v souvislosti se službami v oblasti zpracování plateb debetními a kreditními kartami:

                           a.

                           Vztahuje se osvobození od daně na takové služby, jejichž výsledkem je převod finančních prostředků, ale jejichž součástí není odepsání určité částky z jednoho účtu a připsání odpovídající částky ve prospěch jiného účtu?

                           b.

                           Závisí nárok na osvobození od daně na tom, zda poskytovatel služeb sám získává autorizační kódy přímo od banky držitele karty nebo zda alternativně získává dané kódy přes svoji banku, která je akceptantem platebních karet?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/37

         Přidělení soudců k senátům
   (2006/C 131/67)
   Soud v návaznosti na nástup do funkce soudce p. Moavera Milanesiho rozhodl na své všeobecné schůzi konané dne 8. května 2006 změnit rozhodnutí všeobecné schůze ze dne 7. července 2005 o přidělení soudců k senátům takto:
   Na dobu od 8. května 2006 do 30. září 2006 jsou přiděleni:

                  ke čtvrtému rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

               p. Legal, předseda senátu, pí Lindh, pí Wiszniewska-Białecka, p. Vadapalas a p. Moavero Milanesi, soudci;

                  ke čtvrtému senátu, v němž zasedají tři soudci:

               p. Legal, předseda senátu,

                           a)

                           pí Lindh a p. Vadapalas, soudci,

                           b)

                           pí. Wiszniewska-Białecka a p. Moavero Milanesi, soudci.


title: Věc C-249/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 49 ES — Šestá směrnice o DPH — Články 21 a 22 — Povinnost pro osobu povinnou k dani, která má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, než kde uskutečňuje zdanitelná plnění, jmenovat daňového zástupce, který přímo nepodléhá DPH)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-249/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 49 ES - Šestá směrnice o DPH - Články 21 a 22 - Povinnost pro osobu povinnou k dani, která má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, než kde uskutečňuje zdanitelná plnění, jmenovat daňového zástupce, který přímo nepodléhá DPH)
   (2006/C 190/09)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a I. Koskinen, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a E. Bygglin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 a 49 ES a článků 21 a 22 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vnitrostátní právní úprava stanoví povinnost pro osobu povinnou k dani, která nemá sídlo nebo bydliště v tuzemsku, ale uskutečňuje zde zdanitelná plnění, jmenovat daňového zástupce, který přímo nepodléhá dani
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že ukládá povinnost jmenovat daňového zástupce osobě povinné k dani, která nemá sídlo nebo bydliště ve Finsku, ale uskutečňuje zde povinně zdanitelná plnění a má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě nebo třetí zemi, se kterou byla uzavřena dohoda týkající se vzájemné administrativní pomoci v oblasti nepřímých daní, jejíž rozsah působnosti odpovídá rozsahu působnosti směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření, ve znění směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, a nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92, porušila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 21 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc C-237/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón
   (Věc C-237/16)
   (2016/C 260/31)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Odpůrce: Diputación General de Aragón

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která se vybírá za škody na životním prostředí způsobené používáním zařízení a předmětů souvisejících s činností a dopravou k níž dochází v obchodních provozovnách, které mají velkou prodejní a parkovací plochu pro zákazníky, pokud je veřejná prodejní plocha větší než 500 m2, ale která je splatná bez ohledu na to, zda se uvedené obchodní provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti a která se ve většině případů týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven se samostatnou prodejní plochou menší než 500 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, nebo když jedna nebo více provozoven tento limit přesahuje, ale základ daně nepřesahuje 2 000 m2; týká se naopak obchodníků s jedinou obchodní provozovnou, jejíž prodejní plocha překračuje uvedený limit a ii) navíc se netýká obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, a to bez ohledu na veřejnou prodejní plochu?

               2)

               Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že neexistence povinnosti platit IDMGAV ze strany obchodních provozoven s veřejnou prodejní plochou, která nepřesahuje 500 m2, nebo s větší plochou v případě obchodních provozoven, jejichž základ daně nepřesahuje 2 000 m2, a v případě obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, představuje zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-174/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Streekgewest Westelijk Noord-Brabant proti Staatssecretaris van Financiën (Státní podpory — Článek 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) — Záměr podpory — Zákaz provádění zamýšlených opatření před konečným rozhodnutím Komise — Dosah zákazu, jestliže podpora spočívá v osvobození od poplatku — Určení osob, jež se mohou dovolávat případného porušení)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-174/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Streekgewest Westelijk Noord-Brabant proti Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Státní podpory - Článek 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 ES) - Záměr podpory - Zákaz provádění zamýšlených opatření před konečným rozhodnutím Komise - Dosah zákazu, jestliže podpora spočívá v osvobození od poplatku - Určení osob, jež se mohou dovolávat případného porušení)
   (2005/C 57/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-174/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 8. března 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 13. května 2002, v řízení Streekgewest Westelijk Noord-Brabant proti Staatssecretaris van Financiën, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 93 odst. 3 poslední věta Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 poslední věta ES) musí být vykládán v tom smyslu, že se jej může dovolávat procesní subjekt podléhající poplatku, který je nedílnou součástí opatření podpory a který je vybírán v rozporu se zákazem provádění uvedeným v tomto ustanovení nezávisle na otázce, zda je tento procesní subjekt dotčen narušením hospodářské soutěže vyplývajícím z opatření podpory.

               2)

               Článek 93 odst. 3 poslední věta Smlouvy musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz, který stanoví, se použije na poplatek pouze tehdy, pokud existuje vztah závazného určení mezi výnosem z tohoto poplatku a příslušným opatřením podpory. Skutečnost, že podpora je poskytnuta v podobě osvobození od poplatku nebo že ztráta příjmů kvůli tomuto osvobození je pro potřeby odhadu rozpočtu dotčeného členského státu vyrovnána zvýšením poplatku, není sama o sobě dostačující k vytvoření takového vztahu.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc C-145/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 – Španělské království v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Evropský parlament — Volby — Právo volit — Státní příslušníci Commonwealth, kteří mají bydliště nebo pobyt na Gibraltaru a nemají občanství Unie)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 – Španělské království v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-145/04) (1)

   (Evropský parlament - Volby - Právo volit - Státní příslušníci Commonwealth, kteří mají bydliště nebo pobyt na Gibraltaru a nemají občanství Unie)
   (2006/C 281/03)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a F. Díez Moreno, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: R. Caudwell, P. Goldsmith, D. Wyatt a D. Anderson QC, zmocněnci a M. Chamberlain, Barrister)

      Vedlejší účastnice na podporu žalovaného: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Ladenburger, zmocněnec)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 189, 190, 17 a 19 ES, jakož i z Aktu z roku 1976 o volbě členů Evropského parlamentu ve všeobecných a přímých volbách, jenž je připojen k rozhodnutí Rady 76/787/ESUO, EHS, Euratom ze dne 20. září 1976 – Právo státních příslušníků Commonwealth, kteří mají bydliště nebo pobyt na Gibraltaru, volit v evropských volbách
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30. 4. 2004.


title: Věc C-42/08: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemsko) – M. Ilhan v. Staatssecretaris van Financiën (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Volný pohyb služeb — Články 49 ES až 55 ES — Vozidla — Užívání v členském státě vozidla registrovaného a pronajatého v jiném členském státě — Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/18

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemsko) – M. Ilhan v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-42/08) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb služeb - Články 49 ES až 55 ES - Vozidla - Užívání v členském státě vozidla registrovaného a pronajatého v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v prvním členském státě)
   (2008/C 209/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: M. Ilhan

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Výklad článků 49 ES až 55 ES – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výběr registrační daně na počátku užívání sítě veřejných komunikací vozidlem, nezávisle na době užívání uvedené sítě – Status osoby povinné k dani u osoby usazené v tomto členském státě, která si pronajala vozidlo zaregistrované v jiném členském státě a určené v zásadě k užívání v prvním členském státě k obchodním nebo soukromým účelům na dobu tří let.
   Výrok
   Články 49 ES až 55 ES brání uplatnění vnitrostátní právní úpravy jako je úprava dotčená v původním řízení, na základě které osoba s bydlištěm nebo sídlem v členském státě, která užívá hlavně v tomto členském státě vozidlo registrované a pronajaté v jiném členském státě, musí na počátku užívání tohoto vozidla v síti veřejných komunikací prvního členského státu zaplatit daň, jejíž částka je vypočtena, aniž by byla zohledněna délka trvání nájmu uvedeného vozidla i doba užívání posledně uvedeného vozidla na uvedených komunikacích.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-262/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Döhler Neuenkirchen GmbH v. Hauptzollamt Oldenburg ( „Celní kodex Společenství — Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 — Článek 204 odst. 1 písm. a) — Režim aktivního zušlechťovacího styku — Režim s podmíněným osvobozením od cla — Vznik celního dluhu — Nesplnění povinnosti předložit vyúčtování v předepsané lhůtě“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Döhler Neuenkirchen GmbH v. Hauptzollamt Oldenburg
   (Věc C-262/10) (1)

   (Celní kodex Společenství - Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 - Článek 204 odst. 1 písm. a) - Režim aktivního zušlechťovacího styku - Režim s podmíněným osvobozením od cla - Vznik celního dluhu - Nesplnění povinnosti předložit vyúčtování v předepsané lhůtě)
   2012/C 355/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Döhler Neuenkirchen GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Oldenburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) a čl. 859 bodu 9 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1), ve znění nařízení (ES) č. 993/2001 (Úř. věst. L 141, s. 1) — Porušení povinnosti předložit vyúčtování režimu aktivního zušlechťovacího styku v předepsané lhůtě — Přípustnost vzniku celního dluhu pro veškeré zboží, na které se režim zušlechťovacího styku vztahuje, jako sankce za nesplnění takové povinnosti

      Výrok

   Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že porušení povinnosti předložit vyúčtování režimu celnímu úřadu vykonávajícímu dohled do 30 dnů po uplynutí lhůty pro vyřízení režimu stanovené v čl. 521 odst. 1 prvním pododstavci první odrážce nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, vede ke vzniku celního dluhu za veškeré dovozové zboží, k němuž má být předloženo vyúčtování, včetně zboží, které bylo zpětně vyvezeno z území Evropské unie, má-li se za to, že podmínky stanovené v čl. 859 bodě 9 nařízení č. 2454/93, ve znění změn, nebyly splněny.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-56/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 4. února 2013 — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt v. Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 4. února 2013 — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt v. Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
   (Věc C-56/13)
   2013/C 147/07
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Szegedi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt

      Odpůrce: Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Bylo v souladu s unijním právem — směrnicemi Rady 92/40/EHS (1) a 2005/94/ES (2) a rozhodnutím Komise 2006/105/ES — rozhodnutí, které přijaly maďarské správní orgány v rámci předběžných ochranných opatření proti vysoce patogenní influenze ptáků, jímž bylo zřízeno ochranné pásmo, v němž byla mimo jiné zakázána přeprava drůbeže?
               Bylo v souladu s unijním právem — směrnicemi Rady 92/40/EHS a 2005/94/ES a rozhodnutím Komise 2006/115/ES — rozhodnutí, které přijaly maďarské správní orgány v rámci předběžných ochranných opatření proti vysoce patogenní influenze ptáků, jímž byly částečně změněny právní předpisy týkající se ochranných pásem a v tomto rámci byl mimo jiné zakázán tranzit drůbeže přes toto pásmo, a rovněž opatření přijaté vůči žalobkyni prostřednictvím stanoviska příslušného orgánu (rozhodnutí, proti kterému nelze podat odvolání), kterým byla žalobci zakázána přeprava krocanů (pro chovatelské účely) do zemědělského podniku, který se v rámci ochranného pásma nacházel v bezprostřední blízkosti zjištěného ohniska nákazy?

               2)

               Bylo jedním z cílů směrnic Rady 92/40/EHS a 2005/94/ES, jakožto pramenů unijního práva, přijmout unijní právní předpisy, jejichž cílem bude napravit případné škody způsobené jednotlivcům v důsledku přijetí předběžných opatření v oblasti ochrany proti vysoce patogenní influenze ptáků v Unii? Přiznává právní základ unijního práva, který je uveden ve směrnicích Rady 92/40/EHS a 2005/94/ES a v rozhodnutích Komise 2006/105/ES a 2006/115/ES, dostatečnou pravomoc k přijímání unijních právních předpisů, jejichž cílem bude napravit případné škody způsobené jednotlivcům v důsledku přijetí předběžných ochranných opatření proti vysoce patogenní influenze ptáků?

               3)

               Pokud bude odpověď na druhou otázku kladná, je třeba mít za to, že omezení práva požadovat náhradu škod způsobených předběžnými vnitrostátními opatřeními, která byla přijata na základě výše uvedených pramenů práva, je zákonné a slučitelné s unijním právem? Lze mít za to, že vnitrostátní právní předpis, jímž se náhrada škod, kterou má poskytovat stát, omezuje pouze na skutečně vzniklé škody a náklady a jímž se vylučuje možnost náhrady ušlého zisku, představuje nezbytné a přiměřené omezení práva na náhradu škod způsobených jednotlivcům?

               4)

               Pokud bude odpověď na druhou otázku záporná, může žalobkyně zakládat své právo požadovat náhradu ušlého zisku přímo na porušení ustanovení Listiny základních práv Evropské unie (článek 16, který se týká svobody podnikání; článek 17, který se týká práva na vlastnictví, a článek 47, který se týká práva na účinnou právní ochranu), pokud předběžná opatření, která přijal členský stát na základě unijního práva v rámci ochrany proti vysoce patogenní influenze ptáků, způsobila žalobkyni škodu, avšak, pokud jde o náhradu způsobených škod, vnitrostátní právní předpisy omezují uplatnění práva na takovouto náhradu škody tím, že vylučují možnost žádat o náhradu ušlého zisku?

               5)

               Pokud by bylo možné uplatnit právo na náhradu plného rozsahu škod na základě nějakého unijního právního základu, lze takovéto právo uplatnit výhradně vůči státu, nebo, vykládáme-li pojem státu široce, i vůči orgánům veřejné správy v rámci řízení o náhradě škod způsobených při výkonu veřejné funkce? Pokud lze toto právo uplatnit i vůči orgánům veřejné správy, může vnitrostátní právo v souvislosti s uplatňováním práva na náhradu škody požadovat, aby byl vznik práva na náhradu škody podmíněn prokazatelným splněním dodatečně stanovených požadavků?

               6)

               Pokud by unijní právo neumožňovalo žalobkyni domoci se přímo na základě unijního práva náhrady plného rozsahu škod, které jí byly způsobeny, je s ohledem na zásadu procesní rovnocennosti nutné, aby se použily stejné právní předpisy pro rozhodnutí o návrzích, které mají být posuzovány na základě unijního práva, i pro rozhodnutí o obdobných návrzích, které mají být posuzovány na základě maďarského práva?

               7)

               Za obdobných skutkových okolností, jako jsou okolnosti projednávaného případu, existuje — vzhledem k tomu, že legislativní a správní opatření, která přijímají členské státy v rámci ochrany proti vysoce patogenní influenze volně žijících ptáků v Unii, nevyhnutelně narušují fungování vnitřního trhu — možnost obrátit se v rámci soudního řízení týkajícího se opatření k provedení unijního práva na Evropskou komisi s žádostí, aby vypracovala stanovisko jakožto amicus curiae, zejména v takových případech, v nichž je známo, že Evropská komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti proti členskému státu v souvislosti s právními otázkami, které jsou relevantní pro projednávaný případ?

               8)

               Pokud existuje možnost obrátit se na Evropskou komisi s žádostí, aby vypracovala stanovisko jakožto amicus curiae, nebo pouze s žádostí o informace, je Evropská komise povinna předložit takovéto stanovisko jakožto amicus curiae nebo požadované informace týkající se údajů, dokumentů či prohlášení získaných během řízení o nesplnění povinnosti a praxe Evropské komise v této oblasti, zejména v případě, že jde o neveřejné údaje získané ve fázích předcházejících řízení o nesplnění povinnosti u Soudního dvora? Lze takovéto údaje použít veřejně v konkrétním sporu probíhajícím u soudu členského státu?

      (1)  Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků (Úř. věst. L 167, s. 1; Zvl. vyd. 03/12, s. 306).

      (2)  Směrnice Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS (Úř. věst. L 10, s. 16).


title: Věc T-348/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada ( Dumping — Dovozy dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a Ukrajiny — Změna definice dotčeného výrobku — Použití stávajících opatření na nové druhy výrobku )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada
   (Věc T-348/05) (1)

   („Dumping - Dovozy dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a Ukrajiny - Změna definice dotčeného výrobku - Použití stávajících opatření na nové druhy výrobku“)
   (2008/C 272/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo-Chepetsk, Rusko) (zástupci: dříve B. Servais a Y. Melin, poté B. Servais, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a K. Talabér-Ritz, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Zrušení nařízení Rady (ES) č. 945/2005 ze dne 21. června 2005, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a nařízení (ES) č. 132/2001 týkající se uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 11/36, s. 81)
   Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 945/2005 ze dne 21. června 2005, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a nařízení (ES) č. 132/2001 týkající se uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího mimo jiné z Ukrajiny, se zrušuje.

               2)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-53/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Itálie v. Komise ( „Státní podpory — Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu — Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení — Pojem výhoda — Zásada kontradiktornosti“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Itálie v. Komise
   (Věc T-53/08) (1)

   (Státní podpory - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem výhoda - Zásada kontradiktornosti)
   2010/C 221/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře č. C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla společnostem ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. L 144, 4.6.2008, s. 37)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc T-31/17: Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Portugalsko v. Komise

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/51

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Portugalsko v. Komise
   (Věc T-31/17)
   (2017/C 104/71)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a A. Tavares de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Evropské komise (EU) 2016/2018 ze dne 15. listopadu 2016 (Úř. věst. 2016, L 312, s. 26), kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v rozsahu, v němž je z financování vyloučena částka 660 202,73 eur z Portugalskem nahlášených výdajů na okruh technické pomoci v rámci podprogramu POSEI pro Azory v rozpočtových letech 2012 a 2013;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z porušení zásady ochrany legitimního očekávání.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 12 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 247/2006 ze dne 30. ledna 2006, kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie (Úř. věst. 2006, L 42, s. 1).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění a z porušení článku 11 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2006, L 171, s. 90).


title: Věc T-311/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2006 – Nürburgring v. Parlament a Rada ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 2003/33/ES — Reklama a sponzorství ve prospěch tabákových výrobků — Zákaz sponzorství akcí nebo činností, které zahrnují několik členských států — Aktivní procesní legitimace — Nepřípustnost )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2006 – Nürburgring v. Parlament a Rada
   (Věc T-311/03) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/33/ES - Reklama a sponzorství ve prospěch tabákových výrobků - Zákaz sponzorství akcí nebo činností, které zahrnují několik členských států - Aktivní procesní legitimace - Nepřípustnost“)
   (2006/C 224/91)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nürburgring GmbH (Nürburg/Eifel, Německo) (zástupci: H.-J. Rabe, advokát, ve spolupráci s M. Dausesem, profesorem)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: E. Waldherr a U. Rösslein, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu žalobkyně: Hockenheim-Ring GmbH (Hockenheim, Německo) a Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV (Zandvoort, Nizozemsko) (zástupce: M. Dauses, profesor)

      Vedlejší účastníci na podporu žalovaných: Finská republika (zástupci: T. Pynnä, A. Guimaraes-Purokoski a E. Bygglin, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin a F. Hoffmeister, zmocněnci) a Španělské království (zástupce: L. Fraguas Gadea, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/33/ES ze dne 26. května 2003 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky (Úř. věst. L 152, s. 16; Zvl. vyd. 15/07, s. 460) a zejména jejího čl. 5 odst. 1
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Parlamentem a Radou.

               3)

               Španělské království, Finská republika a Komise, jakož i Hockenheim-Ring GmbH a Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-3/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  24. listopadu 2005  – Simonds Farsons Cisk v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek  KINJI by SPA  — Starší slovní ochranná známka Společenství KINNIE — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 73 nařízení č. 40/94 )

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/12

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – Simonds Farsons Cisk v. OHIM
   (Věc T-3/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚KINJI by SPA‘ - Starší slovní ochranná známka Společenství KINNIE - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 73 nařízení č. 40/94“)
   (2006/C 22/23)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simonds Farsons Cisk plc (Mrieħel, Malta) (zástupci: M. Bagnall, I. Wood, solicitor, R. Hacon, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. de Brouwer, E. Cornu, É. De Gryse a D. Moreau, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2003 (věc R 996/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Simonds Farsons Cisk plc a Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004


title: Věc C-304/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/11

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-304/09)
   2009/C 256/21
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a E. Righini, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro zrušení režimu podpor, který byl prohlášen za neoprávněný a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno dne 17. března 2005 pod číslem K(2005) 591, Úř. věst. L 94, 1.4.2006, s. 42] a pro navrácení příjemci podpor, které jim byly poskytnuty na základě tohoto režimu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o ES;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta, ve které měla Itálie zrušit režim podpor a požadovat navrácení podpor poskytnutých neoprávněně, uplynula dva měsíce po oznámení tohoto rozhodnutí. Více než čtyři roky poté bylo italským orgánům navráceno přibližně pouze 25 % podpor.


title: Věc C-570/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou — Kyperská republika) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias v. Anatheoritiki Archi Prosforon ( Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS — Článek 2 odst. 8 — Orgán příslušný k přezkumu, který není soudem — Zrušení rozhodnutí zadavatele přijmout nabídku — Možnost zadavatele podat návrh na soudní přezkum tohoto zrušujícího rozhodnutí )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Anotato Dikastirio Kyprou — Kyperská republika) — Symvoulio Apochetefseon Lefkosias v. Anatheoritiki Archi Prosforon
   (Věc C-570/08) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS - Článek 2 odst. 8 - Orgán příslušný k přezkumu, který není soudem - Zrušení rozhodnutí zadavatele přijmout nabídku - Možnost zadavatele podat návrh na soudní přezkum tohoto zrušujícího rozhodnutí)
   2010/C 346/12
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Symvoulio Apochetefseon Lefkosias

      Žalovaný: Anatheoritiki Archi Prosforon

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Anotato Dikastirio Kyprou (Kypr) — Výklad čl. 2 odst. 8 směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33) — Právo zadavatele podat návrh na soudní přezkum rozhodnutí orgánu příslušného ve smyslu tohoto ustanovení, který není soudem

      Výrok

   Článek 2 odst. 8 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neukládá povinnost stanovit rovněž ve prospěch zadavatelů právo podat návrh na soudní přezkum rozhodnutí orgánů, které nejsou soudy, příslušných k přezkumu při zadávání veřejných zakázek. Nicméně toto ustanovení nebrání členským státům v tom, aby takové právo podat návrh na přezkum ve prospěch zadavatelů ve svých příslušných právních řádech případně stanovily.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2005 ve věci C-279/03: Komise Evropských společenství proti Implants (International) Ltd (Rozhodčí doložka — Splacení předem vyplacených částek — Úroky z prodlení — Rozsudek pro zmeškání)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 24. února 2005
   ve věci C-279/03: Komise Evropských společenství proti Implants (International) Ltd (1)

   (Rozhodčí doložka - Splacení předem vyplacených částek - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání)
   (2005/C 106/11)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-279/03, jejímž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 26. června 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a C. Giolito) proti Implants (International) Ltd, se sídlem v Clevelandu (Spojené království), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Implants (International) Ltd se ukládá uhradit Komisi Evropských společenství částku jistiny 284 000 EUR zvýšenou o úroky z prodlení:

                           —

                           ve výši 4,8 % p.a. od 31. srpna 2002 do 31. prosince 2002;

                           —

                           ve výši 6,8 % p.a. od 1. ledna 2003 do úplného splacení dlužných částek.

               2)

               Implants (International) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003


title: Věc T-439/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – LS Cable & System v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/45

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – LS Cable & System v. Komise
   (Věc T-439/14)
   2014/C 282/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: LS Cable & System Ltd (Anyang, Korejská republika) (zástupci: S. Kinsella a S. Spinks, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil čl. 1 odst. 11 a čl. 2 písm. t) rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci AT.39610 – Elektrické kabely („rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               alternativně podstatně snížil pokutu uloženou žalobkyni v čl. 2 písm. t) rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí neuvádí důkazy způsobilé v právem požadované míře prokázat, že se žalobkyně účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání, jelikož toto rozhodnutí vychází z nesprávných úvah a v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU, článkem 2 nařízení 1/2003 a zásadou presumpce neviny neprokazuje dostatečně účast žalobkyně na protiprávním jednání.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že způsob, jakým je v rozhodnutí uplatněn bod 18 pokynů pro ukládání pokut, je v rozporu s pokyny pro ukládání pokut a se zásadou proporcionality, rovného zacházení a ochrany legitimního očekávání, jelikož:

                           —

                           bez objektivního odůvodnění nerespektuje pokyny Komise pro ukládání pokut, když podzemní a podmořské elektrické kabely pojímá zvlášť v souvislosti s určením objemu prodeje žalobkyně v EHS a přiměřeným způsobem nezohledňuje relativní podíl žalobkyně na protiprávním jednání;

                           —

                           diskriminačním způsobem zvýhodňuje výrobce (včetně žalobkyně), kteří vyrábí pouze podzemní elektrické kabely; a

                           —

                           žalobkyni přisuzuje nepřiměřeně vysoký objem prodeje v EHS.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí je s článkem 23 nařízení (ES) 1/2003, bodem 20 pokynů pro ukládání pokut a zásadou proporcionality, jelikož řádně nezohledňuje závažnost protiprávního jednání, když pokutu uloženou žalobkyni stanoví bez ohledu na:

                           —

                           skutečnost, že žalobkyně vyrábí pouze podzemní elektrické kabely;

                           —

                           nevědomost žalobkyně o podílu podzemních elektrických kabelů na protiprávním jednání a některých klíčových aspektech protiprávního jednání, pokud jde o podzemní elektrické kabely; a

                           —

                           soutěžní jednání žalobkyně v EHS a na vývozních trzích a její porušování kartelové dohody, pokud jde o podzemní elektrické kabely.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality a rovného zacházení, jelikož žalobkyni nepřiznává snížení pokuty z důvodu polehčujících okolností nad rámec 11 %.


title: Věc C-116/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Serron (Řecko) dne 5. března 2012 — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE v. řecký stát

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Serron (Řecko) dne 5. března 2012 — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE v. řecký stát
   (Věc C-116/12)
   2012/C 138/11
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Dioikitiko Protodikeio Serron

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE

      Žalovaný: řecký stát

      Předběžné otázky

               1)

               Je celní hodnota dováženého zboží určena ve smyslu článků 29 a 32 nařízení (EHS) č. 2913/1992 také v případě, kdy se smlouva týká zpracování nebo opracování materiálů (materiály, které byly vyvezeny do země zpracování bez toho, aby podléhaly celnímu režimu pasivního zušlechťovacího styku), které nemá úroveň stanovenou článkem 24 tohoto nařízení nebo je jinak nedostatečné k tomu, aby byl zboží, které je jeho výsledkem, přiznán původ ze země, kde bylo zpracování provedeno?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, bude řešení odlišné v případě, kdy se na základě faktur a dalších dokumentů, které jsou považovány za nepřesné, zdá, že k dovozu došlo v rámci kupní smlouvy, avšak bylo prokázáno, že smlouva nestanovila podstatné zpracování materiálů pocházejících ze země dovozu za cenu, kterou je možné určit, a že deklarovaná celní hodnota neodpovídá skutečně zaplacené částce nebo částce k zaplacení?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku, bude řešení odlišné v případě, kdy byl krom toho prokázán postup, který představuje zneužití ustanovení Společenství a prostřednictvím kterého má dotčená osoba v úmyslu získat prospěch?

               4)

               Pokud se rozhodne, že je články 29 a 32 nařízení (EHS) č. 2913/1992 možné použít v situaci, jaká je popsaná v druhé otázce i tehdy, když se vyskytnou objektivní okolnosti a subjektivní prvek třetí otázky, jaká je hodnota položky (v tomto případě cukru) obsažené v dovezeném výrobku a zdarma poskytnuté dovozcem, pokud tato položka, jež nemohla být propuštěna do režimu pasivního zušlechťovacího styku ve smyslu čl. 146 odst. 1 téhož nařízení, není vyrobena dovozcem, nicméně je jím nabyta za vývozní cenu (která je díky zařazení výrobku do režimu náhrad nižší než je cena uplatňovaná na vnitrostátním trhu)?


title: Věc T-456/07: Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2010 — Komise v. CdT ( Žaloba na neplatnost — Důchodový systém Společenství — Povinnost CdT zaplatit příspěvek v rámci rozpočtových let 1998 až 2005 — Akt, který nelze napadnout žalobou — Akty, které nevyvolávají právně závazné účinky vůči třetím osobám — Zjevná nepřípustnost )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2010 — Komise v. CdT
   (Věc T-456/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Důchodový systém Společenství - Povinnost CdT zaplatit příspěvek v rámci rozpočtových let 1998 až 2005 - Akt, který nelze napadnout žalobou - Akty, které nevyvolávají právně závazné účinky vůči třetím osobám - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 100/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Pasquier a D. Martin, zmocněnci)

      Žalované: Centre de traduction des organes de l’Union européenne (Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie) (CdT) (zástupci: původně G. Vandersanden, poté L. Levi, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí, kterým CdT odmítlo převést do souhrnného rozpočtu v rámci rozpočtových let 1998 až 2005 příspěvek představující část financování důchodového systému Společenství připadající na zaměstnavatele

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006 (původně věc C-269/06).