title: Věc C-415/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Impexmetal S.A.
   (Věc C-415/13) (1)

   2014/C 261/32
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Věc C-573/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 11. prosince 2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides v. Mostafa Lounani

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 11. prosince 2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides v. Mostafa Lounani
   (Věc C-573/14)
   (2015/C 046/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Odpůrce: Mostafa Lounani

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 12 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1), vykládán tak, že k tomu, aby mohla být použita doložka o vyloučení, kterou stanoví, nutně implikuje, že žadateli o azyl byl uložen trest za teroristické trestné činy upravené v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu (2), které bylo v Belgii provedeno zákonem ze dne 19. prosince 2003 o teroristických trestných činech?

               2)

               V případě záporné odpovědi mohou být takové skutečnosti, jako jsou skutečnosti uvedené v bodě 5.9.2. napadeného rozsudku Conseil du contentieux des étrangers č. 96.933 ze dne 12. února 2013, které jsou v rozsudku Tribunal correctionnel de Bruxelles ze dne 6. února 2006 přičítány odpůrci a za něž mu byl uložen trest za účast na teroristické organizaci, považovány za jednání v rozporu s cíli a zásadami OSN ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. c) výše uvedené směrnice 2004/83/ES?

               3)

               Stačí při posuzování vyloučení žadatele z mezinárodní ochrany z důvodu jeho účasti na teroristické organizaci uložení trestu jakožto řídícímu členovi teroristické organizace, v rámci kterého je konstatováno, že žadatel o mezinárodní ochranu se nedopustil teroristického útoku, nepokusil se jej spáchat, ani nehrozil, že jej spáchá, k tomu, aby bylo konstatováno, že se jedná o účast na spáchání nebo podněcování ve smyslu čl. 12 odst. 3 směrnice 2004/83/ES přičitatelné žadateli, nebo je nezbytné individuálně posoudit dotčené skutečnosti a prokázat účast na spáchání teroristického trestného činu nebo podněcování k teroristickému trestnému činu vymezenému v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu?

               4)

               Musí se při posuzování vyloučení žadatele z mezinárodní ochrany z důvodu jeho účasti na teroristické organizaci, případně jakožto řídící člen, podněcování nebo účast uvedené v čl. 12 odst. 3 směrnice 2004/83/ES vztahovat ke spáchání teroristického trestného činu, který je definován v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu nebo se může vztahovat k účasti na teroristické skupině upravené v článku 2 výše uvedeného rámcového rozhodnutí?

               5)

               Je v oblasti terorismu možné vyloučení z mezinárodní ochrany upravené v čl. 12 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES v případě, že nedošlo ke spáchání násilného a zvláště krutého činu, jenž je upraven v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12.

      (2)  Úř. věst. L 164, s. 3.


title: Věc T-75/12: Žaloba podaná dne 16. února 2012 — Nu Air Polska v. Komise

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/28

         Žaloba podaná dne 16. února 2012 — Nu Air Polska v. Komise
   (Věc T-75/12)
   2012/C 118/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nu Air Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupce: R. MacLean, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               částečně zrušil článek 1 rozhodnutí Komise K(2011) 8826 final, článek 1 rozhodnutí Komise C(2011) 8803 final a článek 1 rozhodnutí Komise K(2001) 8801 final, všechna tři rozhodnutí ze dne 6. prosince 2001, v rozsahu, v němž žalobkyni přiznávají pouze částečné vrácení zaplaceného antidupingového cla a kterými byly protiprávně zadrženy dodatečné částky antidumpingového cla, na jejichž vrácení má žalobkyně legitimní nárok;

               —

               ponechal v platnosti napadené rozhodnutí do okamžiku, kdy Evropská komise přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s případným rozsudkem Tribunálu; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když uplatnila přiměřené a odůvodněné ziskové rozpětí nezávislého dovozce EU, přičemž nestanovila spolehlivou vývozní cenu pro účely výpočtu vrácení správné částky antidumpingového cla, což mělo za následek porušení čl. 2 odst. 9 a čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009. (1)

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když při výpočtu vývozní ceny odečetla antidumpingové clo jako náklady, čímž nestanovila spolehlivé dumpingové rozpětí pro účely výpočtu vrácení správné částky antidumpingového cla, což mělo za následek porušení čl. 2 odst. 9 a 11 a čl. 11 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná žalobkyni neprodleně a přiměřeně neinformovala o požadavcích nezbytných pro splnění požadavků vyplývajících z čl. 11 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/5009, čímž porušila její právo na obhajobu, zakotvené v právu EU, jakož i zásadu řádné správy, zakotvenou také v obecném právu EU a uvedenou v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-408/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. září 2014 – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Kartelové dohody – Trhy se zipy a ostatními zapínadly a se stroji na přišívání zapínadel – Sukcesivní odpovědnost – Legální maximální výše pokuty – Článek 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 – Pojem ‚podnik‘ – Osobní odpovědnost – Zásada proporcionality – Násobitel odrazujícího účinku“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/5

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. září 2014 – YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-408/12 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trhy se zipy a ostatními zapínadly a se stroji na přišívání zapínadel - Sukcesivní odpovědnost - Legální maximální výše pokuty - Článek 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 - Pojem ‚podnik‘ - Osobní odpovědnost - Zásada proporcionality - Násobitel odrazujícího účinku“)
      (2014/C 395/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: YKK Corp., YKK Holding Europe BV, YKK Stocko Fasteners GmbH (zástupci: D. Arts, W. Devroe, E. Winter a F. Miotto, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a R. Sauer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie YKK a další v. Komise (EU:T:2012:322) se zrušuje, pokud jde o uplatnění, za účelem určení maximální výše pokuty, v rámci spolupráce v kruzích Basileje-Wuppertalu a Amsterdamu na trhu s kovovými a plastovými zapínadly a se stroji na přišívání zapínadel, desetiprocentní horní hranice vypočtené na základě obratu skupiny YKK v roce předcházejícím přijetí rozhodnutí Komise C(2007) 4257 final ze dne 19. září 2007 v řízení podle článku [81 ES] (Věc COMP/39.168 – PO/Kovová a plastová galanterie: Zapínadla), pokud jde o období protiprávního jednání, za něž byla YKK Stocko Fasteners GmbH shledána samostatně odpovědnou.

                  2)

                  Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

                  3)

                  Článek 2 odstavec 2 uvedeného rozhodnutí C(2007) 4257 final se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výpočtu pokuty, za niž byla YKK Stocko Fasteners GmbH shledána samostatně odpovědnou v rámci spolupráce v kruzích Basileje-Wuppertalu a Amsterdamu.

                  4)

                  Pokuta uložená společnosti YKK Stocko Fasteners GmbH za protiprávní jednání, za něž je výlučně odpovědná, v rámci spolupráce v kruzích Basileje-Wuppertalu a Amsterdamu, se stanovuje na 2 792 800 eur.

                  5)

                  YKK Corporation, YKK Holding Europe BV a YKK Stocko Fasteners GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů Evropské komise, vzniklých jak v rámci řízení v prvním stupni, tak i řízení o kasačním opravném prostředku.

                  6)

                  Evropská komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení vzniklých jak v rámci řízení v prvním stupni, tak i řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc C-80/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-80/10) (1)

   2011/C 89/25
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-52/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Knauf Gips v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh sádrokartonových desek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přístup ke spisu — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Přičtení — Pokuta — Pokyny pro výpočet pokut — Spolupráce během správního řízení )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Knauf Gips v. Komise
   (Věc T-52/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sádrokartonových desek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přístup ke spisu - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Přičtení - Pokuta - Pokyny pro výpočet pokut - Spolupráce během správního řízení“)
   (2008/C 209/68)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Knauf Gips KG, dříve Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (Iphofen, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann a F. Wiemer, poté M. Klusmann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a S. Rating, poté F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 v řízení podle článku 81 [ES] proti BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux NV (Věc COMP/E-1/37.152 – Sádrokartonové desky) (Úř. věst. 2005, L 166, s. 8), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Knauf Gips KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 124, 24.5.2003.


title: Věc T-304/08: Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Smurfit Kappa Group v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/30

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Smurfit Kappa Group v. Komise
   (Věc T-304/08)
   (2008/C 272/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Smurfit Kappa Group (Dublin, Irsko) (zástupci: T. Ottervanger, E. Henny, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               v souladu s článkem 230 ES zrušit rozhodnutí Komise;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně usiluje, na základě článku 230 ES, o zrušení rozhodnutí Komise č. 582/2007 ze dne 2. dubna 2008 [věc „Veřejná podpora společnosti Propapier PM2 GmbH & Co. KG-IP“ K(2008)1107], kterým Komise schválila veřejnou podporu oznámenou Německem pro Propapier PM2 GmbH & Co. KG.
   Žalobkyně, mezinárodní společnost vyrábějící obaly, usazená v Irsku, podala Komisi neformální stížnost na poskytnutí významné podpory na výstavbu zařízení (v oblasti Braniborsko – Severovýchod v Německu), které bude, podle tvrzení žalobkyně, největší papírnou v Evropské unii. Žalobkyně tvrdí, že ačkoliv existovaly jasné náznaky toho, že podporované investice budou mít závažný a neúměrný dopad na ni a odvětví jako celek, Komise usoudila, že formální šetření není nutné a regionální podpora nesplňovala limity podílu na trhu a zvýšení kapacity stanovené v článku 68 písm. a) a b) pokynů k regionální podpoře pro období 2007–2013 (1) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“), a v důsledku toho prohlásila podporu za slučitelnou se Smlouvou ES.
   Žalobkyně, přímá soutěžitelka příjemce podpory, zpochybňuje rozhodnutí Komise nezahájit formální šetření stanovené v čl. 88 odst. 2 ES na základě následujících důvodů:
   Zaprvé, podle žalobkyně měla Komise zahájit formální šetření podle čl. 88 odst. 2 ES a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady č. 659/1999 (2) a zkoumat podporu podrobněji ve světle pochyb vzniklých v souvislosti se strukturálními obtížemi trhu a v souladu s vhodnějším posouzením trhu. Žalobkyně tvrdí, že se Komise nesprávně omezila na použití rigidních limitů článku 68 pokynů k regionální podpoře a dopustila se zjevně nesprávného posouzení při výpočtu nárůstu kapacity.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 87 odst. 3 ES a pokyny k regionální podpoře v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí (i) neobsahuje analýzu negativního účinku podpory na obchodní podmínky, a (ii) nesprávně vykládá pokyny k regionální podpoře. Na uvedeném základě tvrdí, že Komise namísto, aby posoudila přínosy pro region a dopady významné podpory na odvětví jako celek, použila kritérium 5 % nárůstu kapacity a neprovedla hospodářskou analýzu. Rovněž tvrdí, že použití kritéria stanoveného v článku 68 pokynů k regionální podpoře je v rozporu se Smlouvou ES, jelikož uvedené ustanovení nevyžaduje, aby Komise automaticky schválila všechny veřejné podpory, které jsou nižší než v něm stanovené limity.
   Zatřetí, podle žalobkyně je napadené rozhodnutí postiženo nesprávným posouzením skutkových okolností a zjevně nesprávným právním posouzením, pokud jde o definice trhu a nárůst kapacity.
   Začtvrté tvrdí, že Komise porušila čl. 87 odst. 3 ES a pokyny k regionální podpoře v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí obsahuje zjevně nesprávné právní posouzení, pokud jde o kvalifikaci opatření podpory.
   Zapáté je rozhodnutí rovněž údajně postiženo závažným nesprávným právním posouzením v rozsahu, v němž uvádí, že mapa regionální podpory v Německu pro roky 2007–2013 je slučitelná se Smlouvou ES, a umožňuje regionu Braniborsko – Severovýchod, aby získalo regionální podporu na základě výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) ES pro celé období let 2007–2013. Napadené rozhodnutí je krom toho postiženo vadou, jelikož nebere v úvahu jiné podpory, které se týkají stejného projektu.
   Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění, na kterém založila své rozhodnutí ohledně předběžného šetření.

      (1)  Úř. věst. 2006 C 54, s. 13.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-64/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Rovnoběžné pruhy na kalhotách) „Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné známky Společenství sestávající ze dvou rovnoběžných pruhů na kalhotách — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2015 – Shoe Branding Europe v. OHIM (Rovnoběžné pruhy na kalhotách)
   (Věc T-64/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství sestávající ze dvou rovnoběžných pruhů na kalhotách - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 048/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgie) (zástupce: J. Løje, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně P. Geroulakos, poté D. Gája, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2014 (věc R 2563/2013-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu označení sestávajícího ze dvou rovnoběžných pruhů na kalhotách jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Shoe Branding Europe BVBA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-668/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani v. Evangeli Paraskevopoulou „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Předběžná otázka totožného znění — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 7 odst. 2 písm. c) — Použitelnost úmluv o sociálním zabezpečení mezi členskými státy — Navrácený uprchlík pocházející z členského státu — Získání dob zaměstnání na území jiného členského státu — Žádost o přiznání dávky ve stáří — Odmítnutí“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/12

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Casa Judeţeană de Pensii Botoşani v. Evangeli Paraskevopoulou
   (Věc C-668/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Předběžná otázka totožného znění - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 7 odst. 2 písm. c) - Použitelnost úmluv o sociálním zabezpečení mezi členskými státy - Navrácený uprchlík pocházející z členského státu - Získání dob zaměstnání na území jiného členského státu - Žádost o přiznání dávky ve stáří - Odmítnutí“)
   (2015/C 213/17)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Casa Judeţeană de Pensii Botoşani

      Žalovaný: Evangeli Paraskevopoulou

      Výrok

   Článek 7 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství pozměněného a aktualizovaného nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že dvoustranná smlouva týkající se dávek sociálního zabezpečení státních příslušníků jednoho ze smluvních států, jež měli postavení politických uprchlíků na území druhého smluvního státu, která byla uzavřena v okamžiku, kdy některý z těchto smluvních států ještě nepřistoupil k Unii, a která není uvedena v příloze III tohoto nařízení, se nepoužije na situaci politických uprchlíků navrácených do státu původu před uzavřením této dvoustranné smlouvy a vstupem uvedeného nařízení v platnost.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc F-3/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. prosince 2007 – Moschonaki v. Fondation euroéenne pour l'amélioration du travail (FEACVT)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/58

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. prosince 2007 – Moschonaki v. Fondation euroéenne pour l'amélioration du travail (FEACVT)
   (Věc F-3/07) (1)

   (2008/C 22/112)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání sporu.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 43.


title: Věc C-458/07: Žaloba podaná dne 10. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/30

         Žaloba podaná dne 10. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-458/07)
   (2007/C 297/48)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Andrade a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nezajistila, aby byl pro koncové uživatele přístupný alespoň jeden úplný účastnický seznam a alespoň jedna úplná telefonní informační služba o účastnických číslech v souladu s ustanoveními čl. 5 odst. 1 a 2 a čl. 25 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice a

               —

               uložit Portugalská republika náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V Portugalsku telefonní účastníci Vodafone, kteří chtěli být uvedeni v účastnickém seznamu univerzální služby, v něm stále ještě nejsou uvedeni.
   Regulační orgán ANACOM ještě stále nerozhodl o formátu a podmínkách poskytování dotčených informací. Za současnou právní situaci je odpovědný portugalský stát.

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


title: Věc C-283/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/35

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. prosince 2008 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-283/08) (1)

   2009/C 141/66

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/1

         (2008/C 92/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 79, 29.3.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 64, 8.3.2008

      Úř. věst. C 51, 23.2.2008

      Úř. věst. C 37, 9.2.2008

      Úř. věst. C 22, 26.1.2008

      Úř. věst. C 8, 12.1.2008

      Úř. věst. C 315, 22.12.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-446/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires v. Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, a Ministre de l'Agriculture et de la Pêche ( „Směrnice 2002/46/ES — Sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy — Vitaminy a minerální látky, které mohou být používány při výrobě doplňků stravy — Maximální množství — Harmonizace na úrovni Unie — Neexistence — Pravomoc členských států — Podmínky, které musí být dodrženy, a kritéria, která musí být vzata v úvahu, při stanovení těchto množství — Vnitrostátní právní úprava stanovící uvedená množství — Stanovení tohoto množství v nulové výši“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires v. Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, a Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
      (Věc C-446/08) (1)

      („Směrnice 2002/46/ES - Sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy - Vitaminy a minerální látky, které mohou být používány při výrobě doplňků stravy - Maximální množství - Harmonizace na úrovni Unie - Neexistence - Pravomoc členských států - Podmínky, které musí být dodrženy, a kritéria, která musí být vzata v úvahu, při stanovení těchto množství - Vnitrostátní právní úprava stanovící uvedená množství - Stanovení tohoto množství v nulové výši“)
      (2010/C 161/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires

         Žalovaní: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

         Předmět

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d’État (Francie) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy (Úř. věst. L 183, s. 51; Zvl. vyd. 13/290, s. 490), a zejména jejích čl. 5 odst. 4 a čl. 11 odst. 2 — Pravomoc členských států ke stanovení maximálních množství vitamínů a minerálních látek povolených v doplňcích stravy v případě neexistence právní úpravy Společenství v této oblasti — Kritéria, která mají být zohledněna při stanovení maximálních množství — Úplný zákaz fluoru uložený orgány členského státu nezávisle na pravidlech stanovených v článku 12 výše uvedené směrnice — Množstevní omezení obchodu, které je v rozporu s články 28 ES a 30 ES

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46 ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy musí být vykládána v tom smyslu, že aniž je dotčena Smlouva, mají členské státy i nadále pravomoc přijmout právní úpravu týkající se maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, dokud o těchto množstvích nerozhodne Komise v souladu s čl. 5 odst. 4 této směrnice.

                  2)

                  Kromě povinnosti dodržovat články 28 ES a 30 ES jsou členské státy před tím, než Evropská komise rozhodne podle čl. 5 odst. 4 o maximálních množstvích vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, rovněž povinny řídit se při stanovení těchto množství kritérii uvedenými v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 2002/46, včetně požadavku posouzení rizik založeného na obecně přijatelných vědeckých údajích.

                  3)

                  Směrnice 2002/46 musí být vykládána v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, v níž při stanovení maximálního množství minerální látky, které lze použít k výrobě doplňků stravy, nelze přesně vyčíslit příjem této minerální látky z jiných zdrojů stravy, a dokud Evropská komise v souladu s čl. 5 odst. 4 této směrnice nerozhodne o maximálních množstvích vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, může členský stát v případě zjištěného rizika, že by tento příjem mohl dosáhnout maximální bezpečný limit stanovený pro dotčenou minerální látku, a za podmínky, že budou dodrženy články 28 ES a 30 ES, stanovit uvedené maximální množství v nulové výši, aniž by použil postup stanovený v článku 12 téže směrnice.

                  4)

                  Článek 5 směrnice 2002/46 musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že by přizpůsobené označování mohlo odradit skupinu spotřebitelů, jíž je určeno, od užívání živiny, která je pro ni v malých dávkách prospěšná, nepředstavuje relevantní kritérium při stanovení maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy. Přihlédnutí k různým stupňům citlivosti různých skupin spotřebitelů může členskému státu umožnit uplatnění takového maximálního množství přizpůsobeného zvláštní skupině spotřebitelů, jako jsou například děti, ve vztahu k celé populaci pouze tehdy, pokud se toto opatření omezuje na to, co je nezbytné k zajištění ochrany zdraví osob náležejících k této skupině, a pokud je uvedené opatření proporcionální ve vztahu k cíli, který sleduje, přičemž tohoto cíle nelze dosáhnout prostřednictvím opatření narušujících obchod v Unii v menší míře, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  5)

                  Směrnice 2002/46 musí být vykládána v tom smyslu, že brání stanovení maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, pokud nebyly v důsledku neprokázání rizik pro lidské zdraví pro tyto vitaminy a minerální látky stanoveny žádné maximální bezpečné limity, ledaže je takové opatření odůvodněno zásadou obezřetnosti, pokud vědecké posouzení rizik odhalí přetrvávající nejistotu ohledně existence nebo rozsahu skutečných zdravotních rizik. Poté, co byly tyto maximální bezpečné limity stanoveny, nelze možnost stanovit taková maximální množství ve výši citelně nižší, než je výše uvedených limitů, vyloučit tehdy, pokud lze stanovení těchto maximálních množství odůvodnit zohledněním kritérií uvedených v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 2002/46 a pokud je v souladu se zásadou proporcionality. Toto posouzení přísluší předkládajícímu soudu a musí být prováděno případ od případu.

         (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-527/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 27. prosince 2007 – R. H. H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 27. prosince 2007 – R. H. H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-527/06)
   (2007/C 56/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel kasačního opravného prostředku: R. H. H. Renneberg

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžná otázka
   Musí být články 39 ES a 56 ES vykládány v tom smyslu, že je podle jednoho nebo obou z těchto článků nepřípustné, aby byl daňovému poplatníkovi, který má z jím obývaného bytu v soukromém vlastnictví ve svém státě bydliště (celkově) záporné příjmy a svých kladných příjmů, zejména příjmů z práce, dosahuje v celém rozsahu v jiném členském státě než ve státě bydliště, jiným členským státem (státem, ve kterém pracuje) odepřen odpočet těchto záporných příjmů od jeho zdanitelných příjmů z práce, zatímco stát, ve kterém pracuje, rezidentům takové právo odpočtu poskytuje?


title: Věc C-203/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 8. června 2009 — Volvo Car Germany GmbH v. Autohof Weidensdorf GmbH

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 8. června 2009 — Volvo Car Germany GmbH v. Autohof Weidensdorf GmbH
   (Věc C-203/09)
   2009/C 180/59
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Volvo Car Germany GmbH

      Žalovaná: Autohof Weidensdorf GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 18 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládat tak, že odporuje vnitrostátní právní úpravě, podle které se nevyplatí odškodnění obchodnímu zástupci také v případě řádné výpovědi smlouvy ze strany zmocnitele, pokud sice v okamžiku řádné výpovědi byl dán závažný důvod pro okamžitou výpověď smlouvy z důvodu neplnění povinností ze strany obchodního zástupce, ovšem tento důvod nebyl příčinou této výpovědi?

               2)

               V případě, že je taková vnitrostátní úprava v souladu se směrnicí:
               Brání čl. 18 písm. a) směrnice tomu, aby byla použita příslušná vnitrostátní úprava týkající se vyloučení odškodnění v případě, kdy závažný důvod pro okamžitou výpověď smlouvy pro neplnění povinností ze strany obchodního zástupce nastal teprve po oznámení řádné výpovědi a zmocnitel se o něm dověděl teprve po ukončení smlouvy, takže již nemohl podat další okamžitou výpověď, založenou na neplnění povinností ze strany obchodního zástupce?

      (1)  Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


title: Věc C-404/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 28. září 2006 – Quelle AG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbracherverbände

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 28. září 2006 – Quelle AG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbracherverbände
   (Věc C-404/06)
   (2006/C 310/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalovaná, navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“ a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Quelle AG

      Žalobce, odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“ a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbracherverbände
   Předběžná otázka
   Je třeba ustanovení čl. 3 odst. 2 ve spojení s odst. 3 první větou a odst. 4 nebo ustanovení čl. 3 odst. 3 třetí věty směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní zákonné úpravě, která stanoví, že prodejce může v případě, že je spotřební zboží uvedeno do souladu se smlouvou uskutečněním náhradního dodání zboží, požadovat od spotřebitele náhradu hodnoty za užívání původně dodaného zboží, které neodpovídalo smlouvě?

      (1)  Úř. věst. L 171, s. 12 (Zvl. vyd. 15/04, s. 223).


title: Věc C-199/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 15. května 2008 – Dr. Erhard Eschig v. UNIQA Sachversicherung AG

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 15. května 2008 – Dr. Erhard Eschig v. UNIQA Sachversicherung AG
   (Věc C-199/08)
   (2008/C 197/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberster Gerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dr. Erhard Eschig

      Žalovaná: UNIQA Sachversicherung AG
   Předběžné otázky

               1.

               Je třeba čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 (1) o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany vykládat tak, že brání klauzuli obsažené v Obecných pojistných podmínkách pojistitele právní ochrany, která pojistitele v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí (například insolvencí podniku poskytujícího služby spojené s cennými papíry), opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr advokáta (takzvaná „klauzule o hromadné škodě“)?

               2.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Za jakých podmínek se jedná o případ „hromadné škody“, která ve smyslu uvedené směrnice (respektive jejího doplnění) umožňuje přiznat právo na výběr právního zástupce pojistiteli namísto pojištěného?

      (1)  Úř. věst. L 185, s. 177; Zvl. vyd. 06/01, s. 187.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-350/02, Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (Nesplnění povinnosti státem — Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí v odvětví telekomunikací — Články 6 a 9 směrnice 97/66/ES — Nezbytnost přesného uvedení důvodů v odůvodněném stanovisku)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-350/02, Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Zpracování osobních údajů a ochrana soukromí v odvětví telekomunikací - Články 6 a 9 směrnice 97/66/ES - Nezbytnost přesného uvedení důvodů v odůvodněném stanovisku)
   (2004/C 201/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-350/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Shotter a W. Wils) proti Nizozemskému království (zmocněnec: S. Terstal), jejímž předmětem je určení, že Nizozemské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro provedení článků 6 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací (Úř. věst. 1998 L 24, s. 1) ve vnitrostátním právu, nebo přinejmenším tím, že Komisi nesdělilo znění těchto ustanovení, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts (zpravodaj), soudci, generální advokát: J. Kokott, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Nizozemské království tím, že provedlo neúplně článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací jednak v tom, že čl. 11.5 odst. 1 Wet houdende regels inzake de telecommunicatie (Telecommunicatiewet) odkazuje na obecné správní opatření, jehož znění nebylo sděleno Komisi Evropských společenství, a jednak v tom, že znění prováděcích ustanovení uvedených v čl. 11.5 odst. 3 Telecommunicatiewet nebyla sdělena Komisi Evropských společenství, a tím, že provedlo neúplně článek 9 uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Nizozemské království ponese vedle svých vlastních nákladů tři čtvrtiny nákladů Komise.

               4)

               Komise ponese zbývající část svých vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 323, 21.12.2002


title: Věc F-11/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2006 – Larsen v. Komise

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/88

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2006 – Larsen v. Komise
   (Věc F-11/06) (1)

   (2006/C 326/177)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku dohody o smíru.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 36.


title: Věc T-307/06: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Air Products and Chemicals Inc. v. OHIM – Messer Group (ALUMIX)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/63

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2006 – Air Products and Chemicals Inc. v. OHIM – Messer Group (ALUMIX)
   (Věc T-307/06)
   (2006/C 326/134)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Air Products and Chemicals Inc. (Allentown, USA) (zástupce: S. Heurung, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Messer Group GmbH (Sulzbach, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2006 ve spojených věcech R 1225/2005-2 a R 1397/2005-2;

               —

               zamítnout v plném rozsahu napadenou přihlášku k zápisu ochranné známky „ALUMIX“ CTM 3 190 022;

               —

               předat rozhodnutí Soudu prvního stupně OHIM;

               —

               uložit Messer Group náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Messer Group GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALUMIX“ pro výrobky ve třídách 1 a 4 – přihláška č. 3 190 022

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „ALUMAXX“ pro výrobky ve třídě 1

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám s ohledem na všechny výrobky ve třídě 1; zamítnutí námitek s ohledem na všechny výrobky ve třídě 4

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání podaného žalobkyní (R 1225/2005-2); vyhovění odvolání podanému Messer Group GmbH (R 1397/2005-2)

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát mimo jiné:

               —

               přecenil znalosti a informovanost neprofesionálních spotřebitelů plynů pro sváření;

               —

               nesprávně usoudil, že ochranná známka „ALUMAXX“ je přirozeně slabá;

               —

               nevěnoval dostatečnou pozornost skutečnosti, že dotčené výrobky jsou částečně totožné a částečně velmi podobné; a

               —

               nezohlednil celkový dojem ochranných známek jako celku.


               5.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/13

         Žaloba společnosti VTM Fundmanagement AG ze dne 9. března 2011 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-6/11)
   2011/C 135/07
   Dne 9. března 2011 podala společnost VTM Fundmanagement AG zastoupená Dr. Michaelem Sánchezem Rydelskim, právním zástupcem společnosti Steptoe & Johnson LLP, Avenue Louise 240, 1050 Brusel, Belgie, a Dr. Hansem-Michaelem Pottem, právním zástupcem společnosti Sernetz Schäfer Rechtsanwälte, Berliner Allee 10, 40212 Düsseldorf, Německo, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Společnost VTM Fundmanagement AG žádá Soud ESVO, aby:

               1)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010 týkající se zdaňování investičních subjektů podle lichtenštejnského zákona o daních;

               2)

               nebo případně prohlásil neplatnými články 3 a 4 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010, kterými se nařizuje vrácení podpory uvedené v článku 1 uvedeného rozhodnutí,
               a dále

               3)

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010 považuje opatření podpory, které bylo zavedeno lichtenštejnskými orgány ve prospěch investičních subjektů a zrušeno s účinkem od 30. června 2006, za neslučitelné s čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.

               —

               Kontrolní úřad ESVO také rozhodl, že údajná podpora byla protiprávní a investičními subjekty musí být vrácena, a to za období od 15. března 1997 až do data, k němuž příjemci využili daňových úlev zrušených v roce 2006 naposledy.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           nesprávně použil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP,

                           —

                           pochybil, když nařídil, aby byla údajná podpora vrácena,

                           —

                           své jednání řádně nezdůvodnil, jak vyžaduje článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


title: Věc T-78/17: Žaloba podaná dne 30. ledna 2017 – Jumbo Africa v. EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/60

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2017 – Jumbo Africa v. EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)
   (Věc T-78/17)
   (2017/C 104/84)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jumbo Africa, SL (L'Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupci: M. Buganza González a E. Torner Lasalle, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ProSiebenSat.1 Licensing GmbH (Unterföhring, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „JUMBO“ — Ochranná známka Evropské unie č. 10 492 131

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. října 2016 ve věci R 227/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že ochranná známka „JUMBO“ nespadá pod žádný ze zákazů obsažených v odstavci 1 uvedeného článku. Uvedená ochranná známka není ve vztahu k výrobkům, které označuje, popisná.


title: Věc F-81/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. října 2008 – Barbin v. Parlament (Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2006 — Srovnání zásluh)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/58

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. října 2008 – Barbin v. Parlament
   (Věc F-81/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2006 - Srovnání zásluh)
   (2008/C 313/104)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Florence Barbin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Lukošiūtė a R. Ignătescu, zmocněnci, poté C. Burgos, A. Lukošiūtė a R. Ignătescu, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu nepovýšit žalobkyni do platové třídy AD 12 za hodnotící období 2006
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 20. listopadu 2006 nepovýšit F. Barbin za hodnocené období 2006 se zrušuje.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007, s. 43.


title: Věc T-54/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Jääkiekon SM-liiga v. EUIPO (Liiga) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Liiga – Absolutní důvody pro zamítnutí – Popisný charakter – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2016 – Jääkiekon SM-liiga v. EUIPO (Liiga)
      (Věc T-54/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Liiga - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2016/C 211/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Jääkiekon SM-liiga Oy (Helsinky, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: A. Schifko a E. Śliwińska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2014 (věc R 576/2014-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Liiga jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Jääkiekon SM-liiga Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-234/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias
   (Věc C-234/16)
   (2016/C 260/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Odpůrce: Consejería de Hacienda y Sector Público de la Administración del Principado de Asturias

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která je uložena samostatným velkým maloobchodním provozovnám, jejichž prodejní plocha je alespoň 4 000 m2, z důvodu jejich vlivu na území, životní prostředí a oblast městského obchodu v uvedeném regionu, ale která se podle zákona uplatňuje bez ohledu na to, zda se uvedené provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti, a většinou týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven, samostatných či společných, s veřejnou prodejní plochou menší než 4 000 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, a ii) jsou od ní osvobozeny samostatné obchodní provozovny s veřejnou prodejní plochou menší než 10 000 m2, které působí výhradně v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek?

               2)

               Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že osvobození samostatných či společných obchodních provozoven, jejichž veřejná prodejní plocha je menší než 4 000 m2, a samostatných obchodních provozoven, jejichž veřejná prodejní plocha nepřesahuje 10 000 m2, pokud se věnují výhradně činnostem v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek od IGEC představují zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


title: Spojené věci C-184/13 až C-187/13, C-194/13, C-195/13 a C-208/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – API -Anonima Petroli Italiana SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další (C-185/13), Air Liquide Italia SpA a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13) „Řízení o předběžné otázce – Silniční doprava – Výše minimálních provozních nákladů stanovená orgánem zastupujícím dotčené subjekty – Sdružení podniků – Omezení hospodářské soutěže – Cíl obecného zájmu – Bezpečnost silničního provozu – Přiměřenost“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – API -Anonima Petroli Italiana SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-184/13), ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další (C-185/13), Air Liquide Italia SpA a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-186/13), Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico (C-187/13), Esso Italiana Srl v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico (C-194/13), Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-195/13), Autorità garante della concorrenza e del mercato v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo económico (C-208/13)
      (Spojené věci C-184/13 až C-187/13, C-194/13, C-195/13 a C-208/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Silniční doprava - Výše minimálních provozních nákladů stanovená orgánem zastupujícím dotčené subjekty - Sdružení podniků - Omezení hospodářské soutěže - Cíl obecného zájmu - Bezpečnost silničního provozu - Přiměřenost“)
      (2014/C 395/15)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

      (Věc C-184/13)

         Žalobkyně: API – Anonima Petroli Italiana SpA

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         Za přítomnosti: FEDIT – Federazione Italiana Trasportatori, Bertani Remo di Silvio Bertani e C. Srl, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Věc C-185/13)

         Žalobci: ANCC-Coop – Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD – Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc. coop., Coop Consorzio Nord Ovest Soc. cons. arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Soc. coop., Coop Centro Italia Soc. coop., Tirreno Logistica Srl, Unicoop Firenze Soc. coop., Conad – Consorzio Nazionale Dettaglianti Soc. coop., Conad Centro Nord Soc. coop., Commercianti Indipendenti Associati Soc. coop., Conad del Tirreno Soc. coop., Pac2000A Soc. coop., Conad Adriatico Soc. coop., Conad Sicilia Soc. coop., Sicilconad Mercurio Soc. coop.

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico, Consulta generale per l’autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità garante della concorrenza e del mercato

         Za přítomnosti: Unatras – Unione Nazionale Associazioni Autostrasporto Merci, Brt SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali
      (Věc C-186/13)

         Žalobkyně: Air Liquide Italia SpA a další, Omniatransit Srl, Rivoira SpA, SIAD – Società Italiana Acetilene e Derivati SpA

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         Za přítomnosti: TSE Group Srl
      (Věc C-187/13)

         Žalobci: Confetra – Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica, Fedespedi – Federazione Nazionale delle Imprese di Spedizioni Internazionali, Assologistica – Associazione Italiana Imprese di Logistica Magazzini Generali Frigoriferi Terminal Operators Portuali, FISI – Federazione Italiana Spedizionieri Industriali, Federagenti – Federazione Nazionale Agenti Raccomandatari Marittimi e Mediatori Marittimi, Assofer – Associazione Operatori Ferroviari e Intermodali, Anama – Associazione Nazionale Agenti Merci Aeree, ACA Trasporti Srl, Automerci Srl, Eurospedi Srl, Safe Watcher Srl, Sogemar SpA, Number 1 Logistic Group SpA

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti – Osservatorio sulle Attività di Trasporto, Ministero dello Sviluppo economico

         Za přítomnosti: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Confartigianato Trasporti
      (Věc C-194/13)

         Žalobkyně: Esso Italiana Srl

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico,

         Za přítomnosti: Autosped G SpA, Transfrigoroute Italia Assotir, Confartigianato Trasporti
      (Věc C-195/13)

         Žalobci: Confindustria – Confederazione generale dell’industria italiana, Unione Petrolifera, AITEC – Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento, ANCE – Associazione Nazionale Costruttori Edili, ANFIA – Associazione Nazionale Filiera Industria Automobilistica, Assocarta – Associazione Italiana Fra Industriali della Carta Cartoni e Paste per Carta, Assografici – Associazione Nazionale Italiana Industrie Grafiche Cartotecniche e Trasformatrici, Assovetro – Associazione Nazionale degli Industriali del Vetro, Confederazione Italiana Armatori, Confindustria Ceramica, Federacciai – Federazione imprese siderurgiche italiane, Federalimentare – Federazione Italiana Industria Alimentare, Federchimica – Federazione Nazionale Industria Chimica, Italmopa – Associazione Industriale Mugnai d’Italia, Burgo Group SpA, Cartesar SpA, Cartiera Lucchese SpA, Cartiera del Garda SpA, Cartiera Modesto Cardella SpA, Eni SpA, Polimeri Europa SpA, Reno De Medici SpA, Sca Packaging Italia SpA, Shell Italia SpA, Sicem Saga SpA, Tamoil Italia SpA, Totalerg SpA

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         Za přítomnosti: FEDIT – Federazione Italiana Trasporti, Autosped G SpA, Consorzio Trasporti Europei Genova, Transfrigoroute Italia Assotir, Coordinamento Interprovinciale FAI, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali, Semenzin Fabio Autotrasporti, Conftrasporto, Confederazione generale italiana dell’artigianato
      (Věc C-208/13)

         Žalobce: Autorità garante della concorrenza e del mercato

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo economico

         Za přítomnosti: Legacoop Servizi, Mancinelli Due Srl, Intertrasporti Srl, Roquette Italia SpA, Coordinamento Interprovinciale FAI, Conftrasporto, Confartigianato Trasporti, Transfrigoroute Italia Assotir, FIAP – Federazione Italiana Autotrasporti Professionali

         Výrok

      Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, podle které nemohou být sazby za služby silniční nákladní dopravy pro cizí potřebu nižší než minimální provozní náklady, které stanoví subjekt složený především ze zástupců dotčených hospodářských subjektů

         (1)  Úř. věst. C 207, 20.07.2013.


title: Věc T-480/16: Žaloba podaná dne 30. srpna 2016 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Amedei (For you)

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/50

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2016 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Amedei (For you)
   (Věc T-480/16)
   (2016/C 402/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: A. Berger, M. Wolter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Amedei Srl (Pontedera, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „For you“ – Přihláška č. 12 267 571

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016, ve věci R 851/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a zamítl námitky č. B 2 342 452 podané proti přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 12 267 571;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-317/14: Žaloba podaná dne 7. května 2014 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Form of an oven)

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/24

         Žaloba podaná dne 7. května 2014 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Form of an oven)
   (Věc T-317/14)
   2014/C 261/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Toni Klement (Dippoldiswalde, Německo) (zástupce: J. Weiser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 27. února 2014 ve věci R 1656/2013-1 v tom smyslu, že vyhoví odvolání žalobce a zruší ochrannou známku Společenství 4 0 87  731;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM a případně majiteli ochranné známky Společenství/možné další účastnici náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Trojrozměrná ochranná známka zobrazující troubu pro výrobky zařazené do třídy 11 – Zápis ochranné známky Společenství č. 4 0 87  731

      Majitelka ochranné známky Společenství: Bullerjan GmbH

      Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobce

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na zrušení

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 15 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-354/04: Žaloba podaná dne 25. srpna 2004 Gaetanem Petraliem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/58

         Žaloba podaná dne 25. srpna 2004 Gaetanem Petraliem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-354/04)
   (2004/C 262/106)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Gaetanem Petraliem zastoupeným Carlem Fortem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu pověřeného uzavíráním smluv o pracovním poměru ze dne 7. října 2003 o jeho zařazení do platové třídy B5, stupně 3;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci, zaměstnaný na základě oznámení o výběru dočasných pracovníků v oblasti informatiky a pomoci v řízení technologického výzkumu a rozvoje, kategorie B, COM/R/B/02/1999, napadá rozhodnutí orgánu pověřeného uzavíráním smluv o pracovním poměru, který ho v konečném výsledku zařadil do platové třídy B5, stupně 3.
   V tomto ohledu je upřesněno, že žalobce se účastnil výběru předpokládaje, že bude případně zaměstnán jako dočasný zaměstnanec na základě svých profesních zkušeností, a z tohoto důvodu, vycházeje z hlavy VIII odst. 2 oznámení, zařazen do platové třídy B3 nebo B4, stupně 3.
   Na podporu svých tvrzení žalobce především uplatňuje nesprávné posouzení jeho profesních zásluh.
   Uplatňuje rovněž porušení zásady legitimního očekávání, jakož i povinnosti uvést odůvodnění správních aktů.


title: Věc C-514/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Éditions Odile Jacob SAS proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 5. prosince 2014 ve věci T-471/11, Odile Jacob v. Komise

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. listopadu 2014 Éditions Odile Jacob SAS proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 5. prosince 2014 ve věci T-471/11, Odile Jacob v. Komise
   (Věc C-514/14 P)
   (2015/C 026/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Éditions Odile Jacob SAS (zástupci: J.-F. Bellis, O. Fréget a L. Eskenazi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Lagardère SCA, Wendel.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný.

               —

               Zrušit rozsudek Tribumálu ze dne 5. září 2014 ve věci T-471/11, Editions Odile Jacob SAS v. Evropská komie, a rozhodnout ve věci samé.

               —

               Vyhovět návrhovým žádáním žalobkyně v prvním stupni, a tedy zrušit rozhodnutí Komise ze dne 13. května 2011, SG-Greffe(2011) D/C(2011)3503, přijaté ve věci COMP/M.2978 Lagardère/Natexis/VUP na základě rozsudku Tribunálu ze dne 13. září 2010 ve věci T-452/04, Editions Odile Jakob v. Evropská komise, kterým Komise znovu schválila společnost Wendel jako nabyvatele aktiv převedených na základě závazků spojených s rozhodnutím Komise ze dne 7. ledna 2004, kterým bylo povoleno spojení podniků Lagardère/Natexis/VUP.

               —

               Uložit Evropské komisi a vedlejším účastnicím řízení náhradu nákladů řízení v obou stupních, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření a v rektifikačním řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka předkládá tři důvody na podporu kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval, že Komise porušila článek 266 SFEU a článek 47 Listiny základních práv. Pochybení, které ovlivnilo legalitu prvního schvalovacího rozhodnutí, způsobilo rovněž protiprávnost napadeného rozhodnutí, jelikož nebyl napraven nedostatek nezávislosti zplnomocněnce po celou dobu jeho zplnomocnění. V důsledku toho skutečnost, že Komise přijala napadené rozhodnutí, podle navrhovatelky představuje porušení pravidel řádného a spravedlivého soudního řízení a soudní přezkum aktů Komise činí neúčinným.
   Zadruhé má navrhovatelka za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že rozhodnutí o podmínečném schválení mohlo představovat právní základ pro nové schvalovací rozhodnutí.
   Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil právní kritéria pro posouzení nezávislosti postupníka převáděných aktiv vůči postupci, a dopustil se nesprávného právního posouzení a zkreslení skutečností spojených s tímto posouzením.


title: Věc C-152/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht München (Německo) dne 28. března 2011 — Johann Odar v. Baxter Deutschland GmbH

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht München (Německo) dne 28. března 2011 — Johann Odar v. Baxter Deutschland GmbH
   (Věc C-152/11)
   2011/C 204/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Arbeitsgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Johann Odar

      Žalovaná: Baxter Deutschland GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Odporuje vnitrostátní úprava, která stanoví, že rozdílné zacházení na základě věku může být přípustné, pokud podnikové strany v rámci podnikového systému sociálního zabezpečení vyloučily z dávek sociálního plánu ekonomicky zajištěné zaměstnance, protože jsou, popřípadě po příjmu podpory v nezaměstnanosti, oprávněni pobírat důchod, zákazu diskriminace na základě věku podle článků 1 a 16 směrnice 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), nebo je takové nerovné zacházení podle čl. 6 odst. 1 druhé věty písm. a) směrnice 2000/78/ES odůvodněné?

               2)

               Odporuje vnitrostátní úprava, která stanoví, že rozdílné zacházení na základě věku může být přípustné, pokud podnikové strany v rámci podnikového systému sociálního zabezpečení vyloučily z dávek sociálního plánu ekonomicky zajištěné zaměstnance, protože jsou, popřípadě po příjmu podpory v nezaměstnanosti, oprávněni pobírat důchod, zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení podle článků 1 a 16 směrnice 2000/78/ES?

               3)

               Odporuje úprava podnikového systému sociálního zabezpečení, která stanoví, že u zaměstnanců starších 54 let, kterým bude dána výpověď z provozních důvodů, bude proveden alternativní výpočet odstupného na základě nejdříve možného začátku důchodu a ve srovnání s obvyklou metodou výpočtu, vycházející zejména z doby příslušnosti k podniku, bude zaplacena nižší částka odstupného, avšak minimálně polovina řádné částky odstupného, zákazu diskriminace na základě věku podle článků 1 a 16 směrnice 2000/78/ES, nebo je takové nerovné zacházení podle čl. 6 odst. 1 druhé věty písm. a) směrnice 2000/78 odůvodněné?

               4)

               Odporuje úprava podnikového systému sociálního zabezpečení, která stanoví, že u zaměstnanců starších 54 let, kterým bude dána výpověď z provozních důvodů, bude proveden alternativní výpočet odstupného na základě nejdříve možného začátku důchodu a ve srovnání s obvyklou metodou výpočtu, vycházející zejména z doby příslušnosti k podniku, bude zaplacena nižší částka odstupného, avšak minimálně polovina řádné částky odstupného, a při které alternativní metoda výpočtu vychází ze starobního důchodu z důvodu zdravotního postižení, zákazu diskriminace na základě zdravotního postižení podle článků 1 a 16 směrnice 2000/78/ES?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-376/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Kamino International Logistics BV ( Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Monitory na bázi tekutých krystalů (LCD) vybavené vstupy D-SUB, DVI-D, USB, S-video a kompozitní video — Číslo 8471 — Číslo 8528 — Nařízení (ES) č. 754/2004 )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Kamino International Logistics BV
   (Věc C-376/07) (1)

   („Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Monitory na bázi tekutých krystalů (LCD) vybavené vstupy D-SUB, DVI-D, USB, S-video a kompozitní video - Číslo 8471 - Číslo 8528 - Nařízení (ES) č. 754/2004“)
   2009/C 90/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Kamino International Logistics BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) – Barevný monitor schopný reprodukovat jak signály ze zařízení pro automatizované zpracování dat, tak i signály z jiných zdrojů – Zařazení pod číslo 8471 KN – Použitelnost a platnost nařízení Komise (ES) č. 754/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 118, s. 32; Zvl. vyd. 02/16, s. 93).

      Výrok

               1)

               Takové monitory, jaké jsou dotčeny v původním řízení, nejsou vyloučeny ze zařazení do podpoložky 8471 60 90, jako jednotky, jejichž „hlavní“ použití je v systému automatizovaného zpracování dat ve smyslu poznámky 5 B) písm. a) ke kapitole 84 kombinované nomenklatury, která tvoří přílohu I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, pouze na základě skutečnosti, že mohou reprodukovat jak signály ze zařízení pro automatizované zpracování dat, tak i signály z jiných zdrojů.

               2)

               Pro účely určení, zda jsou takové monitory, jaké jsou dotčeny v původním řízení, jednotkami, jejichž hlavní použití je v systémech automatického zpracování dat, musejí vnitrostátní orgány, včetně soudů, vycházet z údajů uvedených ve vysvětlivkách k číslu 8471 harmonizovaného systému zavedeného mezinárodní úmluvou o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží, uzavřenou v Bruselu dne 14. června 1983, a protokolem o její změně ze dne 24. června 1986, zejména v bodech 1 až 5 části D kapitoly I, uvedených v části věnované zobrazovacím jednotkám zařízení pro automatizované zpracování dat.

               3)

               Nařízení Komise (ES) č. 754/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury se pro účely sazebního zařazení monitorů dotčených ve věci v původním řízení nepoužije

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-84/14 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. července 2015 – Fogital Italy SpA v. Rada Evropské unie, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Fyzické a právnické osoby — Právní akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Celní nařízení měnící podmínky pro pozastavení cla — Možnost podat žalobu k vnitrostátním soudům“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/4

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. července 2015 – Fogital Italy SpA v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-84/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické a právnické osoby - Právní akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Celní nařízení měnící podmínky pro pozastavení cla - Možnost podat žalobu k vnitrostátním soudům“)
   (2015/C 320/05)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fogital Italy SpA (zástupci: V. Turinetti di Priero a R. Mastroianni, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a K. Pellinghelli, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a D. Recchia, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Forgital Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc C-54/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel – Belgie) – Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding v. Firma Feryn NV ( Směrnice 2000/43/ES — Diskriminační kritéria výběru zaměstnanců — Důkazní břemeno — Sankce )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel – Belgie) – Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding v. Firma Feryn NV
   (Věc C-54/07) (1)

   („Směrnice 2000/43/ES - Diskriminační kritéria výběru zaměstnanců - Důkazní břemeno - Sankce“)
   (2008/C 223/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Arbeidshof te Brussel
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

      Žalovaná: Firma Feryn NV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Arbeidshof te Brussel – Výklad čl. 2 odst. 2 písm. a), čl. 8 odst. 1 a článku 15 směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23) – Kritéria pro výběr zaměstnanců, která jsou přímo diskriminační z důvodu rasy nebo etnického původu – Důkazní břemeno – Posouzení a určení vnitrostátním soudem – Povinnost vnitrostátního soudu nařídit zastavení diskriminace, nebo nikoliv
   Výrok

               1)

               Skutečnost, že zaměstnavatel veřejně prohlásí, že nepřijme zaměstnance určitého etnického nebo rasového původu, představuje přímou diskriminaci při náboru do zaměstnání ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, vzhledem k tomu, že taková prohlášení mohou skutečně odradit určité uchazeče od toho, aby se přihlásili, a tudíž působí jako překážka jejich přístupu na trh práce.

               2)

               Veřejná prohlášení, kterými zaměstnavatel oznámí, že v rámci své náborové politiky nepřijme zaměstnance určitého etnického nebo rasového původu, postačí ke vzniku domněnky existence přímo diskriminující náborové politiky ve smyslu čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/43. Tomuto zaměstnavateli pak přísluší, aby prokázal, že k porušení zásady rovného zacházení nedošlo. Může to učinit tak, že prokáže, že skutečná náborová praxe podniku těmto prohlášením neodpovídá. Předkládajícímu soudu přísluší, aby ověřil, že vytýkané skutečnosti jsou prokázány, a posoudil, zda skutečnosti uplatněné na podporu tvrzení uvedeného zaměstnavatele, podle kterých neporušil zásadu rovného zacházení, jsou dostatečné.

               3)

               Článek 15 směrnice 2000/43 vyžaduje, aby systém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice byl i v případě, kdy neexistuje konkrétní oběť, účinný, přiměřený a odrazující.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-57/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalsko) – Marina da Conceição Pacheco Almeida v. Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Norte – Portugalsko) – Marina da Conceição Pacheco Almeida v. Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP
   (Věc C-57/13) (1)

   2014/C 184/34
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc T-246/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Insula v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Smlouvy o financování výzkumných a vývojových projektů — Smlouvy MEDIS a Dias.Net — Neexistence dokladů a nesoulad se smluvními požadavky pro část uplatněných výdajů — Zadržení částky určené jinému smluvnímu partnerovi — Vrácení vyplacených částek — Částečná nepřípustnost žaloby — Protinávrh Komise — Částečné nevydání rozhodnutí ve věci protinávrhu“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Insula v. Komise
   (Věc T-246/09) (1)

   (Rozhodčí doložka - Smlouvy o financování výzkumných a vývojových projektů - Smlouvy MEDIS a Dias.Net - Neexistence dokladů a nesoulad se smluvními požadavky pro část uplatněných výdajů - Zadržení částky určené jinému smluvnímu partnerovi - Vrácení vyplacených částek - Částečná nepřípustnost žaloby - Protinávrh Komise - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci protinávrhu)
   2012/C 217/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: P. Marsal a J.-D. Simonet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A.-M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, poté A.-M. Rouchaud-Joët a D. Calciu, zmocněnci, ve spolupráci s L. Defalquem a S. Woogem, advokáty)

      Předmět věci

   Žaloba, která směřuje jednak k prohlášení, že pohledávka Komise ve výši 189 241,64 eur je neopodstatněná, a jednak k tomu, aby bylo Komisi uloženo vystavit „dobropis“ na uvedenou částku a konečně k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplatit částku 212 597 eur, nebo podpůrně částku 230 025 eur jakožto náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba podaná Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) se zamítá.

               2)

               O protinávrzích Komise není třeba rozhodnout v rozsahu, ve kterém směřují k tomu, aby bylo společnosti Insula uloženo, aby zaplatila hlavní částku a úroky dlužené na základě smlouvy Dias.Net.

               3)

               Společnosti Insula se ukládá zaplatit Komisi hlavní částku ve výši 157 983,11 eur a úroky z prodlení ve výši 2,75 % za rok, počínaje dnem 16. května 2009 až do úplného zaplacení uvedenéhlavní částky.

               4)

               Společnost Insula ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí, včetně nákladů řízení vynaložených v rámci řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-87/14: Žaloba podaná dne 18. února 2014 – Evropská komise v. Irsko

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/27

         Žaloba podaná dne 18. února 2014 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-87/14)
   2014/C 102/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren, M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout, že Irsko tím, že neuplatnilo ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby na organizaci pracovní doby lékařů-juniorů (nemocničních lékařů neposkytujících konzultace), nesplnilo své povinnosti podle článků 3, 5, 6, čl. 17 odst. 2 a čl. 17 odst. 5 této směrnice,

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 3
   Irsko ve vztahu k lékařům-juniorům nezajistilo, aby jim byl během 24 hodin poskytován minimální denní odpočinek.
   Článek 5
   Irsko nezajistilo, aby byl lékařům-juniorům poskytován minimální nepřetržitý odpočinek pro každé období sedmi dnů.
   Článek 6
   Irsko nezajistilo, aby průměrná délka pracovní doby pro každé období sedmi dnů nepřekračovala 48 hodin.
   Článek 17 odst. 2
   Irsko nezajistilo, aby byly lékařům-juniorům poskytovány rovnocenné náhradní doby odpočinku v případě, že musí pracovat bez dob odpočinku uvedených v článcích 3 a 5.
   Článek 17 odst. 5
   Irsko nezajistilo, aby v případě lékařů v rámci jejich vzdělávání nebyla po skončení přechodného období stanoveného v čl. 17 odst. 5. překračována týdenní pracovní doba.

      (1)  Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


title: Věc T-433/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Petropars Iran a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost odůvodnění — Nesprávné posouzení — Námitka protiprávnosti — Právo na výkon hospodářské činnosti — Právo na vlastnictví — Ochrana veřejného zdraví, bezpečnosti a životního prostředí — Zásada předběžné opatrnosti — Proporcionalita — Právo na obhajobu“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Petropars Iran a další v. Rada
   (Věc T-433/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost odůvodnění - Nesprávné posouzení - Námitka protiprávnosti - Právo na výkon hospodářské činnosti - Právo na vlastnictví - Ochrana veřejného zdraví, bezpečnosti a životního prostředí - Zásada předběžné opatrnosti - Proporcionalita - Právo na obhajobu“)
   (2015/C 205/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Petropars Iran Co. (Kish Island, Írán); Petropars Oilfields Services Co. (Kish Islrand); Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teherán, Írán); Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teherán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, solicitors, R. Blakeley, G. Beck, barristers, a M. Brindle, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 10), jakož i nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 3), a jednak návrh na určení, že se na žalobkyně nevztahují čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) ani čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               V rozsahu, v němž se týkají společností Petropars Aria Kish Operation and Management Co. a Petropars Resources Engineering Kish Co., se zrušují:

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2013/270 a nařízení č. 522/2013 jsou ve vztahu ke společnostem Petropars Aria Kish Operation and Management Co. a Petropars Resources Engineering Kish Co. zachovány až do doby uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku uvedené v článku 56 prvním pododstavci statutu Soudního dvora anebo, pokud bude opravný prostředek v této lhůtě podán, až do jeho zamítnutí.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-97/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid dne  20. února 2006  – Navicon, S.A. v. Administración del Estado

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid dne 20. února 2006 – Navicon, S.A. v. Administración del Estado
   (Věc C-97/06)
   (2006/C 131/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Madrid.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Navicon, S.A..

      Žalovaný: Administración del Estado.
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být pro účely osvobození od daně stanoveného v čl. 15 bodě 5 šesté směrnice (1), výraz nájem vykládán v tom smyslu, že se týká výlučně nájmu celého prostoru lodi (celkový nájem) nebo že se týká rovněž nájmu části nebo procentního podílu prostoru lodi (částečný nájem)?

               2)

               Je vnitrostátní zákon, který umožňuje osvobození od daně pouze u celkového nájmu v rozporu s šestou směrnicí?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1)


title: Věc T-551/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – H&R ChemPharm v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh parafínových vosků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Důkaz protiprávního jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Referenční období — Výpočet hodnoty tržeb — Závažnost protiprávního jednání — Spojení podniků během období protiprávního jednání. — Rovné zacházení — Proporcionalita“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – H&R ChemPharm v. Komise
   (Věc T-551/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Referenční období - Výpočet hodnoty tržeb - Závažnost protiprávního jednání - Spojení podniků během období protiprávního jednání. - Rovné zacházení - Proporcionalita“)
   (2015/C 046/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: H&R ChemPharm GmbH (Salzbergen, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann, advokát a S. Thomas, profesor, poté M. Klusmann)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81[ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení výše pokuty, která jí byla udělena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               H&R ChemPharm GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               H&R ChemPharm zaplatí Tribunálu částku 10  000 eur na základě čl. 90 písm. a) jeho jednacího řádu.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7. 3. 2009.


title: Věc C-224/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Nizozemské království, ING Groep NV, Nederlandsche Bank NV „Kasační opravný prostředek — Finanční odvětví — Vážná porucha v hospodářství členského státu — Státní podpora ve prospěch bankovní skupiny — Forma — Kapitálový vklad v rámci plánu restrukturalizace — Rozhodnutí — Slučitelnost podpory se společným trhem — Podmínky — Změna podmínek zpětného splacení podpory — Kritérium soukromého investora“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Nizozemské království, ING Groep NV, Nederlandsche Bank NV
   (Věc C-224/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Finanční odvětví - Vážná porucha v hospodářství členského státu - Státní podpora ve prospěch bankovní skupiny - Forma - Kapitálový vklad v rámci plánu restrukturalizace - Rozhodnutí - Slučitelnost podpory se společným trhem - Podmínky - Změna podmínek zpětného splacení podpory - Kritérium soukromého investora“)
   2014/C 159/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a H. van Vliet, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Nizozemské království (zástupci: M. de Ree, C. Wissels a J. Langer, zmocněnci, ve spolupráci s P. Glazenerem, advocaat), ING Groep NV (zástupci: O. W. Brouwer a J. Blockx, advocaten, jakož i M. O’Regan, solicitor), De Nederlandsche Bank NV (zástupci: S. Verschuur a H. Gornall, advocaten, jakož i M. Petite, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 2. března 2012 – Nizozemsko a ING Groep v. Komise (spojené věci T-29/10 a T-33/10), kterým Tribunál vyhověl návrhům na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/608/ES ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING (Úř. věst. 2010, L 274, s. 139)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise nahradí náklady řízení.

               3)

               De Nederlandsche Bank NV ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc F-5/12: Žaloba podaná dne 10. ledna 2012 — ZZ v. Frontex

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/29

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2012 — ZZ v. Frontex
   (Věc F-5/12)
   2012/C 133/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Frontex

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Frontex, jímž byla žalobci uložena sankce, a rozhodnutí, jímž mu byla dána výpověď.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2011, jímž byla žalobci dána výpověď;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 16. dubna 2011, jímž mu byla uložena sankce;

               —

               uložit Frontex náhradu nákladů řízení.