title: Věc T-129/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2014 Carlosem Andresem a 150 dalšími navrhovateli proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-15/10, Andres a další v. ECB

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2014 Carlosem Andresem a 150 dalšími navrhovateli proti rozsudku vydanému dne 11. prosince 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-15/10, Andres a další v. ECB
   (Věc T-129/14 P)
   2014/C 159/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Andres (Frankfurt nad Mohanem, Německo) a 150 dalších navrhovatelů (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB)

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 11. prosince 2013 ve věci F-15/10,

               —

               následně vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů uplatňovaným v prvním stupni, a tedy

                           —

                           zrušil výplatní pásky z června 2009 v rozsahu, v němž tyto pásky představují pro navrhovatele první provedení reformy důchodového režimu přijaté dne 4. května 2009 Radou guvernérů, jakož i zrušit v témže rozsahu všechny následující a budoucí výplatní pásky,

                           —

                           v případě potřeby zrušil rozhodnutí o zamítnutí žádostí o přezkum („administrative review“) a interních stížností („grievance procedure“) pocházející z 28. srpna a 17. prosince 2009,

                           —

                           a tudíž,

                                       —

                                       uložil odpůrkyni uhradit rozdíl v odměně a důchodu vyplývající z výše uvedeného rozhodnutí Rady guvernérů ze dne 4. května 2009 oproti použití předchozího důchodového režimu. Tento rozdíl v odměně a důchodu musí být navýšen o úroky z prodlení počítané od 15. června 2009 a následně od 15. každého měsíce a to až do úplného uhrazení závazků, přičemž tyto úroky budou stanoveny na úrovni sazby ECB navýšené o 3 body,

                                       —

                                       uložil odpůrkyni zaplatit náhradu újmy utrpěné z důvodu ztráty kupní síly, přičemž tato újma je předběžně odhadována ex aequo et bono na 1 % měsíční odměny každého navrhovatele,

                           —

                           uložil ECB náhradu veškerých nákladů řízení,

               —

               uložil odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé osm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článku 6.8 přílohy III pracovního řádu, porušení zásad legality a právní jistoty a porušení čl. 35 odst. 1 písm. e) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení pravomocí dozorčího výboru, porušení přílohy III pracovního řádu a pravomocí dozorčího výboru, jakož i porušení zásady dobré víry.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na konzultaci výboru zaměstnanců a dozorčího výboru, porušení zásady dobré víry, porušení článků 45 a 46 pracovního řádu, porušení memoranda o porozumění týkajícího se vztahů mezi Výkonnou radou a výborem zaměstnanců ECB, porušení přílohy III pracovního řádu a pravomocí dozorčího výboru, jakož i zkreslení spisu.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článku 6.3 důchodového plánu, porušení přezkumu odůvodnění rozhodnutí ze dne 4. května 2009, zkreslení spisu a porušení zásady řádné finanční správy.

               5.

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení přezkumu zjevně nesprávného posouzení a zkreslení spisu.

               6.

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady proporcionality, porušení povinnosti uvést odůvodnění, zkreslení spisu a porušení důkazů.

               7.

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nerespektování rozdílů mezi pracovním vztahem založeným smlouvou a pracovním vztahem založeným služebním řádem, porušení základních podmínek pracovního vztahu a porušení směrnice 91/533 (1).

               8.

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení nabytých práv.

      (1)  Směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru (Úř. věst. L 288, s. 32; Zvl. vyd. 05/02, s. 3).


title: Věc T-264/17: Žaloba podaná dne 4. května 2017 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX)

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/35

         Žaloba podaná dne 4. května 2017 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Věc T-264/17)
   (2017/C 221/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Uponor Innovation AB (Borås, Švédsko) (zástupce: A. Kylhammar, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Swep International AB (Landskrona, Švédsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SMATRIX“ – Přihláška č. 12 540 431

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017, ve věci R 236/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil SWEP International nahradit žalobkyni náklady vzniklé v námitkovém a odvolacím řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-132/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Belgie) dne 15. března 2010 — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley a 3. Marie Joëlle Armel Halley v. Belgický stát

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Leuven (Belgie) dne 15. března 2010 — 1. Olivier Paul Louis Halley, 2. Julie Jacqueline Marthe Marie Halley a 3. Marie Joëlle Armel Halley v. Belgický stát
   (Věc C-132/10)
   2010/C 134/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Leuven

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Olivier Paul Louis Halley, Julie Jacyueline Marthe Marie Halley, Marie Joëlle Armel Halley

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžná otázka

   Je čl. 137 odst. 1 bod 2 zákoníku dědického práva ve spojení s článkem 111 zákoníku dědického práva, podle nichž činí promlčecí lhůta dědické daně z akcií na jméno dva roky, jestliže se místo skutečného vedení společnosti nachází v Belgii, zatímco jestliže se místo skutečného vedení společnosti nenachází v Belgii, tato promlčecí lhůta činí deset let, slučitelný s články 26, 49, 63 a 65 Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc T-276/11: Žaloba podaná dne 31. května 2011 — Carlotti v. Parlament

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/33

         Žaloba podaná dne 31. května 2011 — Carlotti v. Parlament
   (Věc T-276/11)
   2011/C 232/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marie-Arlette Carlotti (Marseille, Francie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání

               —

               určit a rozhodnout, že:

                           —

                           rozhodnutí přijaté Předsednictvem Evropského parlamentu dne 1. dubna 2009, kterým se mění dobrovolný doplňkový důchodový systém poslanců Evropského parlamentu, je protiprávní;

                           —

                           napadené rozhodnutí se zrušuje;

                           —

                           Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí ze dne 28. března 2011, kterým se zamítá přiznání nároku na doplňkový důchod žalobkyni po dosažení 60 let věku (počínaje únorem 2012), přijatého na základě rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 1. dubna 2009, kterým se mění dobrovolný doplňkový důchodový systém poslanců Evropského parlamentu.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává pěti žalobních důvodů vycházejících z:

               —

               porušení nabytých práv přiznaných právními akty a zásady právní jistoty;

               —

               porušení zásady rovného zacházení a zásady proporcionality v rozsahu, v němž byl rozhodnutím ze dne 1. dubna 2010 a napadeným rozhodnutím bez přechodných opatření zvýšen o tři roky věk, v němž vzniká nárok na starobní důchod;

               —

               porušení článku 29 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, který stanoví, že kvestoři a generální tajemník dbají na výklad a striktní uplatňování těchto pravidel;

               —

               zjevně nesprávného posouzení, jímž je stiženo rozhodnutí Předsednictva Evropského parlamentu ze dne 1. dubna 2009, kterým se mění pravidla, která byla základem pro vydání napadeného rozhodnutí, jelikož se zakládá na neopodstatněném hodnocení finanční situace penzijního fondu;

               —

               porušení dobré víry v plnění smluv a z neplatnosti ujednání zakládajících právo na jednostranné uvážení.


title: Věc T-127/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Lootus Teine Osaühing v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 2269/2004 a nařízení (ES) č. 2270/2004 — Rybolov — Rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 — Osoby přímo a bezprostředně dotčené — Nepřípustnost )

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Lootus Teine Osaühing v. Rada
   (Věc T-127/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 2269/2004 a nařízení (ES) č. 2270/2004 - Rybolov - Rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 - Osoby přímo a bezprostředně dotčené - Nepřípustnost“)
   (2007/C 56/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lootus Teine Osaühing (Lootus) (Tartu, Estonsko) (zástupci: T. Sild a K. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, F. Ruggeri Laderchi a A. Westerhof Lörefflerova, zmocněnci)

      Další účastnice řízení podporující žalobkyni: Estonská republika (zástupci: L. Uibo a H. Prieß, zmocněnci)

      Další účastnice řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupce: K. Banks, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení jednak přílohy nařízení Rady (ES) č. 2269/2004 ze dne 20. prosince 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2340/2002 a (ES) č. 2347/2002, pokud jde o rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 (Úř. věst. L 396, s. 1), a jednak část 2 přílohy nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství (Úř. věst. 396, s. 4), v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají rybolovných práv přidělených Estonsku;
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-181/03: Albert Nardone proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Bývalý úředník — Žádost o invalidní důchod — Podmínky přiznání)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-181/03: Albert Nardone proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Bývalý úředník - Žádost o invalidní důchod - Podmínky přiznání)
   (2005/C 69/01)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-181/03 P Albert Nardone, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Piétrain (Belgie) (advokát: I. Kletzlen), přičemž dalším účastníkem řízení je: Komise Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall), jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 25. dubna 2003, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), S. von Bahr a K. Schiemann, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Albertu Nardonemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


title: Věc T-214/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Sata v. EUIPO (4600) „Ochranná známka Evropské unie — Označení, které tvoří výlučně číslice — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie 4600 — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2017 – Sata v. EUIPO (4600)
   (Věc T-214/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Označení, které tvoří výlučně číslice - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie 4600 - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/62)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M.-C. Simon, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2016 (věc R 1942/2015-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení 4600 jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc C-364/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 1. srpna 2012 — Miguel Fradera Torredemer a další v. Corporación Uniland, S.A.

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 1. srpna 2012 — Miguel Fradera Torredemer a další v. Corporación Uniland, S.A.
   (Věc C-364/12)
   2012/C 303/30
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Miguel Fradera Torredemer, María Teresa Torredemer Marcet, Enrique Fradera Ohlsen a Alicia Fradera Torredemer

      Odpůrkyně: Corporación Uniland, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je taková právní úprava, jako je právní úprava obsažena v nařízení, kterým se stanoví sazebník odměn procuradores de los tribunales (právní zástupci u soudů) — tedy Real Decreto (královské nařízení) 1373/2003 ze dne 7. listopadu 2003 — která upravuje jejich odměnu sazebníkem nebo minimálním tarifem, který může být zvýšen nebo snížen pouze o 12 % v souladu s článkem 101 SFEU (dříve článek 81 Smlouvy o ES, ve spojení s článkem 10) a článkem 4 odst. 3 SEU, pokud orgány členského státu, včetně soudů, nemají skutečnou možnost odchýlit se od minimálních sazeb stanovených jako zákonný tarif v případě, že nastanou mimořádné okolnosti?

               2)

               Je možné pro účely použití uvedeného sazebníku a neuplatnění minimálních sazeb, které stanoví, považovat za mimořádné okolnosti, že existuje značný nepoměr mezi skutečně odvedenou prací a výší dlužné odměny, která vyplývá z použití tarifu nebo sazebníku?

               3)

               Je nařízení, kterým se stanoví sazebník odměn procuradores de los tribunales, tedy Real Decreto 1373/2003 ze dne 7. listopadu 2003, slučitelný s článkem 56 SFEU (bývalý článek 49)?

               4)

               Splňuje tato právní úprava požadavky nezbytnosti a přiměřenosti, na které odkazuje čl. 15 odst. 3 směrnice 2006/123/ES (1)?

               5)

               Zahrnuje článek 6 Evropské úmluvy o lidských práv, který zaručuje právo na spravedlivý proces, právo na účinnou obranu proti určení výše odměny procurador, která je nepřiměřeně vysoká a neodpovídá skutečně odvedené práci?

               6)

               Jsou v případě kladné odpovědi v souladu s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech ta ustanovení španělského Ley de Enjuiciamiento Civil (občanský soudní řád), která brání účastníku, jemuž je uložena náhrada nákladů řízení, napadnout výši odměny procurador, protože ji považuje za nepřiměřeně vysokou a neodpovídající skutečně odvedené práci?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu.
   Úř. věst. L 376, s. 36


title: Věc F-93/12: Žaloba podaná dne 6. září 2012 — ZZ v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/23

         Žaloba podaná dne 6. září 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-93/12)
   2012/C 343/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit žalobci smlouvu smluvního zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ředitelky Úřadu pro infrastrukturu a logistiku (OIL) ze dne 1. prosince 2011, že nebude obnovena smlouva žalobce, která tedy byla ukončena dne 15. ledna 2012;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí, kterým bylo potvrzeno toto rozhodnutí, vyplývající z dopisu ředitelky ze dne 6. února 2012;

               —

               uložit Komisi, aby mu jako náhradu újmy na služebním postupu od 15. ledna do 30. června 2012 zaplatila částku odpovídající rozdílu mezi odměnou netto, kterou by měl u OIL, a dávkami v nezaměstnanosti netto, které pobíral a jejichž výše se předběžně odhaduje na 11 309 eur, a aby mu na jeho účet v důchodovém systému Společenství vyplatila příspěvky odpovídající odměně, na kterou by měl nárok;

               —

               nařídit obnovení smlouvy žalobce s OIL na dobu neurčitou, s účinností ode dne ukončení jeho současné smlouvy;

               —

               podpůrně uložit Komisi, aby mu jako náhradu újmy na služebním postupu, která by mu jinak vznikla od tohoto data, zaplatila rozdíl mezi odměnou a nároky na důchod, které by nabyl, pokud by jeho pracovní smlouva s OIL byla obnovena na dobu neurčitou, a odměnou nebo příjmy, které ji nahrazují, a důchodem, na který by měl krom toho nárok;

               —

               uložit Komisi, aby mu jako náhradu nemajetkové újmy vyplývající z neobnovení jeho pracovní smlouvy s OIL zaplatila částku ve výši 5 000 eur;

               —

               uložit Komisi, aby mu jako náhradu nemajetkové újmy vyplývající pro něj z protiprávnosti hodnotící zprávy za rok 2010 zaplatila částku ve výši 5 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-736/16: Usnesení Tribunálu ze dne 20. prosince 2016 – Amira a další v. Komise a ECB

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. prosince 2016 – Amira a další v. Komise a ECB
   (Věc T-736/16) (1)

   (2017/C 053/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


title: Věc C-561/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 29. října 2013 — Hoštická a.s. a další v. Ministerstvo zemědělství

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 29. října 2013 — Hoštická a.s. a další v. Ministerstvo zemědělství
   (Věc C-561/13)
   2014/C 45/32
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Obvodní soud pro Prahu 1

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané

      Žalovaný: Ministerstvo zemědělství

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 126 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1) tak, že oddělená platba na cukr je platbou oddělenou od produkce?

               2)

               Má být čl. 126 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 vykládán tak, že mezi „kritéria přijatá příslušným členským státem v roce 2006 a 2007“ patří i členským státem tehdy zvolené reprezentativní období na základě čl. 143ba odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (2), ve znění nařízení Rady (ES) č. 319/2006 (3)?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 58, s. 32).


               25.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/8

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Lichtenštejnskému knížectví
   (Věc E-12/15)
   (2015/C 209/07)
   Dne 21. dubna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) Markusem Schneiderem a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudu ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Lichtenštejnské knížectví nepřijalo ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodech 7a, 7e a 7i přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného právního aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Lichtenštejnsku uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Lichtenštejnské knížectví nejpozději do 24. listopadu 2014 nevyhovělo odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 24. září 2014, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, uvedenou v bodech 7a, 7e a 7i přílohy XIX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“).

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Lichtenštejnsko ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení zmiňované směrnice, čímž nesplnilo své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-507/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa v. Komise a SRB

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/39

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa v. Komise a SRB
   (Věc T-507/17)
   (2017/C 347/50)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fundación Pedro Barrié de la Maza, Conde de Fenosa (La Coruña, Španělsko) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil:

               —

               rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté výkonném zasedání dne ze 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-185/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Continental Wind Partners v. OHIM – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CONTINENTAL WIND PARTNERS — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Continental — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Částečné zamítnutí zápisu“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Continental Wind Partners v. OHIM – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS)
   (Věc T-185/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CONTINENTAL WIND PARTNERS - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Continental - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2014/C 380/12
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Continental Wind Partners LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: O. Bischof, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupci: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes a J. Schumacher, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2013 (věc R 2204/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Continental Reifen Deutschland GmbH a Continental Wind Partners LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Continental Wind Partners LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


title: Věc C-239/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Článek 6 odst. 4 — Zvláště chráněné území Castro Verde — Neexistence alternativních řešení)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-239/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Článek 6 odst. 4 - Zvláště chráněné území Castro Verde - Neexistence alternativních řešení)
   (2006/C 326/08)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, zmocněnec, J. F. Ganderez a R. Gomes da Silva, advogados)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 6, odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) – Stavba dálnice, jejíž trasa prochází přes zvláště chráněnou oblast pro ochranu volně žijících ptáků – Existence posouzení důsledků projektu na životní prostředí, které zdůrazňuje negativní důsledky trasy – Existence alternativních řešení budované trasy.
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že uskutečnila projekt dálnice, jejíž trasa prochází zvláště chráněným územím Castro Verde, navzdory negativním výsledkům posouzení vlivu na životní prostředí a aniž by prokázala neexistenci alternativních řešení uvedené trasy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 97/62/ES ze dne 27. října 1997.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc C-609/14: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Nicolae Ilie Nicula v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, dříve Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, za přítomnosti: Cristina Lenuța Stoica

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/14

         Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumunsko) – Nicolae Ilie Nicula v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Sibiu, dříve Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu, za přítomnosti: Cristina Lenuța Stoica
   (Věc C-609/14) (1)

   (2016/C 475/20)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda devátého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-437/07: Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/24

         Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-437/07)
   (2007/C 297/39)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že obec Aquila uzavřela smlouvu, jejímž předmětem jsou stavební práce týkající se navržení a výroby tramvají na gumových kolech pro veřejnou hromadnou dopravu ve městě Aquila, prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce a tím, že uvedená obec pozměnila původní projekt, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, a zejména z článku 7 a 11, jakož i z článků 43 ES a 49 ES a ze zásad transparentnosti a zákazu diskriminace, které z nich vyplývají;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Obec Aquila uzavřela smlouvu, jejímž předmětem jsou stavební práce týkající se navržení a výroby tramvají na gumových kolech pro veřejnou hromadnou dopravu ve městě Aquila, prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce, a nikoliv k zadání stavebních prací prostřednictvím veřejné soutěže. Výše uvedená obec mimoto pozměnila původní projekt, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže.
   Podle názoru Komise představuje smlouva uzavřená mezi obcí Aquila a skupinou stavebních developerů pro projekty v tomto rámci zadávání veřejných zakázek na stavební práce ve smyslu práva Společenství. V důsledku toho je udělení této zakázky prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce, v rozporu s pravidly stanovenými v ustanoveních směrnice 93/37, a konkrétně s články 7 a 11. Mimoto změna projektu, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže, je v rozporu se zásadami transparentnosti a zákazu diskriminace, na kterých je založena svoboda usazování a volný pohyb služeb ve smyslu článku 43 ES a 49 ES.

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.


title: Věc C-286/09 a C-287/09: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma — Itálie) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09) v. Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Úředníci — Starobní důchod — Sčítání dob pojištění — Článek 11 přílohy VIII služebního řádu úředníků — Započtení období služby v Evropských společenstvích — Článek 10 ES“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/14

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 9. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma — Itálie) — Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09) v. Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
      (Věc C-286/09 a C-287/09) (1)

      (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Úředníci - Starobní důchod - Sčítání dob pojištění - Článek 11 přílohy VIII služebního řádu úředníků - Započtení období služby v Evropských společenstvích - Článek 10 ES)
      (2010/C 288/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte d'appello di Roma

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Luigi Ricci (C-286/09), Aduo Pisaneschi (C-287/09)

         Žalovaná: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Roma — Výklad nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství — Výklad článků 17, 39 a 42 ES — Starobní důchod — Sčítání dob pojištění — Nezohlednění doby pojištění v rámci společného systému nemocenského pojištění Evropských společenství

         Výrok

      Článek 10 ES v spojení se služebním řádem úředníků Evropských společenství je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní úpravě, která neumožňuje zohlednit roky, které státní příslušník Unie odpracoval ve služebním poměru v orgánu Unie, jako je Komise Evropských společenství, nebo v orgánu Unie, jako je Hospodářský a sociální výbor, pro účely vzniku nároku na starobní důchod na základě vnitrostátního režimu, a to jak předčasný, tak i řádný starobní důchod dotčené osoby.

         (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


title: Věc T-72/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Groupe Gascogne v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s plastovými průmyslovými pytli — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Maximální výše 10 % obratu — Proporcionalita“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Groupe Gascogne v. Komise
   (Věc T-72/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plastovými průmyslovými pytli - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Maximální výše 10 % obratu - Proporcionalita)
   2012/C 6/15
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Groupe Gascogne SA (St. Paul-lès-Dax, Francie) (zástupci: původně C. Lazarus, poté P. Hubert a E. Durand, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a F. Arbault, poté F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4634 v konečném znění ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle), které se týká kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli, a návrh na změnu uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Groupe Gascogne SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-836/16: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Polská republika v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/54

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2016 – Polská republika v. Komise
   (Věc T-836/16)
   (2017/C 030/62)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 19. září 2016 o státní podpoře SA.44351 (2016/C) (ex 2016/EO) – Polsko – Polská daň pro maloobchodní odvětví, oznámeného pod číslem C(2016) 5596, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávné kvalifikace polské daně pro maloobchodní odvětví jako státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU provedením zjevně nesprávného posouzení podmínky selektivity

                           —

                           Polská daň pro maloobchodní odvětví nemůže být na první pohled považována za selektivní, protože v její struktuře neexistují žádné odchylky od referenčního systému typického pro tuto daň; progresivní sazby daně představují neoddělitelnou součást referenčního systému pro tuto daň

                           —

                           I kdyby se vycházelo z toho, že obě progresivní sazby daně nejsou součást referenčního systému relevantního pro polskou daň pro maloobchodní odvětví, muselo by se uznat, že přinejmenším nejčastěji používaná sazba daně je součástí referenčního systému; navíc nepředstavují progresivní sazby daně každopádně výjimkou ve prospěch určitých podniků, protože se s ohledem na hlavní cíl této daně nacházely v podobné skutkové a právní situaci jako ostatní podniky.

                           —

                           Progresivní sazby daně, jakož i prahová hodnota daňového základu pro polskou daň pro maloobchodní odvětví jsou v každém případě slučitelné se zásadou proporcionality.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 13. odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie a z porušení zásady proporcionality tím, že se uložilo okamžité ukončení používání progresivních sazeb polské maloobchodní daně

                           —

                           Nebylo nutné nařídit toto ukončení, protože existovaly vážné pochybnosti o selektivitě polského systému daně pro maloobchodní odvětví.

                           —

                           Nebylo nutné nařídit toto ukončení, protože Komise dostatečně neprokázala negativní účinky používání polské daně pro maloobchodní odvětví.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z chybějícího a nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí

                           —

                           Napadené rozhodnutí není přiměřeně a dostatečně odůvodněné v rozsahu, v němž se v něm hodnotí podmínka selektivity polské daně pro maloobchodní odvětví.

                           —

                           Napadené rozhodnutí není přiměřeně a dostatečně odůvodněné v rozsahu, v němž se v něm nařizuje okamžité ukončení používání progresivních sazeb daně pro polskou daň pro maloobchodní odvětví.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. května 2005 ve věci C-42/04 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven o rozhodnutí o předběžné otázce): Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Kulhavka a slintavka — Nařízení ES č. 1046/2001 — Poskytnutí podpory na dodání zvířat k jejich veterinární asanaci — Maximální výše podpory stanovená v závislosti na průměrné váze zvířat na dodávku)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 12. května 2005
   ve věci C-42/04 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven o rozhodnutí o předběžné otázce): Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (1)

   (Kulhavka a slintavka - Nařízení ES č. 1046/2001 - Poskytnutí podpory na dodání zvířat k jejich veterinární asanaci - Maximální výše podpory stanovená v závislosti na průměrné váze zvířat na dodávku)
   (2005/C 171/06)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-42/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 23. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 3. února 2004, v řízení Maatschap J. B. en R. A. M. Elshof proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric a E. Levits, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pojem „dodávka“ ve smyslu čl. 4 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1046/2001 ze dne 30. května 2001, kterým se přijímají výjimečná opatření na podporu trhů s vepřovým a telecím masem v Nizozemsku, odkazuje na všechna telata, která jsou výrobcem dodána k jejich veterinární asanaci v průběhu jediného dne v rámci jediné prodejní operace.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004.


title: Věc C-53/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2014 JAS Jet Air Service France (JAS) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 3. prosince 2013 ve věci T-573/11, JAS Jet Air Service France v. Komise

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2014 JAS Jet Air Service France (JAS) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 3. prosince 2013 ve věci T-573/11, JAS Jet Air Service France v. Komise
   (Věc C-53/14 P)
   2014/C 102/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: JAS Jet Air Service France (JAS) (zástupci: T. Gallois a E. Dereviankine, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí Tribunálu vyjádřené ve výroku rozsudku vydaného dne 3. prosince 2013 ve věci T-573/11;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním vzneseným společností JAS Jet Air Service France v prvním stupni v rozsahu, v němž směřují ke zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 5. srpna 2011 ve věci REM 01/2008, jímž byla zmítnuta žádost navrhovatelky ze dne 24. ledna 2008 o prominutí dovozního cla ve výši 1 001 778,20 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti rozsudku, kterým Tribunál potvrdil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2011, jímž byla zamítnuta žádost navrhovatelky o prominutí dovozního cla, uvádí navrhovatelka dva důvody.
   Zaprvé navrhovatelka vytýká Tribunálu, že porušil článek 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 (1) a článek 239 celního kodexu Společenství (2), neboť neuznal existenci „zvláštní situace“ umožňující požadované prominutí cla. Tribunál uvedl, že situaci navrhovatelky nelze srovnávat se situací společnosti CALBERSON BV (věc REM 10/01), které Komise přiznala prominutí cla.
   Zadruhé se navrhovatelka domnívá, že Tribunál porušil výše uvedené články tím, že pro účely uznání existence „zvláštní situace“ nezohlednil vady nastalé na úrovni vnitrostátního postupu vydávání a kontroly povolení k dovozu osvobozenému od DPH, takzvaného AI2 (článek 275 francouzského code général des impôts [obecného daňového zákoníku] a prováděcí ustanovení k němu). Tribunál obrátil důkazní břemeno, a tudíž svým závěrem, že přesné prokázání důsledků zmíněné vady příslušelo navrhovatelce, porušil obecné právní zásady.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1430/79 ze dne 2. července 1979 o vracení nebo promíjení dovozního nebo vývozního cla (Úř. věst. L 175, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-260/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 18. června 2008 – HEKO Industrieerzeugnisse GmbH v. Bundesfinanzdirektion West

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 18. června 2008 – HEKO Industrieerzeugnisse GmbH v. Bundesfinanzdirektion West
   (Věc C-260/08)
   (2008/C 247/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: HEKO Industrieerzeugnisse GmbH

      Žalovaný: Bundesfinanzdirektion West
   Předběžná otázka
   Patří k podstatným zpracováním nebo opracováním zboží zařazených do čísla 7312 kombinované nomenklatury podle článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), která udělují nepreferenční původ pouze taková zpracování nebo opracování, která mají za následek, že výrobek vzniklý z tohoto zpracování nebo opracování musí být zařazen do jiného čísla kombinované nomenklatury?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc T-564/12: Žaloba podaná dne 26. prosince 2012 — Ministry of Energy of Iran v. Rada

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/21

         Žaloba podaná dne 26. prosince 2012 — Ministry of Energy of Iran v. Rada
   (Věc T-564/12)
   2013/C 55/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ministry of Energy of Iran (Teherán, Írán) (zástupce: M. Lester, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/635/SBZP ze dne 15. října 2012 (1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 (2) v rozsahu, v němž se tato opatření uplatní na žalobce,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že není splněno žádné ze zákonných kritérií pro zařazení žalobců na tento seznam, že Rada zjevně pochybila v posouzení, že některá z kritérií pro zařazení žalobce na tento seznam byla splněna a že zařazení na tento seznam vychází ze zjevně nesprávného skutkového zjištění.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Rada neposkytla přiměřené nebo dostatečné důvody pro uplatnění napadených opatření na žalobce.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Rada neuspěla při obraně práv žalobce na obhajobu a na účinný soudní přezkum.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že rozhodnutí Rady o zařazení žalobce na tento seznam bezdůvodně a nepřiměřeně porušilo základní práva žalobce včetně práv na ochranu majetku, obchodu a dobrého jména.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 58)

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16)


title: Věc F-92/11: Žaloba podaná dne 23. září 2011 — ZZ v. EHSV

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/46

         Žaloba podaná dne 23. září 2011 — ZZ v. EHSV
   (Věc F-92/11)
   2011/C 347/86
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EHSV, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně směřující k uznání chyb v souvislosti s neposkytnutím pomoci a porušením povinnosti péče vůči ní, jakož i k přijetí opatření, na základě kterých by byly zveřejněny její zásluhy a schopnosti, a návrh na náhradu škody.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnuti generálního tajemníka Evropského hospodářského a sociálního výboru (OOJ/EHSV) ze dne 14. června 2011, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně směřující k uznání chyb v souvislosti s neposkytnutím pomoci a porušením povinnosti péče vůči ní, jakož i k přijetí opatření, na základě kterých by byly zveřejněny její zásluhy a profesní schopnosti, zejména její způsobilost řídit administrativní oddělení a spravovat lidské a finanční zdroje;

               —

               uložit EHSV úhradu částky 15 000 eur jako náhrady nemajetkové újmy vyplývající z porušení povinnosti péče OOJ;

               —

               uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-54/06: Žaloba podaná dne  22. února 2006  – Kendrion v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/20

         Žaloba podaná dne 22. února 2006 – Kendrion v. Komise
   (Věc T-54/06)
   (2006/C 96/36)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kendrion N.V. (Zeist, Nizozemsko) (zástupce: P. Glazener, C. C. Meijer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela či částečně rozhodnutí adresované inter alios žalobkyni;

               —

               zrušit nebo snížit pokutu uloženou žalobkyni;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/F/38.354-Průmyslové pytle), kterým byla žalobkyně shledána odpovědnou z porušení pravidel hospodářské soutěže a byla jí uložena pokuta.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení článku 81 ES, 253 ES a čl. 15 odst. 2 nařízení č. 1/2003 z důvodu, že výrok rozhodnutí není v souladu s odůvodněním. Žalobkyně tvrdí, že zatímco není na základě napadeného rozhodnutí činěna odpovědnou z individuální účasti na porušení, je odpovědná na základě výroku o porušení článku 81 ES.
   Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení článků 81 ES a 253 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 z důvodu, že Komise měla nesprávně za to, že žalobkyně a Fardem Packaging B.V. tvořily jednu hospodářskou jednotku s tím výsledkem, že žalobkyni byla neprávem udělena pokuta na základě porušení způsobeného Fardem Packaging.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise rovněž porušila článek 81 ES a 253 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a porušila obecné právní zásady, včetně povinnosti péče, zákazu svévolného jednání a zásady rovnosti a proporcionality.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise jí činí odpovědnou za porušení, kterých se dopustila Fardem Packaging, v rozporu s jinými rozhodnutími Komise, podle kterých nebyla mateřská společnost odpovědná. Dále byla žalobkyni v jejím postavení mateřské společnosti udělena pokuta nad rámec toho, za co byla dceřiná společnost, která se porušení dopustila, společně a nerozdílně odpovědnou. Žalobkyně dále tvrdí, že s ní bylo zacházeno jiným způsobem než s jinými mateřskými společnostmi, které byly společně a nerozdílně odpovědné za porušení, kterých se dopustily jejich dceřiné společnosti. Pokuta uložená žalobkyni je, jak žalobkyně tvrdí, porušením zásady proporcionality a povinnosti péče.
   Žalobkyně uzavírá tím, že uplatňuje, že pokyny pro výpočet pokut, zejména čl. 5 písm. b), nebyly použity. Žalobkyně tvrdí, že Komise řádně nevzala v úvahu specifickou povahu podnikání.


title: Věc C-195/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) (Belgie) dne 26. dubna 2012 — I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA) v. Région wallonne

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) (Belgie) dne 26. dubna 2012 — I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA) v. Région wallonne
   (Věc C-195/12)
   2012/C 200/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA)

      Žalovaný: Région wallonne

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS, ve spojení případně s články 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou a s článkem 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, vykládat s ohledem na obecnou zásadu rovnosti, článek 6 Smlouvy o Evropské unii a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie v tom smyslu, že:

                           a)

                           se vztahuje pouze na zařízení na vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny ve smyslu přílohy III směrnice;

                           b)

                           vyžaduje, umožňuje nebo zakazuje, aby takové podpůrné opatření, jako je podpůrné opatření obsažené v čl. 38 odst. 3 nařízení Valonského regionu ze dne 12. dubna 2001 o organizaci regionálního trhu s elektřinou, bylo dostupné všem zařízením na kombinovanou výrobu, která využívají především biomasu a splňují podmínky stanovené v tomto článku, s výjimkou zařízení na kombinovanou výrobu využívajících především dřevo nebo dřevní odpad?

               2)

               Je odpověď odlišná, pokud zařízení na kombinovanou výrobu využívá především pouze dřevo nebo naopak pouze dřevní odpad?


title: Věc C-85/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2016 Kenzo Tsujimoto proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2015 ve věci T-414/13, Kenzo Tsujimoto v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2016 Kenzo Tsujimoto proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2015 ve věci T-414/13, Kenzo Tsujimoto v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-85/16 P)
   (2016/C 335/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kenzo Tsujimoto (zástupci: A. Wenninger-Lenz, M. Ring, advokátky, W. von der Osten-Sacken, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Kenzo

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (prvního senátu) vydaný dne 2. prosince 2015 ve věci T-414/13;

               —

               rozhodl s konečnou platností spor;

               —

               uložil EUIPO a společnosti Kenzo S.A. náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

                     Porušení čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství (dále jen „NOZS“)

               Obě námitky předložené KENZO S.A. vycházejí z čl. 8 odst. 5 NOZS (1). V obou případech zohlednil odvolací senát důkazy předložené na podporu námitky založené na dobrém jménu, kterou podal subjekt podávající námitky v námitkovém řízení vedeném námitkovým oddělením za účelem prokázání řádného užívání ochranné známky. Je nesporné, že dotčené dokumenty byly podány po uplynutí lhůty pro předložení důkazů o existenci, platnosti a rozsahu ochrany staršího práva podle pravidla 19 odst. 1 nařízení č. 2868/95. Z pravidla 19 odst. 1 a 2 a z pravidla 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 vyplývá, že námitka podle čl. 8 odst. 5 musí být odmítnuta, pokud subjekt podávající námitku neprokáže ve lhůtě stanovené Úřadem dobré jméno starší ochranné známky. Tribunál měl nicméně za to, že odvolací senát měl posuzovací pravomoc k tomu, aby posoudil, zda zohlední dotčené důkazy předložené na podporu dobrého jména, a že odvolací senát tuto pravomoc stanovil, uplatnil a řádně odůvodnil zohlednění uvedených důkazů. Účastnice podávající kasační opravný prostředek má však za to, že závěr Tribunálu, kterým tuto pravomoc odvolacímu senátu přiznal, je stižen právní vadou a představuje nesprávné uplatnění pravidel 19 odst. 1 a 2 a 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95.
               Účastnice podávající kasační opravný prostředek si je vědoma skutečnosti, že další účastníci řízení mají za to, že přípustnost posouzení dokumentů, které byly předloženy na podporu řádného užívání, se má řídit nikoli pravidlem 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95, ale pravidlem 50 odst. 1 třetí větou nařízení č. 2868/95 (2), které je zvláštním procesním ustanovením pro řízení před odvolacím senátem.
               I pokud by měla být posuzovací pravomoc odvolacího senátu stanovena podle pravidla 50 odst. 1 třetí věty nařízení č. 2868/95, byla tato pravomoc uplatněna odvolacím senátem nesprávně a Tribunál nesprávně uplatnil čl. 76 odst. 2 NOZS, pakliže potvrdil závěry odvolacího senátu o neoddělitelnosti vztahu mezi prokázáním použití a prokázáním dobrého jména, což považoval za řádné uplatnění jeho posuzovací pravomoci. Odvolací senát totiž ani nevymezil rozsah své posuzovací pravomoci, tj. nevymezil, zda je třeba tuto pravomoc v projednávané věci uplatnit restriktivně či nikoli. Pokud by odvolací senát uplatnil svou posuzovací pravomoc správně, měl dojít k závěru, že tato posuzovací pravomoc musí být v souladu s rozsudkem Rintisch (věc C-120/12 P, Bernhard Rintisch v. OHIM) uplatněna restriktivně. Za daných okolností by tedy jediným správným způsobem řádného uplatnění této posuzovací pravomoci bylo, pokud by nebyly zohledněny dokumenty, které byly předloženy na podporu dobrého jména. Tribunál nezohlednil skutečnost, že odvolací senát řádně nevymezil rozsah své posuzovací pravomoci a tuto pravomoc neuplatnil v příslušném rozsahu, čímž jednal v rozporu s čl. 76 odst. 2 NOZS.

               2.

                     Porušení čl. 8 odst. 5 NOZS

               Účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál neporovnal ochranné známky „KENZO“ a „KENZO ESTATE“ jako celek, čímž jednal v rozporu s čl. 8 odst. 5 NOZS. Kromě toho účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že nároky týkající se dobrého jména byly Tribunálem potvrzeny na základě dokumentů, které by neměly být zohledněny, pokud by byly správně uplatněny právní předpisy a posuzovací pravomoc ze strany odvolacího senátu. Účastnice podávající kasační opravný prostředek dále tvrdí, že Tribunál pochybil v tom, že neprovedl celkové posouzení, pokud dospěl k závěru, že v případě sporné ochranné známky existuje pravděpodobnost, že by mohla být spojována se starší ochrannou známkou a že by mohla neprávem těžit z dobrého jména starší ochranné známky. Účastnice podávající kasační opravný prostředek závěrem tvrdí, že odvolací senát a Tribunál pochybily, pokud měly za to, že účastnice podávající kasační opravný prostředek neprokázala „řádný důvod“ ve smyslu čl. 8 odst. 5 NOZS.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L. 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Spojené věci C-581/10 a C-629/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln — Německo, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson v. Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association v. Civil Aviation Authority (C-629/10) ( „Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Články 5 až 7 — Montrealská úmluva — Články 19 a 29 — Právo na náhradu škody v případě zpoždění letu — Slučitelnost“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. října 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Köln — Německo, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson v. Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association v. Civil Aviation Authority (C-629/10)
   (Spojené věci C-581/10 a C-629/10) (1)

   (Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Články 5 až 7 - Montrealská úmluva - Články 19 a 29 - Právo na náhradu škody v případě zpoždění letu - Slučitelnost)
   2012/C 399/04
   Jednací jazyky: němčina a angličtina

      Předkládající soudy

   Amtsgericht Köln, High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Emeka Nelson, Bill Chinazo Nelson, Brian Cheimezie Nelson (C-581/10), TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Company Ltd, International Air Transport Association (C-629/10)

      Žalovaní: Deutsche Lufthansa AG (C-581/10), Civil Aviation Authority (C-629/10)

      Předmět věci

   (Věc C-581/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Köln — Výklad článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1) — Právo na náhradu škody v případě zpoždění letu — Slučitelnost tohoto práva se zákazem trestního nebo exemplárního odškodnění obsaženým v článku 29 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), schválené rozhodnutím Rady ze dne 5. dubna 2001 (Úř. věst. L 194, s. 38)
   (Věc C-629/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Výklad článků 5, 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1) — Právo na náhradu škody v případě zpoždění letu — Důsledky rozsudku Soudního dvora ze dne 19. listopadu 2009 vydaného ve věcech C-402/07 a C-432/07, Sturgeon

      Výrok

               1)

               Články 5 až 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musejí být vykládány v tom smyslu, že cestující, jejichž let byl zpožděn, mají na základě tohoto nařízení právo na náhradu škody, jestliže v důsledku takového letu utrpí časovou ztrátu v rozsahu tří nebo více hodin, tzn. jestliže svého cílového místa určení dosáhnou o tři nebo více hodin později, než je čas příletu původně plánovaný leteckým dopravcem. Při takovém zpoždění však cestujícím právo na náhradu škody nevzniká, může li letecký dopravce prokázat, že významné zpoždění je způsobeno mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření, tedy okolnostmi, jež se vymykají účinné kontrole leteckého dopravce.

               2)

               Přezkum předběžných otázek neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článků 5 až 7 nařízení č. 261/2004.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.

      Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc F-8/05 REV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Fouwels a další v. Komise ( Veřejná služba — Řízení — Návrh na obnovu řízení — Článek 119 jednacího řádu Soudu — Rozhodnutí Soudu — Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci v důsledku zpětvzetí návrhu — Překážka věci rozsouzené — Neexistence — Nepřípustnost zjištěná i bez návrhu )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Fouwels a další v. Komise
   (Věc F-8/05 REV)
   (Veřejná služba - Řízení - Návrh na obnovu řízení - Článek 119 jednacího řádu Soudu - Rozhodnutí Soudu - Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci v důsledku zpětvzetí návrhu - Překážka věci rozsouzené - Neexistence - Nepřípustnost zjištěná i bez návrhu)
   2011/C 340/64
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Martine Fouwels a další (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na obnovu řízení podaný žalobci proti usnesení prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 ve spojených věcech F-8/05 a F-10/05.

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na obnovu řízení se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               Účastníci řízení, kteří podali návrh na obnovu řízení, nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení o obnově, ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-302/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée v. Komise ( Rozhodčí doložka — Vytvoření Info Point Europe (evropské informační středisko) — Smlouva uzavřená mezi Komisí a žalobkyní — Zjevný nedostatek pravomoci Soudu — Zjevně neopodstatněná žaloba )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/34

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée v. Komise
   (Věc T-302/04) (1)

   („Rozhodčí doložka - Vytvoření Info Point Europe (evropské informační středisko) - Smlouva uzavřená mezi Komisí a žalobkyní - Zjevný nedostatek pravomoci Soudu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2008/C 171/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Francie) (zástupce: F. Martineau, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-F. Pasquier a E. Manhaeve, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě rozhodčí doložky, kterou se žalobkyně domáhá, aby Komisi byla uložena povinnost zaplatit 394 066,76 eur z důvodu, že Komise údajně nesplnila své smluvní povinnosti vyplývající z dohody o vytvoření Info Point Europe v Avignonu
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maison de l'Europe Avignon Méditerranée se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2004 ve věci T- 360/02, Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg proti Komisi Evropských společenství (Úmrtí žalobce — Nepokračování v řízení právními nástupci — Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/26

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. července 2004
   ve věci T- 360/02, Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úmrtí žalobce - Nepokračování v řízení právními nástupci - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
   (2004/C 262/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-360/02, Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg, bývalý dočasný zaměstnanec Evropského parlamentu, s bydlištěm ve Wittibreut (Německo), zastoupený H.-H. Heylandem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na zrušení sdělení Komise ze dne 17. května 2002 ohledně exekuce částek sražených z důchodu žalobce vnitrostátním soudem, jakož i na náhradu utrpěné újmy, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda senátu, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 14. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Není namístě rozhodnout v této věci.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc T-556/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Novatex v. Rada ( „Dotace — Dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů — Konečné vyrovnávací clo a konečný výběr prozatímního cla — Článek 3 odst. 1 a 2, čl. 6 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 597/2009“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Novatex v. Rada
   (Věc T-556/10) (1)

   (Dotace - Dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů - Konečné vyrovnávací clo a konečný výběr prozatímního cla - Článek 3 odst. 1 a 2, čl. 6 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 597/2009)
   2012/C 366/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novatex Ltd (Karáčí, Pákistán) (zástupce: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem, a N. Chesaitesem, barrister)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, M. França a G. Luengo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 254, s. 10) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla se v případě společnosti Novatex Ltd zrušuje v rozsahu, v němž konečné vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů do Evropské unie přesahuje clo uplatnitelné při neexistenci chyby týkající se částky uvedené v řádku 74 daňového přiznání za zdaňovací období roku 2008.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí 50 % nákladů řízení vynaložených společností Novatex. Společnost Novatex ponese 50 % vlastních nákladů řízení. Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-228/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — United States Polo Association v. OHIM — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky U.S. POLO ASSN. — Starší slovní ochranná známka Společenství POLO-POLO a starší národní slovní ochranná známka POLO-POLO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. dubna 2011 — United States Polo Association v. OHIM — Textiles CMG (U.S. POLO ASSN.)
   (Věc T-228/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky U.S. POLO ASSN. - Starší slovní ochranná známka Společenství POLO-POLO a starší národní slovní ochranná známka POLO-POLO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 160/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: United States Polo Association (Lexington, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Textiles CMG, SA (Onteniente, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2009 (věc R 886/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Textiles CMG, SA a United States Polo Association.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               United States Polo Association se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-229/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2011 — Graf-Syteco v. OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SYTECO — Starší národní obrazové ochranné známky a obrazová ochranná známka Benelux TECO — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Částečné zamítnutí zápisu“ )

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2011 — Graf-Syteco v. OHIM — Teco Electric & Machinery (SYTECO)
   (Věc T-229/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SYTECO - Starší národní obrazové ochranné známky a obrazová ochranná známka Benelux TECO - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu)
   2011/C 219/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Německo) (zástupce: T. Kieser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipei, Tchaj-wan)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. února 2010 (věc R 230/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Teco Electric & Machinery Co. Ltd a Graf-Syteco GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Graf-Syteco GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-153/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Minister van Buitenlandse Zaken v. K, A „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/86/ES — Článek 7 odst. 2 — Sloučení rodiny — Integrační opatření — Vnitrostátní právní úprava ukládající rodinným příslušníkům státního příslušníka třetí země, který legálně pobývá v dotyčném členském státě, povinnost složit zkoušku občanské integrace, aby mohli vstoupit na území uvedeného členského státu — Náklady na takovou zkoušku — Slučitelnost“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Minister van Buitenlandse Zaken v. K, A
   (Věc C-153/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/86/ES - Článek 7 odst. 2 - Sloučení rodiny - Integrační opatření - Vnitrostátní právní úprava ukládající rodinným příslušníkům státního příslušníka třetí země, který legálně pobývá v dotyčném členském státě, povinnost složit zkoušku občanské integrace, aby mohli vstoupit na území uvedeného členského státu - Náklady na takovou zkoušku - Slučitelnost“)
   (2015/C 294/10)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister van Buitenlandse Zaken

      Žalovaní: K, A

      Výrok

   Článek 7 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou od státních příslušníků třetích zemí požadovat, aby před tím, než těmto státním příslušníkům udělí povolení ke vstupu a pobytu na svém území za účelem sloučení rodiny, složili takovou zkoušku občanské integrace, jako je zkouška dotčená v původním řízení, která zahrnuje posouzení základních znalostí jazyka i společnosti dotyčného členského státu a je s ní spojena úhrada různých nákladů, pokud podmínky uplatnění takové povinnosti neznemožňují nebo nepřiměřeně neztěžují výkon práva na sloučení rodiny. Za takových okolností, jaké nastaly ve věcech v původních řízeních, tyto podmínky znemožňují nebo nepřiměřeně ztěžují výkon práva na sloučení rodiny potud, že neumožňují zohlednit zvláštní okolnosti, jež objektivně brání tomu, aby dotčené osoby mohly složit tuto zkoušku, a že stanoví příliš vysokou částku nákladů spojených s takovou zkouškou.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc T-400/11: Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Altadis v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/37

         Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Altadis v. Komise
   (Věc T-400/11)
   2011/C 282/72
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Altadis, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, advokáti a M. Muñoz de Juan, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil návrh na provedení důkazu za přípustný a vyhověl mu;

               —

               prohlásil žalobní důvody za přípustné a vyhověl jim;

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, když se použije na nabytí podílu, která implikují převzetí ovládání;

               —

               podpůrně, zrušil článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž uplatňuje příkaz k navrácení podpory poskytnuté na operace provedené předtím, než bylo rozhodnutí, které je předmětem této žaloby, zveřejněno v konečném znění v Úředním věstníku;

               —

               podpůrně zrušil čl. 1 odst. 1 a v důsledku toho článek 4 v rozsahu, v němž se vztahuje na operace provedené v Maroku;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2010) 9566 ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané ve věci T-399/11, Banco de Santander a Santusa Holding v. Komise.


title: Věc C-533/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. prosince 2008 – TNT Express Nederland BV v. AXA Versicherung AG

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. prosince 2008 – TNT Express Nederland BV v. AXA Versicherung AG
   (Věc C-533/08)
   (2009/C 44/53)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: TNT Express Nederland BV

      Žalovaný: AXA Versicherung AG
   Předběžné otázky

               1)

               Má se článek 71 odst. 2 písm. b) pododst. 2 nařízení (1) vykládat v tom smyslu, že (i) se úprava uznávání a výkladu upravená v nařízení vůči speciální úmluvě neuplatní jen tehdy, když úprava speciální úmluvy vyžaduje výlučnost, nebo (ii) při současném uplatnění podmínky uznávání a výkonu v speciální úmluvě a těch nařízení se mají vždy použít podmínky speciální dohody a podmínky nařízení se neuplatní i když si speciální úmluva nečiní nárok na výlučná platnost vůči jiným mezinárodním úpravám o uznávání a výkonu?

               2)

               Je Soudní dvůr s cílem, aby zabránil vzájemně rozdílným rozhodnutím v případě konkurujících si úprav zmíněných v první otázce příslušným k výkladu, který by zavazoval soudy členských států, týkajícího se Úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsaná v Ženevě dne 19. května 1956, konkrétně oblast upravenou v článkem 31 této Úmluvy?

               3)

               Má se v případě kladné odpovědi na druhou otázku a taktéž kladné odpovědi na první otázku pod písmenem (i), vykládat úprava uznávání a výkonu v článku 31 odst. 3 a odst. 4 CMR v tom smyslu, že nevyžaduje žádnou výlučnost a ponechává prostor pro uplatnění jiných mezinárodních pravidel, které umožňují uznávání a výkon jako je tomu v případě nařízení?
               Pro případ, že Soudní dvůr odpoví kladně na otázku 1 bod (ii) a kromě toho taktéž na druhou otázku, klade Hoge Raad s ohledem na další posouzení opravného kasačního prostředku ještě další tři otázky:

               4)

               Zmocňuje čl. 31 odst. 3 a odst. 4 CMR soud dožádaného státu, aby při návrhu na doložku vykonatelnosti zkoumal, jestli byl soud ve státě původu mezinárodně příslušným pro rozhodování sporu?

               5)

               Má se čl. 71 odst. 1 nařízení vykládat v tom smyslu, že v případě kolize úprav litispendence v Úmluvě CMR a takovou úpravou litispendence jaká je v nařízení má přednost úprava Úmluvy CMR před úpravou litispendence upravené nařízením?

               6)

               Týká se v Holandsku podaná žaloba na určení v této věci a v Německu požadovaná náhrada škody „sporu z téhož důvodu“ ve smyslu čl. 31 odst. 2 CMR?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-327/15: Žaloba podaná dne 2. června 2015 – Řecká republika v. Komise

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/42

         Žaloba podaná dne 2. června 2015 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-327/15)
   (2015/C 279/52)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou a A. E. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2015 o uplatnění finančních oprav na podporu z orientační sekce EZOZF poskytnutou na operační program CCI č. 2000GR061PO021 (ŘECKO – Cíl 1 – Obnova venkova) ve výši 7 2 1 05  592,41 eur, oznámené pod číslem C(2015) 1936 final.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod uvádí, že napadené rozhodnutí nemá právní základ, neboť článek 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 (1), na kterém je založeno, bylo zrušeno v rozsahu, v němž se týká orientační sekce EZOZF (první část prvního žalobního důvodu) a v každém případě nebyly předtím splněny podmínky umožňující opřít se o článek 39 nařízení (ES) č. 1260/1999 (druhá část prvního žalobního důvodu).

               2.

               Druhý žalobní důvod, který je podpůrný k prvnímu žalobnímu důvodu, uvádí, že přijetí napadeného rozhodnutí překračuje pravomoc ratione temporis Komise (první část druhého žalobního důvodu) a že bylo přijato pozdě a v rozporu se základními procesními podmínkami, takže porušuje právo Řecké republiky být vyslechnuta a její právo na obhajobu (druhá část druhého žalobního důvodu).

               3.

               Třetí žalobní důvod uvádí, že napadené rozhodnutí není slučitelné se zásadou právní jistoty a legitimního očekávání členského státu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu ne bis in idem z důvodu uložení mnohých oprav a v každém případě jsou uložené finanční opravy zcela nepřiměřené, takže je třeba jej zrušit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).


title: Věc T-23/16: Žaloba podaná dne 25. ledna 2016 – Biernacka-Hoba v. EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/29

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2016 – Biernacka-Hoba v. EUIPO – Formata Bogusław Hoba (Formata)
   (Věc T-23/16)
   (2016/C 111/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ilona Biernacka-Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Formata Bogusław Hoba (Aleksandrów Łódzki, Polsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Formata“ – ochranná známka Evropské unie č. 11 529 427

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. listopadu 2015 ve věci R 102/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou,

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky č. 011529427 „Formata“,

               —

               napadené rozhodnutí změnil tak, že prohlásí ochrannou známku č. 011529427 „Formata“ za neplatnou,

               —

               změnil napadené rozhodnutí v části týkající se náhrady nákladů řízení,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 31. března 2015 ve věci E-20/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení nařízení (ES) č. 392/2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod)

text:
               22.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. března 2015
   ve věci E-20/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení nařízení (ES) č. 392/2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod)
   (2015/C 350/09)
   Ve věci E-20/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných pro začlenění aktu uvedeného v bodě 56x kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 17/2011 ze dne 1. dubna 2011, do svého vnitřního právního řádu Island ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 31. března 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby do svého vnitřního právního řádu začlenil akt uvedený v bodě 56x kapitoly V přílohy XIII Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 17/2011 ze dne 1. dubna 2011;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady tohoto řízení.


title: Věc T-92/11: Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Andersen v. Komise

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/28

         Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Andersen v. Komise
   (Věc T-92/11)
   2011/C 103/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jørgen Andersen (Ballerup, Dánsko) (zástupci: M. F. Nissen a G. Van de Walle de Ghelcke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise ze dne 24. února 2010 ve věci státní podpory C 41/08 (NN 35/08) — Smlouvy o poskytování veřejné služby mezi dánským ministerstvem dopravy a Danske Statsbaner (DSB) (Úř. věst. 2011, L 7, s. 1);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů:

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že se dánská vláda nedopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že trasu Kodaň — Ystad kvalifikovala jako veřejnou službu a zahrnula ji do systému smluv o poskytování veřejných služeb. Žalobce má za to, že spojení na této trase efektivně zajišťovali účastníci trhu bez dotací, a tudíž by se na ni neměla vztahovat smlouva o poskytování veřejné služby.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když nenařídila navrácení neslučitelné a nepřiměřené náhrady zaplacené podniku DSB z důvodu vyplacení dividend jeho akcionáři, dánskému státu. Žalobce má za to, že vyplacení dividend společností, která je výlučně ve vlastnictví státu, ve prospěch státu, není legitimním mechanismem za účelem vyrovnání neslučitelné a nepřiměřené náhrady.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když použila nařízení č. 1370/2007 (1) namísto nařízení č. 1191/69 (2). Žalobce má za to, že v souvislosti s protiprávní státní podporou by Komise měla uplatnit právní stav použitelný v době poskytnutí této podpory.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).


title: Rozhodnutí předsedy ze dne 24. dubna 2017 ve věci E-20/16, Autonomy Capital (Jersey) LP a Eaton Vance Management v. Kontrolní úřad ESVO

text:
               14.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/6

         ROZHODNUTÍ PŘEDSEDY
   ze dne 24. dubna 2017
   ve věci E-20/16,
   Autonomy Capital (Jersey) LP a Eaton Vance Management v. Kontrolní úřad ESVO
   (2017/C 303/07)
   Návrh na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 207/16/COL ze dne 23. listopadu 2016 o uzavření stížnosti proti Islandu v oblasti volného pohybu kapitálu (kontrol kapitálu), vydal předseda Soudu dne 24. dubna 2017 rozhodnutí, jehož výrok zní:

               1.

               Věc E-20/16 se vyjímá z registru.

               2.

               Navrhovatelé uhradí náklady řízení.