title: Věc C-416/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovenská republika) dne 23. srpna 2010 — Jozef Križan a další v. Slovenská inšpekcia životného prostredia

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovenská republika) dne 23. srpna 2010 — Jozef Križan a další v. Slovenská inšpekcia životného prostredia
   (Věc C-416/10)
   ()
   2010/C 301/15
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Jozef Križan, Katarína Aksamitová, Gabriela Kokošková, Jozef Kokoška, Martina Strezenická, Jozef Strezenický, Peter Šidlo, Lenka Šidlová, Drahoslava Šidlová, Milan Šimovič, Elena Šimovičová, Stanislav Aksamit, Tomáš Pitoňák, Petra Pitoňáková, Mária Križanová, Vladimír Mizerák, Ľubomír Pevný, Darina Brunovská, Mária Fišerová, Lenka Fišerová, Peter Zvolenský, Katarína Zvolenská, Kamila Mizeráková, Anna Konfráterová, Milan Konfráter, Michaela Konfráterová, Tomáš Pavlovič, Jozef Krivošík, Ema Krivošíková, Eva Pavlovičová, Jaroslav Pavlovič, Pavol Šipoš, Martina Šipošová, Jozefína Šipošová, Zuzana Šipošová, Ivan Čaputa, Zuzana Čaputová, Štefan Strapák, Katarína Strapáková, František Slezák, Agnesa Slezáková, Vincent Zimka, Elena Zimková, Marián Šipoš, město Pezinok

      Žalovaná: Slovenská inšpekcia životného prostredia

      Předběžné otázky

               1)

               Ukládá povinnost, resp. umožňuje komunitární právo (konkrétně článek 267 Smlouvy o fungování Evropské unie) nejvyššímu soudu členského státu „ex offo“ obrátit se na Soudní dvůr Evropské unie s předběžnou otázkou, a to i v takovém stadiu soudního řízení, kdy ústavní soud rozsudek nejvyššího soudu, který je založený zejména na aplikaci komunitárního rámce týkajícího se ochrany životního prostředí, zrušil s uložením povinnosti řídit se právními názory ústavního soudu založenými na porušení procesních a hmotných ústavních práv osoby zúčastněné na soudním řízení bez přihlédnutí ke komunitárnímu rozměru projednávané věci, tzn. pokud ústavní soud v tomto řízení jako soud poslední instance nedospěl k závěru o nutnosti předložit Soudnímu dvoru Evropské unie předběžnou otázku a předběžně vyloučil aplikaci práva na přiměřené životní prostředí a jeho ochranu v projednávané věci?

               2)

               Je možné naplnit základní účel integrované prevence vymezený zejména v bodech 8, 9 a 23 preambule a dále v článcích 1 a 15 směrnice Rady 96/61/ES (1) o integrované prevenci a omezování znečištění a v komunitárním rámci životního prostředí všeobecně, tzn. prevenci a kontrolu znečišťování životního prostředí se zapojením i veřejnosti s cílem dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku, takovým postupem, že dotčená veřejnost nemá v době zahájení řízení o integrované prevenci zajištěn přístup ke všem relevantním dokumentům (článek 6 ve spojení s článkem 15 směrnice 96/61/ES) a to zejména k rozhodnutí o umístění stavby – skládky odpadů, a později v prvoinstančním řízení je chybějící dokument žadatelem doložen s podmínkou nezpřístupnit jej jiným účastníkům řízení, neboť jde o předmět obchodního tajemství; pokud je možné důvodně předpokládat, že rozhodnutí o umístění stavby (zejména jeho odůvodnění) podstatným způsobem ovlivní podávání námětů, připomínek anebo jiných podnětů?

               3)

               Jsou splněny cíle směrnice Rady 85/337/EHS (2) o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, zejména z pohledu komunitárního rámce životního prostředí, konkrétně podmínky uvedené v článku 2, že před vydáním povolení budou určité záměry posouzeny vzhledem k jejich vlivu na životní prostředí, pokud se původní stanovisko Ministerstva životního prostředí vydané v roce 1999, jímž byl v minulosti završen proces posuzování vlivu na životní prostředí (EIA), prodlužuje po uplynutí několika let jednoduchým rozhodnutím bez toho, že by proces EIA opětovně proběhl; jinak řečeno, je možné uvést, že jednou vydané rozhodnutí podle směrnice Rady 85/337/EHS má neomezenou platnost?

               4)

               Vztahuje se požadavek všeobecně vyplývající ze směrnice 96/61/ES (zejména její preambule a články 1 a 15a), aby členské státy zabezpečily prevenci a kontrolu znečišťování životního prostředí i tím, aby veřejnosti zajistily přiměřené, spravedlivé a včasné správní anebo soudní řízení ve spojení s článkem 10a směrnice 85/337/EHS a články 6 a čl. 9 odst. 2 a 4 Aarhuské úmluvy, na možnost této veřejnosti požadovat uložení správního anebo soudního opatření předběžné povahy podle vnitrostátního práva (například nařídit soudní odklad vykonatelnosti integrovaného rozhodnutí), které umožňuje dočasně, tzn. až do rozhodnutí ve věci samé, zastavit realizaci požadovaného provozu?

               5)

               Je možné soudním rozhodnutím, kterým se naplňuje požadavek směrnice 96/61/ES, resp. směrnice 85/337/EHS anebo čl. 9 odst. 2 a 4 Aarhuské úmluvy při aplikaci tam uvedeného práva veřejnosti na spravedlivou soudní ochranu ve smyslu čl. 191 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie týkajícího se politiky Evropské unie v oblasti životního prostředí, nelegitimně zasáhnout do vlastnického práva provozovatele, které je zaručeno například v článku 1 Dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a svobod, k provozu například tím, že pravomocné integrované povolení žadatele k novému provozu bude v soudním řízení zrušeno?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 26; Zvl.vyd. 15/003, s. 80.

      (2)  Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/001, s. 248.


title: Věc T-488/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – CITEB a Belgo-Metal v. Parlament „Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Renovace a rozšíření budovy Eastman v Bruselu — Odmítnutí nabídky uchazeče — Sdělení zprávy hodnotícího výboru — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – CITEB a Belgo-Metal v. Parlament
   (Věc T-488/12) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Renovace a rozšíření budovy Eastman v Bruselu - Odmítnutí nabídky uchazeče - Sdělení zprávy hodnotícího výboru - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 175/51
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cit Blaton SA (CITEB) (Schaerbeek, Belgie) a Belgo-Metal (Wetteren, Belgie) (zástupce: R. Simar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: F. Poilvache a L. Fedel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze 7. září 2012, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyněmi v rámci oznámení o zakázce ze dne 19. května 2012, zveřejněného v dodatku k Úřednímu věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2012/S 92-1563620) pod referenčním číslem NINLO.AO-2012-005-BRU-UPIB-02, jež se týkalo provedení renovace a rozšíření budovy Eastman v Bruselu (Belgie), a kterým byla tato zakázka zadána jinému uchazeči.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Cit Blaton SA (CITEB) a Belgo-Metal se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12. 1. 2013.


title: Věc C-99/06: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 27. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart – Německo) – Raiffeisenbank Mutlangen eG v. Roland Schabel

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/26

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 27. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Stuttgart – Německo) – Raiffeisenbank Mutlangen eG v. Roland Schabel
   (Věc C-99/06) (1)

   (2008/C 128/48)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-270/13: Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – SACBO v. Komise a INEA „Žaloba na neplatnost — Finanční pomoc Společenství ve prospěch projektů ve společném zájmu v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí — Nedostatek bezprostředního dotčení — Akt, který nelze napadnout žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 31. března 2014 – SACBO v. Komise a INEA
   (Věc T-270/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Finanční pomoc Společenství ve prospěch projektů ve společném zájmu v oblasti transevropských dopravních a energetických sítí - Nedostatek bezprostředního dotčení - Akt, který nelze napadnout žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   2014/C 175/61
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně:: Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO, SpA) (Grassobbio, Itálie) (zástupci: M. Muscardini a G. Greco, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux a E. Montaguti, zmocněnci); a Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA) (zástupci: I. Ramallo, zmocněnec a M. Merola, C. Santacroce a L. Armati, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné agentury pro transevropskou dopravní síť (TEN-T EA) ze dne 18. března 2013, které se týká některých výdajů vynaložených na vypracování studie o proveditelnosti intermodálního rozvoje letiště Bergame- Orio al Serio (Itálie), v důsledku finanční pomoci poskytnuté Komisí Ente Nazionale per l’Aviazione Civile (ENAC, vnitrostátní orgánu pro italské civilní letectví).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Již není třeba rozhodovat o návrhu Polské republiky na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

               3)

               Società per l’aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA) ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Výkonnou agenturou pro inovace a sítě (INEA).

      (1)  Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


title: Věc C-381/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil de Barcelona — Španělsko) — Manuel Mesa Bertrán a Cristina Farrán Morenilla v. Novacaixagalicia

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil de Barcelona — Španělsko) — Manuel Mesa Bertrán a Cristina Farrán Morenilla v. Novacaixagalicia
   (Věc C-381/11) (1)

   2012/C 73/47
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-242/09: Žaloba podaná dne 24. června 2009 — Schräder v. CPVO — Hansson (Lemon Symphony)

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/42

         Žaloba podaná dne 24. června 2009 — Schräder v. CPVO — Hansson (Lemon Symphony)
   (Věc T-242/09)
   2009/C 205/77
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Německo) (zástupci: T. Leidereiter a W.-A. Schmidt, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jørn Hansson (Søndersø, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného ze dne 23. ledna 2009 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčené odrůdové právo Společenství: Lemon Symphony

      Držitel odrůdového práva Společenství: Jørn Hansson

      Rozhodnutí Odrůdového úřadu Společenství napadené před odvolacím senátem: Odmítnutí prohlášení neplatnosti odrůdového práva Společenství pro Lemon Symphony podle čl. 20 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2100/94 (1)

      Odvolatel před odvolacím senátem: Žalobce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 76 nařízení č. 2100/94 a obecně uznávaných zásad procesního práva z článku 81 nařízení č. 2100/94, jelikož odvolací senát dostatečně neobjasnil skutkový stav, který měl být posouzen napadeným rozhodnutím;

               —

               porušení čl. 20 odst. 1 písm. a) a článku 7 nařízení č. 2100/94, jelikož odvolací senát zjevně nesprávně vychází z předpokladu, že žalobce nemohl doložit splnění podmínek čl. 20 odst. 1 písm. a), a tím chybně vyložil rozsah působnosti těchto ustanovení;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 2100/94, jelikož odvolací senát své rozhodnutí založil na důvodech, ke kterým se žalobce před vydáním rozhodnutí nemohl vyjádřit;

               —

               porušení čl. 63 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1239/95 (2), jelikož nebyl řádně proveden zápis o ústním řízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (Úř. věst. L 121, s. 37; Zvl. vyd. 03/17, s. 327).


title: Věc C-526/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. října 2011 — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfalen-Lippe

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. října 2011 — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfalen-Lippe
      (Věc C-526/11)
      (2012/C 25/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka a stěžovatelka: IVD GmbH & Co. KG

         Odpůrkyně a odpůrkyně v řízení o stížnosti: Ärztekammer Westfalen-Lippe

         Další účastníci řízení: WWF Druck + Medien GmbH

         Předběžné otázky

      Je veřejnoprávní subjekt (v projednávaném případě profesní komora) ve smyslu čl. 1 odst. 9 druhého pododstavce písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1)„financován převážně státem“ resp. podléhá, „pokud jde o jeho vedení dozoru“ státu, jestliže

                  —

                  je tomuto subjektu zákonem přiznáno oprávnění vybírat od svých členů příspěvky, zákon však nestanoví ani výši příspěvků ani rozsah služeb, které mají být příspěvkem financovány,

                  —

                  příspěvkový řád nicméně musí být státem schválen?

         (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc C-157/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie – Belgie) – Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding v. G4S Secure Solutions NV „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2000/78/ES — Rovné zacházení — Diskriminace na základě náboženského vyznání či víry — Vnitřní nařízení podniku, kterým se pracovníkům zakazuje nosit na pracovišti viditelné politické, filozofické nebo náboženské symboly — Přímá diskriminace — Neexistence — Nepřímá diskriminace — Zákaz daný pracovnici nosit muslimský šátek“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie – Belgie) – Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding v. G4S Secure Solutions NV
   (Věc C-157/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení - Diskriminace na základě náboženského vyznání či víry - Vnitřní nařízení podniku, kterým se pracovníkům zakazuje nosit na pracovišti viditelné politické, filozofické nebo náboženské symboly - Přímá diskriminace - Neexistence - Nepřímá diskriminace - Zákaz daný pracovnici nosit muslimský šátek“)
   (2017/C 151/03)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie

      Účastníci původního řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Samira Achbita, Centrum voor gelijkheid van kansen en voor racismebestrijding

      Žalovaná: G4S Secure Solutions NV

      Výrok

   Článek 2 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz nosit muslimský šátek, který vyplývá z interního pravidla soukromého podniku, jež zakazuje viditelné nošení všech politických, filozofických nebo náboženských symbolů na pracovišti, nepředstavuje přímou diskriminaci na základě náboženského vyznání nebo víry ve smyslu této směrnice.
   Naproti tomu může takovéto interní pravidlo soukromého podniku představovat nepřímou diskriminaci ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/78, jestliže se prokáže, že zdánlivě neutrální povinnost, kterou stanoví, ve skutečnosti vede ke zvláštnímu znevýhodnění příslušníků určitého náboženského vyznání či víry, pokud není objektivně odůvodněna legitimním cílem, jako je sledování politiky politické, filozofické a náboženské neutrality zaměstnavatelem v jeho vztazích se zákazníky, a pokud prostředky k dosažení tohoto cíle nejsou přiměřené a nezbytné, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/1

         (2007/C 247/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 235, 6.10.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 223, 22.9.2007

      Úř. věst. C 211, 8.9.2007

      Úř. věst. C 183, 4.8.2007

      Úř. věst. C 170, 21.7.2007

      Úř. věst. C 155, 7.7.2007

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-465/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza — Polsko) — Forposta SA, ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA ( „Směrnice 2004/18/ES — Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) — Směrnice 2004/17/ES — Článek 53 odst. 3 a čl. 54 odst. 4 — Veřejné zakázky — Odvětví poštovních služeb — Kritéria pro vyloučení ze zadávacího řízení — Vážné profesní pochybení — Ochrana veřejného zájmu — Zachování spravedlivé hospodářské soutěže“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajowa Izba Odwoławcza — Polsko) — Forposta SA, ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA
   (Věc C-465/11) (1)

   (Směrnice 2004/18/ES - Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) - Směrnice 2004/17/ES - Článek 53 odst. 3 a čl. 54 odst. 4 - Veřejné zakázky - Odvětví poštovních služeb - Kritéria pro vyloučení ze zadávacího řízení - Vážné profesní pochybení - Ochrana veřejného zájmu - Zachování spravedlivé hospodářské soutěže)
   2013/C 38/09
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Forposta SA, ABC Direct Contact Sp. z o.o.

      Žalovaná: Poczta Polska SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Krajowa Izba Odwoławcza — Výklad čl. 45 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132), jakož i čl. 53 odst. 3 a čl. 54. odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19) — Důvody pro vyloučení hospodářského subjektu z účasti na zakázce — Pojem „vážné profesní pochybení“ — Vnitrostátní právní úprava ukládající zadavateli povinnost vyloučit ze zadávacího řízení uchazeče, se kterým uzavřel smlouvu o provedení veřejné zakázky, jež byla ukončena ve lhůtě tří let před vyhlášením zadávacího řízení z důvodu nesplnění smluvního závazku v hodnotě alespoň 5 % hodnoty zakázky

      Výrok

               1)

               Článek 45 odst. 2 první pododstavec písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že za vážné profesní pochybení vedoucí k automatickému vyloučení dotčeného hospodářského subjektu z probíhajícího zadávacího řízení na veřejnou zakázku lze považovat situaci, kdy veřejný zadavatel ukončil předcházející smlouvu o provedení veřejné zakázky uzavřenou s tímto hospodářským subjektem dohodou nebo ji vypověděl anebo od dané smlouvy odstoupil z důvodu okolností přičitatelných uvedenému hospodářského subjektu, došlo li k ukončení dané smlouvy dohodou či k jejímu vypovězení nebo k odstoupení od ní ve lhůtě tří let před vyhlášením probíhajícího zadávacího řízení a hodnota neprovedené části veřejné zakázky činí alespoň 5 % celkové hodnoty této zakázky.

               2)

               Zásady a pravidla unijního práva v oblasti veřejných zakázek neodůvodňují, aby z důvodu ochrany veřejného zájmu a oprávněných zájmů veřejných zadavatelů, jakož i zachování spravedlivé hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty ukládala taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, veřejnému zadavateli povinnost automaticky ze zadávacího řízení na veřejnou zakázku vyloučit hospodářský subjekt v takovém případě, jaký uvádí odpověď na první předběžnou otázku.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-494/10: Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Bank Saderat Iran v. Rada

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/55

         Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Bank Saderat Iran v. Rada
   (Věc T-494/10)
   ()
   2010/C 328/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Saderat Iran (Teherán, Írán) (zástupci: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit bod 5 tabulky B přílohy k prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 668/2010 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit bod 7 tabulky B přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném případě se žalobkyně domáhá částečného zrušení prováděcího nařízení Rady č. 668/2010 a rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zařazeno na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů v souladu s tímto ustanovením.
   Tři žalobní důvody dovolávané žalobkyní jsou totožné nebo podobné s prvním, druhým a pátým žalobním důvodem dovolávaným ve věci T-492/10 Melli Bank v. Rada.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2010 L 195, s. 25).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010 L 195, s. 39).


title: Věc F-99/07: Žaloba podaná dne 28. září 2007 – Bernard v. Europol

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/55

         Žaloba podaná dne 28. září 2007 – Bernard v. Europol
   (Věc F-99/07)
   (2008/C 22/107)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marjorie Bernard (Woerden, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 26. června 2007, doručené dne 28. června 2007, týkající se stížnosti, jakož i hodnocení provedená ve dnech 5. února 2007 a 25. července 2007;

               —

               uložit Europolu, aby:

                           —

                           s účinností od 1. září 2006 zvýšil žalobkyni měsíční plat a vyplatil úroky;

                           —

                           nahradil škodu ve výši 7 500 eur;

                           —

                           nahradil náklady tohoto řízení včetně odměny za poradenství.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Toto řízení se týká hodnocení pracovního výkonu žalobkyně v období od 1. září 2005 do 31. srpna 2006. Výkon žalobkyně byl ohodnocen stupněm „2“, což odpovídá kritérii, že „nesplňuje zcela požadavky“.
   Žalobkyně podala stížnost proti tomuto hodnocení, jakož i proti neexistenci rozhodnutí týkajícího se zvýšení měsíčního platu, a odvolávala se na pokyny pro postup hodnocení platné v Europolu. Žalobkyně uvádí, že se jedná o zjevně nesprávné hodnocení.
   Žalobkyně zejména tvrdí, že její námitky byly rozhodnutím ze dne 26. června 2007 prohlášeny za neopodstatněné a uvádí, že byla porušena zásada odůvodnění, jelikož toto zamítnutí nebylo odůvodněno. Ředitel Europolu nicméně uvádí, že hodnocení se ruší a bude provedeno nové hodnocení. Toto nové hodnocení proběhlo dne 25. července 2007.
   Tato žaloba se tedy týká rozhodnutí o stížnosti, jakož i hodnocení ze dne 25. července 2007.


title: Věc T-552/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 — riha v. OHIM — Lidl Stiftung (VITAL&FIT) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VITAL&FIT — Starší národní slovní ochranná známka VITAFIT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 — riha v. OHIM — Lidl Stiftung (VITAL&FIT)
   (Věc T-552/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VITAL&FIT - Starší národní slovní ochranná známka VITAFIT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 379/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: riha Richard Hartinger Getränke GmbH & Co. Handels-KG (Rinteln, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, T. Melchert a I. Rohr, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: K. Klüpfel a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Schaeffer a A. Marx, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2010 (věc R 1229/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lidl Stiftung & Co. KG a riha Richard Hartinger Getränke GmbH & Co. Handels-KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti riha Richard Hartinger Getränke GmbH & Co. Handels-KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-239/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Litva) dne 14. května 2007 – Julius Sabatauskas a další v. Parlament Litevské republiky

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas (Litva) dne 14. května 2007 – Julius Sabatauskas a další v. Parlament Litevské republiky
   (Věc C-239/07)
   (2007/C 170/22)
   Jednací jazyk: litevština
   Předkládající soud
   Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Skupina poslanců Parlamentu litevské republiky – Julius Sabatauskas a další

      Žalovaní: Parlament Litevské republiky (Lietuvos Respublikos Seimas)
   Předběžná otázka
   Musí se článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES vykládat tak, že ukládá členským státům povinnost stanovit právní pravidla, na základě kterých má jakákoliv třetí strana právo, za předpokladu, že elektrická soustava má „nezbytnou kapacitu“, vybrat si podle svého uvážení soustavu – soustavu přenášející elektřinu nebo soustavu distribuující elektřinu –, ke které si přeje být připojena, a provozovatel této soustavy má povinnost umožnit jí přístup k soustavě?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 37.


               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/2

         Zvolení předsedů senátů složených ze tří soudců
   (2007/C 269/02)
   Soudci Soudního dvora, shromážděni dne 25. září 2007, zvolili na základě čl. 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu na jednoleté období končící dne 6. října 2008 p. Tizzana předsedou pátého senátu, v němž zasedají tři soudci, p. Bay Larsena předsedou šestého senátu, v němž zasedají tři soudci, p. Lõhmuse předsedou sedmého senátu, v němž zasedají tři soudci, a p. Arestise předsedou osmého senátu, v němž zasedají tři soudci.


title: Věc C-21/11: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Benevento — Itálie) — Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino e c. v. Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA ( „Řízení o předběžné otázce — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Benevento — Itálie) — Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino e c. v. Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA
   (Věc C-21/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 303/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Benevento

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino e c.

      Žalovaní: Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione tributaria provinciale di Benevento — Výklad čl. 10 písm. c) a čl. 12 písm. e) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Uložení ročního poplatku za zápis do rejstříku společností vedeného místními obchodními komorami — Přípustnost

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Commissione tributaria provinciale di Benevento (Itálie) ze dne 22. září 2010 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc T-53/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. února 2016 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik v. Komise „Rozhodčí doložka — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Vrácení části vyplacených částek a paušální náhrada škody — Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé — Náklady způsobilé k financování Unií — Ustanovení stanovící smluvní pokutu — Zjevně nepřiměřená povaha“

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. února 2016 – Ludwig-Bölkow-Systemtechnik v. Komise
   (Věc T-53/14) (1)

   („Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace - Vrácení části vyplacených částek a paušální náhrada škody - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé - Náklady způsobilé k financování Unií - Ustanovení stanovící smluvní pokutu - Zjevně nepřiměřená povaha“)
   (2016/C 111/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Ottobrunn, Německo) (zástupci: původně M. Núñez Müller a T. Becker, poté M. Núñez Müller, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na určení, že Komise nemá právo od žalobkyně požadovat vrácení záloh zaplacených na základě tří smluv, a dále, že žalobkyně není povinna zaplatit Komisi paušální náhradu škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Již není na místě rozhodovat o druhé a třetí části návrhových žádáních žaloby.

               2)

               Částky, které má zaplatit společnost Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH z důvodu paušální náhrady škody, se snižují na částku odpovídající 10 % záloh, které měly být zaplaceny na základě smluv týkajících se projektů HyWays, HyApproval a HarmonHy.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Společnost Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-158/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Zadávací řízení vyhlášené Národním institutem zdraví — Zdravotní služby domácí respirační léčby — Podmínka účasti — Kritéria hodnocení — Zásada nediskriminace)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-158/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Zadávací řízení vyhlášené Národním institutem zdraví - Zdravotní služby domácí respirační léčby - Podmínka účasti - Kritéria hodnocení - Zásada nediskriminace)
   (2005/C 330/02)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-158/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 7. dubna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a K. Wiedner) proti Španělskému království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda, J. Malenovský, J.-P. Puissochet, S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že v zadávací dokumentaci veřejné zakázky na zdravotní služby domácí respirační léčby a dalších metod asistované ventilace stanovilo jednak podmínku účasti, která ukládá uchazeči, aby v době podání nabídky měl kancelář otevřenou pro veřejnost v hlavním městě provincie, kde má být služba poskytována, a jednak kritéria hodnocení nabídek, která přidělením dodatečných bodů uznávají existenci v době podání nabídky výrobních zařízení pro úpravu a plnění kyslíku nacházejících se maximálně 1 000 km od uvedené provincie nebo kanceláří otevřených pro veřejnost v jiných určených místech uvedené provincie a která v případě rovnosti mezi více nabídkami upřednostňují podnik, který již dotčenou službu poskytoval, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


title: Věc C-509/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 26. října 2010 — Josef Geistbeck a Thomas Geistbeck v. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 26. října 2010 — Josef Geistbeck a Thomas Geistbeck v. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
   (Věc C-509/10)
   ()
   2011/C 30/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Josef Geistbeck a Thomas Geistbeck

      Žalovaná: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropské unie se podle čl. 267 odst. 1 písm. b) a odst. 3 SFEU předkládají tyto otázky týkající se výkladu nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (nařízení o ochraně odrůd, dále jen „nařízení č. 2100/94“) (1) a nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství (nařízení o přesévání, dále jen „nařízení č. 1768/95“) (2):

               a)

               Má být přiměřená náhrada, kterou je zemědělec povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství podle čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2100/94, protože použil rozmnožovací materiál chráněné odrůdy získaný přeséváním a nesplnil podmínky stanovené v čl. 14 odst. 3 nařízení č. 2100/94 a článku 8 nařízení č. 1768/95, vypočtena podle průměrné částky poplatku, který se na stejném území požaduje za licenční výrobu odpovídajícího množství rozmnožovacího materiálu chráněných odrůd dotyčných rostlinných druhů, nebo je namísto toho třeba vycházet z (nižší) odměny, kterou by bylo nutno zaplatit podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky nařízení č. 2100/94 a článku 5 nařízení č. 1768/95 v případě dovoleného přesévání?

               b)

               Jestliže je třeba vycházet pouze z odměny za oprávněné přesévání:
               Může držitel odrůdového práva za uvedených okolností při jednorázovém zaviněném porušení stanovit škody, jež mu musí být nahrazeny podle čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94, paušálně na základě poplatku za udělení licence k výrobě rozmnožovacího materiálu?

               c)

               Je přípustné či dokonce nutné při určování výše přiměřené náhrady dlužné podle čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2100/94 nebo náhrad dalších škod dlužných podle čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94 zohlednit zvláštní, s kontrolou spojené zvláštní náklady organizace, jež hájí práva mnohých držitelů ochranného práva, takovým způsobem, že se uloží dvojnásobek obvykle sjednané náhrady, respektive odměny dlužné podle čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky nařízení č. 2100/94?

      (1)  Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390

      (2)  Úř. věst. L 173, s. 14; Zvl. vyd. 03/18, s. 63


title: Věc T-43/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. října 2008 – Neophytou v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Zamítnutí žádosti o pracovní místo žalobce — Složení výběrové komise u ústních zkoušek — Zásada rovného zacházení — Nové žalobní důvody — Nesprávné právní posouzení — Kasační opravný prostředek zčásti neopodstatněný a zčásti opodstatněný — Vrácení věci Soudu pro veřejnou službu )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. října 2008 – Neophytou v. Komise
   (Věc T-43/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Zamítnutí žádosti o pracovní místo žalobce - Složení výběrové komise u ústních zkoušek - Zásada rovného zacházení - Nové žalobní důvody - Nesprávné právní posouzení - Kasační opravný prostředek zčásti neopodstatněný a zčásti opodstatněný - Vrácení věci Soudu pro veřejnou službu“)
   (2008/C 301/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Neophytos Neophytou (Itzig, Lucembursko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2006, Neophytou v. Komise (F-22/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 13. prosince 2006, Neophytou v. Komise (F-22/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje v rozsahu, ve kterém Soud pro veřejnou službu prohlásil za nepřípustné žalobní důvody, kromě posledního žalobního důvodu, vznesené N. Neophytou na jednání v rámci prvního stupně a shrnuté v bodě 27 tohoto rozsudku.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc F-85/08: Žaloba podaná dne 15. října 2008 – Notarnicola v. Účetní dvůr

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/60

         Žaloba podaná dne 15. října 2008 – Notarnicola v. Účetní dvůr
   (Věc F-85/08)
   (2008/C 313/110)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Pietro Notarnicola (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A. Gross, advokát)

      Žalovaný: Účetní dvůr
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí žalovaného, kterým informuje žalobce o jeho propuštění, jakož i vrácení funkcí žalobci a, podpůrně, uložení žalovanému zaplatit žalobci náhradu škody za jím utrpěnou majetkovou a nemajetkovou újmu.
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 16. července 2008 a tak zrušit rozhodnutí ze dne 5. března 2008, kterým byl žalobce informován o svém propuštění k 15. dubnu 2008;

               —

               vrátit žalobci funkce smluvního zaměstnance podle smlouvy ze dne 23. srpna 2007, se zpětným uhrazením platu ode dne 16. dubna 2008 do dne vyhlášení rozsudku;

               —

               podpůrně, uložit žalovanému zaplatit žalobci částku 60 500 eur za jím utrpěnou majetkovou újmu a 5 000 eur za jím utrpěnou nemajetkovou újmu.


title: Věc T-112/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Molinos Río de la Plata v. Rada

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/55

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Molinos Río de la Plata v. Rada
   (Věc T-112/14)
   2014/C 112/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Molinos Río de la Plata SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. F. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, když dospěly k závěru, že byly zkresleny ceny sójových bobů a sójového oleje, což odůvodňuje použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, jak jej vykládají orgány v projednávané věci, nelze použít na dovozy z členského státu WTO, jelikož je neslučitelný s antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že posouzení újmy nezohledňuje v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení činitele, které narušují příčinnou souvislost mezi údajnou újmou a dovozy označenými za dumpingové.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. vest. 2009 L 343, s. 51)


title: Věc C-34/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 26. ledna 2005 ve věci Maatschap J. a G. P. a A. C. Schouten proti de Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 26. ledna 2005 ve věci Maatschap J. a G. P. a A. C. Schouten proti de Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit
   (Věc C-34/05)
   (2005/C 93/13)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 26. ledna 2005 ve věci Maatschap J. en G. P. a A. C. Schouten proti de Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 31. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   het College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je třeba vykládat čl. 12 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 (1) a čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3887/92 (2) tak, že na plochu uváděnou jako krmnou plochu nelze považovat za plochu, kterou „lze využívat“ již tehdy, když byla plocha v určitém okamžiku rozhodného období zavodněna?

               2)

               Pokud bude odpověď na první otázku kladná, jsou potom tato ustanovení závazná, zvláště s následky, které z toho vyplývají?

               3)

               Pokud bude odpověď na první otázku záporná, která kritéria potom platí, aby bylo možno posoudit, zda je plochu uváděnou jako krmná plocha, která byla dočasně zavodněna, možno považovat za plochu, kterou „lze využívat“ ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1254/1999 a čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3887/92?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992 o způsobech použití integrovaného správního a kontrolního systému pro určité režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 391, s. 36).


title: Věc C-248/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. prosince 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. prosince 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-248/10) (1)

   2011/C 120/20
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Rozsudek soudu ze dne 30. března 2012 ve spojených věcech E-17/10 a E-6/11 – Lichtenštejnské knížectví a společnost VTM Fundmanagement AG v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – zvláštní daňová pravidla týkající se investičních společností – selektivita – existující podpora a nová podpora – zpětné získání – oprávněná očekávání – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)

text:
               11.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 307/23

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 30. března 2012
   ve spojených věcech E-17/10 a E-6/11
   Lichtenštejnské knížectví a společnost VTM Fundmanagement AG v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – zvláštní daňová pravidla týkající se investičních společností – selektivita – existující podpora a nová podpora – zpětné získání – oprávněná očekávání – právní jistota – povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 307/09
   Ve spojených věcech E-17/10 a E-6/11 Lichtenštejnské knížectví a společnost VTM Fundmanagement AG v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí č. 416/10/KOL ze dne 3. listopadu 2010 týkající se zdaňování investičních subjektů podle lichtenštejnského zákona o daních, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 30. března 2012 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               žalobu zamítá;

               2)

               ukládá žalobcům uhradit náklady řízení.


title: Věc C-294/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – ADM Hamburg AG v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt „Řízení o předběžné otázce – Celní unie a společný celní sazebník – Celní kodex Společenství – Celní preference – Nařízení (EHS) č. 2454/93 – Článek 74 odst. 1 – Produkty pocházející ze zvýhodněné země – Doprava – Zásilky složené ze směsi surového oleje z palmových jader pocházejícího z různých zemí, jež mají nárok na stejné celní preference“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – ADM Hamburg AG v. Hauptzollamt Hamburg-Stadt
      (Věc C-294/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Celní kodex Společenství - Celní preference - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 74 odst. 1 - Produkty pocházející ze zvýhodněné země - Doprava - Zásilky složené ze směsi surového oleje z palmových jader pocházejícího z různých zemí, jež mají nárok na stejné celní preference“)
      (2016/C 211/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: ADM Hamburg AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Stadt

         Výrok

      Článek 74 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1063/2010 ze dne 18. listopadu 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, kdy byla předložena platná osvědčení o původu, je možné uznat preferenční původ ve smyslu systému všeobecných celních preferencí, zavedeného nařízením Rady (ES) č. 732/2008 ze dne 22. července 2008 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí pro období od 1. ledna 2009 do 31. prosince 2011 a o změně nařízení (ES) č. 552/97, č. 1933/2006 a nařízení Komise (ES) č. 1100/2006 a č. 964/2007, pro zásilky surového oleje z palmových jader, i když toto zboží bylo v lodní nádrži při své přepravě do Evropské unie smícháno, je-li možné vyloučit, že do této nádrže byly přidány jiné produkty, zejména produkty bez preferenčního zacházení.

         (1)  Úř. věst. C 315, 15. 9. 2014.


title: Věc C-372/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Krajským súdem v Prešove – Slovensko) – Provident Financial s. r. o. v. Zdeněk Sobotka, za přítomnosti: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Krajským súdem v Prešove – Slovensko) – Provident Financial s. r. o. v. Zdeněk Sobotka, za přítomnosti: Združenie na ochranu občana spotrebiteľa HOOS
   (Věc C-372/14) (1)

   (2015/C 213/37)
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. 380, C 27.10.2014.


title: Věc F-69/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. listopadu 2012 — Dekker v. Europol

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. listopadu 2012 — Dekker v. Europol
   (Věc F-69/12) (1)

   2013/C 38/65
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012, s. 17.


title: Věc C-349/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Ringkonnakohus (Estonsko) dne 13. června 2017 – Eesti Pagar AS v. Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Ringkonnakohus (Estonsko) dne 13. června 2017 – Eesti Pagar AS v. Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
   (Věc C-349/17)
   (2017/C 269/17)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tallinna Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v odvolacím řízení: Eesti Pagar AS

      Odpůrci v odvolacím řízení: Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium

      Předběžné otázky

               a)

               Musí být čl. 8 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 800/2008 (1), kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách), vykládán v tom smyslu, že v kontextu tohoto ustanovení byly práce na „projektu nebo činnosti“ zahájeny, pokud činnost, jež má být podporována, spočívá například v nákupu zařízení, a kupní smlouva na příslušné zařízení byla uzavřena? Jsou orgány členského státu oprávněny posuzovat porušení kritéria, které je uvedeno v uvedeném ustanovení, na základě nákladů odstoupení od smlouvy, která je v rozporu s požadavkem motivačního účinku? V případě, že orgány členských států mají takovéto oprávnění, u jak vysokých nákladů (v procentech), které vznikají v případě odstoupení od smlouvy, je možné vycházet z toho, že jsou z hlediska splnění požadavku motivačního účinku dostatečně marginální?

               b)

               Je orgán členského státu povinen požadovat navrácení podpory, kterou poskytl protiprávně, také tehdy, pokud Evropská komise nevydala žádné příslušné rozhodnutí?

               c)

               Může orgán členského státu, který se rozhodne poskytnout podporu, – na základě nesprávného předpokladu, že se jedná o podporu, která je v souladu s podmínkami blokových výjimek, zatímco ve skutečnosti poskytuje protiprávní podporu, – vzbudit u příjemců podpory legitimní očekávání? Stačí pro založení legitimního očekávání u příjemců zejména to, že orgán členského státu při poskytování protiprávní podpory zná okolnosti, které vedou k tomu, že se na podporu nevztahuje bloková výjimka?
               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: musí být vzájemně zvážen veřejný zájem a zájem jednotlivce. Je v kontextu příslušného zvážení podstatné, zda Evropská komise v souvislosti s předmětnou podporou vydala rozhodnutí, kterým ji prohlásila za neslučitelnou se společným trhem?

               d)

               Jaká promlčecí lhůta platí pro možnost požadovat navrácení protiprávní podpory orgánem členského státu? Činí tato lhůta deset let v souladu s dobou, po níž se podpora podle článků 1 a 15 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2), kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, stává existující podporou a není již možné požadovat její navrácení, nebo čtyři roky v souladu s čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (3) o ochraně finančních zájmů Evropských společenství?
               Co je právním základem pro takovéto vyžadování navrácení v případě, že podpora byla poskytnuta ze strukturálního fondu: čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství?

               e)

               V případě, že orgán členského státu požaduje navrácení protiprávní podpory, je přitom povinen požadovat od příjemce úroky z protiprávní podpory? Pokud ano, jaká pravidla se použijí pro výpočet úroků – zejména pokud jde o úrokovou sazbu a dobu, za kterou se úroky počítají?

      (1)  Úř. věst. 2008, L 214, s. 3.

      (2)  Úř. věst. 1999, L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.

      (3)  Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340.


title: Věc C-351/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2016 100 % Capri Italia Srl proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. dubna 2016 ve věci T-198/14, 100 % Capri Italia v. EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri)

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2016 100 % Capri Italia Srl proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. dubna 2016 ve věci T-198/14, 100 % Capri Italia v. EUIPO – IN.PRO.DI (100 % Capri)
   (Věc C-351/16 P)
   (2017/C 014/24)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: 100 % Capri Italia Srl (zástupci: P. Pozzi, G. Ghisletti, F. Braga, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Inghirami produzione distribuzione SpA (IN.PRO.DI)
   Usnesením ze dne 10. listopadu 2016 Soudní dvůr (sedmý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost 100 % Capri Italia Srl ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-787/16: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2016 – QD v. EUIPO

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2016 – QD v. EUIPO
   (Věc T-787/16)
   (2017/C 022/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: QD (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 4. března 2016 o nepřijetí konečného rozhodnutí k žádosti žalobkyně ze dne 19. ledna 2016 o druhé obnovení její smlouvy uzavřené podle čl. 2 písm. f) PŘOZ a o odložení konečného rozhodnutí o žádosti žalobkyně ze dne 19. ledna 2016 o druhé obnovení její smlouvy uzavřené podle čl. 2 písm. f) PŘOZ na pozdější „zvláštní řízení“ a

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že EUIPO porušil příslušná ustanovení služebního řádu a PŘOZ, jmenovitě čl. 90 odst. 1 služebního řádu (ve spojení s článkem 46 PŘOZ), přílohu III služebního řádu, články 2, 8 a 53 PŘOZ a článek 110 služebního řádu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se EUIPO dopustil zneužití důvěry.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že EUIPO porušil zásadu řádné správy (čl. 41 odst. 1, 2 a 3 Listiny základních práv Evropské unie.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se EUIPO dopustil zneužití pravomoci.


title: Věc C-202/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division (Patents Court) ze dne 20. prosince 2004 ve věci Yissum Research and Development of the Hebrew University of Jerusalem proti Comptroller-General of Patents

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division (Patents Court) ze dne 20. prosince 2004 ve věci Yissum Research and Development of the Hebrew University of Jerusalem proti Comptroller-General of Patents
   (Věc C-202/05)
   (2005/C 193/14)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division (Patents Court) ze dne 20. prosince 2004, ve věci Yissum Research and Development of the Hebrew University of Jerusalem proti Comptroller-General of Patents, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division (Patents Court) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách, které vyplývají z výkladu čl. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) ze dne 18. června 1992 č. 1768/92, o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (1) (dále jen „nařízení“):

               1.

               Co se rozumí pod pojmem „výrobek“, uvedeným v čl. 1 písm. b) nařízení, a zejména hraje způsob použití léčivé látky roli při definování „výrobku“ pro účely tohoto nařízení v případě, kdy základní patent chrání druhý způsob použití léčivé látky?

               2.

               Znamená výraz „kombinace účinných látek léčivého přípravku“ ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení, že každá složka kombinace musí mít léčivé účinky?

               3.

               Existuje „kombinace účinných látek léčivého přípravku“, kde kombinace látek složených ze dvou složek, z nichž jedna složka je látkou s léčivým účinkem na určitou indikaci a složka druhá umožňuje formu léčivého přípravku, která způsobuje účinnost léčivého přípravku pro tuto indikaci?

      (1)  Úř. věst. L 182, 2.7.1992, s. 1


title: Věc T-123/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Legré v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/18

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Legré v. Rada
   (Věc T-123/11)
   2011/C 130/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thierry Legré (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobcem uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-583/10: Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Deutsche Telekom v. OHIM — TeliaSonera Denmark (odstín purpurové)

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/31

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Deutsche Telekom v. OHIM — TeliaSonera Denmark (odstín purpurové)
   (Věc T-583/10)
   2011/C 55/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo) (zástupci: T. Dolde, V. von Bomhard a B. Goebel, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: TeliaSonera Denmark A/S (Kodaň, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. října 2010 ve věci R 463/2009-4 a

               —

               uložit náhradu nákladů řízení žalovanému nebo další účastnici řízení před odvolacím senátem, pokud se ve věci stane vedlejší účastnicí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: ochranná známka tvořená barvou odpovídající odstínu purpurové pro služby zařazené do tříd 38 a 42 — zápis ochranné známky Společenství č. 212787

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Důvody návrhu na prohlášení neplatnosti: účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti svůj návrh založila na absolutních důvodech pro zamítnutí zápisu podle článku 4 a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: případ uzavřen po zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odmítnutí odvolání pro nepřípustnost

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 59 nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát (i) řádně neposoudil přípustnost odvolání a (ii) porušil čl. 85 odst. 3 a článek 83 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odmítl uznat oprávněný zájem na pokračování v řízení.


title: Věc C-338/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. června 2016 Portugalskou republikou proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2016 ve věci T-551/15, Portugalsko v. Komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. června 2016 Portugalskou republikou proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. dubna 2016 ve věci T-551/15, Portugalsko v. Komise
   (Věc C-338/16 P)
   (2016/C 326/22)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení v rozsahu, v jakém Tribunál v tomto usnesení vyhověl námitce nepřípustnosti vznesené Komisí v projednávaném případě,

               —

               určit, že žaloba proti spornému rozhodnutí byla podána platně ve lhůtě stanovené v článku 263 SFEU,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Portugalská republika považuje rozhodnutí za neplatné z následujících důvodů:

      A – První důvod kasačního opravného prostředku – Počítání lhůty pro podání žaloby proti rozhodnutí od 20. července 2015

      První argument

   Porušení článku 263 SFEU.

      Druhý argument

   Počítání lhůty pro podání žaloby proti napadenému rozhodnutí od oznámení konečného rozhodnutí dne 20. července 2015.

      B – Druhý důvod kasačního opravného prostředku – Počítání lhůty pro podání žaloby od zveřejnění sporného rozhodnutí v Úředním věstníku

      První argument

   Znění čl. 263 odst. 6 SFEU.

      Druhý argument

   Existence ustálené praxe zveřejňování rozhodnutí tohoto typu a totožné právní precedenty.

      C – Třetí důvod kasačního opravného prostředku - Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedal přednost výkladu, který nevede k prekluzi.


title: Věc C-390/08: Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/27

         Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-390/08)
   (2008/C 285/45)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že neposkytlo informace vyžadované podle čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (1) ve spojení s články 8, 9, 10 a 11 rozhodnutí Komise č. 166/2005/ES ze dne 10. února 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 280/2004/ES ve spojení s články 8, 9, 10 a 11 rozhodnutí č. 166/2005/ES;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 3 odst. 2 rozhodnutí č. 280/2004/ES ve spojení s rozhodnutím č. 166/2005/ES musí členské státy oznámit Komisi do 15. března 2005 a potom každé dva roky vnitrostátní opatření, která omezují nebo snižují emise skleníkových plynů a provádějí Kjótský protokol.
   Žalované k okamžiku podání této žaloby tato opatření dosud neoznámilo.

      (1)  Úř. věst. 49, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 57.

      (2)  Úř. věst. 55, s. 57.


title: Věc C-393/15: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie v. ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Daně — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 168 — Článek 169 písm. a) — Společnost se sídlem v členském státě, v němž uskutečňuje zdanitelná plnění — Pobočka zaregistrovaná v jiném členském státě pro účely daně z přidané hodnoty — Příležitostné uskutečňování zdanitelných plnění v tomto státě — Hlavní činnost spočívající v provádění interních plnění ve prospěch uvedené společnosti — Daň z přidané hodnoty zaplacená na vstupu touto pobočkou — Odpočet v členském státě registrace“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/4

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie v. ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
   (Věc C-393/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 - Článek 169 písm. a) - Společnost se sídlem v členském státě, v němž uskutečňuje zdanitelná plnění - Pobočka zaregistrovaná v jiném členském státě pro účely daně z přidané hodnoty - Příležitostné uskutečňování zdanitelných plnění v tomto státě - Hlavní činnost spočívající v provádění interních plnění ve prospěch uvedené společnosti - Daň z přidané hodnoty zaplacená na vstupu touto pobočkou - Odpočet v členském státě registrace“)
   (2016/C 326/06)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

      Žalovaná: ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce

      Výrok

   Články 168 a 169 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že pobočka zaregistrovaná v členském státě pro účely daně z přidané hodnoty, která je pobočkou společnosti se sídlem v jiném členském státě, a která provádí hlavně interní plnění nepodléhající této dani ve prospěch této společnosti, ale příležitostně i plnění, která jsou zdaňována v jejím členském státě registrace, má nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v tomto posledně uvedeném státě, kterou bylo zatíženo zboží a služby použité pro účely zdanitelných plnění uvedené společnosti uskutečněných v jiném členském státě, než je členský stát, v němž má sídlo.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12. 10. 2015.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 228, 11.9.2004

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/29

         (2004/C 239/65)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

      Úř. věst. C 228, 11.9.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 217, 28.8.2004

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004

      Úř. věst. C 190, 24.7.2004

      Úř. věst. C 179, 10.7.2004

      Úř. věst. C 168, 26.6.2004

      Úř. věst. C 156, 12.6.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-112/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria — Maďarsko) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria — Maďarsko) — Franklin Templeton Investment Funds Société d’Investissement à Capital Variable v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Ügyek és Adózók Adó Főigazgatósága
   (Věc C-112/12) (1)

   2013/C 63/28
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc C-371/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb pracovníků — Zaměstnání ve veřejné službě — Nezohlednění profesní zkušenosti a počtu odsloužených let získaných v jiných členských státech — Články 10 ES a 39 ES — Článek 7 odst. 1 nařízení (EHS) č.1612/68)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-371/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Zaměstnání ve veřejné službě - Nezohlednění profesní zkušenosti a počtu odsloužených let získaných v jiných členských státech - Články 10 ES a 39 ES - Článek 7 odst. 1 nařízení (EHS) č.1612/68)
   (2006/C 326/10)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a A. Aresu, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a G. Albenzio, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 10 a 39 ES a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2) – Osoby pracující v italské státní službě – Nezohlednění profesní zkušenosti a odsloužených let získaných v jiném členském státě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nezohlednila profesní zkušenost a počet odsloužených let získaných při výkonu srovnatelné činnosti ve veřejné správě jiného členského státu pracovníkem Společenství zaměstnaným v italské veřejné službě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-149/09: Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/33

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-149/09)
   2009/C 141/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a J. Sénéchal, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/68/ES ze dne 6. září 2006, kterou se mění směrnice Rady 77/91/EHS, pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu (1), nebo v každém případě tím, že o uvedených předpisech neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2006/68/ES uplynula dne 15. dubna 2008. Žalovaná strana přitom k datu předložení této žaloby dosud nepřijala opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 264, s. 32.


title: Věc C-580/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgie) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, jednající jako dědici Johannese Van der Weegena, zesnulého, Anna Pot v. Belgische Staat „Řízení o předběžné otázce — Článek 56 SFEU — Článek 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů — Daňové osvobození uplatnitelné pouze na úroky vyplácené bankami, které splňují některé právní podmínky — Nepřímá diskriminace — Banky se sídlem v Belgii a banky se sídlem v jiném členském státě“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge – Belgie) – Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, jednající jako dědici Johannese Van der Weegena, zesnulého, Anna Pot v. Belgische Staat
   (Věc C-580/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Článek 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů - Daňové osvobození uplatnitelné pouze na úroky vyplácené bankami, které splňují některé právní podmínky - Nepřímá diskriminace - Banky se sídlem v Belgii a banky se sídlem v jiném členském státě“)
   (2017/C 249/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Maria Eugenia Van der Weegen, Miguel Juan Van der Weegen, Anna Pot, jednající jako dědici Johannese Van der Weegena, zesnulého, Anna Pot

      Žalovaný: Belgische Staat

      Výrok

   Článek 56 SFEU a článek 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení stanovící vnitrostátní režim osvobození od daně v rozsahu, v němž tento režim, ačkoli platí bez rozdílu pro příjmy ze spořicích vkladů u poskytovatelů bankovních služeb usazených v Belgii nebo v jiném členském státě Evropského hospodářského prostoru, podmiňuje přístup poskytovatelů služeb usazených v jiných členských státech k belgickému bankovnímu trhu, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Věc C-437/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Unitrading Ltd v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Výběr dovozního cla — Původ zboží — Důkazní prostředky — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Procesní autonomie členských států“

text:
               8.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 439/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Unitrading Ltd v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-437/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Výběr dovozního cla - Původ zboží - Důkazní prostředky - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Procesní autonomie členských států“)
   (2014/C 439/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unitrading Ltd

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

               1)

               Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl důkaz o původu dovezeného zboží, předložený celními orgány na základě vnitrostátního procesního práva, založen na výsledcích analýz provedených třetí osobou, o nichž tato třetí osoba odmítá poskytnout doplňující informace jak celním orgánům, tak celnímu deklarantovi, v důsledku čehož je ztíženo nebo znemožněno ověření nebo vyvrácení správnosti vyvozených závěrů, za předpokladu, že bude dodržena zásada efektivity a zásada rovnocennosti. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda tomu tak bylo ve věci v původním řízení.

               2)

               V takovém případě, jako je případ dotčený ve věci v původním řízení, a za předpokladu, že celní orgány nemohou poskytnout doplňující informace o dotyčných analýzách, otázka, zda celní orgány musí vyhovět žádosti dotyčného, aby byly na jeho náklady provedeny analýzy v zemi uvedené deklarantem jako země původu, jakož i otázka, zda je relevantní skutečnost, že části vzorků zboží, se kterými dotyčný mohl pro účely ověření jinou laboratoří nakládat, byly po určitou dobu uchovávány, a v případě kladné odpovědi otázka, zda celní orgány musí dotyčného informovat o existenci uchovávaných dílčích vzorků zboží a skutečnosti, že může požádat o možnost s nimi pro účely uvedených ověření nakládat, musí být posouzeny na základě vnitrostátního procesního práva.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc T-459/17: Žaloba podaná dne 21. července 2017 – Fifth Avenue Entertainment v. EUIPO – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/36

         Žaloba podaná dne 21. července 2017 – Fifth Avenue Entertainment v. EUIPO – Commodore Entertainment Corporation (THE COMMODORES)
   (Věc T-459/17)
   (2017/C 309/47)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fifth Avenue Entertainment LLC (Orlando, Florida, Spojené státy americké) (zástupci: B. Brandreth, barrister a D. Cañadas Arcas, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Commodore Entertainment Corporation (Saint Paul, Minnesota, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „THE COMMODORES“ – Přihláška č. 13 370 077

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. května 2017 ve věci R 851/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-95/05: Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/21

         Žaloba podaná dne 21. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-95/05)
   (2005/C 93/38)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Knutem Simonssonem a Georgiosem Sabbosem, členy právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní s správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. února 2004.

      (1)  Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 10.


title: Věc T-238/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2009 — Sniace v. Komise ( Předběžné opatření — Státní podpory — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2009 — Sniace v. Komise
   (Věc T-238/09 R)
   („Předběžné opatření - Státní podpory - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   2009/C 220/69
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sniace, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. J. Moncholí Fernández, abogado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Urraca Caviedes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K (2009) 1479 v konečném znění ze dne 10. března 2009, které se týká opatření K 5/2000 (ex NN 118/1997), provedeného ve Španělsku ve prospěch podniku Sniace, SA, Torrelavega, Cantabrique, a mění rozhodnutí 1999/395/ES ze dne 28. října 1998

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-482/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Rozvoj železnic Společenství — Směrnice 91/440/EHS — Článek 6 odst. 1 — Skupina Deutsche Bahn — Smlouvy o převodu zisku — Zákaz převádět železničním dopravním službám veřejnou podporu přidělenou na provozování železniční infrastruktury — Účetní požadavky — Směrnice 91/440/EHS — Článek 9 odst. 4 — Nařízení (ES) č. 1370/2007 — Článek 6 odst. 1 — Bod 5 přílohy — Účetní požadavky — Předložení každé smlouvy o veřejné podpoře, která byla poskytnuta na činnosti související s poskytováním služeb přepravy cestujících jako úhrada za veřejné služby, zvlášť“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-482/14) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 91/440/EHS - Článek 6 odst. 1 - Skupina Deutsche Bahn - Smlouvy o převodu zisku - Zákaz převádět železničním dopravním službám veřejnou podporu přidělenou na provozování železniční infrastruktury - Účetní požadavky - Směrnice 91/440/EHS - Článek 9 odst. 4 - Nařízení (ES) č. 1370/2007 - Článek 6 odst. 1 - Bod 5 přílohy - Účetní požadavky - Předložení každé smlouvy o veřejné podpoře, která byla poskytnuta na činnosti související s poskytováním služeb přepravy cestujících jako úhrada za veřejné služby, zvlášť“)
   (2017/C 283/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, T. Maxian Rusche a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, R. Van der Hout, advocaat)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato), Lotyšská republika (zástupci: I. Kucina, J. Treijs-Gigulis a I. Kalniņš, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, aby byla prostřednictvím řádného vedení účetnictví umožněna kontrola dodržování zákazu převádět veřejné prostředky přidělené na provozování železniční infrastruktury do oblasti poskytování dopravních služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Spolková republika Německo, Italská republika a Lotyšská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 19.6.2015.


title: Věc C-344/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. června 2016 – Die Landerbahn GmbH DLB v. DB Station & Service AG

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. června 2016 – Die Landerbahn GmbH DLB v. DB Station & Service AG
   (Věc C-344/16)
   (2016/C 428/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Die Landerbahn GmbH DLB

      Žalovaná: DB Station & Service AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní předpis, podle něhož uživatel zařízení železniční infrastruktury, po kterém provozovatel infrastruktury požaduje v občanskoprávním soudním řízení zaplacení poplatku za využívání, nebo který požaduje vrácení zaplaceného poplatku za využívání, může uplatňovat, že poplatek, který stanovil provozovatel infrastruktury, nebyl stanoven na základě spravedlivého uvážení, v souladu s ustanoveními směrnice (1), jež se týkají nezávislosti vedení podniků provozujících železniční infrastrukturu (čl. 4 odst. 1, 4 a 5), zásadami pro stanovování poplatků (články 7 až 12) a úkoly regulačního orgánu (článek 30)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je s uvedenými ustanoveními směrnice slučitelné vnitrostátní ustanovení, podle něhož je soud v případě, že dospěje k závěru, že poplatek nebyl stanoven v přiměřené výši, oprávněn a povinen namísto toho dlužný poplatek sám stanovit rozsudkem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. 2001, L 75, s. 29).


title: Věc T-681/13: Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Colomer Italy v. OHIM — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/13

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Colomer Italy v. OHIM — Farmaca International (INTERCOSMO ESTRO)
   (Věc T-681/13)
   2014/C 78/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colomer Italy SpA (Sala Bolognese, Itálie) (zástupci: M. Ricolfi, F. Tarocco a C. Mezzetti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Farmaca International SpA (Turín, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 3. října 2013, oznámené dne 17. října 2013 a vydané ve věci R 1186/2012-1;

               —

               zamítl námitku Farmaca International SpA proti zápisu ochranné známky „INTERCOSMO ESTRO“, aby byl tento zápis umožněn;

               —

               uložil náhradu veškerých nákladů tohoto řízení ve prospěch žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka se slovním prvkem „INTERCOSMO ESTRO“ pro výrobky třídy 3

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Farmaca International SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Nezapsaná obrazová ochranná známka „ESTRO“ pro výrobky „vlasové kosmetiky“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce se vyhovuje

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání se zamítá

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení a nesprávné použití čl. 8 odst. 4, čl. 7 odst. 1 a článku 75 nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-362/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs ( „Soudní ochrana — Zásada efektivity — Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání — Vydání bezdůvodného obohacení — Procesní prostředky — Vnitrostátní právní úprava — Zkrácení promlčecí doby použitelných procesních prostředků bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/16

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-362/12) (1)

   (Soudní ochrana - Zásada efektivity - Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání - Vydání bezdůvodného obohacení - Procesní prostředky - Vnitrostátní právní úprava - Zkrácení promlčecí doby použitelných procesních prostředků bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností)
   2014/C 52/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

      Žalovaný: Commissioners of Inland Revenue Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad článků 49 SFEU a 63 SFEU — Vnitrostátní daně v rozporu s právem Společenství — Vydání bezdůvodného obohacení — Souběžná existence dvou alternativních opravných prostředků ve vnitrostátním právu, které osobám povinným k dani umožňují požadovat vrácení dlužných částek, přičemž jedna lhůta k podání opravného prostředku je delší než druhá lhůta — Právní předpisy zkracující delší lhůtu se zpětnou účinností a bez předchozího upozornění — Slučitelnost se zásadami efektivity, právní jistoty a legitimního očekávání

      Výrok

               1)

               V situaci, kdy podle vnitrostátního práva mohou daňoví poplatníci volit mezi dvěma možnými procesními prostředky v oblasti vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem, přičemž u jednoho z těchto prostředků je stanovena delší promlčecí doba, brání zásady efektivity, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy zkrátily tuto promlčecí dobu bez předchozího upozornění a se zpětnou účinností.

               2)

               Skutečnost, že v okamžiku, kdy daňový poplatník podal žalobu, byla dostupnost procesního prostředku, pro který platila delší promlčecí doba, uznána teprve nedávno soudem nižšího stupně a soudem vyššího stupně byla s konečnou platností potvrzena až později, nemá žádný vliv na odpověď na první otázku.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.