title: Věc C-377/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Dolj (Rumunsko) dne 26. července 2010 — Adrian Băilă v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului Pentru Mediu

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Dolj (Rumunsko) dne 26. července 2010 — Adrian Băilă v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului Pentru Mediu
   (Věc C-377/10)
   ()
   2010/C 274/17
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Dolj

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Adrian Băilă

      Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 110 první pododstavec SFEU (bývalý článek 90 Smlouvy o ES) vykládán v tom smyslu, že zakazuje členskému státu zavést daň, která má znaky daně ze znečišťování životního prostředí zavedené mimořádným nařízením vlády č. 50/2008, ve znění mimořádného nařízení vlády č. 218/2008, od níž jsou osvobozeny automobily kategorie M1, emisní třídy Euro 4, se zdvihovým objemem nepřesahujícím 2 000 cm3, jakož i všechny automobily kategorie N1, emisní třídy Euro 4, jež jsou poprvé přihlášeny k registraci v Rumunsku nebo v jiném členském státě v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009, která se však uplatní na obdobné nebo konkurenční ojeté automobily pocházející z jiných členských států, které byly přihlášeny k registraci před 15. prosincem 2008, neboť taková daň může představovat nepřímo diskriminační vnitrostátní zdanění zboží pocházejícího z jiných členských států oproti zdanění domácích výrobků, chránící tak tuzemskou výrobu nových automobilů?

               2)

               Má být čl. 110 první pododstavec SFEU (bývalý článek 90 Smlouvy o ES) vykládán v tom smyslu, že zakazuje členskému státu zavést daň, která má znaky daně ze znečišťování životního prostředí zavedené mimořádným nařízením vlády č. 50/2008, ve znění mimořádného nařízení vlády č. 218/2008, od níž jsou osvobozeny automobily kategorie M1, emisní třídy Euro 4, se zdvihovým objemem nepřesahujícím 2 000 cm3, jakož i všechny automobily kategorie N1, emisní třídy Euro 4, které jsou poprvé přihlášeny k registraci v Rumunsku nebo v jiném členském státě v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009, i když se uvedená daň uplatní na automobily s technickými vlastnostmi lišícími se od výše uvedených vlastností, které byly přihlášeny k registraci ve výše uvedeném období v jiných členských státech, neboť taková daň může představovat nepřímo diskriminační vnitrostátní zdanění zboží pocházejícího z jiných členských států oproti zdanění domácích výrobků, chránící tak tuzemskou výrobu nových automobilů?


title: Věc C-474/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland — Spojené království) — Department of the Environment for Northern Ireland v. Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Směrnice 2001/42/ES — Článek 6 — Jmenování orgánu, který může být dotčen vlivy provádění plánů a programů na životní prostředí, pro účely konzultace — Možnost, aby orgán pro konzultaci vypracoval plány nebo programy — Povinnost jmenování odlišného orgánu — Podrobnosti k informacím a konzultacím s orgány a veřejností“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal in Northern Ireland — Spojené království) — Department of the Environment for Northern Ireland v. Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd
   (Věc C-474/10) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 2001/42/ES - Článek 6 - Jmenování orgánu, který může být dotčen vlivy provádění plánů a programů na životní prostředí, pro účely konzultace - Možnost, aby orgán pro konzultaci vypracoval plány nebo programy - Povinnost jmenování odlišného orgánu - Podrobnosti k informacím a konzultacím s orgány a veřejností)
   2011/C 362/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal in Northern Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Department of the Environment for Northern Ireland

      Žalovaní: Seaport (NI) Ltd, Magherafelt district Council, F P McCann (Developments) Ltd, Younger Homes Ltd, Heron Brothers Ltd, G Small Contracts, Creagh Concrete Products Ltd

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal in Northern Ireland — Výklad čl. 6 odst. 2, 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157) — Jmenování orgánu, který může být dotčen vlivy provádění plánů a programů na životní prostředí, pro účely konzultace — Podrobnosti k informacím a konzultacím s orgány a veřejností

      Výrok

               1)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, čl. 6 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí neukládá, aby byl zřízen či jmenován jiný orgán pro konzultaci ve smyslu tohoto ustanovení, pokud v rámci orgánu obvykle pověřeného provedením konzultace v oblasti životního prostředí a jmenovaného jako takového bylo provedeno oddělení funkcí tak, aby interní administrativní útvar tohoto orgánu měl skutečnou autonomii znamenající zejména, že mu jsou poskytnuty vlastní administrativní a lidské prostředky, a je tak schopen plnit úkoly svěřené orgánům pro konzultaci ve smyslu tohoto čl. 6 odst. 3, a zvláště poskytovat objektivním způsobem své stanovisko k plánu či programu zamýšlenému orgánem, se kterým je spojen.

               2)

               Článek 6 odst. 2 směrnice 2001/42 musí být vykládán v tom smyslu, že nevyžaduje, aby lhůty, ve kterých jmenované orgány a veřejnost dotčená nebo pravděpodobně dotčená ve smyslu odstavců 3 a 4 tohoto článku musejí mít možnost vyjádřit své stanovisko k návrhu určitého plánu nebo programu, jakož i ke zprávě o vlivech na životní prostředí, byly stanoveny přesně ve vnitrostátní právní úpravě provádějící tuto směrnici, a v důsledku toho uvedený odstavec 2 nebrání tomu, aby takové lhůty byly stanoveny v každém jednotlivém případě orgánem, který plán nebo program vypracovává. V posledně uvedené situaci však tentýž odstavec 2 vyžaduje, aby pro účely konzultace těchto orgánů a této veřejnosti ohledně návrhu daného plánu nebo programu byla skutečně stanovená lhůta dostatečná, a umožnila tak dát posledně uvedeným skutečnou příležitost, aby v přiměřené lhůtě vyjádřily své stanovisko k tomuto návrhu plánu nebo programu, jakož i ke zprávě o vlivech uvedeného plánu nebo programu na životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věci F-39/10 a F-39/10 R: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. září 2010 — De Roos-Le Large v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/68

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. září 2010 — De Roos-Le Large v. Komise
   (Věci F-39/10 a F-39/10 R)
   ()
   2011/C 30/136
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudu pro veřejnou službu Evropské unie rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-148/04: Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 TQ3 Travel Solutions proti Komisi Evropských společenství

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/10

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 TQ3 Travel Solutions proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-148/04)
   (2004/C 179/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství TQ3 Travel Solutions, se sídlem v Mechelen (Belgie), zastoupenou Rusenem Ergecem a Kimem Möricem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. února 2004, kterým informuje žalobkyni o odmítnutí její nabídky na dílčí plnění 1 (Brusel) zakázky č. ADMIN/D1/PR/2003/131;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise, kterým se zadává dílčí plnění 1 společnosti Carlson Wagonlit Travers, oznámené žalobkyni dopisem Komise ze dne 16. března 2004;

               —

               rozhodl, že porušení práva, kterého se dopustila Komise, je pochybením, které zakládá odpovědnost Komise vůči žalobkyni;

               —

               odkázal žalobkyni na Komisi za účelem stanovení výše utrpěné škody;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Na základě výzvy k podávání nabídek v omezeném řízení vyhlášené dne 20. října 2003 týkající se „Služeb cestovních kanceláří“ (1) a řízení o zadávání veřejných zakázek Komise rozhodla nezadat zakázku žalobkyni a zadat ji společnosti Carlson Wagonlit Travels.
   Žalobkyně vůči těmto rozhodnutím uvádí dva totožné žalobní důvody, které poukazují na zjevný omyl v hodnocení nabídek, kterého se dopustila Komise.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevného omylu v posouzení majíc za to, že nabídka společnosti Carlson Wagonlit Travels nebyla neobvykle nízká; nadto se dovolává porušení práva vyplývajícího z nedodržení povinnosti dané čl. 146 odst. 4 nařízení Komise ES č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 (2), který evropskému orgánu ukládá vyžádat si související informace týkající se složení nabídky.
   Druhý žalobní důvod poukazuje na zjevný omyl, kterého se dopustila Komise v posouzení kvalitativních veličin nabídek tím, že přidělila nabídce Carlson Wagonlit Travels nejvyšší hodnocení za kvalitu nabízených služeb, ačkoli tato nabídka nemohla zaručit dostatečnou kvalitu dotčených služeb.

      (1)  Zakázka č. ADMIN/D1/PR/2003/131. (Úř. věst. S 143).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1).


title: Věc F-80/09: Žaloba podaná dne 26. září 2009 — Lenz v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/66

         Žaloba podaná dne 26. září 2009 — Lenz v. Komise
   (Věc F-80/09)
   2009/C 282/127
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erika Lenz (Osnabrück, Německo) (zástupci: J. Römer a V. Lenz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. května 2009 o nepřevzetí nákladů na léčbu žalobkyně léčitelem

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 4. května 2009 ve formě rozhodnutí o odvolání ze dne 8. července 2009 a uložit žalované, aby nahradila žalobkyni 85 % nákladů na léčitele ve výši 297 eur, zde tedy ve výši 253 eur.

               —

               určit, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni všechny léčebné náklady ve formě honorářů léčitele, které vznikly po 1. dubnu 2009,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, jakož i nákladů právního zastoupení žalobkyně vzniklých před soudním řízením a během něho.


title: Věc T-376/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – KK v. EASME „Rámcový program pro výzkum a inovace – Horizont 2020 — Výzva k předkládání návrhů z titulu pracovního programu pro roky 2014-2015 — Program na podporu inovací v malých a středních podnicích — Rozhodnutí EASME, kterým se návrh prohlašuje za nezpůsobilý — Pravidlo ‚jediné nabídky‘ — Přezkum hodnocení — Dočasná nedostupnost elektronického portálu pro předkládání návrhů — Nesprávné posouzení — Porušení procesních pravidel — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – KK v. EASME
   (Věc T-376/15) (1)

   („Rámcový program pro výzkum a inovace – Horizont 2020 - Výzva k předkládání návrhů z titulu pracovního programu pro roky 2014-2015 - Program na podporu inovací v malých a středních podnicích - Rozhodnutí EASME, kterým se návrh prohlašuje za nezpůsobilý - Pravidlo ‚jediné nabídky‘ - Přezkum hodnocení - Dočasná nedostupnost elektronického portálu pro předkládání návrhů - Nesprávné posouzení - Porušení procesních pravidel - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2017/C 213/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: KK (zástupce: J.-P. Spitzer, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro malé a střední podniky (EASME) (zástupci: A. Pallares Allueva a E. Fierro Sedano, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Duron a D. Waelbroeckem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EASME ze dne 15. června 2015 o zamítnutí návrhu předloženého žalobkyní na základě výzvy k předkládání návrhů a souvisejících činností z titulu pracovních programů pro roky 2014-2015, které jsou součástí rámcového programu pro výzkum a inovace (2014-2020) – Horizont 2020 a programu Evropského společenství pro atomovou energii pro výzkum a odbornou přípravu (2014-2018), který doplňuje rámcový program Horizont 2020 (Úř. věst. 2013, C 361, s. 9), a zadruhé návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která žalobkyni v důsledku tohoto zamítnutí údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               KK se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-159/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – COFAC v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/36

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – COFAC v. Komise
   (Věc T-159/07)
   (2007/C 155/66)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: COFAC – Cooperativa de Formação e Animação Cultural, crl (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: Luís Gomes, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise D(2004)24253 ze dne 9. listopadu 2004 o snížení finančního příspěvku z Evropského sociálního fondu (ESF) přiznaného žalobkyni rozhodnutím C(87)0860 ze dne 30. dubna 1987 (spis č. 870927 P1);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-158/07.


title: Věc F-41/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ a další v. EIB

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/60

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ a další v. EIB
   (Věc F-41/13)
   2013/C 207/104
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ve výplatních páskách za únor 2013 stanovících roční úpravu platů pro rok 2013 ve výši 1,8 %, informativních sdělení, která žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 5. února 2013 a 15. února 2013, a zrušení pozdějších výplatních pásek. Dále uložení povinnosti orgánu zaplatit náhradu za údajně způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2013, tedy rozhodnutí stanovící roční úpravu platů pro rok 2013 ve výši 1,8 %, a tudíž zrušit obdobná rozhodnutí obsažená v pozdějších výplatních páskách, a v případě potřeby zrušit dvě informativní sdělení, která žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 5. února 2013 a 15. února 2013;

               —

               uložit žalované, aby každému žalobci zaplatila jako náhradu majetkové újmy (i) zbývající část platu ve výši odpovídající použití roční úpravy pro rok 2013, tedy navýšení o 1,8 %, za období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013; (ii) zbývající část platu ve výši odpovídající důsledkům použití roční úpravy pro rok 2013 ve výši 1,8 % z částky platů, které budou vyplaceny od ledna 2014; (iii) úroky z prodlení ze zbývajících dlužných částí platů až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která má být použita, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotyčném období a zvýšena o tři procentní body a (iv) náhradu za ztrátu kupní síly, přičemž tato celková majetková újmy se prozatímně stanoví na 30 000 eur pro každého žalobce;

               —

               uložit žalované, aby každému žalobci zaplatila náhradu nemajetkové újmy ve výši 1 000 eur;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-322/04: Žaloba podaná dne 5. srpna 2004 Colgate-Palmolive Company proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/49

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2004 Colgate-Palmolive Company proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-322/04)
   (2004/C 262/92)
   Jazyk, ve kterém byla vypracována žaloba: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. srpna 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) podaná Colgate-Palmolive Company, se sídlem v New Yorku (USA), zastoupenou Enriquem Armijo Chávarrim a Antoniem Castán Pérez-Gómezem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. května 2004 vydané ve věci R 0076/2004-2, a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovaná ochranná známka:

               Slovní ochranná známka „SIMPLY WHITE“ – přihláška č. 2688315

               Výrobky nebo služby:

               Zubní prášky, zubní pasty, ústní vody (třída 3)

               Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:

               Zamítnutí přihlášky průzkumovým referentem

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Nesprávný výklad čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 40/94


title: Věc T-122/11: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Yao N'Dré v. Rada

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/28

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — Yao N'Dré v. Rada
   (Věc T-122/11) (1)

   2011/C 319/60
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-374/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH v. Hauptzollamt Bielefeld (Řízení o předběžné otázce — Daňová ustanovení — Harmonizace právních předpisů — Směrnice (EHS) 92/12 — Výrobky podléhající spotřební dani — Daňové značení — Neoprávněné opuštění režimu s podmíněným osvobozením od daně — Odcizení — Propuštění pro domácí spotřebu na území členského státu odcizení — Nevrácení částky za daňové značení jiného členského státu, které již bylo umístěno na odcizené výrobky)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/21

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH v. Hauptzollamt Bielefeld
   (Věc C-374/06) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Daňová ustanovení - Harmonizace právních předpisů - Směrnice (EHS) 92/12 - Výrobky podléhající spotřební dani - Daňové značení - Neoprávněné opuštění režimu s podmíněným osvobozením od daně - Odcizení - Propuštění pro domácí spotřebu na území členského státu odcizení - Nevrácení částky za daňové značení jiného členského státu, které již bylo umístěno na odcizené výrobky)
   (2008/C 51/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Düsseldorf
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BATIG Gesellschaft für Beteiligungen mbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Düsseldorf – Výklad směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1) – Zamítnutí členského státu vrátit částku zaplacenou za daňová značení, která byla umístěna na tabákové výrobky, které byly následně protiprávně vyjmuty z režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně na území jiného členského státu s následkem zaplacení spotřební daně v tomto jiném státě – Krádež cigaret
   Výrok
   Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění nařízení Rady (ES) č. 807/2003 ze dne 14. dubna 2003 o přizpůsobení ustanovení týkajících se výborů, které jsou nápomocny Komisi při výkonu jejích prováděcích pravomocí, stanovených v právních aktech Rady přijatých konzultačním postupem (jednomyslnost), ustanovením rozhodnutí 1999/468/ES, nebrání právní úpravě členského státu, která vylučuje vrácení částky zaplacené za odebrání daňového značení, které tento členský stát vydal, pokud toto značení bylo umístěno na výrobky podléhající spotřební dani ještě před jejich propuštěním pro domácí spotřebu v tomto členském státě, pokud tyto výrobky byly odcizeny v jiném členském státě, což mělo za následek povinnost zaplatit spotřební daň v tomto jiném členském státě, a pokud nebylo prokázáno, že odcizené výrobky nebudou prodány v členském státě, který uvedené značení vydal.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-638/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 společností Roca proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-412/10, Roca v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 společností Roca proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-412/10, Roca v. Komise
   (Věc C-638/13 P)
   2014/C 52/52
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roca (zástupce: P. Vidal Martínez, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Přijmout argumenty, které společnost Roca uvádí v kasačním opravném prostředku,

               —

               částečně zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věci T-412/10,

               —

               vyhovět návrhovým žádáním společnosti Roca na snížení pokuty, která jí byla uložena,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložené společností Roca v tomto řízení, jakož i v řízení ve věci T-412/10 v rozsahu týkajícím se důvodů kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První odvolací důvod
                   vychází z porušení povinnosti odůvodnění, zásady zákazu diskriminace a zásady rovného zacházení ve vztahu k posouzení menší závažnosti protiprávního jednání ze strany společnosti Roca odvozené z užší škály výrobků dotčených protiprávním jednáním a ze zkreslení skutkových okolností považovaných v rozhodnutí za prokázané.

               2)

                     Druhý odvolací důvod
                   vychází z nesprávného právního posouzení při uplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie a z porušení zásady rovného zacházení a zásady legitimního očekávání při uplatnění pokynů pro výpočet pokut na základě čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (1).

      (1)  Úř. věst. C 210, s. 2.


title: Věc C-429/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2011 společností Gosselin Group NV, dříve Gosselin World Wide Moving NV, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2011 společností Gosselin Group NV, dříve Gosselin World Wide Moving NV, proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise
   (Věc C-429/11 P)
   2011/C 331/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gosselin Group NV, dříve Gosselin World Wide Moving NV, (zástupci: F. Wijckmans a H. Burez, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise a Stichting Administratiekantoor Portielje

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               i) zrušit rozsudek (1) v rozsahu, v jakém Tribunál tvrdí, že předmětné praktiky svou povahou omezují hospodářskou soutěž, aniž je třeba prokázat omezující účinky na hospodářskou soutěž, a ii) zrušit rozhodnutí (2) (v platném znění a v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky), jelikož neobsahuje důkaz o důsledcích pro právo hospodářské soutěže stran praktik, za něž je navrhovatelka činěna odpovědnou;

               —

               podpůrně i) zrušit rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál tvrdí, že se Komise výjimečně může opírat o alternativní podmínku v bodě 53 pokynů k pojmu „ovlivnění obchodu (3)“ bez výslovného vymezení významu pojmu „trh“ ve smyslu bodu 55 těchto pokynů; a ii) zrušit rozhodnutí (v platném znění a v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky), jelikož Komise v rozhodnutí dostatečně neprokázala, že praktiky citelně narušily hospodářskou soutěž mezi členskými státy;

               —

               podpůrně i) zrušit rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál tvrdí, že Komise nebyla povinná při posuzování závažnosti protiprávního jednání, ani v rámci polehčujících okolností zohlednit skutečnost, že se navrhovatelka nepodílela na písemných dohodách o cenách a na schůzkách, a ii) zrušit rozhodnutí (v platném znění a v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky) z týchž důvodů;

               —

               podpůrně i) zrušit rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál s odkazem na mimo jiné dolní hranici 15 % uplatňuje podíl 17 % relevantních prodejů, aniž zohledňuje všech 30 relevantních okolností, a ii) zrušit rozhodnutí (v platném znění a v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky) z týchž důvodů;

               —

               podpůrně i) zrušit rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál tvrdí, že účast navrhovatelky od 31. ledna 1992 do 30. října 1993 není promlčená; ii) zrušit rozhodnutí (v platném znění a v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky) v rozsahu, v němž ukládá pokutu uloženou navrhovatelce podle její účasti od 31. ledna 1992 do 30. října 1993, a iii) v důsledku toho snížit výši pokuty;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku Gosselin Group NV uvádí, že Tribunál porušil unijní právo tím, že z právního hlediska nesprávně označil skutkové okolnosti, které zjistil (předstírané nabídky a provize), za dohody o cenách a praktiky týkající se rozdělení trhu; přinejmenším je rozsudek v tomto ohledu nedostatečně odůvodněn.
   Podpůrně Gosselin Group NV tvrdí, že Tribunál:

               —

               při posouzení citelných účinků předmětných praktik na obchod mezi členskými státy porušil pravidlo, že Komise musí dodržovat vlastní pokyny,

               —

               při posouzení polehčujících okolností v souvislosti se stanovením výše pokuty porušil zásadu osobní povahy odpovědnosti, jakož i pravidlo, že Komise musí dodržovat vlastní pokyny,

               —

               při stanovení základní výše pokuty porušil povinnost odůvodnění, zásadu osobní povahy odpovědnosti a porušil pravidlo, že Komise musí dodržovat vlastní pokyny. V první časti tvrdí, že Tribunál se nesprávně domníval, že se Komise mohla dovolávat bodu 23 pokynů pro výpočet pokut (4). V druhé části tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že vycházel z minimální hranice 15 % hodnoty prodejů, která je v zásadě minimální hranicí pro pokutu při závažných omezeních hospodářské soutěže. V třetí časti tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tvrzením, že hranice 17 % je rovna nebo téměř rovna hranici 15 % a z toho vyvodil závěr, že všechny relevantní okolnosti nemusí být zohledněny,

               —

               porušil článek 25 nařízení č. 1/2003 (5) tím, že rozhodl, že účast společnosti Gosselin NV na předmětném protiprávním jednání od 31. listopadu 1992 do 30. října 1993 není promlčená.

      (1)  Rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011 ve spojených věcech T-208/08 a T-209/08, Gosselin Group NV a Stichting Administratiekantoor Portielje v. Evropská komise (dále jen: „rozsudek“).

      (2)  Rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) (dále jen „rozhodnutí“.

      (3)  Pokyny k pojmu ovlivnění obchodu podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2004, C 101, s. 81).

      (4)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, 1.9.2006, s. 2).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-478/04: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2004 Komisí Evropských Společenství proti Italské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/6

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2004 Komisí Evropských Společenství proti Italské republice
   (Věc C-478/04)
   (2005/C 31/13)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 16. listopadu 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských Společenství, zastoupenou Minasem Konstandinidisem a Giuseppem Bambarem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr určil:

               —

               že Italská republika tím, že

                           a)

                           nepřijala opatření nezbytná pro zajištění toho, aby nebezpečné odpady uložené na skládce Cà di Capri (Verona) byly využívány nebo odstraněny bez ohrožení lidského zdraví a bez nutnosti použití postupů či metod způsobilých poškozovat životní prostředí;

                           b)

                           nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby držitel nebezpečných odpadů uložených na této skládce předal tyto odpady soukromému nebo veřejnému zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku, který uskutečňuje operace uvedené v příloze II A či II B směrnice, nebo aby je sám využíval nebo odstraňoval v souladu s ustanoveními práva Společenství;

                           c)

                           nepřijala v souvislosti s touto skládkou opatření nezbytná k tomu, aby v místě, kde jsou ukládány (vypouštěny) nebezpečné odpady, tyto byly registrovány a identifikovány a aby se nemísily různé druhy nebezpečných odpadů nebo nemísil nebezpečný odpad s odpady, které nejsou klasifikovány jako nebezpečné,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 4 a 8 směrnice Rady 75/442/EHS (1), o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS (2), jakož i ze čl. 2 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/689/EHS, o nebezpečných odpadech;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise tvrdí, že z důvodů uvedených v jejích návrzích, Italská republika v souvislosti se skládkou Ca di Capri (Verona) nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 75/442/EHS, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS a ze směrnice Rady 91/689/EHS.

      (1)  Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39.

      (2)  Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32.


title: Věc T-449/15: Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Satkirit Holdings v. OHIM – Advanced Mailing Solutions (luvo)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/44

         Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Satkirit Holdings v. OHIM – Advanced Mailing Solutions (luvo)
   (Věc T-449/15)
   (2015/C 320/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, Ostrov Man) (zástupce: M. Vanhegan, QC)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „luvo“ – přihláška č. 11 244 324

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. května 2015 ve věci R 877/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               zamítl námitky podané společností Advanced Mailing Solutions,

               —

               uložil OHIM nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní v řízení před odvolacím senátem, jakož i v tomto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-90/15 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh parafínových vosků a německý trh parafinového gáče — Stanovení cen a rozdělení trhů — Důkaz protiprávního jednání — Pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Výpočet výše pokuty — Zásada zákonnosti — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Zásada proporcionality“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-90/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh parafínových vosků a německý trh parafinového gáče - Stanovení cen a rozdělení trhů - Důkaz protiprávního jednání - Pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Výpočet výše pokuty - Zásada zákonnosti - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada proporcionality“)
   (2017/C 112/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hansen & Rosenthal KG, H&R Wax Company Vertrieb GmbH (zástupci: J. Schulte, M. Dallmann a K. Künstner, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, C. Vollrath a L. Wildpanner, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Hansen & Rosenthal KG a H&R Wax Company Vertrieb GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


title: Věc C-184/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. května 2014 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Rozsudek Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti — Nesplnění povinností z něho vyplývajících — Článek 260 SFEU — Státní podpory — Vrácení — Protiprávní a s vnitřním trhem neslučitelný režim podpor — Individuální podpory poskytnuté v rámci tohoto režimu — Peněžité sankce“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. května 2014 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-184/11) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností z něho vyplývajících - Článek 260 SFEU - Státní podpory - Vrácení - Protiprávní a s vnitřním trhem neslučitelný režim podpor - Individuální podpory poskytnuté v rámci tohoto režimu - Peněžité sankce“)
   2014/C 212/02
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Článek 260 SFEU – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 14. prosince 2006 ve spojených věcech C 485/03 až C 490/03, Komise v. Španělsko (Sb. rozh. s. I 11887) – Návrh na stanovení penále

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ke dni, ke kterému uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku vydaném Evropskou komisí dne 26. června 2008, nepřijalo všechna opatření nezbytná pro splnění povinností vyplývajících z rozsudku Komise v. Španělsko (C–485/03 až C-490/03, EU:C:2006:777), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

               2)

               Španělskému království se ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 30 milionů eur.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc C-219/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 11. května 2011 — BrainProducts GmbH v. BioSemi V.O.F. a další

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 11. května 2011 — BrainProducts GmbH v. BioSemi V.O.F. a další
   (Věc C-219/11)
   2011/C 232/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Brain Products GmbH

      Žalovaní: Bio Semi V.O.F., Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek, Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Předběžné otázky

   Představuje předmět, který je výrobcem určen k využití člověkem za účelem zkoumání určitého fyziologického procesu, zdravotnický prostředek ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) třetí odrážka směrnice 93/42/EHS (1) pouze tehdy, jestliže sleduje zdravotnický účel?

      (1)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82), naposledy pozměněné Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/47/ES ze dne 5. září 2007 (Úř. věst. L 247, s. 21)


title: Věc T-306/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2014 – Yusef v. Komise „Společná zahraniční a bezpečnostní politika  — Omezující opatření vůči osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, se sítí Al-Kajdá a Talibanem  — Nařízení (ES) č. 881/2002  — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení na seznam vyhotovený orgánem Spojených národů  — Výbor pro sankce  — Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002  — Odmítnutí Komise vyjmout toto zařazení  — Žaloba pro nečinnost  — Základní práva  — Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2014 – Yusef v. Komise
   (Věc T-306/10) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, se sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení na seznam vyhotovený orgánem Spojených národů - Výbor pro sankce - Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 - Odmítnutí Komise vyjmout toto zařazení - Žaloba pro nečinnost - Základní práva - Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví“)
   2014/C 142/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně E. Grieves, barrister, a H. Miller, solicitor, poté E. Grieves, H. Miller, P. Moser, QC, a R. Graham, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta, M. Konstantinidis a T. Scharf, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně E. E. Finnegan a R. Szostak, poté E. Finnegan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba, jejímž předmětem je návrh v souladu s článkem 265 SFEU znějící na určení toho, že Komise se protiprávně zdržela zrušení nařízení Komise (ES) č. 1629/2005 ze dne 5. října 2005, kterým se po padesáté čtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 260, s. 9) v rozsahu, v němž se tento akt týká žalobce

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropská komise porušila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o FEU a z nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 tím, že neodstranila procesní vady a hmotněprávní nedostatky, kterými je stiženo zmrazení prostředků H. E. S. E. Yusefa.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené H. E. S. E. Yusefem, jakož i částky vyplacené pokladnou Tribunálu z titulu právní pomoci.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25. 9. 2010.


title: Věc C-351/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, ze dne 22. července 2004 ve věci Ikea Wholesale Ltd proti Commissioners of Customs and Excise

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, ze dne 22. července 2004 ve věci Ikea Wholesale Ltd proti Commissioners of Customs and Excise
   (Věc C-351/04)
   (2004/C 262/31)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, ze dne 22. července 2004 ve věci Ikea Wholesale Ltd proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 16. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery Division, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               i)

               Ve světle zjištění panelu DSB WTO, která jsou obsažena v jeho zprávě ze dne 30. října 2000, odst. 7.2 písm. g) a h), WT/DS1412/R a zjištění odvolacího orgánu DSB WTO v jeho rozhodnutí ze dne 1. března 2002, odst. 86 a 87, WT/DS1141/AB/R, jsou celé nařízení Rady (ES) č. 2398/97 ze dne 28. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů bavlněných lůžkovin pocházejících z Egypta, Indie a Pákistánu, (1) nebo jeho část, neslučitelné s právem Společenství v tom, že:

                           a)

                           použily nesprávnou metodologii pro výpočet částek pro prodejní, správní a režijní výdaje a pro zisky v rozporu s čl. 2 odst. 6 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2), ve znění změn, a čl. 2.2.2 bod (ii) antidumpingové dohody;

                           b)

                           použily nesprávnou metodologii zahrnující praxi „vynulování“ při stanovení existence dumpingového rozpětí, během srovnávání běžné hodnoty a vývozní ceny, v rozporu s čl. 2 odst. 11 nařízení 384/96 a čl. 2.4.2. andidumpingové dohody; nebo

                           c)

                           neposoudily veškeré relevantní činitele újmy, které ovlivňují stav výrobního odvětví Společenství a dopustily se pochybení při určování újmy vzniklé výrobnímu odvětví Společenství tím, že spoléhaly na důkazy obdržené od společností mimo výrobní odvětví Společenství, v rozporu s čl. 3 odst. 5 nařízení 384/96 a čl. 3.4 antidumpingové dohody?

               ii)

               Jsou všechna nebo některá z následujících nařízení:

                           a)

                           nařízení Rady (ES) č. 1644/2001, které mění nařízení Rady (ES) č. 2398/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů bavlněných lůžkovin pocházejících z Egypta, Indie a Pákistánu, a pozastavuje jeho účinnost s ohledem na dovozy pocházející z Indie (3);

                           b)

                           nařízení Rady (ES) č. 160/2002, které mění nařízení Rady (ES) č. 2398/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů bavlněných lůžkovin pocházejících z Egypta, Indie a Pákistánu, a ukončuje řízení s ohledem na dovozy z Pákistánu (4); nebo

                           c)

                           nařízení Rady (ES) č. 696/2002, kterým se potvrzuje konečné antidumpingové clo uložené na dovozy bavlněných lůžkovin pocházejících z Indie nařízením Rady (ES) č. 2398/97, ve znění změn a pozastavení účinnosti provedených nařízením Rady (ES) č. 1644/2001 (5);

                     neslučitelná s právem Společenství (včetně článku 1, čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 4 nařízení 384/96, ve smyslu článků 1, 7.1 a 9 antidumpingové dohody) vzhledem k tomu, že (i) byla přijata na základě přehodnocení informací, které byly shromážděny během původně šetřeného období, přičemž toto přehodnocení ukázalo, že během původně šetřeného období nedošlo k žádnému dumpingu nebo nižším úrovním dumpingu, ale (ii) výše uvedená nařízení nepředpokládají vrácení částek již vyplacených podle nařízení 2398/97?

               iii)

               Jsou nařízení 1664/2001, 160/2002 a 696/2002 navíc neslučitelná s čl. 7 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 nařízení 384/96 a zásadou proporcionality, v tom, že povolují úroveň antidumpingového cla, v období před svou účinností, která není striktně v poměru k úrovni dumpingu nebo újmy, kterou má clo vyrovnat?

               iv)

               Liší se odpovědi na výše uvedené otázky pro vývozy pocházející z Indie a pocházející z Pákistánu, za předpokladu, že:

                           a)

                           proběhla řízení před DSB WTO; nebo

                           b)

                           zjištění Komise se odrazila v nařízeních 1664/2001, 160/2002 a 696/2002?

               v)

               Ve světle odpovědí na výše uvedené otázky,

                           a)

                           musí vnitrostátní celní orgán vrátit všechna antidumpingová cla nebo jejich část, které vybral podle nařízení 2398/97, a

                           b)

                           pokud ano, komu, a za jakých podmínek by vrácení mělo být provedeno?

      (1)  Úř. věst. L 332, 4.12.1997, s.1.

      (2)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 219, 14.8.2001, s.1.

      (4)  Úř. věst. L 26, 30.1.2002, s. 1.

      (5)  Úř. věst L 109, 25.4.2002, s. 1.


title: Věc C-564/14 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Raffinerie Heide GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Životní prostředí – Směrnice 2003/87/ES – Článek 10a – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 – Rozhodnutí 2011/278/EU – Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Spolkovou republikou Německo – Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznamy zařízení, kterým se povolenky na emise přidělí bezplatně – Ustanovení o případech, s nimiž jsou spojeny ‚nadměrné obtíže‘ – Prováděcí pravomoci Komise“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/7

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Raffinerie Heide GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-564/14 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Spolkovou republikou Německo - Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznamy zařízení, kterým se povolenky na emise přidělí bezplatně - Ustanovení o případech, s nimiž jsou spojeny ‚nadměrné obtíže‘ - Prováděcí pravomoci Komise“)
      (2016/C 454/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Raffinerie Heide GmbH (zástupci: U. Karpenstein a C. Eckart, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, E. White a K. Herrmann, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnost Raffinerie Heide GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc C-357/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná 7. září 2009 Administrativen Sad Sofija-grad — Said Šamilovič Kadzojev v. Direkcija Migracija pri Ministerstvo na vatrešnite raboti

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/46

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná 7. září 2009 Administrativen Sad Sofija-grad — Said Šamilovič Kadzojev v. Direkcija „Migracija“ pri Ministerstvo na vatrešnite raboti
   (Věc C-357/09)
   2009/C 267/79
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Sofija-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Said Šamilovič Kadzojev

      Žalovaný: Direkcija „Migracija“ pri Ministerstvo na vatrešnite raboti

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 15 odst. 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1) vykládán v tom smyslu, že

                           a)

                           pokud vnitrostátní právo členského státu až do provedení požadavků této směrnice nestanovilo žádné požadavky na maximální délku doby zajištění ani důvody jeho prodloužení a při provádění směrnice nebyla stanovena zpětná účinnost nových ustanovení, jsou uvedená ustanovení směrnice použitelná až od okamžiku provedení požadavků směrnice do vnitrostátního práva členským státem a mají účinky pouze po tuto dobu,

                           b)

                           směrnicí stanovené doby trvání zajištění ve zvláštním středisku za účelem vyhoštění nezahrnují dobu, po kterou byl právním předpisem výslovně zakázán výkon rozhodnutí o vyhoštění z členského státu, jelikož na žádost státního příslušníka třetí země probíhalo azylové řízení, i když dotyčný během tohoto řízení i nadále pobýval v tomto zvláštním zařízení, je-li to přípustné podle vnitrostátního práva členského státu?

               2)

               Má být čl. 15 odst. 5 a 6 směrnice 2008/115/ES vykládán v tom smyslu, že ve směrnici stanovená doba zajištění ve zvláštním středisku za účelem vyhoštění nezahrnuje dobu, po kterou byl právním předpisem výslovně zakázán výkon rozhodnutí o vyhoštění z členského státu, jelikož na základě žaloby proti tomuto rozhodnutí bylo zahájeno řízení, ačkoliv dotyčný během tohoto řízení i nadále pobýval v tomto zvláštním zařízení, pokud nevlastnil žádný platný doklad totožnosti, z čehož vyplývaly pochybnosti o jeho totožnosti, a neměl žádné prostředky na obživu a choval se agresivně?

               3)

               Má být čl. 15 odst. 4 směrnice 2008/115/ES vykládán v tom smyslu, že neexistuje reálný předpoklad pro vyhoštění, pokud

                           a)

                           v době soudního přezkumu zajištění stát, jehož je dotyčný státním příslušníkem, odmítl dotyčnému vydat cestovní doklad pro účely navrácení, a i přes úsilí správních orgánů členského státu nebylo do té doby dosaženo žádné dohody se třetí zemí o jeho převzetí,

                           b)

                           v době soudního přezkumu zajištění existuje dohoda o navracení mezi Evropským společenstvím a státem, jehož je dotyčný státním příslušníkem, členský stát se však z důvodu existence nového důkazu — rodného listu dotyčného — této dohody nedovolával, přičemž dotyčný nechce být navrácen,

                           c)

                           možnosti prodloužení doby zajištění stanovené v čl. 15 odst. 6 směrnice byly vyčerpány a v době soudního přezkumu zajištění dotyčného podle čl. 15 odst. 6 písm. b) směrnice nebylo dosaženo dohody se třetí zemí o jeho převzetí?

               4)

               Má být čl. 15 odst. 4 a 6 směrnice 2008/115/ES vykládán v tom smyslu, že pokud je při přezkumu zajištění státního příslušníka třetí země pro účely vyhoštění zjištěno, že neexistuje reálný předpoklad pro jeho vyhoštění a možnosti prodloužení zajištění byly vyčerpány,

                           a)

                           nemá být nařízeno jeho bezodkladné propuštění, jsou-li současně splněny tyto podmínky: dotyčný nemá žádné platné doklady totožnosti, bez ohledu na jejich dobu platnosti, z čehož vyplývají pochybnosti o jeho totožnosti, chová se agresivně, nemá žádné prostředky na svou obživu a žádná třetí osoba se nezavázala mu obživu zajistit,

                           b)

                           je třeba v rámci rozhodování o propuštění zkoumat, zda státní příslušník třetí země v souladu s požadavky vnitrostátního práva členského státu disponuje nezbytnými prostředky pro pobyt na území členského sátu a zda má adresu, na které je oprávněn se zdržovat?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc C-581/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 16. listopadu 2016 – trestní řízení proti Nicole Turco

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 16. listopadu 2016 – trestní řízení proti Nicole Turco
   (Věc C-581/16)
   (2017/C 195/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Salerno

      Účastník původního trestního řízení

   Nicola Turco
   Soudní dvůr (sedmý senát) usnesením ze dne 4. dubna 2017 rozhodl:

               1)

               Články 49 a 56 SFEU, jakož i zásady rovného zacházení a účinnosti je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež z důvodu reorganizace systému prostřednictvím sjednocení data uplynutí platnosti koncesí stanoví vyhlášení nové veřejné zakázky týkající se udělení koncesí platných po kratší dobu než dříve poskytované koncese.

               2)

               Články 49 a 56 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu restriktivnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá držiteli koncese pro hazardní hry, aby při ukončení činnosti z důvodu uplynutí platnosti koncese bezplatně postoupil užívání hmotného a nehmotného majetku v jeho vlastnictví, jenž tvoří síť pro provoz a sběr her, pokud toto omezení přesahuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle, který toto ustanovení skutečně sleduje, což náleží ověřit předkládajícímu soudu.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2005 ve věci T-160/03, AFCon Management Consultants a další proti Komisi Evropských společenství (Program TACIS — Nabídkové řízení — Nesrovnalosti v rámci postupu při výběru nabídek — Žaloba na náhradu škody)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/25

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 17. března 2005
   ve věci T-160/03, AFCon Management Consultants a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Program TACIS - Nabídkové řízení - Nesrovnalosti v rámci postupu při výběru nabídek - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 132/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-160/03, AFCon Management Consultants, se sídlem v Bray (Irsko), Patrick Mc Mullin, s bydlištěm v Bray, Seamus O'Grady, s bydlištěm v Bray, zastoupení B. O'Connorem, advokátem, a I. Carreñem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Enegren a F. Hoffmeister, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je uplatnění nároku na náhradu škody údajně utrpěné z důvodu nesrovnalostí při nabídkovém řízení v rámci projektu financovaného programem TACIS („Projekt FDRUS 9902 – Agricultural extension services in South Russia“), Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci; vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Komisi se ukládá zaplatit AFCon částku 48 605 EUR, navýšenou o úroky ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného splacení. Úrokovou sazbu, která bude použita, je třeba počítat na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní repo operace, použitelné během dotyčného období, zvýšené o dva procentní body. Částka úroků je vypočítána na základě metody složených úroků.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc T-243/13: Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — ICT v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/39

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — ICT v. Komise
   (Věc T-243/13)
   2013/C 171/79
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Itálie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitým účinkem zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, v rozsahu, v jakém zařazuje navíjecí role, trubice a válce, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů, na seznam názorných příkladů obalů;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s žalobními důvody ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc C-25/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Sió-Eckes Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve ( Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 2201/96 — Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny — Nařízení (ES) č. 1535/2003 — Režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny — Zpracované produkty — Broskve v sirupu nebo ve vlastní šťávě — Hotové produkty )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Sió-Eckes Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Věc C-25/09) (1)

   („Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 2201/96 - Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny - Nařízení (ES) č. 1535/2003 - Režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny - Zpracované produkty - Broskve v sirupu nebo ve vlastní šťávě - Hotové produkty“)
   2010/C 100/10
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sió-Eckes Kft.

      Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság (Maďarsko) — Výklad čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 297, s. 29; Zvl. vyd. 03/20, s. 83), čl. 2 bodu 1 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 218, s. 14; Zvl. vyd. 03/39, s. 555), a článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2320/89 ze dne 28. července 1989 o minimálních požadavcích na jakost broskví v sirupu a broskví ve vlastní šťávě, na které se vztahuje režim podpory produkce (Úř. věst. L 220, s. 54; Zvl. vyd. 03/09, s. 136) — Broskvová dřeň produkovaná v rámci režimu podpor v odvětví hotových výrobků na bázi ovoce a zeleniny — Použitelnost uvedeného režimu podpor na výrobky z broskví ve formě neuvedené v nařízení (EHS) č. 2320/89, jakož i na polotovary, které vznikají v jednotlivých fázích zpracování broskví a jsou určeny k dalšímu zpracování

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (ES) č. 386/2004 ze dne 1. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že režim podpor uvedený v tomto ustanovení může být použit pro produkt, který jednak spadá pod jeden z kódů KN uvedených v příloze I tohoto nařízení, ve znění pozdějších předpisů, včetně kódu KN 2008 70 92, a dále odpovídá definici „broskví v sirupu a/nebo v přírodní ovocné [nebo ve vlastní] šťávě“ ve smyslu uvedeného nařízení, ve spojení s nařízením Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, ve znění nařízení č. 386/2004, a nařízením Komise (EHS) č. 2320/89 ze dne 28. července 1989 o minimálních požadavcích na jakost broskví v sirupu a/nebo ve vlastní šťávě, na které se vztahuje režim podpory produkce, ve znění nařízení Komise (ES) č. 996/2001 ze dne 22. května 2001.

               2)

               Produkty, které vznikají v jednotlivých fázích zpracování broskví, mohou být považovány za hotové produkty ve smyslu nařízení č. 2201/96 a č. 1535/2003, ve znění pozdějších předpisů, odpovídají-li charakteristikám vymezeným v čl. 2 bodě 1 nařízení č. 1535/2003, ve znění pozdějších předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věc C-250/15: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Vivium SA v. Belgický stát „Řízení o předběžné otázce — Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení — Neexistence dostatečného upřesnění — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/11

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Vivium SA v. Belgický stát
   (Věc C-250/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení - Neexistence dostatečného upřesnění - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 381/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vivium SA

      Žalovaný: Belgický stát

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te te Antwerpen (Belgie) rozhodnutím ze dne 13. května 2015 (věc C-250/15) je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015.


title: Věc T-160/11: Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Petroci v. Rada

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/26

         Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Petroci v. Rada
   (Věc T-160/11)
   2011/C 139/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Petroci Holding (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí 2011/18/SZBP a nařízení Rady (EU) 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům, a zejména co se týče společnosti PETROCI;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobkyní jsou v podstatě stejné nebo podobné, jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované v rámci věci T-142/11, SIR v. Rada.


title: Věc C-343/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/271/EHS — Znečištění a škodlivé látky — Čištění městských odpadních vod — Články 3 a 4“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-343/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Znečištění a škodlivé látky - Čištění městských odpadních vod - Články 3 a 4)
   2011/C 179/08
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: S. Pardo Quintillán, zmocněnec)

      Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 3 a 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nezajistilo:

                           —

                           odvádění městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Valle de la Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre a Cariño v souladu s článkem 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, a

                           —

                           čištění městských odpadních vod z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro a Irún (Hondarribia) v souladu s čl. 4 odst. 1 a 3, případně odst. 4 směrnice 91/271,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-174/04: Žaloba podaná dne 6. května 2004 Petrotub S.A. proti Radě Evropské unie

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/16

         Žaloba podaná dne 6. května 2004 Petrotub S.A. proti Radě Evropské unie
   (Věc T-174/04)
   (2004/C 179/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. května 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Petrotub S.A., se sídlem v Roman, Rumunsko, zastoupenou A. L. Merckxem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 1 nařízení Rady (ES) č. 235/2004 ze dne 10. února 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a trubek ze železa a nelegované oceli pocházející mimo jiné z Rumunska, pokud jde o dovoz výrobků vyráběných Petrotub S.A. a Republica S.A. do Evropského společenství (1).

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Napadené nařízení bylo přijato Radou za účelem dosažení souladu s rozsudkem Soudního dvora Evropských společenství ze dne 9. ledna 2003 ve věci C-76/00 P. Tento rozsudek zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 1999 ve spojených věcech T-33/98 a T-34/98 Petrotub a Republica v. Rada (2) a zrušil nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a trubek ze železa a nelegované oceli, pokud jde o Petrotub S.A. a Republica S.A.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí, že Rada překročila svoji pravomoc volného uvážení, stanovenou v článku 233 ES takovým provedením rozsudku, kterým došlo k porušení čl. 6 odst. 1 a 9 a čl. 2 odst. 11 nařízení (ES) č. 384/96 (3). Žalobkyně zvláště namítá, že byl porušen čl. 6 odst. 9 tím, že napadené nařízení bylo přijato na základě původního šetření, i když uběhlo více než 15 měsíců od jeho zahájení. Dále byl porušen čl. 6 odst. 1, a to tím, že přijatá antidumpingová opatření již nadále nebyla založena na informacích, vztahujících se k období nejméně šesti měsíců bezprostředně předcházejícímu zahájení řízení. Žalobkyně rovněž namítá, že napadené nařízení neobsahuje náležité odůvodnění toho, proč první dva způsoby výpočtu dumpingového rozpětí, uvedené v čl. 2 odst. 11 nařízení č. 384/96, byly zamítnuty ve prospěch třetího způsobu. Žalobkyně namítá na tomto základě, že napadené nařízení rovněž porušilo čl. 2 odst. 11 nařízení č. 384/1996 a článek 253 ES.

      (1)  Úř. věst. L 40, 12.2.2004 s. 12.

      (2)  Recueil, 1999, s. II-3837.

      (3)  Úř. věst. L 56, 6.3.1996 s. 1.


title: Věc C-314/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. dubna 2011 ve věci T-320/09, Planet AE v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. dubna 2011 ve věci T-320/09, Planet AE v. Komise
   (Věc C-314/11 P)
   2011/C 238/18
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a D. Triantafyllou)

      Další účastnice řízení: Planet AE

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení vydané Tribunálem dne 13. dubna 2011 ve věci T-320/09,

               —

               prohlásit žalobu za nepřípustnou,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   —   Nesprávný výklad rozhodnutí 2008/969
   Druh registrace do EWS, jehož je žalovaná předmětem a který se (na rozdíl od jiných zápisů) zakládá na pouhých podezřeních, nemůže mít jiné důsledky než posílení výstražných opatření, které žalovanou nezavazují. Usnesení neprávem zaměňuje sporné registrace s jinými druhy zápisů, které mají odlišné důsledky.
   —   Nevýznamná změna právního postavení žalované z důvodu zpochybněných registrací
   Pouhé sledování entity, která je předmětem registrace, nemění zjevně jako takové její právní postavení.
   —   Žalovaná není zpochybněnými registracemi přímo dotčená.
   Každé přijaté opatření bylo rozhodnuto prostřednictvím příslušné schvalující osoby po konzultacích a jednáních žalované a její banky. Nezakládají přímý a automatický účinek registrací. Přímé dotčení však představuje nezbytnou podmínku přípustnosti žaloby (čl. 263 odst. 4 SFEU).
   —   Nepřezkoumání relevantních argumentů a důkazů týkajících se přímého dotčení
   Ačkoli byly v žalobě popsány výše uvedené konzultace a jednání, Tribunál je nezohlednil, čímž porušil zásady nestrannosti a objektivity.
   —   Nedostatek odůvodnění
   Napadené usnesení neupřesňuje, v čem spočívá „nevýhodná změna“ postavení žalobkyně, která nebyla zbavena finanční výhody, ale osvobozena od povinnosti rozdělit platby.
   To platí rovněž pro účinky dotčených zvláštních registrací, jejichž závazná povaha se nijak nevysvětluje.
   —   Záměna opravných prostředků
   Úloha žalované v konsorciu se týkala uzavření smlouvy. Jakožto nedílná součást smluvního rámce mohla být předmětem rozhodčí doložky (článek 272 SFEU), ale nikoli žaloby na neplatnost, protože dotčené opravné prostředky existují nezávisle na sobě.
   —   Porušení smluvní volnosti a zásady konsensu
   Komise zaprvé není povinna uzavřít smlouvu, aniž přijala určitá preventivní opatření, a zadruhé žalovaná souhlasila s konečným smluvním rámcem. V důsledku toho Tribunál neprávem požaduje právní základy, slyšení atd., které jsou požadovány v případě „sankcí“ a nejsou slučitelné s rovností smluvních stran.
   —   Nesprávná kvalifikace registrací jako rozhodnutí
   Registrace do WSP představují interní opatření, preventivní opatření na základě zásady řádné správy financí (článek 27 finančního nařízení), které byly stanoveny v rozhodnutí 2008/269 jako interní pravidla Komise (viz článek 51 finančního nařízení) pro účely informování a k využití pro všechny jmenované schvalující osoby tohoto orgánu. Sporné registrace mimoto nesmějí být spojovány se zápisy vedoucími k vyloučení z účasti na řízení, protože v projednávaném případě byla se žalobkyní uzavřena smlouva.
   —   Závislost přípustnosti na opodstatněnosti žaloby
   Tribunál své usnesení odůvodňuje nezbytností přezkoumat pravomoc Komise k přijetí rozhodnutí 2008/969. Otázka pravomoci se však týká opodstatněnosti žaloby a nemůže určovat její přípustnost.


title: Věc T-297/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Buzzi Unicem v. Komise „Hospodářská soutěž  — Správní řízení  — Rozhodnutí o žádosti o informace  — Nezbytnost požadovaných informací  — Zásada řádné správy  — Povinnost uvést odůvodnění  — Proporcionalita“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Buzzi Unicem v. Komise
   (Věc T-297/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o žádosti o informace - Nezbytnost požadovaných informací - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita“)
   2014/C 135/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Itálie) (zástupci: C. Osti a A. Prastaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Gencarelli, L. Malferrari a C. Hödlmayr, poté L. Maferrari a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s M. Merolou, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2363 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39.520 – Cement a výrobky související s cementem)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Buzzi Unicem SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Spojené věci C-14/15 a C-116/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. září 2016 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech — Automatizovaná výměna údajů — Registrace vozidel — Daktyloskopické údaje — Právní rámec použitelný po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost — Přechodná ustanovení — Odvozený právní základ — Rozlišování legislativních aktů a prováděcích opatření — Konzultace Evropského parlamentu — Podnět členského státu nebo Evropské komise — Pravidla hlasování“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. září 2016 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-14/15 a C-116/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Automatizovaná výměna údajů - Registrace vozidel - Daktyloskopické údaje - Právní rámec použitelný po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost - Přechodná ustanovení - Odvozený právní základ - Rozlišování legislativních aktů a prováděcích opatření - Konzultace Evropského parlamentu - Podnět členského státu nebo Evropské komise - Pravidla hlasování“)
   (2016/C 419/13)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola a M. Pencheva, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M.-M. Joséphidès, K. Michoel a K. Pleśniak, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Lippstreu, zmocněnci), a Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/731/EU ze dne 9. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Maltě, rozhodnutí Rady 2014/743/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Kypru, rozhodnutí Rady 2014/744/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel v Estonsku a rozhodnutí Rady 2014/911/EU ze dne 4. prosince 2014 o zahájení automatizované výměny daktyloskopických údajů v Lotyšsku, se zrušují.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2014/731, 2014/743, 2014/744 a 2014/911 jsou zachovány do té doby, než vstoupí v platnost nové akty určené k jejich nahrazení.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Spolková republika Německo a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.

      Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


title: Věc C-321/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/14/ES — Informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 14. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-321/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/14/ES - Informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 183/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec týkající se informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (Úř. věst. L 80, s. 29; Zvl. vyd. 05/04, s. 219)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-160/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. dubna 2015 – GS Media BV v. Sanoma Media Netherlands BV a další

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. dubna 2015 – GS Media BV v. Sanoma Media Netherlands BV a další
   (Věc C-160/15)
   (2015/C 205/26)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GS Media BV

      Žalované: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Incl, Britt Geertruida Dekker

      Předběžné otázky

               1. a)

               Jedná se o „sdělování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29 (1), pokud jiná osoba než nositel autorského práva pomocí hypertextového odkazu na internetové stránce, kterou provozuje, odkáže na internetovou stránku provozovanou třetí osobou, obecně přístupnou uživatelům internetu, na které bylo dílo zpřístupněno bez souhlasu nositele práva?

               1. b)

               Má na odpověď vliv otázka, zda bylo dílo dříve sdělováno veřejnosti jiným způsobem bez souhlasu nositele práva?

               1. c)

               Je v této souvislosti relevantní, zda osoba používající hypertextový odkaz věděla nebo musela vědět o nedostatku souhlasu nositele práva s umístěním díla na internetovou stránku třetí osoby uvedenou v otázce 1. a) a popřípadě o okolnosti, že dílo nebylo ani předtím sděleno veřejnosti se souhlasem nositele práva jiným způsobem?

               2. a)

               Pokud je třeba na otázku 1. a) odpovědět záporně: Jedná se v tomto případě přesto o sdělování veřejnosti nebo může se jednat o takové sdělování, pokud internetová stránka, na kterou hypertextový odkaz odkazuje, a tudíž i dílo, mohou obecně dohledat, byť nesnadno, uživatelé internetu, takže použití hypertextového odkazu značnou měrou usnadňuje dohledání díla?

               2. b)

               Má pro odpověď na otázku 2. a) význam, zda osoba používající hypertextový odkaz věděla nebo musela vědět o skutečnosti, že internetovou stránku, na kterou hypertextový odkaz odkazuje, nemohou uživatelé internetu snadno nalézt?

               3.

               Existují jiné skutečnosti, které je třeba zohlednit při odpovědi na otázku, zda se jedná o sdělování veřejnosti, je-li pomocí hypertextového odkazu opatřen přístup k dílu, které předtím bylo sděleno veřejnosti bez souhlasu nositele práv?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


title: Věc C-602/13: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia – Španělsko) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA v. Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Smluvní vztah mezi dodavatelem/poskytovatelem a spotřebitelem — Hypoteční smlouva — Doložka o úroku z prodlení — Doložka o předčasném splacení — Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se hypotéky — Snížení výše úroků — Pravomoci vnitrostátního soudu“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/2

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia – Španělsko) – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA v. Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García
   (Věc C-602/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Smluvní vztah mezi dodavatelem/poskytovatelem a spotřebitelem - Hypoteční smlouva - Doložka o úroku z prodlení - Doložka o předčasném splacení - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se hypotéky - Snížení výše úroků - Pravomoci vnitrostátního soudu“)
   (2015/C 320/02)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Žalovaní: Fernando Quintano Ujeta, María Isabel Sánchez García

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní ustanovení stanovila snížení úroků z prodlení v rámci smlouvy o hypotečním úvěru, pokud uvedená vnitrostátní ustanovení:

                           —

                           se nedotýkají posouzení ze strany soudu, který projednává návrh na výkon rozhodnutí týkajícího se hypotéky, který rozhodne o „zneužívající“ povaze ustanovení o úrocích z prodlení, a

                           —

                           nepředstavují překážku tomu, aby soud uvedené ustanovení zrušil, pokud konstatuje jeho „zneužívající“ povahu ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.

               2)

               Směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že pokud vnitrostátní soud konstatuje „zneužívající“ povahu, ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 93/13, ustanovení smlouvy mezi spotřebitelem a poskytovatelem/dodavatelem, okolnost, že uvedené ustanovení nebylo vykonáno, nemůže sama o sobě být překážkou tomu, aby vnitrostátní soud vyvodil všechny důsledky „zneužívající“ povahy uvedeného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc T-178/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Policolor v. EUIPO – CWS-Lackfabrik Conrad W. Schmidt (Policolor)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/65

      Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Policolor v. EUIPO – CWS-Lackfabrik Conrad W. Schmidt (Policolor)
      (Věc T-178/16)
      (2016/C 211/80)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Policolor SA (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: M. Comanescu, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CWS-Lackfabrik Conrad W. Schmidt GmbH & Co. KG (Düren-Merken, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Policolor“ – přihláška č. 10 277 176

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2016 ve věci R 346/2015-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí v plném rozsahu,

                  —

                  v důsledku toho napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení EUIPO ze dne 16. prosince 2014 týkající se námitek č. B 1 991 457,

                  —

                  zamítl námitky vznesené vedlejším účastníkem v souvislosti se zápisem ochranné známky Evropské unie č. 10 277 176,

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem EUIPO náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

                  —

                  porušení čl. 75 odst. 1 nařízení č. 2015/2424.


title: Věc T-128/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2008 – Japan Tobacco v. OHIM – Torrefacção Camelo (CAMELO) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky CAMELO — Starší národní obrazová ochranná známka CAMEL — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí neoprávněného těžení z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky a neexistence nebezpečí újmy pro ně — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 — Neexistence porušení pravidel odvolacího řízení — Článek 74 nařízení č. 40/94 )

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2008 – Japan Tobacco v. OHIM – Torrefacção Camelo (CAMELO)
   (Věc T-128/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky CAMELO - Starší národní obrazová ochranná známka CAMEL - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí neoprávněného těžení z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky a neexistence nebezpečí újmy pro ně - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 - Neexistence porušení pravidel odvolacího řízení - Článek 74 nařízení č. 40/94“)
   (2008/C 64/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Japan Tobacco, Inc. (Tokio, Japonsko) (zástupci: A. Ortiz López, S. Ferrandis González a E. Ochoa Santamaría, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Torrefacção Camelo Lda (Campo Maior, Portugalsko) (zástupci: A. De Sampaio, I. Carvalho Franco a C. de Almeida Carvalho, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2006 (věc R 669/2003-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Japan Tobacco, Inc., a Torrefacção Camelo Lda

   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Japan Tobacco, Inc., ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3.

               Torrefacção Camelo Lda ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc C-622/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Scuola Elementare Maria Montessori Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Scuola Elementare Maria Montessori Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise
   (Věc C-622/16 P)
   (2017/C 038/21)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (zástupci: E. Gambaro, F. Mazzocchi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Italská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek, kterým se zamítá žaloba podaná Scuola Elementare Maria Montessori, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise 2013/284/EU (1) v části, v níž Komise konstatuje, že nebude nařízeno navrácení podpory poskytnuté formou osvobození od obecní daně z nemovitosti, jakož i v části, v níž Komise dospěla k závěru, že opatření týkající se osvobození od IMU nespadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU;

               —

               každopádně zrušil rozsudek v částech, na které se vztahují důvody tohoto kasačního opravného prostředku, které Soudní dvůr shledá opodstatněnými a přijatelnými;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, který se dělí na čtyři části, Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 108 SFEU, čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a povinnosti loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, jakož i nesprávný výklad pojmu „absolutní nemožnost“, nesprávnou právní kvalifikaci skutkových okolností, zkreslení některých důkazů a rozpornost odůvodnění z důvodu, že Tribunál rozhodl, že se Komise nedopustila pochybení, když Italské republice nenařídila zajistit navrácení částek týkajících se daňových úlev, kterých využily nekomerční subjekty ke zvláštním účelům ve smyslu právních předpisů týkajících se ICI, které Komise považovala za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem.

               2)

               V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu, že Tribunál rozhodl, že osvobození od IMU, jež nahrazuje právní úpravu ICI od roku 2012, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2013/284/EU ze dne 19. prosince 2012 o státní podpoře SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Režim týkající se osvobození od obecní daně z nemovitosti v případech nemovitostí užívaných nekomerčními subjekty ke zvláštním účelům, který Itálie uskutečnila (Úř. věst. 2013, L 166, s. 24).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-20/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Přípustnost žaloby — Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES — Článek 40 Dohody o EHP — Veřejné dluhopisy — Preferenční daňový režim — Odůvodnění — Boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem — Boj proti daňovým únikům“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. dubna 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-20/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost žaloby - Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES - Článek 40 Dohody o EHP - Veřejné dluhopisy - Preferenční daňový režim - Odůvodnění - Boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem - Boj proti daňovým únikům)
   2011/C 160/03
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, C. Guerra Santos a J. Menezes Leitão, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 56 ES a článku 40 Dohody o EHP — Veřejné dluhopisy — Preferenční daňové zacházení s cennými papíry vydanými portugalským státem

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že v rámci výjimečného režimu regularizace daňové situace finančních aktiv, která se nenacházejí na portugalském území ke dni 31. prosince 2004 („regime excepcional de regularização tributária de elementos patrimoniais que não seencontrem no território português em 31 de Dezembro de 2004“), zavedeného zákonem č. 39-A/2005 ze dne 29. července 2005, stanovila preferenční daňový režim pouze pro veřejné dluhopisy vydané portugalským státem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES a z článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.