title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. února 2005 ve věci T-19/01, Chiquita Brands International, Inc. a další proti Komisi Evropských společenství (Společná organizace trhu — Banány — Žaloba na náhradu škody — Nařízení č. 2362/98 — Dohoda o zřízení WTO a dohody k ní připojené — Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 3. února 2005
   ve věci T-19/01, Chiquita Brands International, Inc. a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Společná organizace trhu - Banány - Žaloba na náhradu škody - Nařízení č. 2362/98 - Dohoda o zřízení WTO a dohody k ní připojené - Doporučení a rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO)
   (2005/C 93/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-19/01, Chiquita Brands International, Inc., se sídlem v Trenton, New Jersey (Spojené státy americké), Chiquita Banana co. BV, se sídlem v Bredě (Nizozemsko), Chiquita Italia, SpA, se sídlem v Římě (Itálie), zastoupené C. Pounceym, advokátem a L. Van Den Hende, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně C. Van der Hauwaert, C. Brown, poté L. Visaggio, C. Brown, M. Niejahr a konečně L. Visaggio a C. Brown ve spolupráci s N. Khanem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na náhradu škody údajně vzniklé z důvodu přijetí a zachování v platnosti nařízení Komise (ES) č. 2362/98 ze dne 28. října 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství (Úř. věst. L 293, s. 32), Soud (pátý rozšířený senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas, J. D. Cooke, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 3. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyně ponese své náklady řízení a náklady řízení Komise.

      (1)  Úř. věst. C 108, 7.4.2001.


title: Věc C-584/11 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. května 2013 — Dow AgroSciences Ltd, Dow AgroSciences LLC, Dow AgroSciences, Dow AgroSciences Export, Dow Agrosciences BV, Dow AgroSciences Hungary kft, Dow AgroSciences Italia Srl, Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Dow AgroSciences Iberica, SA, Dow AgroSciences s.r.o., Dow AgroSciences Danmark A/S, Dow AgroSciences GmbH v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka trifluralin — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Rozhodnutí 1999/468/ES — Článek 5“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/42

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. května 2013 — Dow AgroSciences Ltd, Dow AgroSciences LLC, Dow AgroSciences, Dow AgroSciences Export, Dow Agrosciences BV, Dow AgroSciences Hungary kft, Dow AgroSciences Italia Srl, Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Dow AgroSciences Iberica, SA, Dow AgroSciences s.r.o., Dow AgroSciences Danmark A/S, Dow AgroSciences GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-584/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka trifluralin - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Rozhodnutí 1999/468/ES - Článek 5)
   2013/C 225/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dow AgroSciences Ltd, Dow AgroSciences LLC, Dow AgroSciences, Dow AgroSciences Export, Dow Agrosciences BV, Dow AgroSciences Hungary kft, Dow AgroSciences Italia Srl, Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Dow AgroSciences Iberica, SA, Dow AgroSciences s.r.o., Dow AgroSciences Danmark A/S, Dow AgroSciences GmbH (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, avocats)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advocaat)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 9. září 2011, Dow AgroSciences a další v. Komise (T-475/07), kterým byla zamítnuta žaloba, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/629/ES ze dne 20. září 2007 o nezařazení trifluralinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku [oznámeno pod číslem K(2007) 4282] (Úř. věst. L 255, s. 42)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Dow AgroSciences Ltd, Dow AgroSciences LLC, Dow AgroSciences, Dow AgroSciences Export, Dow Agrosciences BV, Dow AgroSciences Hungary kft, Dow AgroSciences Italia Srl, Dow AgroSciences Polska sp. z o.o., Dow AgroSciences Iberica, SA, Dow AgroSciences s.r.o., Dow AgroSciences Danmark A/S a Dow AgroSciences GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-85/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. února 2008 – Anselmo v. Rada (Veřejná služba — Úředníci — Přijímání do zaměstnání — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Úspěšní kandidáti vnitřního výběrového řízení — Nová skutečnost — Neexistence — Zjevná nepřípustnost)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. února 2008 – Anselmo v. Rada
   (Věc F-85/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přijímání do zaměstnání - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Úspěšní kandidáti vnitřního výběrového řízení - Nová skutečnost - Neexistence - Zjevná nepřípustnost)
   (2008/C 92/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Anselmo (Brusel, Belgie) a další (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, na základě nichž byly zamítnuty stížnosti podané žalobci, úspěšnými kandidáty vnitřního výběrového řízení B/277, z důvodu údajné diskriminace mezi nimi a úředníky, na něž se vztahuje osvědčovací řízení
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, s. 71.


title: Věc T-131/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Farmeco v. OHIM — Allergan (BOTUMAX)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/18

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Farmeco v. OHIM — Allergan (BOTUMAX)
   (Věc T-131/09)
   2009/C 129/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Farmeco SA Dermocosmetisc, obchodující pod jménem „Farmeco SA“ (Atény, Řecko) (zástupce: N. Lyberis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allergan, Inc. (Irvine, Spojené státy)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. února 2009 ve věci R 60/2008-4 v rozsahu, ve kterém byla zamítnuta žádost ohledně dotčené ochranné známky Společenství pro všechny výrobky ve třídách 3 a 5 a určité výrobky ve třídě 16;

               —

               zamítnout odvolání podané další účastnicí řízení před odvolacím senátem proti rozhodnutí namitkového oddělení ze dne 26. října 2007 a povolit, aby dotčená ochranná známka Společenství byla zapsána pro všechny výrobky, pro které se zápis požadoval, a

               —

               uložit OHIM a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v námitkovém a odvolacím řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BOTUMAX“ pro výrobky ve třídách 3, 5 a 16 — přihláška č. 3 218 237

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnicí řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Různé zápisy slovní ochranné známky nebo označení „BOTOX“ na úrovni Společenství a národní úrovni pro výrobky ve třídách 5 a 16 a služby ve třídě 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a částečné zamítnutí žádosti ohledně dotčené ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94, jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení v tom, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami, pokud jde o totožné nebo velmi podobné výrobky, i přes existujícími rozdíly mezi vzhledovým a fonetickým vnímáním těchto dvou označení; Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady 40/94, jelikož měl odvolací senát nesprávně za to, že byly splněny podmínky pro uplatnění tohoto článku.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 23. září 2015 ve věci E-23/14 – Kimek Offshore AS v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na neplatnost – Státní podpora – Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – Přípustnost – Právní zájem – Postavení jako zúčastněná strana – Pochybnosti nebo závažné obtíže – Obecná opatření – Režim podpory)

text:
               17.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/6

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 23. září 2015
   ve věci E-23/14
   Kimek Offshore AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na neplatnost – Státní podpora – Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – Přípustnost – Právní zájem – Postavení jako zúčastněná strana – Pochybnosti nebo závažné obtíže – Obecná opatření – Režim podpory)
   (2016/C 422/05)
   Ve věci E-23/14 Kimek Offshore AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 225/14/KOL ze dne 18. června 2014 o slučitelnosti norského systému regionálně odlišených příspěvků na sociální zabezpečení s Dohodou o Evropském hospodářském prostoru Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce) a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) vynesl dne 23. září 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               zrušuje rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 225/14/KOL ze dne 18. června 2014 o slučitelnosti norského systému regionálně odlišených příspěvků na sociální zabezpečení s Dohodou o Evropském hospodářském prostoru, pokud uzavřel předběžné šetření, pokud jde o oddíl 1 odst. 4 rozhodnutí norského parlamentu č. 1482 ze dne 5. prosince 2013 o stanovení daňové sazby atd. podle zákona o národním pojištění na rok 2014;

               2.

               nařizuje, že Kontrolní úřad ESVO ponese své vlastní náklady i náklady žalobce.


title: Věc C-336/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser v. Manova A/S ( „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Zásada rovného zacházení — Omezené řízení — Oznámení o zakázce — Žádost o připojení poslední zveřejněné rozvahy k žádosti o účast — Nepředložení této rozvahy v žádosti některých uchazečů — Možnost veřejného zadavatele požádat tyto uchazeče o poskytnutí uvedené rozvahy po uplynutí lhůty pro předložení žádostí o účast“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/34

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser v. Manova A/S
   (Věc C-336/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Zásada rovného zacházení - Omezené řízení - Oznámení o zakázce - Žádost o připojení poslední zveřejněné rozvahy k žádosti o účast - Nepředložení této rozvahy v žádosti některých uchazečů - Možnost veřejného zadavatele požádat tyto uchazeče o poskytnutí uvedené rozvahy po uplynutí lhůty pro předložení žádostí o účast)
   2013/C 344/59
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministeriet for Forskning, Innovation og Videregående Uddannelser

      Žalovaná: Manova A/S

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad přílohy II B směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Zásada rovného zacházení — Zadavatel, který jako podmínku pro účast v předběžné kvalifikaci stanovil, že uchazeč předloží svou poslední rozvahu — Žádost zadavatele adresovaná uchazečům, kteří ke své žádosti o účast v předběžné kvalifikaci nepřiložili poslední rozvahu, aby mu poskytli chybějící rozvahy, a to navzdory uplynutí lhůty k podání žádosti o účast v předběžné kvalifikaci

      Výrok

   Zásada rovného zacházení musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby veřejný zadavatel požadoval od uchazeče po uplynutí lhůty pro předložení žádostí o účast na zadávacím řízení poskytnutí dokumentů popisujících situaci tohoto uchazeče, jako je zveřejněná rozvaha, v jejichž případě lze objektivně ověřit, zda existovaly již před uplynutím lhůty stanovené pro předložení žádosti o účast na zadávacím řízení, pokud dokumentace týkající se dané veřejné zakázky nepožadovala jejich poskytnutí výslovně pod hrozbou vyloučení žádosti o účast. Taková žádost o poskytnutí dokumentů nesmí neoprávněně zvýhodňovat nebo znevýhodňovat jednoho nebo více uchazečů, kterým byla zaslána.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-639/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Psara v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/53

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Psara v. Parlament
   (Věc T-639/15)
   (2016/C 048/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maria Psara (Atény, Řecko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8602 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobkyně o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobkyní podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc C-503/14: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/20

      Žaloba podaná dne 11. listopadu 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
      (Věc C-503/14)
      (2015/C 016/30)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz a W. Roels, zmocněnci)

         Žalovaná: Portugalská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Portugalská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti právní úpravu obsaženou v článcích 10 a 38 Código do imposto sobre o rendimento das pessoas singulares [zákoníku o dani z příjmů fyzických osob, dále jen „CIRS“], podle nichž daňový poplatník, který (1) smění obchodní podíly a svůj domicil přenese do zahraničí, respektive který (2) postoupí aktiva a pasiva vztahující se k samostatné výdělečné činnosti výměnou za obchodní podíly v podniku-nerezidentovi, zahrne v prvně uvedeném případě – v souvislosti s předmětnou transakcí – veškeré nezapočítané příjmy do základu daně posledního zdaňovacího období, ve kterém byl daňový poplatník ještě považován za rezidenta, a ve druhém případě mu v důsledku příslušné transakce nesvědčí žádný odklad zdanění, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 21 SFEU, 45 SFEU a 49 SFEU, jakož i z článků 28 a 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

                  —

                  uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Žalobní důvody

                  1.

                  Podle čl. 10 odst. 9 písm. a) CIRS platí, že přestane-li být akcionář, resp. společník, rezidentem v Portugalsku, zahrne se zisk ze směny obchodních podílů do zdanitelných příjmů zdaňovacího období kalendářního roku, ve kterém došlo ke změně domicilu. Podle citovaného zákonného ustanovení má příslušný zisk hodnotu odpovídající rozdílu mezi skutečnou hodnotou přijatých obchodních podílů a nabývací hodnotou dřívějších obchodních podílů. Naproti tomu v případě, kdy si akcionář, resp. společník, zachová domicil v Portugalsku, je hodnotou přijatých obchodních podílů hodnota převedených obchodních podílů, aniž je dotčeno zdanění peněžitých částek případně přidaných k převáděným podílům. Jinými slovy, je-li domicil v Portugalsku zachován, vede směna obchodních podílů k bezprostřednímu zdanění generovaného zisku jen tehdy, dojde-li k dodatečné platbě v penězích, a jen v rozsahu odpovídajícím této platbě. Nedojde-li k platbě tohoto typu, zdaní se generovaný zisk teprve tehdy, jsou-li přijaté obchodní podíly definitivně zcizeny, a to v okamžiku tohoto zcizení. Podle čl. 10 odst. 10 CIRS se stejný daňový režim uplatní na přidělení obchodních podílů, účastí nebo akcií v případech fúzí či rozdělení podléhajících článku 74 Código do imposto sobre o rendimento das pessoas coletivas [zákoníku o korporační dani].

                  2.

                  Podle čl. 38 odst. 1 písm. a) CIRS platí, že převedení aktiv a pasiv vztahujících se k samostatné výdělečné činnosti fyzickou osobou na obchodní společnost výměnou za obchodní podíly je v okamžiku realizace převodu osvobozeno od daně, je-li vedle jiných podmínek splněn požadavek, že právnická osoba, na kterou jsou aktiva a pasiva převáděna, má sídlo nebo skutečné vedení v Portugalsku. V takovém případě dojde ke zdanění teprve tehdy, zcizí-li přijímající právnická osoba daná aktiva a pasiva, a to v okamžiku tohoto zcizení. Takové daňové zacházení se ovšem neuplatní, má-li právnická osoba, na kterou byla aktiva a pasiva převedena, sídlo nebo skutečné vedení mimo území Portugalska. V takovém případě se generovaný zisk zdaní bezprostředně.

         Hlavní argumenty

                  1.

                  K prvnímu žalobnímu důvodu Komise uvádí, že takové zdanění podle ní znevýhodňuje osoby, které se rozhodnou opustit území Portugalska, neboť je s těmito osobami zacházeno odlišně než s osobami, které toto území neopouští. Komise se domnívá, že odklad zdanění zisků generovaných směnou obchodních podílů by neměl být vyhrazen pro případy, kdy si daňový poplatník zachová domicil v Portugalsku, a nevztahovat se na případy, kdy daňový poplatník přenese svůj domicil do jiného členského státu nebo do některého ze států Dohody o EHP. Rozlišování, které článek 10 CIRS v tomto ohledu ponechává v platnosti, je tudíž neslučitelné s články 21 SFEU, 45 SFEU a 49 SFEU, jakož i s články 28 a 31 Dohody o EHP. Kromě toho by ochrana daňových pohledávek vyplývajících z očekávaných zisků měla být zajišťována v souladu se zásadou proporcionality zavedenou judikaturou Soudního dvora. V tomto sporu má Komise za to, že portugalská právní úprava překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaných cílů účinnosti daňového režimu, a že v této úpravě by mělo být uplatněno stejné pravidlo bez ohledu na to, zda si fyzická osoba zachová domicil na území Portugalska, či nikoli.

                  2.

                  V souvislosti s druhým žalobním důvodem Komise tvrdí, že zvýhodnění přiznané článkem 38 CIRS by vzhledem k článku 49 SFEU a článku 31 Dohody o EHP nemělo být vyhrazeno pro případy, kdy společnost přijímající aktiva má sídlo nebo skutečné vedení v Portugalsku. Podle Komise by Portugalsko mělo uplatnit totéž pravidlo bez ohledu a to, zda má právnická osoba, na kterou byla aktiva a pasiva převedena, sídlo nebo skutečné vedení na území Portugalska, nebo jinde. Ze stejných důvodů, jaké byly uvedeny v souvislosti s prvním žalobním důvodem, má Komise za to, že článek 38 CIRS překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaných cílů účinnosti daňového režimu. Podle Komise nesmí ke zdanění daňových poplatníků, kteří využijí práva na svobodu usazování tím, že výměnou za obchodní podíly v podniku-nerezidentovi převedou aktiva a pasiva do zahraničí, docházet v dřívějším okamžiku, než ke zdanění poplatníků, kteří takovou transakci uskuteční s podnikem-rezidentem v Portugalsku.


title: Věc T-333/16: Žaloba podaná dne 15. června 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/33

         Žaloba podaná dne 15. června 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360o)
   (Věc T-333/16)
   (2016/C 296/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „360o“ – přihláška č. 14 042 188

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. dubna 2016 ve věci R 2287/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a jeho prováděcích předpisů uvedených v čl. 65 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-707/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Souruh v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Souruh v. Rada
   (Věc T-707/15) (1)

   (2016/C 410/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15. 2. 2016.


title: Věc T-154/07: Žaloba podaná dne 8. května 2007 – ThyssenKrupp Liften v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/35

         Žaloba podaná dne 8. května 2007 – ThyssenKrupp Liften v. Komise
   (Věc T-154/07)
   (2007/C 155/64)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp Liften BV (Krimpen aan den IJssel, Nizozemsko) (zástupci: O. W. Brouwer a A.C.E. Stoffer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně snížit výši pokuty, která byla žalobkyni uložena;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné (ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators).
   Žalobkyně opírá svoji žalobu o důvody stejného druhu, jako žalobkyně ve věci T-144/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs v. Komise.
   Kromě toho uplatňuje, že Komise porušila nařízení č. 1/2003 (1) a na něm založené pokyny o metodě stanovování pokut (2) jakož i zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení tím, že výchozí částku pokuty zvýšila o násobitel odrazení ve výši 100 %. Žalobkyně dále uvádí, že Komise v rozporu s čl. 23 odst. 1 nařízení č. 1/2003 a v rozporu s pokyny o metodě stanovování pokut provedla zvýšení o 50 % kvůli opětovnému protiprávnímu jednání stejného druhu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Oznámení Komise – Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3).


title: Věc F-27/09: Žaloba podaná dne 27. března 2009 — Ingo Hanschmann v. Europol

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/25

         Žaloba podaná dne 27. března 2009 — Ingo Hanschmann v. Europol
   (Věc F-27/09)
   2009/C 167/46
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ingo Hanschmann (Haag, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008 informujícího žalobce o nemožnosti nabídnout mu stálé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009 zamítajícího stížnost podanou proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým žalovaný žalobci oznámil, že mu nemůže nabídnout stálé zaměstnání, jakož i rozhodnutí přijaté na základě stížnosti ze dne 7. ledna 2009, prohlašující skutečnosti vytýkané žalobcem proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008 za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-213/12: Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Elitaliana v. Eulex Kosovo a Starlite Aviation Operations

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/20

         Žaloba podaná dne 23. května 2012 — Elitaliana v. Eulex Kosovo a Starlite Aviation Operations
   (Věc T-213/12)
   2012/C 200/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elitaliana SpA (Řím, Itálie) (zástupce: R. Colagrande, advokát)

      Žalované: Eulex Kosovo — European Union Rule of Law Mission (Pristina, Kosovská republika) a Starlite Aviation Operations (Dublin, Irsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil opatření přijatá Eulex — jejichž obsah a data nejsou žalobkyni známy — která vyústila v zadání zakázky v rámci nabídkového řízení EuropeAid/131516/D/SER/XK — Helicopter Support to the EULEX Mission in Kosovo (PROC/272/11) společnosti Starlite Aviation Operations, a která byla oznámena ze strany Eulex dopisem ze dne 29. března 2012 (a obdržena téhož data elektronickou poštou), jakož i všechna předcházející, následná nebo s nimi související opatření, a zejména, je-li to nezbytné, sdělení 2012 DAS 0392 ze dne 17. dubna 2012, kterým Eulex odepřela žalobkyni přístup k dokumentům vztahujícím se k nabídkovému řízení, o které požádala dne 2. dubna 2012;

               —

               uložil Eulex povinnost nahradit žalobkyni újmu (ve formě zadání zakázky nebo peněžitou náhradou) ve výši stanovené v bodech 37 a násl. žaloby;

               —

               uložil Eulex náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je podána proti opatřením přijatým Eulex, která vyústila v zadání zakázky v rámci nabídkového řízení EuropeAid/131516/D/SER/XK — Helicopter Support to the EULEX Mission in Kosovo (PROC/272/11) společnosti Starlite Aviation Operations, jakož i všechna předcházející, následná nebo s nimi související opatření. Žalobkyně se v tomto ohledu domáhá náhrady z toho vyplývající újmy.
   Na podporu své žaloby žalobkyně předkládá jediný žalobní důvod vycházející z porušení nebo nesprávného použití vyhlášení zakázky zveřejněného dne 18. října 2011, s odkazem na článek 46 a násl. směrnice 18/2004/ES (1); porušení obecných zásad transparentnosti, proporcionality a rovného zacházení stanovených v „Praktickém průvodci postupy udílení zakázek u vnějších akcí ES“, kterým se nabídkové řízení řídilo; a porušení obecné zásady, že by měla být zajištěna účinná hospodářská soutěž s ohledem na požadavky stanovené pro službu, která má být zadána.
   K tomuto žalobkyně tvrdí, že zakázka byla zadána uchazeči, který nesplňoval technické požadavky stanovené ve vyhlášení zakázky.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby.


title: Věc C-521/13 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. září 2014 — Think Schuhwerk GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 7 odst. 1 písm. b) — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Červená zakončení tkaniček do bot — Článek 122 jednacího řádu Tribunálu — Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/6

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. září 2014 — Think Schuhwerk GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-521/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Červená zakončení tkaniček do bot - Článek 122 jednacího řádu Tribunálu - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
   (2014/C 431/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Think Schuhwerk GmbH (zástupce: M. Gail, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Společnosti Think Schuhwerk GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-49/07: Žaloba podaná dne 20. února 2007 – Fahas v. Rada

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/43

         Žaloba podaná dne 20. února 2007 – Fahas v. Rada
   (Věc T-49/07)
   (2007/C 95/90)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Sofiane Fahas (Milkendorf, Německo) (zástupce: F. Zillmer, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí 2002/848/ES ze dne 28. října 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 a zrušuje rozhodnutí 2002/460/ES, kterým Rada vypracovala aktualizovaný seznam osob, skupin a subjektů, na které se použije toto nařízení, a všechna v mezidobí přijatá rozhodnutí Rady Evropské unie včetně rozhodnutí 2006/1008/ES ze dne 21. prosince 2006, které je účinné k dnešnímu dni, pokud se týkají žalobce;

               —

               určit, že se všechna uvedená rozhodnutí včetně rozhodnutí 2006/1008/ES ze dne 21. prosince 2006 nepoužijí ve vztahu k žalobci;

               —

               uložit Radě Evropské unie zaplatit žalobci náhradu vzniklé újmy, jejíž výše je ponechána na posouzení Soudu, nejméně však 2.000,00 EUR;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá svou žalobou rozhodnutí 2006/1008/ES (1) a veškerá předchozí rozhodnutí počínaje rozhodnutím 2002/848/ES (2), pokud je výslovně uveden v napadeném textu.
   K odůvodnění své žaloby žalobce zejména uplatňuje, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu jakož i právo na účinnou soudní ochranu. Krom toho není rozhodnutí 2006/1008/ES odůvodněné a porušuje tak článek 253 ES.

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 21. prosince 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 379, s. 123).

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 28. října 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/460/ES (Úř. věst. L 295, s. 12).


title: Věc T-525/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2011 — MIP Metro v. OHIM — Metronia (METRONIA) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství METRONIA — Starší národní obrazová ochranná známka METRO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2011 — MIP Metro v. OHIM — Metronia (METRONIA)
   (Věc T-525/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství METRONIA - Starší národní obrazová ochranná známka METRO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 305/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Metronia, SA (Madrid, Španělsko)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2009 (věc R 1315/2006-1), které se týká námitkového řízení mezi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG a Metronia, SA

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-103/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Frucona Košice v. Komise

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/53

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Frucona Košice v. Komise
   (Věc T-103/14)
   2014/C 112/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovensko) (zástupci: K. Lasok, QC, B. Hartnett, barrister, O. Geiss, advokát, a J. Holmes, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C (2013) 6261 ze dne 16. října 2013 týkající se státní podpory č. SA.18211 (C 25/2005) (ex NN 21/2005) adresované Slovenské republice, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí bylo přijato v rozporu s jejími právy na obhajobu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise v bodu 83 odůvodnění napadeného rozhodnutí dopustila nesprávného právního posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že konstatovala, že pro slovenské daňové orgány by bylo výhodnější podat návrh na prohlášení konkursu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise pochybila tím, že konstatovala, že by daňové exekuční řízení vedlo k vyššímu výnosu než řízení o vyrovnání.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  20. října 2005  ve věci C-247/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven): Transport Maatschappij Traffic BV proti Staatssecretaris van Economische Zaken ( Celní kodex Společenství — Vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla — Pojem  dlužná ze zákona )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 20. října 2005
   ve věci C-247/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven): Transport Maatschappij Traffic BV proti Staatssecretaris van Economische Zaken (1)

   („Celní kodex Společenství - Vrácení nebo prominutí dovozního nebo vývozního cla - Pojem ‚dlužná ze zákona‘“)
   (2006/C 86/13)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-247/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 28. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 11. června 2004, v řízení Transport Maatschappij Traffic BV proti Staatssecretaris van Economische Zaken, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, J. Makarczyk (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen, a J. Klučka, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vydal dne 20. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pro účely prvního pododstavce čl. 236 odst. 1 nařízení Rady č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je dovozní nebo vývozní clo dlužné ze zákona, jestliže celní dluh vznikl za podmínek stanovených kapitolou 2 hlavy VII tohoto nařízení a jestliže částka tohoto cla mohla být určena použitím celního sazebníku Evropských společenství v souladu s ustanoveními hlavy II tohoto nařízení.
   Částka dovozního nebo vývozního cla zůstává dlužná ze zákona ve smyslu prvního pododstavce čl. 236 odst. 1 nařízení č. 2913/92, i když nebyla sdělena dlužníkovi v souladu s čl. 221 odst. 1 tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc C-274/12 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 — Telefónica SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Fyzické nebo právnické osoby — Akt, který se jich osobně dotýká — Právní akt s obecnou působností (nařizovací akt) nevyžadující přijetí prováděcích opatření — Rozhodnutí, kterým se režim státních podpor prohlašuje za neslučitelný se společným trhem — Právo na účinnou právní ochranu“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2013 — Telefónica SA v. Evropská komise
   (Věc C-274/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické nebo právnické osoby - Akt, který se jich osobně dotýká - Právní akt s obecnou působností (nařizovací akt) nevyžadující přijetí prováděcích opatření - Rozhodnutí, kterým se režim státních podpor prohlašuje za neslučitelný se společným trhem - Právo na účinnou právní ochranu)
   2014/C 52/19
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica SA (zástupci: J. Ruiz Calzado a J. Domínguez Pérez, abogados, jakož i M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) ze dne 21. března 2012, Telefónica v. Komise (T-228/10), kterým Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu znějící na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES, ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Telefónica SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


title: Věc C-516/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 3. října 2016 – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen. v. Agrarmarkt Austria

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 3. října 2016 – Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen. v. Agrarmarkt Austria
   (Věc C-516/16)
   (2016/C 462/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Erzeugerorganisation Tiefkühlgemüse e. Gen.

      Žalovaný: Agrarmarkt Austria

      Předběžné otázky

               I.1.

               Nařizují články 65, 66 a 69 nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 (1) ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, jakož i (od 23. června 2011) články 64, 65 a 68 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (2) ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, aby rozhodnutí o schválení operačního programu a výši fondů nebo změna tohoto rozhodnutí, jakož i rozhodnutí o „schválené výši podpory“ bylo vydáno nejen jako oznámení, nýbrž formálně jako (přinejmenším předběžně) závazné rozhodnutí, které by mohlo být žadatelem napadeno již předem, to znamená nezávisle na napadnutí konečného rozhodnutí (podle článku 70 nařízení 1580/2007 nebo článku 69 nařízení 543/2011) o žádosti o (konečné) vyplacení podpory?

               I.2.

               Je třeba právní předpisy unijního práva, které jsou uvedeny v otázce I.1., vykládat v tom smyslu, že při přijímání těchto rozhodnutí (ve výroku rozhodnutí) je třeba závazně stanovit i hodnotu produkce uvedené na trh?

               I.3.

               Je třeba unijní právo, zejména články 69 a 70 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny vykládat v tom smyslu, že soud, který má rozhodnout o opravném prostředku proti správnímu rozhodnutí, kterým bylo pro určitou roční etapu operačního programu konečně rozhodnuto o žádosti na vyplacení finanční podpory v rámci operačního programu podle článku 103 g odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) ve znění nařízení Rady (ES) č. 361/2008 ze dne 14. dubna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“), je vzhledem k existenci konečného rozhodnutí o schválení operačního programu a výši fondů, jakož i rozhodnutí o „schválené výši podpory“ zbaven možnosti přezkoumat otázku zákonnosti výpočtu hodnoty produkce uvedené na trh jako základu horní hranice podpory?

               I.4.

               V případě záporné odpovědi na otázky I.1., I.2. nebo I.3: Je třeba nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), zejména jeho přílohu I, část IX („ovoce a zelenina“ zejména „kód KN ex 0709 … Ostatní zelenina, čerstvá nebo chlazená …“) vykládat v tom smyslu, že produkty ze zeleniny, které vznikají jako výsledek součtu postupů, které se konají po sklizni, sestávajících z čištění, krájení, blanšírování a zmrazení, nemají být klasifikovány jako produkty ve smyslu přílohy I, části IX, ale jako výrobky ve smyslu přílohy I, části X?

               I.5.

               V případě kladné odpovědi na otázku I.4:. Je třeba pojem „hodnota produkce uvedené na trh“ použitý v čl. 103d odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), ve znění nařízení Rady (ES) č. 361/2008 ze dne 14. dubna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“), vykládat v tom smyslu, že tato hodnota musí být vypočítána tak, že je třeba určit pouze hodnotu produkce, nicméně po odečtení hodnoty, která připadá na fázi zpracování, a to tak, že se odečte hodnota toho procesu, který spočívá v přeměně sklizené, očištěné, nakrájené a blanšírované zeleniny na hluboce mrazenou zeleninu?

               I.6.

               Je třeba čl. 51 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, vykládat v tom smyslu, že se organizace producentů, která předložila operační program zaměřený na roky 2010 až 2014, který byl schválen před 20. lednem 2010, pro nějž však později (dne 13. prosince 2013) bylo vydáno změněné schválení, když byl program změněn na jiný způsob výpočtu hodnoty produkce uvedené na trh, může ohledně způsobu výpočtu hodnoty produkce uvedené na trh i po této změně operačního programu (tedy pro podporu, která má být vyplacena v roce 2014) ještě dovolávat „právních předpisů platných v roce 2008“?

               I.7.

               V případě kladné odpovědi na otázky I.5. a I.6.: Jsou čl. 52 odst. 6 písm. a) a čl. 21 odst. 1 písm. i) nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, neplatné v tom rozsahu, v němž jsou jím do výpočtu hodnoty produkce uvedené na trh zahrnuty kroky zpracování sklizené zeleniny, kterými je tato zelenina zpracována na „jiný produkt uvedený v příloze I Smlouvy o ES“?

               I.8.

               Je-li odpověď na otázku I.6. záporná (a bez ohledu na odpověď na ostatní otázky): Je čl. 50 odst. 3 písm. d) prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, neplatný?

               II.1.

               Je třeba čl. 103c nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), ve znění nařízení Rady (ES) č. 361/2008 ze dne 14. dubna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“), vykládat v tom smyslu, že v rámci „operačního programu v odvětví ovoce a zeleniny“ je přípustná pouze podpora produkci výrobků, které mohou být považovány za produkty uvedené v příloze I části IX, avšak nikoli také podpora investic do zpracování takových produktů?

               II.2.

               Je-li odpověď na otázku II.1. záporná: Za jakých podmínek a v jakém rozsahu připouští článek 103c nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), ve znění nařízení Rady (ES) č. 361/2008 ze dne 14. dubna 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty („jednotné nařízení o společné organizaci trhů“), takovou podporu investic do zpracování?

               II.3.

               Je článek 60 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, neplatný?

               III.1.

               Je třeba bod 23 přílohy IX prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, vykládat v tom smyslu, že vyloučení podpory je možné jen z důvodu polohy na cizím pozemku?

               III.2.

               V případě kladné odpovědi na otázku III.1.: Je bod 23 přílohy IX prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, neplatný?

               III.3.

               V případě kladné odpovědi na otázku III.1. a záporné odpovědi na otázku III.2.: Jde v případě úpravy podle bodu 23 přílohy IX prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 v této souvislosti o jasné, resp. jednoznačné ustanovení, když není chráněna důvěra hospodářského subjektu žádajícího o finanční podporu na činnosti, které se uskutečňují na cizím pozemku, ale patří k jeho podniku, navzdory příslibu resp. schválení podpory ze strany vnitrostátních orgánů, které se uskutečnilo se znalostí situace?

               IV.

               Způsobuje okolnost, že Soudní dvůr neposkytuje dotčeným osobám žádné zvýhodňující omezení účinků rozsudku (ve smyslu čl. 264 odst. 2 SFEU) v případě rozsudku, který dotyčné osobě přináší z právního hlediska znevýhodnění novým výkladem unijního práva nebo prohlášením neplatnosti právního aktu Unie, který se dosud považoval za platný, to, že je této dotčené osobě bráněno v tom, aby se před vnitrostátním soudem v konkrétním případě dovolávala zásady právní jistoty, pokud je prokázána její dobrá víra?

      (1)  Úř. věst. L 350, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 157, s. 1.


title: Spojené věci C-401/15 až C-403/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15) v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb osob — Práva pracovníků — Rovné zacházení — Sociální výhody — Finanční pomoc na vysokoškolská studia — Podmínka rodičovství — Pojem ‚dítě‘ — Dítě manžela či manželky nebo registrovaného partnera či partnerky — Příspěvek na výživu tohoto dítěte“

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15) v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Spojené věci C-401/15 až C-403/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Práva pracovníků - Rovné zacházení - Sociální výhody - Finanční pomoc na vysokoškolská studia - Podmínka rodičovství - Pojem ‚dítě‘ - Dítě manžela či manželky nebo registrovaného partnera či partnerky - Příspěvek na výživu tohoto dítěte“)
   (2017/C 046/07)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Noémie Depesme, Saïd Kerrou (C-401/15), Adrien Kauffmann (C-402/15), Maxime Lefort (C-403/15)

      Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Výrok

   Článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie musí být vykládány v tom smyslu, že dítětem příhraničního pracovníka, které nepřímo požívá sociální výhody uvedené v posledně jmenovaném ustanovení, jako je financování studia poskytované členským státem dětem pracovníků, kteří v tomto státě vykonávají nebo vykonávali činnost, je třeba rozumět nikoliv pouze dítě, které má příbuzenský vztah s tímto pracovníkem, ale rovněž dítě manžela či manželky nebo registrovaného partnera či partnerky uvedeného pracovníka, pokud tento pracovník zajišťuje výživu tohoto dítěte. Tento poslední požadavek vyplývá z faktické situace, jejíž posouzení přísluší správě a případně vnitrostátním soudům, a není potřeba, aby určily důvody takového příspěvku či podrobně vyčíslily jeho rozsah.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc C-250/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės — Litva) — Lietuvos geležinkeliai AB v. Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos ( „Osvobození zboží od cla a od DPH při dovozu — Palivo nacházející se v běžných nádržích pozemních motorových vozidel — Pojem „silniční motorové vozidlo“ — Lokomotivy — Silniční doprava a železniční doprava — Zásada rovného zacházení — Zásada neutrality“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės — Litva) — Lietuvos geležinkeliai AB v. Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-250/11) (1)

   (Osvobození zboží od cla a od DPH při dovozu - Palivo nacházející se v běžných nádržích pozemních motorových vozidel - Pojem „silniční motorové vozidlo“ - Lokomotivy - Silniční doprava a železniční doprava - Zásada rovného zacházení - Zásada neutrality)
   2012/C 295/20
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lietuvos geležinkeliai AB

      Žalovaní: Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės — Výklad článku 112 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 105, s. 1; Zvl. vyd. 02/01, s. 419) a čl. 107 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listopadu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 324, s. 23) — Výklad čl. 82 odst. 1 směrnice Rady 83/181/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 14 odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu (Úř. věst. L 105, s. 38; Zvl. vyd. 09/01, s. 91) a čl. 84 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2009/132/ES ze dne 19. října 2009, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 143 písm. b) a c) směrnice 2006/112/ES, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu (Úř. věst. L 292, s. 5) — Dovoz paliva osvobozeného od cla a DPH v běžných nádržích pozemních motorových vozidel — Obchodní společnost, která nechala natankovat dieselové palivo do běžných nádrží svých lokomotiv ve třetím státě — Pojem „pozemní motorová vozidla“

      Výrok

   Článek 112 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 1315/88 ze dne 3. května 1988, čl. 107 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listopadu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla, čl. 82 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 83/181/EHS ze dne 28. března 1983, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 14 odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu, ve znění směrnice Rady 88/331/EHS ze dne 13. června 1988, a čl. 84 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2009/132/ES ze dne 19. října 2009, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 143 písm. b) a c) směrnice 2006/112/ES, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu, je třeba vykládat tak, že se na lokomotivy nevztahují.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc C-421/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Rakousko) — Humanplasma GmbH v. Rakouská republika ( „Články 28 ES a 30 ES — Vnitrostátní právní úprava zakazující dovoz krevních produktů pocházejících z nikoliv zcela bezplatného dárcovství“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/13

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Rakousko) — Humanplasma GmbH v. Rakouská republika
   (Věc C-421/09) (1)

   (Články 28 ES a 30 ES - Vnitrostátní právní úprava zakazující dovoz krevních produktů pocházejících z nikoliv zcela bezplatného dárcovství)
   2011/C 55/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Humanplasma GmbH

      Žalovaná: Rakouská republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Výklad článků 28 ES a 30 ES — Slučitelnost ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které zakazují dovoz lidské krve darované za úplatu, s články 28 ES a 30 ES

      Výrok

   Článek 28 ES ve spojení s článkem 30 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že dovoz krve nebo krevních složek pocházejících z jiného členského státu je přípustný pouze za podmínky, která platí i pro tuzemské produkty, že k darování krve, díky němuž byly tyto produkty získány, došlo nejen bez toho, aby dárcům byla poskytnuta odměna, ale rovněž bez toho, aby dárci získali náhradu výdajů, které vynaložili za účelem uskutečnění tohoto darování.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-216/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. dubna 2013 společností Acron OAO proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-118/10, Acron OAO v. Rada Evropské unie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. dubna 2013 společností Acron OAO proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-118/10, Acron OAO v. Rada Evropské unie
   (Věc C-216/13 P)
   2013/C 171/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Acron OAO (zástupci: B. Evtimov, E. Borovikov, avocats, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Fertilizers Europe

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 ve věci T-118/10 Acron OAO v. Rada Evropské unie;

               —

               pravomocně rozhodnout spor ve věci samé a zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1251/2009 ze dne 18. prosince 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1911/2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu roztoků močoviny a dusičnanu amonného pocházejících mimo jiné z Ruska (1), v rozsahu, v němž se týká účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek;

               —

               uložit Radě povinnost nést náklady řízení před Soudním dvorem, jakož i náklady řízení před Tribunálem a nahradit náklady vynaložené účastnicí podávající kasační opravný prostředek v obou stupních;

               —

               uložit další účastnici řízení Fertilizers Europe povinnost nést vlastní náklady řízení před Tribunálem, jakož i vlastní náklady řízení v případě účasti v řízení před Soudním dvorem a nahradit náklady řízení vzniklé účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek v souvislosti s účastí Fertilizers Europe v řízení(ch).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál:

               —

               nesprávně vyložil první větu čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního antidumpingového nařízení a v důsledku toho i příslušné ustanovení článku 2.2.1.1 prvního pododstavce Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 v příloze 1A k Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace (dále jen ADD);

               —

               potvrdil nesprávný právní výklad a porušení čl. 2 odst. 3 základního antidumpingového nařízení a v důsledku toho i příslušného ustanovení článku 2.2 ADD;

               —

               z právního hlediska neposoudil správně vztah mezi čl. 2 odst. 5 druhou větou a čl. 2 odst. 7 písm. b) základního antidumpingového nařízení a v důsledku toho potvrdil nesprávný právní výklad bodů 3 a 4 odůvodnění nařízení (ES) č.1972/2002 (2) a druhé věty čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce a nezajistil, aby byl výklad a ustanovení uvedené na druhém místě konzistentní s ADD;

               —

               potvrdil porušení čl. 2 odst. 6 písm. c) základního antidumpingového nařízení a zjevně nesprávné posouzení.

      (1)  Úř. věst. L 338, s. 5.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1972/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 305, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 132).


title: Věc C-169/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone — Itálie) — Procura della Repubblica v. Patrick Conteh

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/39

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone — Itálie) — Procura della Repubblica v. Patrick Conteh
   (Věc C-169/11) (1)

   2011/C 269/84
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc F-71/07: Žaloba podaná dne 16. července 2007 – Karatzoglou v. EAR

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/70

         Žaloba podaná dne 16. července 2007 – Karatzoglou v. EAR
   (Věc F-71/07)
   (2007/C 269/128)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georgios Karatzoglou (Preveza, Řecko) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro obnovu (EAR)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Uložit EAR zaplacení částky ve výši 348 965,96 eur jako náhrady za hmotnou újmu utrpěnou z důvodu nevyhovění rozsudku čtvrtého senátu Soudu prvního stupně ze dne 23. února 2006 ve věci T-471/04 (Georgios Karatzoglou v. European Agency for Reconstruction) (1);

               —

               uložit EAR zaplacení částky ve výši 100 000 EUR jako náhrady za nehmotnou újmu utrpěnou z důvodu nevyhovění rozsudku T-471/04;

               —

               uložit EAR zaplacení částky ve výši 100 000 EUR jako náhradu za nehmotnou újmu utrpěnou služebním pochybením EAR, když odmítnulo přijmout jakékoli zvláštní opatření k vyhovění rozsudku T-471/04;

               —

               uložit EAR zaplacení úroků z výše uvedených částek ve výši 3 % od vyhlášení rozsudku T-471/04;

               —

               uložit EAR náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v podstatě uplatňuje, že EAR porušila článek 233 ES v rozsahu, v jakém nepřijala opatření nezbytná k vyhovění výše uvedenému rozsudku Soudu prvního stupně.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006, s. 13.


title: Věc T-126/09: Žaloba podaná dne 24. března 2009 — Itálie v. Komise

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/18

         Žaloba podaná dne 24. března 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-126/09)
   2009/C 129/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit oznámení o výběrovém řízení (AD 5) EPSO/AD/144/09 (veřejné zdraví), EPSO/AD/145/09 (bezpečnost potravin — politiky a právní předpisy) a EPSO/AD/146/09 (bezpečnost potravin — inspekce, kontrola a hodnocení) za účelem přijetí v prvním případě 35, ve druhém 40 a ve třetím 55 správců (AD 5) bulharské, kyperské, české, estonské, maďarské, lotyšské, litevské, maltské, polské, rumunské, slovenské a slovinské státní příslušnosti v oblasti veřejného zdraví

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům dovolávaným ve věci T-166/07, Itálie v. Komise.


title: Věc T-77/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Feralpi Siderurgica v. Komise ( Kartelové dohody — Výrobci výztuží do betonu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO — Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti — Neexistence pravomoci Komise )

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Feralpi Siderurgica v. Komise
   (Věc T-77/03) (1)

   („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
   (2007/C 297/75)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Feralpi Siderurgica SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, A. Franchi a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s P. Manzinim, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupce: I. Braguglia, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k Feralpi Siderurgica SpA.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Feralpi Siderurgica.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-579/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2016 – For Tune v. EUIPO – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fortune — Starší německá slovní ochranná známka FORTUNE-HOTELS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2016 – For Tune v. EUIPO – Gastwerk Hotel Hamburg (fortune)
   (Věc T-579/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie fortune - Starší německá slovní ochranná známka FORTUNE-HOTELS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 006/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: K. Popławska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Gastwerk Hotel Hamburg GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. srpna 2015 (věc R 2808/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Gastwerk Hotel Hamburg a For Tune.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti For Tune sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30. 11. 2015.


title: Věc C-240/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 14. května 2010 — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz v. Finanzamt Stuttgart III

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 14. května 2010 — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz v. Finanzamt Stuttgart III
   (Věc C-240/10)
   ()
   2010/C 221/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart III

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je § 3 bod 64 Einkommensteuergesetz (zákon o dani z příjmů) ve znění platném v letech 2005 a 2006 slučitelné s volným pohybem pracovníků podle článku 45 „konsolidovaného znění Smlouvy o fungování Evropské unie“ (dále jen „SFEU“) (= článek 39 Smlouvy o založení Evropského společenství)?

                           b)

                           Obsahuje § 3 bod 64 Einkommensteuergesetz ve znění platném v letech 2005 a 2006 skrytou diskriminaci na základě státní příslušnosti, která je zakázána článkem 18 SFEU (= článek 12 ES)?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku: Je § 3 bod 64 Einkommensteuergesetz ve znění platném v letech 2005 a 2006 slučitelný s volným pohybem občanů Unie podle článku 21 SFEU (= článek 18 ES)?


title: Věc T-203/12: Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Alchaar v. Rada

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/24

         Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Alchaar v. Rada
   (Věc T-203/12)
   2012/C 217/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamad Nedal Alchaar (Aleppo, Sýrie) (zástupce: A. Korkmaz, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil následující akty v rozsahu, v němž se jej týkají:

                           —

                           prováděcí nařízení č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011,

                           —

                           rozhodnutí 2011/782/SZBP, ve znění účinném k dnešnímu dni, zejména ve znění prováděcího rozhodnutí 2012/37/SZBP, rozhodnutí 2012/122/SZBP, prováděcího rozhodnutí 2012/172/SZBP a rozhodnutí 2012/206/SZBP,

                           —

                           nařízení Rady č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012, ve znění účinném k dnešnímu dni, zejména ve znění prováděcího nařízení 55/2012, nařízení 168/2012 a prováděcího nařízení 266/2012,

                           —

                           veškeré budoucí akty, jimiž se mění či doplňuje rozhodnutí 2011/782/SZBP a nařízení Rady č. 36/2012,

               —

               zrušil rozhodnutí Rady určené žalobci, které je obsaženo v jejím oznámení ze dne 16. března 2012, a to v rozsahu, v němž jeho jméno ponechává na sporných seznamech,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení základních práv a procesních záruk, zejména práva na obhajobu, povinnosti uvést odůvodnění a zásady na účinnou soudní ochranu, neboť žalobce neobdržel formální oznámení o svém zařazení na seznam sankcionovaných osob a odůvodnění týkající se zařazení jeho jména na seznam, uvedené v napadených aktech, je podle něj pro uložení sankcí nedostačující.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek a hospodářské svobody.


title: Věc C-102/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 21. února 2007 – Adidas AG, Adidas Benelux BV v. Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 21. února 2007 – Adidas AG, Adidas Benelux BV v. Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   (Věc C-102/07)
   (2007/C 82/48)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Adidas AG, Adidas Benelux BV

      Žalované: Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
   Předběžné otázky

               1.

               Musí být při stanovení rozsahu ochrany ochranné známky, která je tvořena označením, které samo o sobě nemá žádnou rozlišovací způsobilost, nebo označením, které odpovídá popisu uvedenému v čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice (1), které nicméně získalo rozlišovací způsobilost užíváním a bylo následně zapsáno, zohledněn veřejný zájem na tom, aby dostupnost určitých označení pro ostatní hospodářské subjekty, které nabízejí relevantní výrobky nebo služby, nebyla neoprávněně omezena (požadavek dostupnosti)?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: je přitom třeba rozlišovat podle toho, zda jsou dotčená označení, která je nutno vyhradit pro volné užívání, relevantní veřejností považována za označení pro rozlišení výrobků, nebo jako pouhá dekorace výrobku?

               3.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: je přitom dále třeba rozlišovat podle toho, zda označení, které je majitelem ochranné známky napadeno, postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice, nebo zda toto napadené označení obsahuje označení ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice?

      (1)  První směrnice Rady (89/104/EHS) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc T-416/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Yoshida Metal Industry v. OHIM — Pi-Design a další (plocha pokrytá černými kruhy)

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/32

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Yoshida Metal Industry v. OHIM — Pi-Design a další (plocha pokrytá černými kruhy)
   (Věc T-416/10)
   ()
   2010/C 328/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yoshida Metal Industry Co., Ltd (Niigata, Japonsko) (zástupci: S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Pi-Desigh AG (Triengen, Švýcarsko), Bodum France SA (Neuilly sur Seine, Francie), Bodum Logistics A/S (Billund, Dánsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 20. května 2010 ve věci R 1237/2008-1;

               —

               potvrdit rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 15. července 2008 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 1372580;

               —

               potvrdit platnost zapsané ochranné známky Společenství č. 1372580;

               —

               uložit OHIM a dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka pro výrobky zařazené do třídy 8 a 21, která představuje plochu pokrytou černými kruhy — ochranná známka Společenství č. 1372580.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastníci řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastníci řízení před odvolacím senátem.

      Ochranná známka účastníků řízení navrhujících prohlášení neplatnosti: Účastníci řízení navrhující prohlášení neplatnosti zakládají svůj návrh na absolutních důvodech pro zamítnutí podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a prohlášení neplatnosti zapsané ochranné známky Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení 207/2009 (1), jelikož odvolací senát dospěl nesprávně k závěru, že ustanovení tohoto článku jsou použitelná na spornou ochrannou známku Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-6/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/60/ES — Praní peněz a financování terorismu — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-6/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/60/ES - Praní peněz a financování terorismu - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (Úř. věst. L 309, s. 15) nebo jejich neoznámení ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-199/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Gul Ahmed Textile Mills v. Rada ( Dumping — Dovoz bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu — Újma — Příčinná souvislost )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Gul Ahmed Textile Mills v. Rada
   (Věc T-199/04) (1)

   (Dumping - Dovoz bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu - Újma - Příčinná souvislost)
   2011/C 331/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karáčí, Pákistán) (zástupce: L. Ruessmann, advokát, s adresou pro účely doručování v Lucemburku (Lucembursko))

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokát)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Scharf a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 397/2004 ze dne 2. března 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu (Úř. věst. L 66, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 397/2004 ze dne 2. března 2004, o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Pákistánu, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Gul Ahmed Textile Mills Ltd.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Gul Ahmed Textile Mills Ltd.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-639/11: Žaloba podaná dne 14. prosince 2011 — Heads! v. OHIM (HEADS)

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/29

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2011 — Heads! v. OHIM (HEADS)
   (Věc T-639/11)
   2012/C 49/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Heads! GmbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. října 2011 ve věci R 2348/2010-1 v rozsahu, v němž zamítl zápis ochranné známky č. 8 327 926„HEADS“ pro služby zařazené do třídy 35 „vedení podniku, správa podniku, personální poradenství a poradenství při vedení podniku, personální marketing, zprostředkování odborných a vedoucích pracovníků, personální leasing odborných a vedoucích pracovníků (vedení na určitou dobu)“;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HEADS“ pro služby zařazené do třídy 35

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost a jelikož odvolací senát jako důvod pro zamítnutí podle článku 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, na němž založil své rozhodnutí, neuvedl žádné zvláštní závěry, založil své posouzení nepřípustným způsobem na kombinaci slov, která nebyla předmětem přihlášky, nesprávně vycházel z rozhodnutí Spolkového patentového soudu a závěry, které vyvodil z údajného vnímání dotčené veřejnosti nejsou správné.


title: Věc T-269/04: Žaloba podaná dne 29. června 2004 IDOM, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/38

         Žaloba podaná dne 29. června 2004 IDOM, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-269/04)
   (2004/C 217/67)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. června 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) IDOM, S.A., se sídlem v Bilbau (Španělsko), zastoupenou Tatianou Villate Consonni, advokátkou u Ilustre Colegio de Madrid.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. dubna 2004 ve věci R-153/2003-2;

               —

               zrušil rozhodnutí 3707/2002 vydané v námitkovém řízení B282733 v části, která zamítá námitky podané jménem IDOM, S.A. a která připouští přihlášku napadené ochranné známky pro třídu 37 a část třídy 42;

               —

               potvrdil tvrzení odvolatele tím, že nařídí příslušnému námitkovému oddělení OHIM, aby zcela zamítlo zápis dotčené ochranné známky, a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vzniklých v tomto řízení v případě, že bude ve sporu neúspěšný.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Idom Incorporated

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „IDOM“ – přihláška č. 1 185 800 pro služby tříd 35, 37 a 42 (řízení, poradenství a informatika)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Obrazová ochranná známka Společenství IDOM (č. 847 236), španělské obrazové ochranné známky IDOM (č. 789 822, 789 823, 1 195 931, 2 052 592, 2 052 593) a španělská slovní ochranná známka IDOM (č. 217 244), pro služby tříd 35, 37 a 42

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám, pokud jde o služby třídy 35 pokryté oběma ochrannými známkami a jejich zamítnutí ve vztahu ke službám tříd 37 a 42

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 4 nařízení (ES) č. 40/94


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2005 ve věci T-258/03, Andreas Mausolf proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol) (Dočasný zaměstnanec — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení doby trvání pracovní smlouvy)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. března 2005
   ve věci T-258/03, Andreas Mausolf proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol) (1)

   (Dočasný zaměstnanec - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení doby trvání pracovní smlouvy)
   (2005/C 106/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci T-258/03, Andreas Mausolf, bývalý zaměstnanec Europolu, s bydlištěm v Leiden (Nizozemsko), zastoupený F. Baltussenem, P. de Casparis a D. C. Coppensem, advokáty, proti Evropskému policejnímu úřadu (Europol), se sídlem v Haagu (Nizozemsko) (zmocněnci: D. Heimans a K. Hennessy-Massaro, jakož i při jednání N. Urban), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Europolu neprodloužit dobu trvání pracovní smlouvy žalobce, jakož i návrh na náhradu údajně utrpěné škody, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, jakož i A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 1. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Oba účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 06.09.2003


title: Věc C-161/07: Žaloba podaná dne 23. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/9

         Žaloba podaná dne 23. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-161/07)
   (2007/C 140/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že pro zápis společností do obchodního rejstříku na žádost státních příslušníků nových členských států EU – s výjimkou Malty a Kypru – je nezbytné ověření jejich samostatnosti prostřednictvím Arbeitsmarktservice nebo předložení potvrzení o osvobození, přičemž pro ověření samostatnosti společníků osobní společnosti, jakož i menšinových společníků společnosti s ručením omezeným, kteří uskutečňují pracovní výkony pro společnost, které jsou obvykle poskytovány v rámci pracovního poměru, je třeba provést ověřovací řízení, během kterého, a to nejvýše tři měsíce, nemůže být vykonávána samostatná činnost, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 43 odst. 1 ES zaručuje každému státnímu příslušníkovi členského státu právo usadit se v jiném členském státě, aby zde mohl zahájit a vykonávat samostatně výdělečnou činnost, jakož i v jiném členském státě zakládat společnosti a vést podniky. Jako výraz obecné zásady zákazu diskriminace podle článku 12 ES zakazuje článek 43 ES diskriminaci na základě státní příslušnosti v oblasti samostatně výdělečných činností. Zásada tuzemského zacházení je vyjádřena v čl. 43 odst. 2 ES. Podle tohoto ustanovení zahrnuje svoboda usazování právo na zahájení a výkon samostatně výdělečných činností jakéhokoli druhu, jakož i založení a vedení podniků, zejména společností na území jakéhokoli jiného členského státu podle ustanovení hostitelského členského státu, které platí pro jeho vlastní státní příslušníky.
   Pro zápis společnosti založené podle rakouského práva na žádost občana členských států Evropské unie, které přistoupily dne 1. května 2004 – s výjimkou Malty a Kypru – požadovaly rejstříkové soudy v Rakousku ověření jeho samostatnosti. Pro rozlišení mezi osobami samostatně činnými a závislými pracovníky je rozhodující „skutečný hospodářský obsah činnosti“. Podle rakouské právní úpravy jsou zejména společníci osobní společnosti, jakož i společníci společnosti s ručením omezeným s obchodním podílem menším než 25 %, kteří poskytují pracovní výkony, které jsou obvykle poskytovány v rámci pracovního poměru, považováni za závislé pracovníky. Tato domněnka platí, dokud místní pobočka Arbeitsmarktservice na žádost společníka nerozhodne, že tento společník má podstatný vliv na vedení společnosti. Důkaz o samostatnosti musí předložit žadatel. Až do ověření samostatnosti na základě rozhodnutí, nejvýše však tři měsíce, nemohou dotčení zahájit svou činnost.
   Tento právní předpis je neslučitelný se svobodou usazování podle článku 43 ES. Omezuje svobodu samostatně výdělečných osob z osmi nových členských států usadit se v Rakousku tím, že jim podstatným způsobem znesnadňuje založení společnosti, aniž by pro to existovalo odůvodnění. I kdyby bylo prokázáno, že dotčený právní předpis má pouze omezenou působnost, neztrácí tím právní úprava svůj diskriminační charakter. I kdyby státní příslušníci osmi dotčených členských států nemuseli pokaždé a bez výjimky podávat žádost, je rozhodující, že rakouští státní příslušníci a státní příslušníci zbývajících členských států takovou žádost nikdy podávat nemuseli. Přechodná ustanovení dohod o přistoupení stanovila dále omezení týkající se výhradně volného pohybu pracovníků. Pro svobodu usazování takové možnosti omezení neexistují. Skutečnost, že ratio legis příslušné právní úpravy je zabránit obcházení přechodných ustanovení pro volný pohyb pracovníků a jejím cílem není omezení svobody usazování, nemění nic na tom, že právní předpis v konečném důsledku omezuje svobodu usazování.
   Omezení svobody usazování by mohlo být odůvodněna pouze podle článku 46 ES důvody veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo ochrany zdraví stejně tak, jako pokud se nejedná o jasné diskriminační opatření, naléhavými důvody obecného zájmu. Jako omezení základní svobody by musela být taková opatření v každém případě způsobilá zajistit uskutečnění sledovaného cíle a přitom nepřekračovat meze toho, co je k jejich dosažení nezbytné. Dotčená rakouská úprava tyto požadavky pro odůvodnění nesplňuje.
   Neexistují totiž žádné důvody pro to, že obcházení přechodných ustanovení, kterého se obává rakouská vláda, státními příslušníky osmi dotčených členských států by mohlo dosáhnout takových rozměrů, že fungování rakouského pracovního trhu by skutečně bylo podstatně v nebezpečí. Dále nejsou obě kritéria posouzení druhu zaměstnání – druh pracovního výkonu a vliv na vedení společnosti – způsobilá k odlišení závislého zaměstnání od samostatné činnosti. Co se týká nezbytnosti omezení, nevyplývá z popisu rakouské vlády, z jakého důvodu by nemohla dodatečná kontrola po zápisu společnosti jako méně omezující opatření rovněž splnit zamýšlený účel.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. ledna 2005 ve věci T-93/02, Confédération nationale du Crédit mutuel proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Opatření přijatá Francouzskou republikou ve prospěch Crédit mutuel — Livret bleu (Modrá vkladní knížka) — Rozhodnutí 2003/216/ES — Povinnost uvést odůvodnění — Žaloba na neplatnost)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 18. ledna 2005
   ve věci T-93/02, Confédération nationale du Crédit mutuel proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Opatření přijatá Francouzskou republikou ve prospěch Crédit mutuel - Livret bleu (Modrá vkladní knížka) - Rozhodnutí 2003/216/ES - Povinnost uvést odůvodnění - Žaloba na neplatnost)
   (2005/C 69/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-93/02, Confédération nationale du Crédit mutuel, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupená A. Carneluttim, advokátem, podporovaná Francouzskou republikou (pověření zaměstnanci: G. de Bergues a F. Million, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) proti Komisi Evropských společenství (pověřený zaměstnanec: G. Rozet, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/216/ES ze dne 15. ledna 2002 o státní podpoře poskytnuté Francouzskou republikou ve prospěch Crédit mutuel (Úř. věst. 2003, L 88, s. 39) formou nadměrného vyrovnání vyplaceného z titulu nákladů na správu a příjem vkladů regulovaného spoření v rámci mechanismu „Livret bleu“ (modré vkladní knížky), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda senátu, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 18. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise 2003/216/ES ze dne 15. ledna 2002 o státní podpoře poskytnuté Francouzskou republikou ve prospěch Crédit mutuel se zrušuje.

               2)

               Komise ponese své náklady řízení, jakož i náklady řízení vzniklé žalobkyni.

               3)

               Francouzská republika ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 1.6. 2002.