title: Věc C-372/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2011 proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. května 2011 ve věci T-489/08, Power-One Italy SpA v. Evropská komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2011 proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. května 2011 ve věci T-489/08, Power-One Italy SpA v. Evropská komise
   (Věc C-372/11 P)
   2011/C 282/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Power-One Italy SpA (zástupci: A. Giussani a R. Giuffrida, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 24. května 2011 ve věci T-489/08 a v důsledku toho:

                           —

                           rozhodnout, že Evropská komise porušila čl. 10 odst. 2 nařízení 1655/2000 (1), článek 14 Standardních předpisů (2) a obecnou právní zásadu ochrany legitimního očekávání;

                           —

                           rozhodnout v rozsahu, v němž to umožňuje stav řízení, že existuje příčinná souvislost mezi jednáním Komise a škodou, která vznikla a nadále vzniká Power-One a v důsledku toho nařídit Evropské Unii, aby na základě článku 268 SFEU (dříve článku 235 ES) nahradila Power-One veškerou utrpěnou škodu v rozsahu 2 876 188,99 eur nebo ve výši nákladů, které jí vznikly v souvislosti s projektem PNEUMA, jak jsou prokázané v dokumentech připojených ke kasačnímu opravnému prostředku, kterými už Komise v každém případě disponuje a které již byly uvedeny v řízení před Tribunálem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka zaprvé tvrdí, že byla porušena základní právní zásada ochrany legitimního očekávání a že odůvodnění týkající se údajného zneužití řízení bylo nedostatečné a protiřečilo si.
   Tribunál v bodě 47 napadeného usnesení rozhodl, že navrhovatelka mohla mít větší výhodu ze zrušení rozhodnutí Komise než vrácené částky, a sice ve formě získání celé finanční podpory poskytnuté na dotčený projekt a že „je možné vycházet z toho, že zaplacení těchto částek jako náhrady škody má úzkou souvislost se zrušením dotčeného rozhodnutí“, čímž se odůvodňuje výtka zneužití řízení. Tribunál proto svévolně oddělil žalobu navrhovatelky od podstatné jednoty aktů, do které spadalo jednání, které způsobilo škodu, jakož i škodné události, kterou představují všechny vzniklé náklady. Tribunál tak vyhověl námitce Komise, aniž by došlo k přiměřenému odůvodnění.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení obecné právní zásady ochrany legitimního očekávání, z nesprávného uplatnění pravidel v oblasti důkazního břemene a získávání důkazů a z nedostatečného a rozporného odůvodnění, pokud jde o zbytkovou škodu.
   Bod 55 rozhodnutí Tribunálu stanoví, že „žaloba neuvádí povahu a rozsah zbytkové škody, kterou měla žalobkyně utrpět“, a že „žaloba vůbec neuvádí důvody, ze kterých žalobkyně vyvozuje, že zbytková škoda je přičitatelná tomu, že Komise ukončila financování sporného projektu“. V tomto ohledu je třeba uvést, že škoda, která vznikla společnosti žalobkyně, se musí považovat za zjevnou, jelikož dotčené financování bylo určené na přesnou úlohu, která je identifikovatelná v realizovaném projektu a jeho zrušení může vést jen ke vzniku nákladů, které by žalobkyně nenesla za nepřítomnosti této podpory; přitom tyto argumenty, již uvedené ve vyjádřeních týkajících se námitky nepřípustnosti vznesené Komisí (vyjádření, ke kterým byla dále přiložena účetní závěrka společnosti žalobkyně), Tribunál nepřezkoumal a omezil se na kritiku údajných nedostatků tvrzení týkajících se utrpěné škody.
   Nakonec se navrhovatelka dovolává porušení obecné zásady legitimního očekávání, nesprávného uplatnění pravidel v oblasti důkazního břemene a získávání důkazů, jakož i nezohlednění skutečností rozhodujících pro výsledek sporu, pokud jde o příčinnou souvislost.
   V bodě 57 napadeného usnesení Tribunál v souvislosti s tvrzeními týkajícími se příčinné souvislosti uvedl, že navrhovatelka „neposkytla žádný údaj o vlivu dotčeného jednání Komise na skutečnost, že žalobkyně nesla náklady sporného projektu přesahující maximální částku, ke které se Komise zavázala“. Podle navrhovatelky je jasné, že se Tribunál v projednávaném případě dopustil zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností vyplývajících ze spisu, kterým v tomto řízení disponoval. V podstatě Tribunál zkreslil předložené důkazy tím, že popřel existenci jasné příčinné souvislosti mezi jednáním Komise a škodou, která vznikla navrhovatelce. Tímto způsobem Tribunál v rámci odůvodnění svého rozhodnutí nezohlednil okolnosti již uvedené v žalobě v prvním stupni, jakož i v následně předložených vyjádřeních. Z tvrzení navrhovatelky totiž zejména vyplývá, že údajné pochybení, které spočívalo v opoždění s předložením doplňujících dokumentů, mělo vedlejší, a nikoliv hlavní povahu ve vztahu k projektu, který byl v plném rozsahu uskutečněn.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1655/2000 ze dne 17. července 2000 o finančním nástroji pro životní prostředí (LIFE) (Úř. věst. L 192, s. 1).

      (2)  Standardní správní předpisy tvořící přílohu Grant Agreement.


title: Věc C-460/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 5. září 2011 — Hewlett-Packard GmbH v. Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 5. září 2011 — Hewlett-Packard GmbH v. Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
   (Věc C-460/11)
   2011/C 362/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hewlett-Packard GmbH

      Žalovaná: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)

      Předběžné otázky

   Soudnímu dvoru Evropské unie se za účelem výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti předkládají následující otázky:

               1)

               Má být směrnice při výkladu vnitrostátního práva zohledněna již pro situace, ke kterým došlo po 22. červnu 2001, kdy vstoupila směrnice v platnost, ale před okamžikem, kdy dne 22. prosince 2002 nabyla účinnosti?

               2)

               Jedná se u rozmnoženin, které vznikly pomocí tiskáren, o rozmnoženiny, které vznikly použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Mohou být požadavky směrnice na spravedlivou odměnu za výjimky nebo omezení práva na rozmnožování podle čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice s ohledem na základní právo rovného zacházení, jež je zakotveno v článku 20 Listiny základních práv EU, splněny i tehdy, pokud osobami povinnými zaplatit přiměřenou odměnu nejsou výrobci, dovozci a prodejci tiskáren, nýbrž výrobci, dovozci a prodejci jiného přístroje nebo více jiných přístrojů sestavy přístrojů vhodné k provádění příslušných rozmnoženin?

      (1)  Úř. věst L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.


title: Věc T-441/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2007 – IVG Immobilien v. OHIM (I) ( Ochranná známka Společenství — Obrazová označení — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2007 – IVG Immobilien v. OHIM (I)
   (Věc T-441/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Obrazová označení - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2007/C 170/46)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: IVG Immobilien AG (Bonn, Německo) (zástupci: A. Okonek a U. Karpenstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2005 (věc R 559/2004-4), týkajícímu se přihlášky obrazového označení I k zápisu jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. září 2005 (věc R 559/2004 4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu i náhrada nákladů řízení vynaložených IVG Immobilien AG.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-424/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Nexus Europe (Ireland) v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Pátý rámcový program pro činnosti v oblasti vědy a výzkumu — Projekt týkající se makroekonomických a urbánních trendů v evropských informačních společnostech (Muteis) — Škoda vyplývající ze změny smlouvy o systému náhrad nákladů vzniklých účastí v projektu“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/36

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Nexus Europe (Ireland) v. Komise
   (Věc T-424/08) (1)

   („Rozhodčí doložka - Pátý rámcový program pro činnosti v oblasti vědy a výzkumu - Projekt týkající se makroekonomických a urbánních trendů v evropských informačních společnostech (Muteis) - Škoda vyplývající ze změny smlouvy o systému náhrad nákladů vzniklých účastí v projektu“)
   2010/C 179/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexus Europe (Ireland) Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: M. Noonan, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Sauka, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu, že Komise provedla některé změny ve smlouvě Muteis IST-2000-30117, uzavřené dne 31. října 2001.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Nexus Europe (Ireland) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc C-91/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main — Německo) — Wall AG v. město Frankfurt nad Mohanem, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES) ( „Koncese na služby — Řízení o udělení — Povinnost transparentnosti — Následné nahrazení subdodavatele“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main — Německo) — Wall AG v. město Frankfurt nad Mohanem, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)
   (Věc C-91/08) (1)

   („Koncese na služby - Řízení o udělení - Povinnost transparentnosti - Následné nahrazení subdodavatele“)
   2010/C 148/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wall AG

      Žalovaní: město Frankfurt nad Mohanem, Frankfurter Entsorgungs- und Service GmbH (FES)

      za přítomnosti: Deutsche Städte Medien (DSM) GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Frankfurt am Main (Německo) — Výklad článků 12, 43, 49 a čl. 86 odst. 1 Smlouvy o ES, zásad transparentnosti, rovnosti a nediskriminace, jakož i čl. 2 odst. 1 písm. b) a odst. 2 směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25.června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (Úř. věst. L 195, s. 35), ve znění směrnice Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (Úř. věst. L 193, s. 75), a čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Přidělení koncesí na služby — Pojem veřejného podniku — Důsledky nedodržení povinnosti transparentnosti při pozdější změně subdodavatele pro plnění smlouvy

      Výrok

               1)

               Mají-li změny provedené v ustanoveních smlouvy o koncesi podstatně odlišné charakteristiky, než jsou ty, jež odůvodňovaly původní udělení smlouvy o koncesi, a prokazují-li v důsledku toho vůli stran sjednat znovu podstatné prvky této smlouvy, je v souladu s vnitrostátním právním řádem dotyčného členského státu třeba přijmout veškerá opatření nezbytná k obnovení transparentnosti řízení, včetně nového řízení o udělení koncese. Případné nové řízení o udělení koncese by mělo být vedeno podle postupů přizpůsobených specifikům dotčené koncese na služby a mělo by podniku nacházejícímu se na území jiného členského státu umožňovat před udělením koncese přístup k odpovídajícím informacím o ní.

               2)

               Uzavírá-li podnik, který je koncesionářem, smlouvu týkající se služeb, které jsou součástí koncese, jejímž naplňováním byl pověřen ze strany územně správního celku, nevztahují se na tento podnik povinnost transparentnosti, jež vyplývá z článků 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti tehdy, jestliže:

                           —

                           byl tímto územně správním celkem uvedený podnik založen za účelem odstraňování odpadu a čištění ulic, ale současně rovněž působí na volném trhu;

                           —

                           uvedený územně správní celek vlastní obchodní podíl na tomto podniku ve výši 51 %, avšak k přijetí rozhodnutí o řízení podniku je třeba tříčtvrtinová většina hlasů valné hromady tohoto podniku;

                           —

                           je územně správním celkem jmenována pouze čtvrtina členů dozorčí rady tohoto podniku včetně jejího předsedy; a

                           —

                           tento podnik dosahuje více než poloviny svého obratu ze synallagmatických smluv o odstraňování odpadu a čištění ulic na území uvedeného územního správního celku, přičemž tento celek tyto činnosti financuje prostřednictvím místních poplatků vybíraných od obyvatel.

               3)

               Zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, zakotvené články 43 ES a 49 ES, jakož i povinnost transparentnosti, která z nich vyplývá, nevyžadují, aby vnitrostátní orgány vypověděly smlouvu, ani aby vnitrostátní soudy vydaly soudní příkaz v každé situaci, v níž je údajně tato povinnost v rámci udělování koncese na služby porušena. Je na vnitrostátním právním řádu, aby upravil procesní postupy k zajištění ochrany práv, která jednotlivcům z této povinnosti plynou, a to tak, aby nebyly méně příznivé než obdobné postupy na základě vnitrostátního práva a prakticky neznemožňovaly nebo nadměrně neztěžovaly výkon těchto práv. Povinnost transparentnosti vyplývá přímo z článků 43 ES a 49 ES, které mají přímý účinek ve vnitrostátních právních řádech členských států a mají přednost před veškerými ustanoveními vnitrostátního práva, která jsou s nimi v rozporu.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-193/06 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. září 2007 – Société des Produits Nestlé SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Quick restaurants SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek QUICKY — Námitky majitele starších národních slovních ochranných známek QUICKIES — Nebezpečí záměny — Celkové posouzení)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. září 2007 – Société des Produits Nestlé SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Quick restaurants SA
   (Věc C-193/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „QUICKY“ - Námitky majitele starších národních slovních ochranných známek QUICKIES - Nebezpečí záměny - Celkové posouzení)
   (2007/C 269/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Société des Produits Nestlé SA (zástupci: D. Masson, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Quick restaurants SA (zástupci: E. De Gryse, F. de Visscher a D. Moreau, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 22. února 2006, Nestlé v. OHIM, vedlejší účastník: Quick restaurants SA (věc T-74/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2003 (věc R 922/2001-2), týkajícího se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Quick restaurants SA
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 22. února 2006, Nestlé v. OHIM – Quick (QUICKY) (T-74/04), se zrušuje v rozsahu, ve kterém Soud v rozporu se čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství neposoudil vzhledovou podobnost dotčených označení a vycházel z celkovém dojmu, kterým tato označení působí.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc C-415/05 P: Kasační opravný prostředek podaný  23. listopadu 2005  Ahmedem Yusufem a Al Barakaat International Foundation proti rozsudku vydanému dne  21. září 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým rozšířeným senátem) ve věci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/11

         Kasační opravný prostředek podaný 23. listopadu 2005 Ahmedem Yusufem a Al Barakaat International Foundation proti rozsudku vydanému dne 21. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým rozšířeným senátem) ve věci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   (Věc C-415/05 P)
   (2006/C 48/23)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 23. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Ahmedem Yusufem a Al Barakaat International Foundation, Spånga (Švédsko), zastoupenými Leifem Silberskym a Thomasem Olssonem, proti rozsudku vydanému dne 21. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým rozšířeným senátem) ve věci T-306/01, Ahmed Yusuf a Al Barakaat International Foundation v. Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství.
   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 ve věci T-306/01,

               2.

               prohlásil nařízení č. 881/2002 za neplatné,

               3.

               uložil Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství náhradu nákladů vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně a před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelé tvrdí, že Soud prvního stupně pochybil, když rozhodl, že Rada byla oprávněna přijmout nařízení (ES) č. 881/2002 na základě článků 60 ES, 310 ES a 308 ES. Dále tvrdí, že:
   Soud prvního stupně pochybil, když rozhodl, že nařízení (ES) č. 881/2002 splňuje požadavek článku 249 ES, že musí být všeobecně použitelné.
   Soud prvního stupně nesprávně omezil své posouzení toho, zda byla základní práva žalobců porušena nařízením (ES) č. 881/2002, pouze na posouzení otázky, zda je rezoluce Rady bezpečnosti slučitelná s navazujícími pravidly mezinárodního práva, která jsou nedílnou součástí závazné právní úpravy.


title: Věc C-488/06 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. července 2008 – L & D SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Julius Sämann Ltd (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 73 — Obrazová ochranná známka Aire Limpio — Obrazová ochranná známka Společenství a vnitrostátní a mezinárodní obrazové ochranné známky znázorňující jedli s různými názvy — Námitky majitele — Částečné zamítnutí zápisu — Vyvození zvláštní rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky z důkazů týkajících se jiné ochranné známky)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. července 2008 – L & D SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Julius Sämann Ltd
   (Věc C-488/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 73 - Obrazová ochranná známka „Aire Limpio“ - Obrazová ochranná známka Společenství a vnitrostátní a mezinárodní obrazové ochranné známky znázorňující jedli s různými názvy - Námitky majitele - Částečné zamítnutí zápisu - Vyvození zvláštní rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky z důkazů týkajících se jiné ochranné známky)
   (2008/C 223/13)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: L & D SA (zástupce: S. Miralles Miravet, abogado)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec), Julius Sämann Ltd (zástupce: E. Armijo Chávarri, abogado)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 7. září 2006, L & D v. Komise (T-168/04), kterým Soud zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. března 2004 (věc R 326/2003-2), týkajícího se námitkového řízení mezi Julius Sämann Ltd a L & D SA
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L & D SA se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-323/13: Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/21

         Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-323/13)
   2013/C 252/33
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 písm. a) směrnice 1999/31/ES (1), vykládaného ve spojení s čl. 1 odst. 1 směrnice 1999/31/ES a s články 4 a 13 směrnice 2008/98/ES (2) a z čl. 16 odst. 1 směrnice 2008/98/ES, v důsledku toho, že část komunálního odpadu ukládaného na skládky SubATO v Římě, včetně skládky v Malagrottě a skládek SubATO Latina, nepodléhá úpravě, která zahrnuje vhodný výběr různých částí odpadů a stabilizaci organické části, a vzhledem k tomu, že v Laziu nebyla vytvořena integrovaná a vhodná síť zařízení pro nakládání s odpady se zohledněním nejlepší dostupné techniky;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 1999/31/ES uplynula dne 16. července 2001.
   Lhůta pro provedení směrnice 2008/98/ES uplynula dne 12. prosince 2010.

      (1)  Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, s. 3).


title: Věc T-384/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Safa Nicu Sepahan v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní – Zmrazení finančních prostředků – Nesprávné posouzení skutkového stavu – Právo na účinnou soudní ochranu – Návrh znějící na náhradu škody“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Safa Nicu Sepahan v. Rada
      (Věc T-384/11) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení skutkového stavu - Právo na účinnou soudní ochranu - Návrh znějící na náhradu škody“)
      (2015/C 016/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Safa Nicu Sepahan Co. (Isfahan, Írán) (zástupce: A. Bahrami, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Vito a R. . Liudvinaviciute-Cordeiro, poté R. Liudvinaviciute-Cordeiro a I. Gurov, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26) a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1) a návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  V rozsahu, v němž se týkají Safa Nicu Sepahan Co., se zrušují:

                              —

                              bod 19 písm. B části I přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

                              —

                              bod 61 písm. B části I přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá, aby uhradila společnosti Safa Nicu Sepahan 50 000 eur jako nemajetkovou újmu, která jmenované společnosti byla způsobena.

                  3)

                  Náhrada újmy, která má být společnosti Safa Nicu Sepahan uhrazena, bude zvýšena o úroky z prodlení za období ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení uvedené náhrady ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, která se použije v daném období, zvýšené o dva procentní body.

                  4)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  5)

                  Rada ponese vlastní náklady hlavního řízení a řízení o předběžných opatřeních a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů obou řízení vynaložených společností Safa Nicu Sepahan. Společnost Safa Nicu Sepahan ponese polovinu vlastních nákladů vynaložených v hlavním řízení a v řízení o předběžných opatřeních.

         (1)  Úř. věst. C 282, 24. 9. 2011.


title: Věc T-689/15: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2015 – Marcas Costa Brava v. OHIM – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/84

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2015 – Marcas Costa Brava v. OHIM – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-689/15)
   (2016/C 048/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství v červené a bílé barvě obsahující slovní prvky „Cremcaffé by Julius Meinl“ – Ochranná známka Společenství č. 11 406 899

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. září 2015 ve věci R 2491/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               určil, že užívání ochranné známky Společenství č. 2 423 705 ve třídě 30 bylo prokázáno a že přihláška ochranné známky č. 11 406 899 je neslučitelná s ochrannou známkou Společenství č. 2 423 705; a

               —

               uložil OHIM a případným dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Nesprávný výklad čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-248/08 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Doktor v. Rada ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Přijímání — Zkušební doba — Prodloužení zkušební doby — Zpráva o ukončení zkušební doby — Propuštění na konci zkušební doby — Článek 34 služebního řádu — Zkreslení skutečností a důkazů — Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Doktor v. Rada
   (Věc T-248/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Zpráva o ukončení zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Článek 34 služebního řádu - Zkreslení skutečností a důkazů - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění“)
   2010/C 100/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovensko) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos a M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2008, Doktor v. Rada (F-37/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující jednak ke zrušení tohoto rozsudku, a jednak ke získání náhrady škody.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Frantisek Doktor a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223,30.8. 2008.


title: Věc C-344/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2005 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 12. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (samosoudcem) ve věci T-157/04, Joël De Bry v. Komise Evropských společenství

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2005 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 12. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (samosoudcem) ve věci T-157/04, Joël De Bry v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-344/05 P)
   (2005/C 281/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 21. září 2005 kasační opravný prostředek podaný Komisí Evropských společenství, zastoupenou Lidií Lozano Palacios a Hannesem Kraemerem, zmocněnci, proti rozsudku vydanému dne 12. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (samosoudcem) ve věci T-157/04, Joël De Bry v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               sám rozhodl ve sporu a vyhověl návrhovým žádáním žalované v prvním stupni, a tedy zamítl žalobu ve věci T-157/04;

               —

               podpůrně vrátil věc Soudu;

               —

               uložil žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení včetně vlastních nákladů v řízení před Soudem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise se dovolává jediného důvodu kasačního opravného prostředku proti napadenému rozsudku, vycházejícího z porušení práva Společenství v bodech 79 až 91 uvedeného rozsudku. Podle jejího názoru se totiž Soud v podstatě neprávem domníval, že postup vedoucí k vyhotovení hodnotící zprávy obsahující nepříznivé posudky ohledně hodnoceného úředníka je postižen vadou spočívající v porušení práv obhajoby tohoto úředníka, když hodnotitelé nezaznamenali v „písemnosti“ ve smyslu čl. 26 prvního a druhého pododstavce služebního řádu ve formě písemného oznámení skutkové okolnosti, o něž by se takové posudky opíraly, a že rovněž v přiměřené lhůtě od vytýkané skutečnosti neuložili tyto písemnosti do osobního spisu dotyčného úředníka, nebo ho o nich alespoň neuvědomili.


title: Věc C-684/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Společná zemědělská politika — Režim jednotné platby — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Článek 44 odst. 2 — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Článek 34 odst. 2 písm. a) — Pojem ‚hektar, na který lze poskytnout podporu‘ — Bezpečnostní zóny okolo vzletových, přistávacích, pojezdových a dojezdových drah — Zemědělské využití — Přípustnost — Vrácení neoprávněně poskytnuté zemědělské podpory“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter
   (Věc C-684/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná zemědělská politika - Režim jednotné platby - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 44 odst. 2 - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Článek 34 odst. 2 písm. a) - Pojem ‚hektar, na který lze poskytnout podporu‘ - Bezpečnostní zóny okolo vzletových, přistávacích, pojezdových a dojezdových drah - Zemědělské využití - Přípustnost - Vrácení neoprávněně poskytnuté zemědělské podpory“)
   (2015/C 294/06)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Johannes Demmer

      Žalovaný: Fødevareministeriets Klagecenter

      Výrok

               1)

               Článek 44 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, a čl. 34 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, musí být vykládány v tom smyslu, že zemědělská plocha, která tvoří bezpečnostní zóny okolo vzletových, přistávacích, pojezdových a dojezdových drah letiště, které podléhají zvláštním pravidlům a omezením, je plochou, na kterou lze poskytnout podporu, pokud má zemědělec, který tuto plochu využívá, dostatečnou autonomii při využívání této plochy k zemědělské činnosti a pokud tuto činnost může na uvedené ploše vykonávat navzdory omezením, která vyplývají z výkonu nezemědělské činnosti na téže ploše.

               2)

               Článek 137 nařízení č. 73/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že zemědělec, který byl před 1. lednem 2010 informován o neoprávněnosti platebních nároků, které mu byly přiznány, se nemůže tohoto článku dovolávat za účelem regularizace těchto nároků.
               Článek 73 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2184/2005 ze dne 23. prosince 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba mít za to, že zemědělec mohl přiměřeným způsobem zjistit, že dotčenou podporu nelze na plochy poskytnout, pokud nemá volnost při rozhodování o jejich využívání k vlastní zemědělské činnosti nebo pokud na nich tuto činnost nemůže vykonávat z důvodu omezení plynoucích z toho, že je na týchž plochách vykonávána nezemědělská činnost. Pro účely posouzení, zda mohl tento zemědělec přiměřeným způsobem zjistit, že došlo k omylu, je třeba vycházet z okamžiku, kdy byla podpora vyplacena. Jednotlivé dotčené roky musí být posuzovány pro účely čl. 73 odst. 4 uvedeného nařízení č. 796/2004 každý zvlášť.
               Článek 73 odst. 5 nařízení č. 796/2004, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2184/2005 ze dne 23. prosince 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, se má za to, že zemědělec jednal v dobré víře, pokud byl upřímně přesvědčen o tom, že lze na dotčené plochy poskytnout podporu. Posouzení toho, zda tento zemědělec jednal v dobré víře pro účely čl. 73 odst. 5 uvedeného nařízení č. 796/2004, se provádí zvlášť pro každý dotčený rok a tento zemědělec musí jednat v dobré víře až do uplynutí čtyř let od data vyplacení podpory.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc T-367/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — MOL v. OHIM — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka MOL Blue Card — Starší slovní ochranné známky Společenství BLUE, BLUE BBVA a TARJETA BLUE BBVA — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/77

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2013 — MOL v. OHIM — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card)
   (Věc T-367/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka MOL Blue Card - Starší slovní ochranné známky Společenství BLUE, BLUE BBVA a TARJETA BLUE BBVA - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/172
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: K. Szamosi, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: F. Mattina, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa a N. González-Alberto Rodríguez, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. května 2012 (věc R 2532/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012.


title: Věc C-64/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – BP Europa SE v. Haptzollamt Hamburg-Stadt „Řízení o předběžné otázce — Daně — Obecná úprava spotřebních daní — Směrnice 2008/118/ES — Nesrovnalost, která nastala během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani — Přeprava zboží v režimu s podmíněným osvobozením od daně — Chybějící zboží v okamžiku dodání — Výběr spotřební daně v případě chybějícího důkazu o zničení nebo ztrátě zboží“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – BP Europa SE v. Haptzollamt Hamburg-Stadt
   (Věc C-64/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Obecná úprava spotřebních daní - Směrnice 2008/118/ES - Nesrovnalost, která nastala během přepravy zboží podléhajícího spotřební dani - Přeprava zboží v režimu s podmíněným osvobozením od daně - Chybějící zboží v okamžiku dodání - Výběr spotřební daně v případě chybějícího důkazu o zničení nebo ztrátě zboží“)
   (2016/C 106/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BP Europa SE

      Žalovaný: Haptzollamt Hamburg-Stadt

      Výrok

               1)

               Článek 20 odst. 2 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že přeprava zboží podléhajícího spotřební dani v režimu s podmíněným osvobozením od daně je v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, ukončena podle tohoto ustanovení v okamžiku, kdy příjemce tohoto zboží na konci úplné vykládky dotčeného zboží z dopravního prostředku konstatoval, že ve srovnání s množstvím, které mu mělo být dodáno, určité množství tohoto zboží chybí.

               2)

               Ustanovení čl. 7 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/118 musí být vykládána v tom smyslu, že:

                           —

                           situace, které upravují tato ustanovení, se liší od situace uvedené v čl. 7 odst. 4 této směrnice a že

                           —

                           okolnost, že v takovém vnitrostátním ustanovení provádějícím čl. 10 odst. 2 směrnice 2008/118, jako je ustanovení ve věci v původním řízení, není výslovně uvedeno, že nesrovnalost, kterou upravuje toto ustanovení směrnice, musí mít za následek propuštění dotčeného zboží ke spotřebě, nemůže bránit použití tohoto vnitrostátního ustanovení, jestliže je zjištěno manko, které nezbytně implikuje takové propuštění ke spotřebě.

               3)

               Článek 10 odst. 4 směrnice 2008/118 musí být vykládán v tom smyslu, že se použije nejen v případech, kdy na místo určení nedorazilo celé množství zboží přepravovaného v režimu s podmíněným osvobozením od daně, nýbrž i v případech, kdy na místo určení nedorazila pouze část tohoto zboží.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-356/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke Volker Wessels Stevin v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/24

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke Volker Wessels Stevin v. Komise
   (Věc T-356/06)
   (2007/C 20/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Volker Wessels Stevin (zástupci: E.H. Pijnacker Hordijk a Y. de Vries, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit články 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise K(2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – Nizozemsko), v každém případě v rozsahu, v němž směřuje proti Koninklijke Volker Wessels Stevin;

               —

               uložit Komisi nést své vlastní náklady a nahradit náklady řízení Koninklijke Volker Wessels Stevin.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta z důvodu porušení článku 81 ES.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení článku 81 ES, článku 7 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Komise podle žalobkyně použila nesprávné kritérium pro účely určení odpovědnosti mateřské společnosti, a tím ji nesprávně učinila spolu zodpovědnou za údajné jednání Koninklijke Wegenbouw Stevin B.V.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  25. října 2005  ve věci C-350/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bochum): Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG (Ochrana spotřebitele — Podomní prodej — Koupě nemovitosti — Investiční operace financovaná hypotečním úvěrem — Právo odstoupit od smlouvy — Důsledky odstoupení od smlouvy)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 25. října 2005
   ve věci C-350/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bochum): Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG (1)

   (Ochrana spotřebitele - Podomní prodej - Koupě nemovitosti - Investiční operace financovaná hypotečním úvěrem - Právo odstoupit od smlouvy - Důsledky odstoupení od smlouvy)
   (2006/C 86/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-350/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Bochum (Německo) ze dne 29. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. srpna 2003, v řízení Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 25. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 3 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory musí být vykládán tak, že vylučuje z rozsahu působnosti této směrnice smlouvy o koupi nemovitostí, i když jsou pouhou součástí finanční investice, jejíž financování je zajištěno úvěrem, a pokud se smluvní jednání, která se týkala jak smlouvy o koupi nemovitosti, tak i smlouvy o úvěru sloužící výlučně k financování, uskutečnila při podomním prodeji.

               2)

               Směrnice 85/577 nebrání vnitrostátním předpisům, které stanoví jako jediný důsledek odstoupení od smlouvy o půjčce zrušení této smlouvy, i když se jedná o finanční investice, pro které by půjčka nebyla poskytnuta, nebyla-li by nabyta nemovitost.

               3)

               Směrnice 85/577 nebrání tomu, aby:

                           —

                           spotřebitel, který uplatnil své právo odstoupit od smlouvy v souladu se směrnicí, byl povinen splatit půjčku věřiteli, i když podle plánu vypracovaného pro finanční investici slouží půjčka výhradně k financování nabytí nemovitosti a je čerpána přímo ve prospěch prodávajícího této nemovitosti;

                           —

                           bylo požadováno, aby půjčka byla splacena okamžitě;

                           —

                           vnitrostátní právní předpisy stanovily povinnost pro spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy o půjčce nejen splatit částky získané na základě této smlouvy, ale zaplatit věřiteli ještě úroky ve výši běžné na trhu.
                           Nicméně v situaci, ve které pokud by banka bývala dodržela povinnost poučit spotřebitele o jeho právu odstoupit od smlouvy, posledně uvedený by býval mohl zabránit tomu, aby se vystavil rizikům vlastním takovým investicím, jako jsou investice dotčené ve věci v původním řízení, ukládá článek 4 směrnice 85/577 členským státům zajistit, aby jejich právní předpisy chránily spotřebitele, kteří nemohli zabránit tomu, aby se vystavili takovýmto rizikům, přijetím opatření umožňujících zabránit tomu, aby spotřebitelé nesli důsledky naplnění těchto rizik.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc T-515/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2009 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 ve věci F-3/08, Marcuccio v. Komise

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2009 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 ve věci F-3/08, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-515/09 P)
   2010/C 51/74
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě: zrušit napadené usnesení v plném rozsahu a bez výjimky;

               —

               určit, že žaloba podaná v prvním stupni, která vedla k vydání napadeného usnesení, byla přípustná v celém svém rozsahu a bez výjimky;

               —

               primárně: vyhovět v plném rozsahu a bez výjimky návrhu navrhovatele obsaženému v žalobě podané v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu všech nákladů, poplatků a odměn vynaložených navrhovatelem v rámci všech řízení v projednávané věci;

               —

               podpůrně: vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení senátu, aby znovu meritorně rozhodl;

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je namířen proti usnesení vydanému dne 7. října 2009 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-3/08. Toto usnesení zamítlo jako zjevně neopodstatněnou žalobu, jejímž cílem bylo zrušit rozhodnutí, kterým Komise odmítla zaslat navrhovateli italský překlad dřívějšího rozhodnutí, jakož i uložit odpůrkyni náhradu škody, která v důsledku tohoto odmítnutí vznikla. Napadené rozhodnutí rovněž uložilo navrhovateli povinnost na základě čl. 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu uhradit Soudu částku , EUR.
   Na podporu svých tvrzení uvádí navrhovatel následující důvody:

               —

               absolutní nedostatek odůvodnění, rovněž z důvodu překroucení a zkreslení skutkového stavu, pokud jde o tvrzení Soudu pro veřejnou službu týkající se možnosti navrhovatele porozumět obsahu dotčeného dopisu v jazykovém znění, ve kterém mu byl doručen;

               —

               porušení právních předpisů, pokud jde o právo každého jednotlivce obrátit se na orgány Společenství v jakémkoli úředním jazyce Evropské unie a jeho právo obdržet odpověď v tomtéž jazyce;

               —

               nesprávný výklad a uplatnění článku 94 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


title: Věc T-76/16: Žaloba podaná dne 17. února 2016 – Ikos v. EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/40

         Žaloba podaná dne 17. února 2016 – Ikos v. EUIPO (AEGYPTISCHE ERDE)
   (Věc T-76/16)
   (2016/C 118/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ikos GmbH (Lörrach, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt A. Masberg)

      Žalovaný: Úuřad Evropské unie pro duševní vlastnictví) (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Unie „AEGYPTISCHE ERDE“ – Přihláška č. 14 027 23

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. prosince 2015 ve věci R 1257/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zapsal ochrannou známku v souladu se žádostí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-767/15: Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – Labeyrie v. OHIM – Delpeyrat (Ztvárnění hejna světlých ryb na tmavém pozadí)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/28

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – Labeyrie v. OHIM – Delpeyrat (Ztvárnění hejna světlých ryb na tmavém pozadí)
   (Věc T-767/15)
   (2016/C 078/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francie) (zástupkyně: A. Lecomte, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (ztvárnění hejna světlých ryb na tmavém pozadí) – Ochranná známka Společenství č. 3 916 533

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. října 2015 ve věci R 2694/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž potvrzuje rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM, kterým byla zrušena ochranná známka společnosti LABEYRIE č. 3 916 533 k označení ryb;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 1 odst. 1 písm. a) téhož nařízení, jakož i pravidel 22 a 40 nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-579/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2014 společností Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2014 společností Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-297/13, Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-579/14 P)
   (2015/C 311/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG (zástupce: C. Weil, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Usnesením ze dne 4. června 2015 zamítl Soudní dvůr (šestý senát) kasační opravný prostředek a uložil společnosti Junited Autoglas Deutschland GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-41/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/9

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-41/06) (1)

   (2006/C 249/22)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.03.2006.


title: Věc T-413/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Socitrel v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/34

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Socitrel v. Komise
   (Věc T-413/10)
   ()
   2010/C 317/62
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Socitrel — Sociedade Industrial de Trefilaria, SA (São Romão de Coronado, Portugalsko) (zástupci: F. Proença de Carvalho a T. de Faria, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Částečně zrušit články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010 týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel), v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               snížit pokutu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené žalobkyní je totožné s rozhodnutím sporným v e věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
   Žalobkyně vznáší tyto žalobní důvody:

               1)

               Napadené rozhodnutí vykazuje závažný nedostatek odůvodnění v rozporu s ustanovením článku 296 SFEU; při uložení pokuty byla porušena zásada právní jistoty a následně právo obhajoby žalobkyně ohledně výpočtu pokuty;

               2)

               v důsledku příliš dlouhé doby trvání správního řízení vedeného Komisí bylo porušeno právo na obhajobu společnosti Socitrel; rovněž bylo porušeno její právo na spravedlivé řízení zakotvené v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o lidských právech.

         Podpůrně,

               3)

               došlo k porušení článku 101 SFEU a ke zjevně nesprávnému posouzení, když měla Komise za to, že společnost Socitrel na trhu neprovozovala autonomní činnost;

               4)

               žalobkyně Komisi vytýká rovněž zjevně nesprávné posouzení ohledně toho, že za účelem stanovení meze 10 % obratu použité při výpočtu pokuty zahrnula do obratu souhrnný obrat společností Emesa, Galycas a ITC, jež v okamžiku protiprávního jednání nebyly součástí skupiny Previdente;

               5)

               pokuta byla stanovena v rozporu se zásadou proporcionality, zásadou zákazu diskriminace a zásadou ochrany legitimního očekávání.


               1.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/38

         Žádost Héraðsdómur Reykjavíkur o konzultativní stanovisko Soudního dvora ESVO podaná formou rozhodnutí soudu ze 4. května 2005 ve věci HOB-vín ehf. v. Islandský stát a Islandská státní alkoholová a tabáková společnost
   (Věc E-4/05)
   (2005/C 304/16)
   Žádost o konzultativní stanovisko ve věci HOB-vín ehf. v. Islandský stát a Islandská státní alkoholová a tabáková společnost adresoval Soudnímu dvoru ESVO Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresní soud v Reykjavíku) ve svém rozhodnutí ze dne 4. května 2005, které obdržela podatelna soudu dne 17. června 2005 a v němž byly položeny tyto otázky:

               1.

               Brání články 11 a 16 Dohody o Evropském hospodářském prostoru státnímu podniku, který má výlučné právo k maloobchodnímu prodeji alkoholických nápojů, aby od svých dodavatelů mohl požadovat, aby mu dodávali alkoholické nápoje k maloobchodnímu prodeji na zvláštním druhu palet (europalety) a dále aby cenu těchto palet zahrnuli do ceny výrobků?

               2.

               Brání takovému požadavku článek 59 dohody?


title: Věc C-428/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Sofija (Bulharsko) dne 1. srpna 2016 – Frontex International v. Emil Janakiev

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Sofija (Bulharsko) dne 1. srpna 2016 – Frontex International v. Emil Janakiev
   (Věc C-428/16)
   (2016/C 371/08)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rajonen sad Sofija

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Frontex International EAD

      Odpůrce: Emil Janakiev

      Předběžné otázky

               1)

               Je § 36 odst. 2 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) v rozporu s ustanoveními čl. 101 odst. 1 SFEU (zákaz vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže) z toho důvodu, že sdružení podnikatelů, kteří vykonávají svobodná povolání [Vissh advokatski savet (nejvyšší advokátní rada)], může na základě státem svěřené pravomoci stanovit minimální výši ceny za služby poskytované těmito podnikateli (advokátní odměnu)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je závěrečná část ustanovení čl. 78 odst. 5 Grazhdanski protsesualen kodeks (občanský soudní řád) (v části, v níž toto ustanovení nepřipouští snížení advokátní odměny pod stanovenou minimální hranici) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je § 132 bod 5 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) (s ohledem na uplatnění § 136 odst. 1 uvedeného zákona) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?

               4)

               Je § 36 odst. 2 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) v rozporu s čl. 56 odst. 1 SFEU (zákaz omezení volného poskytování služeb)?

               5)

               Je § 78 odst. 8 Grazhdanski protsesualen kodeks (občanský soudní řád) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?

               6)

               Je § 78 odst. 8 Graždanski procesualen kodeks (občanský soudní řád) v rozporu se směrnicí 77/249/EHS (1) (ohledně nároků na advokátní odměnu u osob zastoupených právními poradci)?

               7)

               Je § 2a doplňujících ustanovení Naredba no 1 za minimalnite razmeri na advokatskite vaznagraždenia (vyhláška č. 1 o minimální odměně advokátů) v rozporu se směrnicí 2006/112/ES (2) z toho důvodu, že umožňuje považovat daň z přidané hodnoty za součást ceny odměny služeb poskytovaných v rámci svobodného povolání (v souvislosti se započtením daně z přidané hodnoty do splatné advokátní odměny)?

      (1)  Směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (Úř. věst. L 78, 26.3.1977, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 52).

      (2)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-252/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2015 Naazneen Investments Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. března 2015 ve věci T-250/13: Naazneen Investments Limited v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. května 2015 Naazneen Investments Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. března 2015 ve věci T-250/13: Naazneen Investments Limited v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc C-252/15 P)
   (2015/C 294/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Naazneen Investments Ltd (zástupci: P. Goldenbaum, Rechtsanwältin, I. Rohr, Rechtsanwältin)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Energy Brands, Inc.

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2015 ve věci T-250/13,

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ve věci R 1101/2011-2 a podpůrně, bude-li to třeba, vrátil věc Tribunálu,

               —

               uložil OHIM, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady řízení, které navrhovatelka vynaložila v řízení před Soudním dvorem, Tribunálem a odvolacím senátem, a

               —

               za předpokladu, že společnost Energy Brands, Inc., vstoupí do řízení, uložil této společnosti, aby nesla vlastní náklady řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil rozsah působnosti článku 75 a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 (1), neprovedl správné a úplné posouzení všech předložených důkazů a všech relevantních okolností případu – či nesprávně shledal, že takto nepostupoval odvolací senát – a nevzal dostatečně v úvahu zásady vyplývající z judikatury nebo je nesprávně uplatnil. Ve vztahu k několika zjištěním Tribunálu došlo také ke zkreslení skutečností.
   I.   Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009
   Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že odvolací senát dostatečně odůvodnil své rozhodnutí. Tribunál zejména neshledal, že odvolací senát zcela pominul strany 6-22 žaloby a že nevzal v úvahu všechny předložené důkazy a neuvedl na podporu svých závěrů žádné vlastní argumenty. V souvislosti s řádnými důvody pro neužívání se Tribunál dopustil procesního pochybení, protože své závěry opřel o nový aspekt údajných povinností držitele licence navrhovatelky kontrolovat výrobu produktů a dohlížet na ni.
   II.   Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009
   1.   Skutečné užívání
   Tribunál

               —

               nesprávně shledal, že odvolací senát zohlednil předložená místopřísežná prohlášení, byť se vůbec nezabýval jejich důkazní hodnotou,

               —

               opřel své závěry o chybné skutečnosti, když potvrdil velmi omezený hospodářský význam objednávky 12 palet lahví za účelem provedení „zkušebního prodeje“,

               —

               nesprávně stanovil a uplatnil pravidlo, že trh značné velikosti – jako je trh s nápoji jako výrobky hromadné spotřeby – automaticky vede ke zvýšeným požadavkům na rozsah užívání,

               —

               nerespektoval zásadu, že neexistuje požadavek nepřetržitého užívání,

               —

               dopustil se nesprávného právního posouzení, když shledal, že důvody, proč nebyla ochranná známka užívána ve větším rozsahu a v průběhu relevantního období, musí být zkoumány pouze v rámci posuzování důvodů pro neužívání této ochranné známky,

               —

               nezohlednil rozdíl mezi případy „neužívání“ a případy „omezeného užívání“,

               —

               nesprávně stanovil zásadu, podle níž platí, že pokud odvolací senát hodnotí skutečné užívání ochranné známky, musí zohlednit pouze důkazy o existenci takového užívání, a nikoliv důkazy o neužívání této ochranné známky,

               —

               nesprávně stanovil pravidlo, že v souvislosti s reklamou a dalšími propagačními činnostmi mohly být relevantní pouze velké kampaně,

               —

               nesprávně odmítl uznat relevanci výňatků vytištěných z webových stránek majitele ochranné známky a nevzal v úvahu vysvětlení a důkazy, které navrhovatelka v tomto ohledu poskytla,

               —

               nesprávně pochopil výraz „symbolický“.

         V souvislosti s posouzením relevance nízkého obchodního objemu v (před)počátečních fázích, Tribunál

               —

               se dopustil chyby ve výpočtu,

               —

               nezohlednil vadnost výrobků a řízení o zrušení zahájené třetí stranou jako přesvědčivý důvod a

               —

               dopustil se nesprávného právního posouzení ve vztahu k požadavkům na důvody omezeného užívání. V souvislosti se skutečným užíváním platí, že důvody pro neužívání ochranné známky ve větším rozsahu nemusí splňovat požadavek oprávněných důvodů pro neužívání, ale musí být dostatečné proto, aby přesvědčivě odůvodnily, proč nebyl rozsah užívání větší.

         2.   Oprávněné důvody pro neužívání
   2.1   Problémy týkající se výroby nápojů „SMART WATER“
   Tribunál

               —

               založil své závěry na zkreslených skutečnostech, protože ve skutečnosti nedošlo k zanedbání povinností kontrolovat výrobu produktů a dohlížet na ni,

               —

               nesprávně pochopil kritérium „nezávisle na vůli majitele ochranné známky“ a „překážku“ ve smyslu čl. 19 odst. 1 dohody TRIPS, a to zejména tím, že se nedotázal, zda by bylo nerozumné vyrábět a uvádět na trh nové výrobky, ale na to, zda to bylo nemožné,

               —

               nezaznamenal, že navrhovatelka poskytla podrobná vysvětlení, proč nebylo možné jednoduše a rychle pokračovat ve výrobě a dodávání, což nevzal v úvahu ani odvolací senát, ani sám Tribunál.

         2.2   Řízení o zrušení zahájené třetí stranou
   Tribunál

               —

               nezaznamenal, že řízení o zrušení je zcela nezávislé na vůli majitele ochranné známky,

               —

               uplatnil nesprávné kritérium, když opřel své závěry o konstatování, že řízení o zrušení nezabránilo majiteli ochrannou známku užívat,

               —

               stanovil nesprávné kritérium „přímých důsledků“: Tribunál uznal, že pokud takové řízení o zrušení vede ke zrušení ochranné známky, může být podána žaloba na náhradu škody. Nicméně odmítl, že by se jednalo o řádný důvod pro neužívání, jelikož se nejedná o „přímý důsledek“ řízení o zrušení. Závěry Tribunálu jsou v tomto ohledu v rozporu s podstatou požadavku skutečného užívání. Stručné konstatování, že je na majiteli ochranné známky, aby zhodnotil a vypočítal rizika a dokonce používal ochrannou známky i přesto, že není jisté, zda nebude odpovídat za škodu, nebo aby ustoupil a zdržel se užívání ochranné známky, by vedlo k jasné diskriminaci malých a středně velkých podniků. Rovněž by tak bylo jednoduše umožněno zneužívání institutu řízení o zrušení ze strany třetích osob, které mají o zapsanou ochrannou známku zájem.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc T-359/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Arrom Conseil v. EUIPO – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Roméo has a Gun by Romano Ricci — Starší slovní ochranné známky Evropské unie NINA RICCI a RICCI — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Arrom Conseil v. EUIPO – Nina Ricci (Roméo has a Gun by Romano Ricci)
   (Věc T-359/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Roméo has a Gun by Romano Ricci - Starší slovní ochranné známky Evropské unie NINA RICCI a RICCI - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neoprávněné těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 402/47)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arrom Conseil (Paříž, Francie) (zástupci: C. Herissay Ducamp a J. Blanchard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nina Ricci SARL (Paříž, Francie) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. dubna 2015 (věc R 1021/2014-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nina Ricci a Arrom Conseil

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Arrom Conseil ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Nina Ricci SARL.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-656/11 R II: Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 13. června 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/22

         Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 13. června 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada
   (Věc T-656/11 R II)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 227/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Morison Menon Chartered Accountants (Dubaj, Spojené arabské emiráty); Morison Menon Chartered Accountants — Dubai Office (Dubaj); Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: H. Viaene, D. Gillet a T. Ruys, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M.-M. Joséphidès a G. Étienne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11) a zadruhé rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71) v rozsahu, v němž byl na seznam osob a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se zmrazují, přidán subjekt označený názvem „Morison Menon Chartered Accountant“.

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-385/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — FIFA v. Komise ( „Televizní vysílání — Článek 3a směrnice 89/552/EHS — Opatření přijatá Belgickým královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro Belgii — Mistrovství světa ve fotbale — Rozhodnutí prohlašující opatření za slučitelná s právem Společenství — Odůvodnění — Články 43 ES a 49 ES — Právo vlastnit majetek“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — FIFA v. Komise
   (Věc T-385/07) (1)

   (Televizní vysílání - Článek 3a směrnice 89/552/EHS - Opatření přijatá Belgickým královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro Belgii - Mistrovství světa ve fotbale - Rozhodnutí prohlašující opatření za slučitelná s právem Společenství - Odůvodnění - Články 43 ES a 49 ES - Právo vlastnit majetek)
   2011/C 103/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fédération internationale de football association (FIFA) (Zurich, Švýcarsko) (zástupci: původně R. Denton, E. Batchelor, F. Young, solicitors, a A. Barav, avocat, poté E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond, avocat, a F. Carlin, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a N. Yerrell, zmocněnci, ve spolupráci J. Flynn, QC, a L. Maya, barrister)

      Vedlejší účastník na podporu žalovaného: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a C. Pochet, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyck, A. Berenboom a A. Joachimowicz, avocats), Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a J. Möller, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer, E. Jenkinson a L. Seeboruth, zmocněnci, původně ve spolupráci s T. de la Mare, poté de B. Kennelly, barristers)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2007/479/ES ze dne 25. června 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Belgií podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. 2007, L 180, s. 24) s právními předpisy Společenství.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Fédération internationale de football association (FIFA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Belgické království, Spolková republika Německo a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc T-161/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Tecnifar (E-PLEX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství E-PLEX — Starší národní slovní ochranná známka EPILEX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Tecnifar (E-PLEX)
   (Věc T-161/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství E-PLEX - Starší národní slovní ochranná známka EPILEX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 204/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA (Lisbon, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. února 2010 (věc R 662/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Tecnifar — Industria Tecnica Farmaceutica, SA a Longevity Health Products, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc F-12/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2007 – O'Connor v. Komise ( Veřejná služba — Ostatní zaměstnanci — Postupné smlouvy dočasných, pomocných a smluvních zaměstnanců — Maximální doba pro přiznání podpory v nezaměstnanosti — Přípustnost )

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2007 – O'Connor v. Komise
   (Věc F-12/07) (1)

   („Veřejná služba - Ostatní zaměstnanci - Postupné smlouvy dočasných, pomocných a smluvních zaměstnanců - Maximální doba pro přiznání podpory v nezaměstnanosti - Přípustnost“)
   (2007/C 283/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elizabeth O'Connor (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí, jímž je maximální doba, po kterou se přiznává žalobkyni, bývalé zaměstnankyni Komise, která u ní byla zaměstnána na základě různých smluv dočasného zaměstnance, pomocného zaměstnance a smluvního zaměstnance od 16. ledna 2001 do 31. prosince 2005, podpora v nezaměstnanosti, stanovena na 11 měsíců a 25 dní namísto 17,83 měsíce.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se z části zamítá jako zjevně nepřípustná a z části jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Komise Evropských společenství ponese veškeré náklady řízení včetně nákladů řízení, které žalobkyně případně vynaložila v rámci své žádosti o právní pomoc.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007, s. 57.


title: Věc C-306/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na I. B. ( Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy — Článek 4 — Důvody, pro které je možné výkon odmítnout — Článek 4 bod 6 — Zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu trestu — Článek 5 — Záruky, které musí poskytnout vystavující členský stát — Článek 5 bod 1 — Odsouzení v nepřítomnosti — Článek 5 bod 3 — Zatýkací rozkaz vydaný za účelem trestního stíhání — Předání podmíněné tím, že vyžádaná osoba bude vrácena do vykonávajícího členského státu — Společné uplatnění bodů 1 a 3 článku 5 — Slučitelnost )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/16

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na I. B.
   (Věc C-306/09) (1)

   (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy - Článek 4 - Důvody, pro které je možné výkon odmítnout - Článek 4 bod 6 - Zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu trestu - Článek 5 - Záruky, které musí poskytnout vystavující členský stát - Článek 5 bod 1 - Odsouzení v nepřítomnosti - Článek 5 bod 3 - Zatýkací rozkaz vydaný za účelem trestního stíhání - Předání podmíněné tím, že vyžádaná osoba bude vrácena do vykonávajícího členského státu - Společné uplatnění bodů 1 a 3 článku 5 - Slučitelnost)
   2010/C 346/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastník původního řízení

   I.B.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle (Belgie) — Výklad čl. 4 bodu 6 a čl. 5 bodu 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34), jakož i čl. 6 odst. 2 Smlouvy o EU — Důvody, pro které je možné odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, a záruky, které musí poskytnout členský stát vystavující uvedený rozkaz — Možnost vykonávajícího členského státu podmínit předání osoby s trvalým bydlištěm na jejich území tím, že tato osoba bude po svém vyslechnutí v členském státě vystavujícím zatýkací rozkaz vrácena do vykonávajícího státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody, ke kterým by mohla být odsouzena ve vystavujícím státě — Zvláštní situace osoby, která již byla ve vystavujícím členském státě odsouzena rozhodnutím vyneseným v nepřítomnosti, proti němuž má stále možnost podat opravný prostředek — Případný dopad hrozby zásahu do základních práv dotyčné osoby, a zejména do jeho soukromého a rodinného života, na rozhodnutí, které mají přijmout justiční orgány vykonávajícího členského státu

      Výrok

   Článek 4 bod 6 a čl. 5 bod 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud dotčený vykonávající členský stát provedl čl. 5 bod 1 a 3 tohoto rámcového rozhodnutí do svého vnitrostátního právního řádu, lze výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem výkonu trestu uloženého v nepřítomnosti ve smyslu čl. 5 bodu 1 podmínit tím, že dotčená osoba, která je státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo tam má trvalé bydliště, bude do tohoto státu vrácena, aby zde případně vykonala trest, který jí bude uložen ve vystavujícím členském státě na konci nového řízení, na kterém bude přítomna.

      (1)  Úř. věst. C 233, 26.9.2009, s. 11.


title: Věc F-41/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Roumimper v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/71

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Roumimper v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-41/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/132)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jacques Pierre Roumimper (Zoetermeer Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byl žalobce informován o nemožnosti nabídnout mu trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta jeho stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol)odmítl uzavřít s J. P. Roumimperem smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009, s. 63.


title: Věc T-283/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – FIS’D v. Komise „Akční program Erasmus Mundus — Rámcová dohoda o partnerství — Zvláštní dohoda o grantu — Rozhodnutí EACEA vypovědět rámcovou dohodu a změnit zvláštní dohodu — Správní opravný prostředek podaný ke Komisi — Rozhodnutí Komise o zamítnutí správního opravného prostředku jako neopodstatněného — Porušení dohod a správního a finančního manuálu“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – FIS’D v. Komise
   (Věc T-283/12) (1)

   („Akční program Erasmus Mundus - Rámcová dohoda o partnerství - Zvláštní dohoda o grantu - Rozhodnutí EACEA vypovědět rámcovou dohodu a změnit zvláštní dohodu - Správní opravný prostředek podaný ke Komisi - Rozhodnutí Komise o zamítnutí správního opravného prostředku jako neopodstatněného - Porušení dohod a správního a finančního manuálu“)
   (2014/C 448/23)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FIS’D – Formazione integrata superiore del design (Catanzaro, Itálie) (zástupci: původně S. Bariatti a A. Sodano, poté F. Sutti a A. Boso Caretta, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Van Hoof, poté C. Cattabriga a D. Roussanov a nakonec C. Cattabriga, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupci: H. Monet, zmocněnec, ve spolupráci s M. Merolou a C. Santacrocem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. dubna 2012 [Ref. Ares (2012) 446225], kterým byl zamítnut správní opravný prostředek podaný proti rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) ze dne 13. ledna 2012, ve kterém posledně uvedená předčasně vypověděla rámcovou dohodu o partnerství 2011/0181, kterou uzavřela s Università degli Studi Mediterranea di Reggio Calabria (univerzita středomořských studií v Reggio Calabria, Itálie), a změnila zvláštní dohodu o grantu, kterou uzavřela s uvedenou univerzitou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FIS’D – Formazione integrata superiore del design ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc C-397/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. květen 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Erika Jőrös v. Aegon Magyarország Hitel Zrt. ( „Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách — Přezkum zneužívající povahy smluvního ustanovení vnitrostátním soudem z úřední moci — Důsledky, které má vnitrostátní soud vyvodit ze zjištění zneužívající povahy ustanovení“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. květen 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Erika Jőrös v. Aegon Magyarország Hitel Zrt.
   (Věc C-397/11) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Přezkum zneužívající povahy smluvního ustanovení vnitrostátním soudem z úřední moci - Důsledky, které má vnitrostátní soud vyvodit ze zjištění zneužívající povahy ustanovení)
   2013/C 225/12
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék (dříve Fővárosi Bíróság)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Erika Jőrös

      Žalovaná: Aegon Magyarország Hitel Zrt.

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví, že vnitrostátní soud je při přezkumu zneužívajícího charakteru takzvaných souvisejících smluv omezen, pokud účastníci řízení výslovně nenavrhují, aby konstatoval tento zneužívající charakter — Možnost vnitrostátního soudu, který rozhoduje ve druhém stupni, aby i bez návrhu posoudil zneužívající charakter klauzule uvedené ve smlouvě, kterou má posoudit, i když to nebylo vzneseno v řízení v prvním stupni a podle vnitrostátních pravidel nelze v odvolacím řízení zohlednit nové skutečnosti a důkazy

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že pokud vnitrostátní soud druhého stupně, který projednává spor týkající se platnosti ustanovení obsažených ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem na základě formuláře vypracovaného uvedeným prodávajícím nebo poskytovatelem, má podle vnitrostátních procesních pravidel pravomoc přezkoumat všechny důvody neplatnosti jasně vyplývající ze skutečností předložených v prvním stupni a případně pravomoc na základě prokázaných skutečností překvalifikovat právní základ uplatněný za účelem určení neplatnosti uvedených ustanovení, musí tento soud s ohledem na kritéria uvedené směrnice posoudit z úřední moci, nebo prostřednictvím změny kvalifikace právního základu návrhu zneužívající povahu uvedených ustanovení.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který určí zneužívající povahu smluvního ustanovení, je povinen jednak vyvodit veškeré důsledky, které podle vnitrostátního práva vyplývají z uvedeného určení, aby se ujistil, že dotčený spotřebitel nebude uvedeným ustanovením vázán, a to aniž by čekal, až spotřebitel podá v tomto ohledu návrh, a jednak je povinen posoudit, v zásadě na základě objektivních kritérií, zda může dotčená smlouva nadále existovat bez uvedeného ustanovení.

               3)

               Směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který z úřední moci určil zneužívající povahu smluvního ustanovení, musí v rámci možností, uplatnit vnitrostátní procesní pravidla tak, aby vyvodil všechny důsledky, které podle vnitrostátního práva vyplývají ze zjištění zneužívající povahy dotčeného ustanovení, aby se ujistil, že toto ustanovení není pro spotřebitele závazné.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 57, 5.3.2005

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/28

         (2005/C 69/48)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 57, 5.3.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 45, 19.2.2005

      Úř. věst. C 31, 5.2.2005

      Úř. věst. C 19, 22.1.2005

      Úř. věst. C 6, 8.1.2005

      Úř. věst. C 314, 18.12.2004

      Úř. věst. C 300, 4.12.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-107/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Airhole Facemasks v. EUIPO – sindustrysurf (AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT — Neexistence dobré víry — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravomoc změnit rozhodnutí“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Airhole Facemasks v. EUIPO – sindustrysurf (AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT)
   (Věc T-107/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie AIR HOLE FACE MASKS YOU IDIOT - Neexistence dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravomoc změnit rozhodnutí“)
   (2017/C 221/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Airhole Facemasks, Inc. (Vancouver, Kanada) (zástupci: S. Barker, solicitor, a A. Michaels, barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: sindustrysurf, SL (Trapagaran, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2016 (věc R 2547/2014-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Airhole Facemasks a sindustrysurf.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 18. ledna 2016 (věc R 2547/2014-4), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Airhole Facemasks, Inc., a sindustrysurf, SL, se zrušuje a mění v tom smyslu, že se odvolání, které u EUIPO podala společnost sindustrysurf proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 30. července 2014, zamítá.

               2.

               Společnost Airhole Facemasks i EUIPO ponesou vlastní náklady řízení vynaložené před Tribunálem.

               3.

               Společnosti sindustrysurf se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených společností Airhole Facemasks před odvolacím senátem EUIPO.

               4.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 175, 17.5.2016.