title: Spojené věci C-514/11 P a C-605/11 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Finská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odstavec 2 třetí odrážka — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Informace o životním prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Článek 6 odstavec 1 — Dokumenty vztahující se k řízení o nesplnění povinnosti ve fázi před zahájením soudního řízení — Odepření přístupu — Povinnost provést konkrétní a individuální posouzení obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup — Převažující veřejný zájem“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Finská republika v. Evropská komise
   (Spojené věci C-514/11 P a C-605/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odstavec 2 třetí odrážka - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Informace o životním prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Článek 6 odstavec 1 - Dokumenty vztahující se k řízení o nesplnění povinnosti ve fázi před zahájením soudního řízení - Odepření přístupu - Povinnost provést konkrétní a individuální posouzení obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup - Převažující veřejný zájem)
   2014/C 9/04
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (zástupkyně: P. Vinagre e Silva a L. Rossi, advokátky), Finská republika (zástupci: J. Heliskoski, M. Pere a M. J. Leppo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatelky: Estonská republika (zástupkyně: M. Linntam, zmocněnkyně)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupkyně: P. Costa de Oliveira a D. Recchia, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a C. Thorning, zmocněnci), Švédské království (zástupkyně: A. Falk a C. Meyer-Seitz, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující Evropskou komisi: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Wiedmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravné prostředky proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 9. září 2011, LPN v. Komise (T 29/08), kterými Tribunál zamítl žalobu podanou LPN pokud jde o dokumenty a části dokumentů, ke kterým byl Liga para a Protecção da Natureza (LPN) odepřen přístup v rozhodnutí Komise SG.E.3/MIB/psi D (2008) 8639 ze dne 24. října 2008.

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Liga para a Protecção da Natureza a Finská republika nahradí každá jednu polovinu nákladů řízení.

               3)

               Dánské království, Spolková republika Německo, Estonská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


               10.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 413/8

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-9/16)
   (2016/C 413/08)
   Dne 3. srpna 2016 podal Kontrolní úřad ESVO, který zastupují zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) Carsten Zatschler a Auður Ýr Steinarsdóttir, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Norskému království.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soudní dvůr ESVO, aby prohlásil, že:

               1.

               Norsko tím, že ponechalo v platnosti vnitrostátní ustanovení, jako je § 2 odst. 32 norského nařízení o produktech, které zakazuje výrobu, dovoz, vývoz a prodej spotřebního zboží obsahujícího určité koncentrace perfluoroktanové kyseliny (PFOA), nesplnilo své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 12zc v kapitole XV přílohy II Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES), zejména z čl. 128 odst. 1 uvedeného aktu začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.

               2.

               Kromě toho Norsko tím, že zachovalo v platnosti vnitrostátní ustanovení, např. výše zmíněné ustanovení, v okamžiku, kdy bylo zahájeno řízení o omezení podle hlavy VIII výše zmíněného aktu uvedeného v bodě 12zc v kapitole XV přílohy II Dohody o EHP, nesplnilo své povinnosti vyplývající ze článku 3 Dohody o EHP ve spojení s čl. 128 odst. 1 uvedeného aktu.

               3.

               Norsko tím, že ponechalo v platnosti vnitrostátní ustanovení, jako výše zmíněné ustanovení, nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 11 Dohody o EHP.

               4.

               Norské království ponese náklady řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Norské království nesplnilo své povinnosti podle nařízení REACH, a/nebo své povinnosti podle dohody o EHP tím, že ponechalo v platnosti vnitrostátní nařízení, které zakazuje výrobu, dovoz, vývoz a prodej spotřebního zboží obsahujícího 0,001 % hmotnostních nebo více látky běžně označované jako „PFOA“.

               —

               Kontrolní úřad ESVO by přivítal, aby bylo jasně uvedeno, že jakmile bylo zjištěno, že určitá látka představuje nekontrolovatelné riziko pro životní prostředí a lidské zdraví, je jednostranná vnitrostátní regulace ohledně látek, na které se vztahuje nařízení REACH, přípustná pouze za určitých úzce vymezených podmínek stanovených v nařízení REACH.

               —

               Projednávaná žaloba se týká vnitrostátní právní úpravy, jaká byla přijata v Norsku ohledně regulace látky PFOA. Touto žalobou Kontrolní úřad ESVO v žádném případě nezpochybňuje, že je nezbytné PFOA jako látku regulovat. Důvodem, proč Kontrolní úřad ESVO podává tuto žalobu pro nesplnění povinnosti, je spíše důležitá procesní otázka: pokud některý stát EHP zjistí, že z látky, na kterou se vztahuje nařízení REACH, vyplývá riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, je pro fungování systému zřízeného nařízením REACH nezbytné, aby byly tyto obavy řešeny v rámci uvedeného systému, a nikoliv na základě jednostranných kroků.

               —

               Norská vláda informovala dne 27. srpna 2013 Kontrolní úřad ESVO, že dne 27. května 2013 bylo přijato nařízení, kterým se mění dotčené norské nařízení o produktech, a to tím, že se zavádí omezení výroby, dovozu, vývozu a prodeje spotřebitelských výrobků obsahujících PFOA a některé soli a estery kyseliny PFOA.

               —

               K této skutečnosti vydal Kontrolní úřad ESVO dne 8. července 2015 odůvodněné stanovisko. V souladu s čl. 31 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Norsko přijalo opatření, která jsou nezbytná pro to, aby vyhovělo tomuto odůvodněnému stanovisku ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení, tedy nejpozději do 8. září 2015.

               —

               Dopisem ze dne 16. října 2015 Norsko na odůvodněné stanovisko odpovědělo, přičemž dále trvalo na svém stanovisku a předložilo několik dalších připomínek. Jelikož Norsko ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku zachovalo dotčená vnitrostátní ustanovení v platnosti, rozhodl se Kontrolní úřad ESVO předložit věc Soudnímu dvoru ESVO v souladu s čl. 31 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


title: Věc C-29/15 P: Kasační opravný prostředek podaný faxem dne 26. ledna 2015 Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-556/13, Verband der Kölnisch Wasser Hersteller e.V. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/21

         Kasační opravný prostředek podaný faxem dne 26. ledna 2015 Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-556/13, Verband der Kölnisch Wasser Hersteller e.V. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-29/15 P)
   (2016/C 038/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller, Köln e.V. (zástupce: T. Schulte-Beckhausen, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) usnesením ze dne 3. prosince 2015 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatel kasačního opravného prostředku ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-451/11: Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Giga-Byte Technology v. OHIM — Haskins (Gigabyte)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/26

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Giga-Byte Technology v. OHIM — Haskins (Gigabyte)
   (Věc T-451/11)
   2011/C 298/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giga-Byte Technology Co., Ltd (Taipei, Taiwan) (zástupce: F. Schwerbrock, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Robert A. Haskins (Pennsylvania, USA)

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. května 2011 ve věci R 2047/2010-2, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Gigabyte“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 37 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5550009

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „GIGABITER“ č. 4954095 pro služby zařazené do tříd 39, 40 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám ve vztahu k některým sporným službám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že sporné služby zařazené do tříd 37 a 42 jsou podobné službám osoby, která podala námitky, zařazeným do třídy 42.


title: Věc C-58/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 3. února 2017 – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 3. února 2017 – INEOS Köln GmbH v. Spolková republika Německo
   (Věc C-58/17)
   (2017/C 144/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: INEOS Köln GmbH

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžná otázka

   Musí být rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) vykládáno v tom smyslu, že definice „dílčího zařízení pro emise z procesů (process emissions sub-installation)“ uvedená v čl. 3 písm. h) rozhodnutí 2011/278/EU předpokládá plynné skupenství částečně zoxidovaného uhlíku, nebo se vztahuje i na částečně zoxidovaný uhlík v tekutém stavu?

      (1)  Úř. věst. L 130, s. 1.


title: Věc T-190/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Total a Elf Aquitaine v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Právo obhajoby — Presumpce neviny — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Zásada personality trestů a sankcí — Zásada legality trestných činů a trestů — Zásada řádné správy — Právní jistota — Zneužití pravomoci — Pokuty“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2011 — Total a Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc T-190/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo obhajoby - Presumpce neviny - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zásada personality trestů a sankcí - Zásada legality trestných činů a trestů - Zásada řádné správy - Právní jistota - Zneužití pravomoci - Pokuty)
   2011/C 269/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie); a Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (zástupci: É. Morgan de Rivery, A. Noël-Baron, E. Lagathu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a O. Beynet, poté V. Bottka, P. J. Van Nuffel a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — Peroxid vodíku a perboritan) a podpůrně návrh na změnu čl. 2 písm. i) uvedeného rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Total SA a Elf Aquitaine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-294/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Klemme v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/25

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Klemme v. Komise
   (Věc T-294/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/43)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Klemme AG (Lutherstadt Eisleben, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na pozastavení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor týkající se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-427/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Mirto Corporación Empresarial v. OHIM — Maglificio Barbara (Mirtillino) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mirtillino — Starší slovní ochranná známka Společenství MIRTO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Mirto Corporación Empresarial v. OHIM — Maglificio Barbara (Mirtillino)
   (Věc T-427/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mirtillino - Starší slovní ochranná známka Společenství MIRTO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 134/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mirto Corporación Empresarial, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce E. Armijo Chávarri, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Maglificio Barbara Srl (Busto Arsizio, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. srpna 2007 (věc R 875/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Creaciones Mirto SA a Maglificio Barbara Srl.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Mirto Corporación Empresarial, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-401/06: Žaloba podaná dne 26. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/31

         Žaloba podaná dne 26. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-401/06)
   (2006/C 294/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že místo plnění není v případě činnosti správce závěti určeno podle čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1), pokud je služba poskytována zákazníkům usazeným mimo Společenství, nebo osobám povinným k dani usazeným ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako dodavatel, nesplnila své povinnosti vyplývající z čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 9 odst. 2 písm. e) třetí odrážky šesté směrnice se za místo poskytování některých služeb, které jsou poskytovány zákazníkům usazeným mimo Společenství, nebo osobám povinným k dani usazeným ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako dodavatel, považuje místo, kde má zákazník sídlo své hospodářské činnosti nebo stálou provozovnu, pro kterou je služba poskytována, a nemá-li takové ústředí či provozovnu, místo, kde má trvalé bydliště, popřípadě místo, kde se obvykle zdržuje. Těmito službami jsou služby poradců, techniků, poradenských organizací, advokátů, účetních a další podobné služby. Toto ustanovení směrnice je kolizní normou, která stanoví místo zdanění služeb a vymezuje příslušnost členských států.
   Podle německých právních předpisů a z nich vycházející správní praxe daňových orgánů je místem poskytování služby správce závěti místo, z něhož podnikatel poskytuje své služby. Místo se v případě těchto služeb neurčuje podle čl. 9 odst. 2 písm. e) směrnice, jsou-li poskytovány zákazníkům usazeným mimo Společenství, nebo osobám povinným k dani usazeným ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako dodavatel.
   Tato právní úprava a správní praxe není v souladu s ustanoveními článku 9 šesté směrnice. V případě služeb spočívajících v činnosti správce závěti, které jsou poskytovány zákazníkům usazeným mimo Společenství, nebo osobám povinným k dani usazeným ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako dodavatel, se jedná o služby, jejichž místo plnění se určuje podle čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice.
   Na rozdíl od argumentace německé vlády zastává Komise názor, že činnosti správce závěti rovněž patří k činnostem, které jsou hlavním a obvyklým předmětem činnosti advokáta. Při posouzení nelze vycházet z názvu povolání, nýbrž z činnosti jako takové: rozhodující je povaha plnění.
   Pojem „další podobné služby“ se nevztahuje na skutečnost, která je společná činnostem uvedeným v čl. 9 odst. 2 písm. e) třetí odrážce šesté směrnice. Postačí, že posuzované plnění je podobné některé z činností, které jsou v tomto ustanovení výslovně uvedeny. To platí, pokud obě činnosti slouží témuž účelu. Podle rozhodnutí ESD je předmětem hlavní a obvyklé činnosti advokáta zastupování a hájení zájmů klienta. Pokud Soudní dvůr vychází ze „zastupování a hájení zájmů klienta“, je tato podmínka v případě činnosti správce závěti rovněž splněna: správce závěti totiž zastupuje a hájí zájmy zůstavitele. Jeho činnost odpovídá činnosti povolaného nezávislého zástupce a poradce. Z okolnosti, že správa závěti není činností vyhrazenou advokacii, nelze dovodit závěr, že tyto dvě činnosti neslouží témuž účelu.

      (1)  Úř. věst. L 145, s.1 (Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-409/10: Žaloba podaná dne 13. září 2010 — Bottega Veneta International v. OHIM (Tvar kabelky)

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/56

         Žaloba podaná dne 13. září 2010 — Bottega Veneta International v. OHIM (Tvar kabelky)
   (Věc T-409/10)
   ()
   2010/C 301/89
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bottega Veneta International Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletko, E. Gavuzzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. června 2010 v řízení R 1247/2009-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka představovaná rozlišovacím trojrozměrným označením známým jako kabelka „veneta“ (přihláška k zápisu ochranné známky č. 6632608) pro zboží spadající do třídy 18 („tašky a kabelky“).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení č. 2868/95 a čl. 7 odst. 1 pís. b) a odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-313/10: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 25. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Köln — Německo) — Severní Porýní-Vestfálsko v. Sylvia Jansen

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/25

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 25. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Köln — Německo) — Severní Porýní-Vestfálsko v. Sylvia Jansen
   (Věc C-313/10) (1)

   2012/C 73/44
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc T-370/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2012 — GDF Suez v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Německý a francouzský trh se zemním plynem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení trhu — Doba trvání protiprávního jednání — Pokuty“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2012 — GDF Suez v. Komise
   (Věc T-370/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Německý a francouzský trh se zemním plynem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení trhu - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty)
   2012/C 243/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: GDF Suez (Paříž, Francie) (zástupci: J.-P. Gunther a C. Breuvart, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, A. Bouquet a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5355 final ze dne 8. července 2009, v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/39.401 — E.ON/GDF) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise C(2009) 5355 final ze dne 8. července 2009, v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/39.401 — E.ON/GDF) se zrušuje jednak v rozsahu, v němž konstatuje, že protiprávní jednání trvalo od 1. ledna 1980 nejméně do 24. dubna 1998, pokud jde o protiprávní jednání v Německu, a jednak v rozsahu, v němž konstatuje existenci protiprávního jednání ve Francii od 13. srpna 2004 do 30. září 2005.

               2)

               Výše pokuty uložená GDF Suez SA v čl. 2 písm. b) rozhodnutí C(2009) 5355 final je stanovena na 320 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-202/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. dubna 2010 — Vion Trading GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 26. dubna 2010 — Vion Trading GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-202/10)
   ()
   2010/C 209/19
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vion Trading GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžné otázky

               1)

               Je analogické uplatňování ustanovení o promlčení v § 195 BGB ve znění platném do konce roku 2001 na nároky na vrácení neoprávněně přiznané vývozní náhrady v rozporu se zásadou právní jistoty jakožto zásadou práva [Unie]?

               2)

               Je uplatňování třicetileté promlčecí lhůty v § 195 BGB na požadavek na vrácení neoprávněně přiznané vývozní náhrady porušením zásady proporcionality jakožto zásady práva [Unie]?

               3)

               Je-li na otázku č. 2 potřeba odpovědět kladně, je uplatňování delší vnitrostátní promlčecí lhůty ve smyslu čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (1), která je v soudcovském právu stanovena na základě předpokládané nouzové pravomoci („Notkompetenz“) v konkrétním případě, v rozporu se zásadou právní jistoty jakožto zásadou práva [Unie]?

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340.


title: Věc T-343/17: Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Cathay Pacific Airways v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/64

         Žaloba podaná dne 31. května 2017 – Cathay Pacific Airways v. Komise
   (Věc T-343/17)
   (2017/C 239/76)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cathay Pacific Airways Ltd (Hongkong, Čína) (zástupci: R. Kreisberger a N. Grubeck, Barristers, M. Rees, Solicitor, a E. Estellon, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil konstatování o protiprávním jednání uvedená v čl. 1 odst. 1 až 4 rozhodnutí Komise C (2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (AT.39258 – letecká nákladní doprava), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušil článek 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá žalobkyni pokutu ve výši 57 120 000 eur, nebo, podpůrně, tuto pokutu snížil, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a/nebo nesprávného posouzení skutkového stavu, když zahrnula žalobkyni do čl. 1 odst. 1 a 4 výrokové části napadeného rozhodnutí a konstatovala, že žalobkyně se podílela na jediném a trvajícím protiprávním jednání, a/nebo tyto skutečnosti neprokázala právně dostačujícím způsobem.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že neexistuje právní základ pro její zahrnutí do protiprávních jednání v rámci Evropy.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že neexistuje odpovídající skutkový základ pro její zahrnutí do protiprávních jednání v rámci Evropy.

                           —

                           Žalobkyně rovněž uvádí, že to, že Komise vychází z nových důvodů, porušuje její právo na obhajobu.

                           —

                           Žalobkyně konečně uvádí, že to, že ji Komise neprávem zahrnula do čl. 1 odst. 1 až 4, maří její snahu prokázat, že se žalobkyně účastnila tvrzeného jediného a trvajícího protiprávního jednání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím druhého rozhodnutí vůči žalobkyni, které jí přičítá nové protiprávní jednání, porušila Komise článek 23 nařízení č. 1/2003, jakož i zásady právní jistoty, spravedlnosti a řádného výkonu spravedlnosti.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že žalobkyně je odpovědná za účast na jediném a trvajícím protiprávním jednání.

                           —

                           Podle žalobkyně se Komise žalobkyní nezabývala specifiky a neprokázala v jejím případě jednotlivé znaky jediného a trvajícího protiprávního jednání.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neprokázala celkový plán sledující společný cíl.

                           —

                           Žalobkyně rovněž uvádí, že Komise neprokázala, že žalobkyně se účastnila jediného a trvajícího protiprávního jednání nebo měla požadovaný úmysl účastnit se ho.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazuje na to, že nebylo zjištěno, že o protiprávním jednání věděla.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neuvedla dostatečné důvody na podporu svého závěru, že žalobkyně se účastnila tvrzeného jediného a trvajícího protiprávního jednání.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně vycházela z činnosti žalobkyně v oblastech regulovaných třetími státy jakožto důkazu účasti na tvrzeném jediném a trvajícím protiprávním jednání a neuvedla v tomto ohledu důvody.

                           —

                           Podle žalobkyně Komise neunesla důkazní břemeno v souvislosti s jednáním žalobkyně v Hongkongu a/nebo neuvedla odpovídající důvody.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neprokázala, že jednání žalobkyně v Hongkongu má protisoutěžní cíl.

                           —

                           Žalobkyně rovněž uvádí, že podle hongkongského práva byla povinna podat skupinové žádosti.

                           —

                           Žalobkyně konečně poukazuje na porušení zásad zdvořilosti a nevměšování.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nemá pravomoc k uplatnění článku 101 SFEU na jednání v souvislosti s příchozími lety, to znamená na služby letecké nákladní dopravy ze třetích zemí do Evropy.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení při výpočtu pokuty uložené žalobkyni.


title: Věc C-449/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Sophiane Gysen v. Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants (Úředníci — Odměna — Služební řád — Rodinné přídavky — Stanovení výše vnitrostátních rodinných přídavků — Určení pořadí dětí — Dítě zakládající nárok na rodinné přídavky podle služebního řádu)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles – Belgie) – Sophiane Gysen v. Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   (Věc C-449/06) (1)

   (Úředníci - Odměna - Služební řád - Rodinné přídavky - Stanovení výše vnitrostátních rodinných přídavků - Určení pořadí dětí - Dítě zakládající nárok na rodinné přídavky podle služebního řádu)
   (2008/C 79/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sophiane Gysen

      Žalovaná: Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal du travail de Bruxelles – Výklad článku 67 nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců těchto Společenství a kterým se zavádějí zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise (služební řád) (Úř. věst. L 56, s. 1) – Rodinné přídavky – Přípustnost vnitrostátního režimu rodinných přídavků, který pro výpočet pořadí dětí, na které se vyplácejí rodinné přídavky, vylučuje děti, které zakládají nárok na přiznání rodinných přídavků podle služebního řádu – Právní kvalifikace služebního řádu úředníků ve vnitrostátním právu
   Výrok
   Nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců těchto Společenství a kterým se zavádějí zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise, ve znění nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 2074/83 ze dne 21. července 1983, má obecnou působnost, je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. S ohledem na přímou použitelnost uvedeného nařízení v právním řádu členských států musí být dítě zakládající nárok na rodinné přídavky na základě služebního řádu úředníků Evropských společenství pokládáno za dítě zakládající nárok na takové přídavky na základě vnitrostátního práva nebo mezinárodní úmluvy v oblasti sociálního zabezpečení platné v dotyčném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-405/05: Žaloba podaná dne  18. listopadu 2005  Komisí proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/11

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2005 Komisí proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-405/05)
   (2006/C 48/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 18. listopadu 2005 žaloba směřující proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska podaná Komisí, zastoupenou Sarou Pardo Quintillan, Xavierem Lewisem a Hubertem van Vliet, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nezajistilo, aby byly městské odpadní vody z aglomerací Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtonabbey, Omagh a Portrush podrobeny přiměřenému čištění a to nejpozději do 31. prosince 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS (1).

               2.

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise má za to, že skutečnost, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska nezajistilo, aby veškeré odpadní vody pocházející z aglomerací Bangor, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Londonderry, Larne, Lerwick, Margate, Newtonabbey, Omagh, Brighton, Portrush, Donaghadee a Bideford/Northam byly podrobeny přiměřenému čištění, představuje porušení čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice. Krom toho skutečnost, že je zanedbána kontrola značného nového rozvoje v aglomeracích Portrush, Newtonabbey, Bangor, Londonderry a Larne nebo že není zajištěno, aby jeho schválení doprovázela zmírňující opatření, zvyšuje závažnost porušení výše uvedených ustanovení směrnice v těchto pěti aglomeracích.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, 30.5.1991, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26).


title: Věc T-356/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – Debonair Trading Internacional v. OHIM – Ibercosmetica (SÔ:UNIC) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SÔ:UNIC — Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranná známka SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC a nezapsané slovní ochranné známky — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 207/2009 — Nebezpečí záměny — Skupina ochranných známek — Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 — Pravidlo 15 odst. 2 písm. b) bod iii) nařízení (ES)č. 2868/95 — Přípustnost námitek“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – Debonair Trading Internacional v. OHIM – Ibercosmetica (SÔ:UNIC)
   (Věc T-356/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SÔ:UNIC - Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranná známka SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC a nezapsané slovní ochranné známky - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 207/2009 - Nebezpečí záměny - Skupina ochranných známek - Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 15 odst. 2 písm. b) bod iii) nařízení (ES)č. 2868/95 - Přípustnost námitek“)
   2014/C 159/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Debonair Trading Internacional Lda (Funchal, Madeira) (zástupce: T. Alkin, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ibercosmetica, SA de CV (Mexiko, Mexiko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. června 2012 (věc R 1033/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Debonair Trading Internacional Lda a Ibercosmetica, SA de CV.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. června 2012 (věc R 1033/2011-4) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl jako nepřípustné námitky ve vztahu k označením, kterých se, pokud jde o Spojené království a Irsko dovolávaly společnosti Debonair Trading Internacional Lda a Ibercosmetica, SA de CV, založené na čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc F-144/07: Žaloba podaná dne 24. prosince 2007 – Efstathopoulos v. Parlament

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/50

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2007 – Efstathopoulos v. Parlament
   (Věc F-144/07)
   (2008/C 92/102)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spyridon Efstathopoulos (Chalandri, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Michi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 18. dubna 2007 v částech týkajících se zohlednění „příspěvku za produktivitu“ v hrubé odměně žalobce; již uskutečněného navrácení částky 390 eur z důchodu žalobce; povinnosti navrácení částky 10 036,99 eur za období od března 2005 do března 2007; měsíčního snížení důchodu žalobce o částku 600 eur za celé období, během kterého pobíral sporný příspěvek ve výši 670 eur, tedy od března 2005 do září 2007.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 18. dubna 2007, PERS-B-AFF-SOCIAL D(2007) 22300 v částech týkajících se zahrnutí „příspěvku za produktivitu“ do hrubých příjmů žalobce; již uskutečněného navrácení částky 390 eur z důchodu žalobce; povinnosti navrácení částky 10 036,99 eur za období od března 2005 do března 2007; a měsíčního snížení důchodu žalobce o částku 600 eur za celé období, během kterého pobíral sporný příspěvek ve výši 670 eur, tedy od března 2005 do září 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu Evropského parlamentu oprávněného ke jmenování ze dne 14. září 2007, kterým se zamítá stížnost ze dne 9. května 2007, podaná žalobcem proti rozhodnutí ze dne 18. dubna 2007;

               —

               zrušit každé jiné související rozhodnutí nebo rozhodnutí přijaté po těchto rozhodnutích nebo kterým se provádí výše uvedená rozhodnutí;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-243/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – ICT v. Komise „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Absence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/58

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – ICT v. Komise
   (Věc T-243/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Absence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/97
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Itálie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), v rozsahu, v němž Komise zařadila navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů pro uplatnění kritérií vymezujících pojem „obal“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


title: Věc F-84/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Cerafogli v. Evropská centrální banka ( Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě újmy přímo vyplývající z údajné protiprávností pracovního řádu a z pracovních pravidel pro zaměstnance — Nepříslušnost Soudu — Nepřípustnost — Zproštění služební povinnosti z důvodu zastupování zaměstnanců — Nepřizpůsobení pracovní zátěže — Nesprávný postup )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Cerafogli v. Evropská centrální banka
   (Věc F-84/08) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě újmy přímo vyplývající z údajné protiprávností pracovního řádu a z pracovních pravidel pro zaměstnance - Nepříslušnost Soudu - Nepřípustnost - Zproštění služební povinnosti z důvodu zastupování zaměstnanců - Nepřizpůsobení pracovní zátěže - Nesprávný postup)
   2011/C 13/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a N. Urban, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Uložení ECB, aby zaplatila náhradu újmy, kterou údajně způsobila žalobkyni z důvodu diskriminace související s její odborářskou činností

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské centrální bance se ukládá zaplatit M. C. Cerafogli částku 5 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská centrální banka ponese kromě vlastních nákladů řízení také třetinu nákladů vynaložených M. C. Cerafogli.

               4)

               Maria C. Cerafogli ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008, s. 43.


title: Věc T-97/06: Žaloba podaná dne  29. března 2006  – Neoperl v. OHIM

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/44

         Žaloba podaná dne 29. března 2006 – Neoperl v. OHIM
   (Věc T-97/06)
   (2006/C 131/82)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Neoperl GmbH (Mülheim, Německo) (zástupce: H. Börjes-Pestalozza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí R 0612/2005-4 a Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu uložit zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství č. 3 636 206 za účelem jejího zápisu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka „Sanitärschlauch“ pro výrobky tříd 11 a 17 – přihláška č. 3 636 206
   Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Přihlášená ochranná známka vykazuje nezbytnou rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


title: Věc C-428/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank's-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. září 2008 – Monsanto Technology LLC v. 1. Cefetra BV, 2.Cefetra Feed Service BV, 3. Cefetra Futures BV, 4. Stát Argentina a Miguel Santiago Campos, v jeho funkci jako státní sekretář jménem státu Argentina pro zemědělství, chov dobytka, rybolov a výživu a Monsanto Technology LLC v. 1. Vopak Agencies Rotterdam BV a 2. Alfred C. Toepfer International GmbH

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank's-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. září 2008 – Monsanto Technology LLC v. 1. Cefetra BV, 2.Cefetra Feed Service BV, 3. Cefetra Futures BV, 4. Stát Argentina a Miguel Santiago Campos, v jeho funkci jako státní sekretář jménem státu Argentina pro zemědělství, chov dobytka, rybolov a výživu a Monsanto Technology LLC v. 1. Vopak Agencies Rotterdam BV a 2. Alfred C. Toepfer International GmbH
   (Věc C-428/08)
   (2008/C 313/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank's-Gravenhage (Nizozemsko)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Monsanto Technology LLC
   Žalovaní:

               1.

               Cefetra BV

               2.

               Cefetra Feed Service BV

               3.

               Cefetra Futures BV

               4.

               Stát Argentina a Miguel Santiago Campos v jeho funkci jako státní sekretář jménem státu Argentina pro zemědělství, chov dobytka, rybolov a výživu

      Žalobkyně: Monsanto Technology LLC
   Žalovaní:

               1.

               Vopak Agencies Rotterdam BV

               2.

               Alfred C. Toepfer International GmbH

         Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (1) chápán v tom smyslu, že odvolání se na ochranu stanovenou v tomto článku je možné i v situaci, jakou je ta, o kterou se jedná v projednávané věci, ve které je výrobek (sekvence DNA) součástí materiálu (sójové moučky) dovezeného do Evropské unie a v okamžiku uplatňovaného porušení neplní svoji funkci, nicméně (v rostlině sóji) ji splnil, nebo je možné, že po izolování z tohoto materiálu a vložení do buňky organizmu může svoji funkci znovu plnit?

               2)

               Vycházejíc z výskytu sekvence DNA, která je popsána v patentovém nároku 6 patentu číslo EP 0 546 090, v sójové moučce, kterou do Společenství dovezly Cefetra a ACTI a vycházejíc z toho, že DNA byla v sójové moučce zahrnuta a že v ní již neplní svoji funkci ve smyslu článku 9 směrnice 98/44/ES:
               Zakazuje v tomto případě ochrana patentu pro biologický materiál stanovená touto směrnicí, zejména článkem 9, aby vnitrostátní patentové právo poskytovalo výrobku (DNA) jako takovému (krom toho) absolutní ochranu nehledě na to, zda tato DNA plní svoji funkci, a je tedy nutno považovat ochranu článku 9 směrnice v případě, který je upraven v tomto článku, kdy se výrobek skládá z genetické informace, nebo ji obsahuje a je zahrnut v materiálu, ve kterém je pak genetická informace obsažena, za taxativní?

               3)

               Je pro zodpovězení výše uvedené otázky relevantní, že patent číslo EP 0 546 090 byl přihlášen a udělen (dne 19. června 1996) před přijetím směrnice 98/44/ES a že takováto absolutní ochrana výrobku byla podle vnitrostátního patentového práva udělena před přijetím směrnice?

               4)

               Může Soudní dvůr při zodpovídání výše uvedených otázek zohlednit dohodu TRIPS, zejména článek 27 a článek 30?

      (1)  Úř. věst. L 213, s. 13; Zvl. vyd. 13/20, s. 395.


title: Věc F-55/10 RENV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. října 2014 – Moschonaki v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Vrácení věci Soudu po zrušení — Přijímání zaměstnanců — Interní oznámení o volném pracovním místě v instituci — Podmínky způsobilosti obsažené v oznámení o volném pracovním místě — Posuzovací pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. října 2014 – Moschonaki v. Komise
   (Věc F-55/10 RENV)
   („Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po zrušení - Přijímání zaměstnanců - Interní oznámení o volném pracovním místě v instituci - Podmínky způsobilosti obsažené v oznámení o volném pracovním místě - Posuzovací pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování“)
   2014/C 421/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Chrysanthe Moschonaki (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Vrácení věci po zrušení rozhodnutí – Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž byla odmítnuta žádost žalobkyně o pracovní místo asistenta v knihovně, a uložení Komisi, aby jí zaplatila určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 30. září 2009, kterým Evropská komise odmítla žádost Ch. Moschonaki o pracovní místo „[a]sistent – [k]nihovník/[d]okumentarista“, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise zaplatí Ch. Moschonaki částku ve výši 5  000 eur.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ch. Moschonaki ve věcech F-55/10, T-476/11 P a F 55/10 RENV.


title: Věc C-486/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí — Využití odpadu — Zařízení pro výrobu elektrické energie spalováním palivového odpadu z derivátů a biomasy v Massafře (Taranto) — Směrnice 75/442/EHS a 85/337/EHS)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-486/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Využití odpadu - Zařízení pro výrobu elektrické energie spalováním palivového odpadu z derivátů a biomasy v Massafře (Taranto) - Směrnice 75/442/EHS a 85/337/EHS)
   (2006/C 331/09)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, zmocněnec, A. Capobianco a F. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, M. Fiorilli a G. Fiengo, advokáti)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1, 2 a 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice Rady 97/11/EHS ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) – Zařízení na výrobu elektrické energie spalováním palivového odpadu a biomasy v Massafře (Taranto)
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že

                           —

                           z řízení o posuzování vlivů na životní prostředí vyňala zařízení nacházející se v Massafře určené ke spalování palivového odpadu z derivátů a biomasy o kapacitě přesahující 100 tun denně a spadající pod přílohu I bod 10 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997,

                           —

                           přijala čl. 3 odst. 1 nařízení předsedy Rady ministrů ze dne 3. září 1999 nazvaného„Orientační a koordinační akt upravující a doplňující předcházející orientační a koordinační akt k provedení čl. 40 odst. 1 zákona č. 146 ze dne 22. února 1994 týkajícího se ustanovení o posuzování vlivů na životní prostředí“, kterým se mění příloha A písm. i) a l) nařízení prezidenta Republiky ze dne 12. dubna 1996 nazvaného „Orientační a koordinační akt přijatý k provedení čl. 40 odst. 1 zákona č. 146 ze dne 22. února 1994 týkajícího se ustanovení o posuzování vlivů na životní prostředí“, který umožňuje vyloučit záměry určené k využití nebezpečného odpadu a nikoliv nebezpečného odpadu o kapacitě přesahující 100 tun denně spadající pod přílohu I směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, z řízení o posuzování vlivů na životní prostředí stanoveného v čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, a

                           —

                           přijala čl. 3 odst. 1 nařízení předsedy Rady ministrů ze dne 3. září 1999, který pro účely určení, zda záměr spadající pod přílohu II směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11, musí podléhat posouzení vlivů na životní prostředí, stanovuje nevhodné kritérium, jelikož z uvedeného posouzení může vyloučit záměry, které mají významný vliv na životní prostředí,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1, 2 a 3 uvedené směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. ledna 2005 ve věci C-208/04 (žádost Conseil d'Etat o rozhodnutí o předběžné otázce): Inter-Environnement Wallonie ASBL proti Région wallonne (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem „odpad“ — Seznam surovin srovnatelných s výrobky)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/12

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 28. ledna 2005
   ve věci C-208/04 (žádost Conseil d'Etat o rozhodnutí o předběžné otázce): Inter-Environnement Wallonie ASBL proti Région wallonne (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem „odpad“ - Seznam surovin srovnatelných s výrobky)
   (2005/C 106/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-208/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná Conseil d'Etat (Belgie) rozhodnutím ze dne 29. dubna 2004 došlým Soudnímu dvoru dne 11. května 2004, v řízení Inter-Environnement Wallonie ASBL proti Région wallonne, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, P. Kūris (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               Článek 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, brání tomu, aby státy zavedly novou kategorii surovin, které nespadají ani do kategorie odpadů, ani do kategorie výrobků, přičemž tato nová kategorie surovin může zahrnovat látky nebo předměty odpovídající definici pojmu „odpad“ ve smyslu uvedeného ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.07.2004.


title: Věc C-47/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 1. února 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 1. února 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-47/17)
   (2017/C 112/33)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Musí dožádaný členský stát s ohledem na cíl, obsah a účel dublinského nařízení (1) a směrnice o azylovém řízení (2) odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení (3) do dvou týdnů?

               2)

               Má-li být odpověď na první otázku záporná, je v takovém případě třeba s ohledem na čl. 5 odst. 2 poslední větu prováděcího nařízení uplatnit lhůtu nejvýše jednoho měsíce, stanovenou v čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 343/2003 (4) (nyní čl. 25 odst. 1 dublinského nařízení)?

               3)

               Má-li být odpověď na první i druhou otázku záporná, má dožádaný členský stát – s ohledem na výraz „[vyvine úsilí]“ použitý v čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení – k tomu, aby odpověděl na žádost o nové posouzení, přiměřenou lhůtu?

               4)

               Musí-li dožádaný členský stát vskutku odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení v přiměřené lhůtě, jedná se i po více než šesti měsících, jak tomu je v projednávané věci, stále ještě o lhůtu přiměřenou? Má-li být odpověď na tuto otázku záporná, jak je potom třeba chápat „přiměřenou lhůtu“?

               5)

               Neodpoví-li dožádaný členský stát na žádost o nové posouzení ani do dvou týdnů, ani do jednoho měsíce, ani v přiměřené lhůtě, jaké důsledky je z toho třeba vyvodit? Je v takovém případě k meritornímu posouzení žádosti cizince o azyl příslušný dožadující členský stát, nebo naopak dožádaný členský stát?

               6)

               Je-li třeba dospět k závěru, že státem příslušným k meritornímu posouzení žádosti o azyl je v důsledku nedodržení lhůty pro odpověď na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení dožádaný členský stát, v jaké lhůtě musí dožadující členský stát, v projednávané věci tedy žalovaný, oznámit tuto informaci cizinci?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 222, s. 3; Zvl. vyd. 19/06, s. 200).

      (4)  Nařízení Rady (ES) ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


title: Věc C-81/15: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Kapnoviomichania Karelia AE v. Ypourgos Oikonomikon „Řízení o předběžné otázce — Daně — Obecná úprava spotřebních daní — Směrnice 92/12/EHS — Tabákové výrobky přepravované v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně — Odpovědnost oprávněného skladovatele — Možnost členských států stanovit solidární odpovědnost oprávněného skladovatele za zaplacení částek odpovídajících peněžitým sankcím uloženým osobám, které se dopustily pašování — Zásady proporcionality a právní jistoty“

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Kapnoviomichania Karelia AE v. Ypourgos Oikonomikon
   (Věc C-81/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Obecná úprava spotřebních daní - Směrnice 92/12/EHS - Tabákové výrobky přepravované v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně - Odpovědnost oprávněného skladovatele - Možnost členských států stanovit solidární odpovědnost oprávněného skladovatele za zaplacení částek odpovídajících peněžitým sankcím uloženým osobám, které se dopustily pašování - Zásady proporcionality a právní jistoty“)
   (2016/C 287/12)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Kapnoviomichania Karelia AE

      Žalovaná: Ypourgos Oikonomikon

      Výrok

   Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992 analyzovaná ve světle obecných zásad práva Evropské unie, zejména zásad právní jistoty a proporcionality, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě – jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž může být uznán za solidárně odpovědného za zaplacení částek odpovídajících peněžitým sankcím uloženým v důsledku protiprávního jednání při přepravě výrobků v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně zejména majitel těchto výrobků, jestliže má smluvní vztah k jeho pachatelům, na základě kterého na ně může být nahlíženo jako na jeho zmocněnce – na jejímž základě je oprávněný skladovatel uznán za solidárně odpovědného za zaplacení uvedených částek, aniž by se této odpovědnosti mohl zprostit předložením důkazu o tom, že do jednání uvedeného daňového dlužníka nebyl zapojen, a to i tehdy, když tento skladovatel podle vnitrostátního práva nebyl v okamžiku spáchání protiprávního jednání majitelem uvedeného zboží ani neměl smluvní vztah k jeho pachatelům, na základě kterého by na ně mohlo být nahlíženo jako na jeho zmocněnce.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-273/06: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Auto Peter Petschenig GmbH v. Toyota Frey Austria GmbH (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Hospodářská soutěž — Dohoda o distribuci motorových vozidel — Bloková výjimka — Nařízení (ES) č. 1475/95 — Článek 5 odst. 3 — Výpověď podaná dodavatelem — Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost — Nutnost reorganizace distribuční sítě)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/11

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Auto Peter Petschenig GmbH v. Toyota Frey Austria GmbH
   (Věc C-273/06) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Hospodářská soutěž - Dohoda o distribuci motorových vozidel - Bloková výjimka - Nařízení (ES) č. 1475/95 - Článek 5 odst. 3 - Výpověď podaná dodavatelem - Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost - Nutnost reorganizace distribuční sítě)
   (2007/C 82/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Handelsgericht Wien
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Auto Peter Petschenig GmbH

      Žalovaná: Toyota Frey Austria GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Handelsgericht Wien – Výklad čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o prodeji a servisu motorových vozidel (Úř. věst. L 145, s. 25) a nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 203, s. 30) – Výpověď dohody o distribuci dodavatelem s roční výpovědní lhůtou odůvodněná nutností reorganizace celé distribuční sítě nebo její podstatné části z důvodu nabytí účinnosti nařízení (ES) č. 1400/2002.
   Výrok

               1)

               Vstup v platnost nařízení (ES) Komise č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel sám o sobě nevyvolává potřebu reorganizace distribuční sítě dodavatele ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel. Nicméně tento vstup v platnost mohl v závislosti na konkrétní organizaci distribuční sítě jednotlivých dodavatelů vyvolat potřebu změn takového významu, že představují skutečnou reorganizaci uvedené sítě ve smyslu uvedeného ustanovení.

               2)

               Zavádí-li dodavatel po vstupu nařízení č. 1400/2002 v platnost selektivní systém distribuce, v jehož rámci jednak distributoři nadále nepodléhají omezení v souvislosti s územím, na kterém mohou prodávat smluvní výrobky, a jednak schválení servisní pracovníci mohou omezit svou činnost pouze na poskytování služeb oprav a údržby, může to představovat reorganizaci distribuční sítě ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení č. 1475/95. Vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům náleží posoudit v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, a zejména v závislosti na důkazech poskytnutých k tomuto účelu dodavatelem, zda jde o takový případ.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-152/12: Žaloba podaná dne 4. dubna 2012 — Deutsche Post v. Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/30

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2012 — Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-152/12)
   2012/C 165/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 a článek 2, jakož i články 4 až 6 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. ledna 2012 o opatření Německa C 36/2007 (ex NN 25/2007) ve prospěch společnosti Deutsche Post AG (dokument Komise č. K(2012) 184 v konečném znění);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně celkem třináct žalobních důvodů:

               A.

               Na podporu svého návrhu na zrušení článku 1, jakož i článků 4 až 6 rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012 předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů:

                           1)

                           První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
                           chybnou a v rozporu s judikaturou Tribunálu ve věci „Combus“ (1) stojící kvalifikací částečného státního financování nákladů na „zděděné“ penzijní závazky bývalého státního podniku jako podpory;

                           2)

                           Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. b) (i) nařízení (ES) č. 659/1999 (2)

                           chybnou kvalifikací částečného státního financování nákladů na „zděděné“ penzijní závazky jako „nových“ podpor;

                           3)

                           Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
                           chybným nakládáním s regulovanými cenami jako s prvkem státní podpory v rozporu s judikaturou Soudního dvora ve věci PreussenElektra (3) jakož i vytýkáním pouhé (údajně) nesprávné kalkulace nákladů mezi dvěma skupinami produktů jako prvku státní podpory;

                           4)

                           Čtvrtý žalobní důvod vycházející z překročení věcné a diskreční pravomoci jakož i z porušení zákazu diskriminace a povinnosti loajální spolupráce s členskými státy
                           retroaktivním zásahem do vnitrostátní regulace cen i přes dlouholetou znalost této regulace a v rozporu s veškerou dosavadní rozhodovací praxí Komise;

                           5)

                           Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a 3 SFEU
                           chybným stanovením příspěvků na sociální zabezpečení, které musí nést soukromí soutěžitelé („referenční hodnota“), jakož i fiktivním zvýšením skutečných hrubých platů úředníků jako základu pro výpočet při použití „referenční hodnoty“;

                           6)

                           Šestý žalobní důvod vycházející z nedostatečnosti odůvodnění podle článku 296 SFEU
                           tím, že velmi rozsáhlý obsah napadeného rozhodnutí je z části nejasný, rozporuplný nebo nesrozumitelný a není možné jednoznačně rozpoznat souvislost jednotlivých částí;

                           7)

                           Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady určitosti a čl. 107 odst. 1 SFEU
                           z důvodu rozporuplného popisu a nerozpoznatelnosti základu pro výpočet částky, jež má být vrácena;

                           8)

                           Osmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na „přiměřeně dlouhou dobu trvání řízení“ jako součásti práva na „řádnou správu“ zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), jakož i v čl. 10 odst. 1 nařízení č. 659/1999
                           více než dvanáctiletou dobou trvání řízení od rozhodnutí o zahájení řízení v roce 1999 až do napadeného rozhodnutí ze dne 25. ledna 2012;

                           9)

                           Devátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na „řádnou správu“ zakotveného v čl. 41 odst. 1 Listiny, jakož i z porušení článku 15 nařízení č. 659/1999
                           naprostou nečinností pokud jde o regulaci cen podle § 20 odst. 2 PostG, která byla Komisi známa nejpozději od roku 1999, přesto však byla až po více než jedenácti letech rozhodnutím o rozšíření řízení ze dne 10. května 2011 učiněna předmětem řízení;

                           10)

                           Desátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy, které jsou chráněny základními právy, jakož i z porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 659/1999
                           pominutím řízení ukončující povahy rozhodnutí z roku 2002, které — v rozporu se závaznou povinností vyplývající z čl. 7 odst. 1 nařízení č. 659/1999 — státní opatření, která byla předmětem řízení, a ke kterým patřily i náklady na „zděděné“ penzijní závazky, podle tvrzení Komise neupravovala „s konečnou platností“.

               B.

               Na podporu svého návrhu na zrušení článku 2 rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012 předkládá žalobkyně další tři žalobní důvody:

                           11)

                           Jedenáctý žalobní důvod vycházející z porušení zásad „řádné správy“ a „přiměřené doby trvání řízení“
                           z důvodu protiprávního neprovedení přezkumu existence „nadměrné náhrady“ prostřednictvím „finančního vyrovnání“ od roku 1999, tak jak to ve svém rozsudku ze dne 1. července 2008 ve věci Deutsche Post v. Komise, T-266/02, již Tribunál konstatoval;

                           12)

                           Dvanáctý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU
                           nedostatečným odůvodněním okolnosti, že v projednávaném případě není splněno čtvrté kritérium rozsudku „Altmark“ (4);

                           13)

                           Třináctý žalobní důvod vycházející z chybného použití skutkové podstaty státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU
                           tím, že „finanční vyrovnání“ splňuje znaky skutkové podstaty služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 106 odst. 2 SFEU.

      (1)  Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2004, Danske Busvognmænd v. Komise (T-157/01, Recueil 2004, s. II-917).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (3)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 13. března 2001, PreussenElektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099).

      (4)  Rozsudek ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, s. I-7747).


title: Věc F-7/06: Žaloba podaná dne  23. ledna 2006  – B v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/35

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2006 – B v. Komise
   (Věc F-7/06)
   (2006/C 96/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: B (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, avocats)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 10. října 2005 zamítající stížnost žalobkyně a rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 26. dubna 2005 o odmítnutí přiznat žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí;

               —

               uložit žalované, aby žalobkyni uhradila příspěvek za práci v zahraničí ode dne nástupu do služebního poměru;

               —

               uložit žalované úroky z prodlení ode dne rozhodnutí ve věci;

               —

               uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, úřednice Komise, zpochybňuje rozhodnutí o konečném stanovení jejich práv, kterým jí žalovaná odmítla přiznat příspěvek za práci v zahraničí.
   Na podporu své žaloby se primárně dovolává porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. Vznáší rovněž námitku protiprávnosti v tom smyslu, že uplatnění podmínky státní příslušnosti stanovené v první odrážce uvedeného ustanovení na úředníka, který je státním příslušníkem jak členského státu, v němž vykonává služební poměr, tak jiného členského státu, porušuje zásady zákazu diskriminace a rovného zacházení.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že v každém případě splňuje podmínku bydliště stanovenou ve druhé odrážce dotyčného ustanovení.
   Podpůrně se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu, jelikož napadené rozhodnutí nezohledňuje skutečnost, že žalobkyně splňuje jak podmínku státní příslušnosti, tak podmínku bydliště stanovenou uvedeným ustanovením.
   Dále se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 3 přílohy VII služebního řádu, jelikož toto ustanovení nemůže být vykládáno v tom smyslu, že by se zaměstnanec s dvojí státní příslušností měl za účelem získání nároku na příspěvek za práci v zahraničí vzdát své státní příslušnosti členského státu, v němž vykonává služební poměr.


title: Věc F-107/12: Žaloba podaná dne 28. září 2012 — ZZ v. EIB

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/41

         Žaloba podaná dne 28. září 2012 — ZZ v. EIB
   (Věc F-107/12)
   2012/C 366/83
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí EIB nezapočítat revalorizované odpracované roky do důchodu žalobce.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit implicitní rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce ze dne 10. července 2011, aby mu Evropská investiční banka započítala revalorizované odpracované roky do důchodu a aby mu mimoto uhradila částku odpovídající této revalorizaci;

               —

               uložit Evropské investiční bance, aby žalobci přiznala nárok na revalorizaci jeho odpracovaných let odpovídající šesti letům a 1 měsíci dodatečného pojištění;

               —

               uložit Evropské investiční bance úhradu částky stanovené ex aequo et bono a podpůrně částky 5 000 eur z titulu utrpěné morální újmy;

               —

               uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-316/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main — Německo) — J. Sebastian Guevara Kamm v. TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A.

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main — Německo) — J. Sebastian Guevara Kamm v. TAM Airlines S.A./TAM Linhas Aereas S.A.
   (Věc C-316/12) (1)

   2013/C 63/30
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-586/10: Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001 v. OHIM — Parfums Givenchy (only givenchy)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Aktieselskabet af 21. november 2001 v. OHIM — Parfums Givenchy (only givenchy)
   (Věc T-586/10)
   2011/C 80/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Dánsko) (zástupce: C. Christiansen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Parfums Givenchy SA (Levallois Perret, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. října 2010 ve věci R 1556/2009-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Barevná obrazová ochranná známka „only givenchy“ pro zboží zařazené do třídy 3 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3980241.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Dánská slovní ochranná známka č. VR 2001 03359 „ONLY“ zejména pro zboží zařazené do tříd 3 a 9; dánská slovní ochranná známka č. VR 2000 02138 „ONLY“ pro zboží zařazené do třídy 25, slovní ochranná známka Společenství č. 638833 „ONLY“ pro zboží zařazené do tříd 14, 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a 5 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nepřesně připustil existenci nebezpečí záměny mezi staršími ochrannými známkami a spornou ochrannou známkou a konstatoval, že relevantní veřejnost mezi těmito ochrannými známkami spatřuje vazbu nebo vztah.


title: Věc C-99/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 24. února 2012 — Eurofit SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 24. února 2012 — Eurofit SA v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-99/12)
   2012/C 138/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Eurofit SA

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Předběžná otázka

   Neposkytnou-li příslušné orgány hospodářskému subjektu požadované informace nebo mu vědomě poskytnou chybné informace, čímž nepříznivě ovlivní jeho popouzení spolehlivosti smluvního partnera podezřelého z podvodu, lze mít za to, že se jedná o případ vyšší moci ve smyslu nařízení č. 3665/87, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (1)?

      (1)  Nařízení Komise č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1).


title: Věc C-180/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2016 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. ledna 2016 ve věci T-404/12, Toshiba Corporation v. Evropská komise

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2016 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. ledna 2016 ve věci T-404/12, Toshiba Corporation v. Evropská komise
   (Věc C-180/16 P)
   (2016/C 175/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corporation (zástupci: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, S. Sakellariou, Δικηγόρος, J. Jourdan, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-404/12 a

                           i.

                           Zrušit rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.966 – Plynem izolované spínací přístroje (opětovné uložení pokut); nebo

                           ii.

                           snížit pokutu uloženou společnosti Toshiba na základě článku 261 SFEU; nebo

                           iii.

                           vrátit věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním názorem Soudního dvora; a v každém případě

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek vychází ze tří důvodů:

               a)

               První důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že právo společnosti Toshiba na obhajobu nebylo porušeno Evropskou komisí, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise nevydala pro společnost Toshiba oznámení námitek před tím, než přijala rozhodnutí o opětovném uložení pokut v roce 2012;

               b)

               Druhý důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že metoda, kterou Evropská komise použila pro výpočet pokuty uložené společnosti Toshiba, neporušila zásadu rovného zacházení, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise použila výchozí částku použitou pro joint venture TM T&D jako základ pro výpočet pokuty pro společnost Toshiba v rozporu s tím, co učinila v případě osob, kterým bylo určeno rozhodnutí přijaté v roce 2007; a

               c)

               Třetí důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že Evropská komise, která nesnížila pokutu uloženou společnosti Toshiba, aby vyjadřovala její podíl na protiprávním jednání, neporušila zásadu rovného zacházení, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise nezohlednila, že menší zapojení společnosti Toshiba na jednání ve vzájemné shodě ve srovnání s osobami, kterým bylo určeno rozhodnutí přijaté v roce 2007, bylo důvodem pro úpravu výše pokuty.


title: Věc T-840/14: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – International Gaming Projects v. OHIM – Sky (Sky BONUS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sky BONUS — Starší národní slovní ochranná známka SKY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – International Gaming Projects v. OHIM – Sky (Sky BONUS)
   (Věc T-840/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sky BONUS - Starší národní slovní ochranná známka SKY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (La Valletta, Malta) (zástupce: M. Garayalde Niño, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) (zástupce: J. Barry, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014 (věc R 2040/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a International Gaming Projects Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2.

               Společnosti International Gaming Projects Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc C-555/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 3. prosince 2012 — Claudio Loreti a další v. Comune di Zagarolo

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 3. prosince 2012 — Claudio Loreti a další v. Comune di Zagarolo
   (Věc C-555/12)
   2013/C 32/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Claudio Loreti, Vallerotonda Maria, Vallerotonda Attilio a Chellini Virginia

      Žalovaný: Comune di Zagarolo

      Předběžné otázky

   Je považováno za nezbytné položit Soudnímu dvoru Evropské unie předběžné výkladové otázky týkající se

               1)

               slučitelnosti článku 7 správního řádu platného v Italské republice, který na základě článku 103 Ústavy stanoví, že
               „správní soudy mají pravomoc rozhodovat o sporech, ve kterých se čelí otázce oprávněných zájmů a ve zvláštních oblastech stanovených zákonem o sporech, ve kterých se čelí otázce subjektivních práv týkajících se výkonu nebo opomenutí vykonat správní pravomoci ve vztahu k opatřením, aktům, dohodám nebo jednáním spadajícím i nepřímo do výkonu této pravomoci a přijatým správním orgánem. Akty nebo opatření přijaté vládou při výkonu politické moci nemohou být napadeny před soudem.“
               s článkem 6 [Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod] a článkem 47 a čl. 52 odst. 3 [Listiny základních práv Evropské unie], jak byly začleněny v důsledku změny článku 6 [SEU];

                           a)

                           v části, v níž přiznává různým soudním orgánům pravomoc rozhodovat o subjektivních právních postaveních odlišujících se in abstracto (oprávněný zájem a subjektivní právo), avšak které je in concreto obtížné, ba nemožné s jistotou určit při neexistenci právních ustanovení o jejich skutečném obsahu;

                           b)

                           v části, v níž stanoví, že soudy mají pravomoc rozhodovat o stejných věcech na základě kritérií (určení různých subjektivních právních postavení), které již neodrážejí faktickou realitu po zavedení možnosti podat žalobu na náhradu škody v souvislosti s oprávněným zájmem (jež je stanovena od roku 2000 za účelem uvedení vnitrostátní právních předpisů do souladu se zásadami Společenství), s významnými rozdíly zejména s ohledem na procesní pravidla pro podání žaloby;

                     jakož i obecně

               2)

               slučitelnosti článku 103 italské ústavy v části, v níž stanoví a chrání odlišným způsobem subjektivní právní postavení (nazvaná oprávněné zájmy), pro která v právu Společenství neexistuje ekvivalent, tím, že uděluje pravomoc v této oblasti různým soudním systémům, jejichž pravomoc se pravidelně mění.


title: Věc C-322/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Bozen – Itálie) – Ulrike Elfriede Grauel Rüffer v. Kateřina Pokorná „Občanství Unie — Zásada zákazu diskriminace — Jazykový režim použitelný v občanském soudním řízení“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Bozen – Itálie) – Ulrike Elfriede Grauel Rüffer v. Kateřina Pokorná
   (Věc C-322/13) (1)

   („Občanství Unie - Zásada zákazu diskriminace - Jazykový režim použitelný v občanském soudním řízení“)
   2014/C 151/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Bozen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ulrike Elfriede Grauel Rüffer

      Žalovaná: Kateřina Pokorná

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen – Výklad článků 18 a 21 SFEU – Zákaz diskriminace a občanství Unie – Jazykový režim použitelný na občanskoprávní řízení – Výjimka ve prospěch státních příslušníků – Rozšíření této výjimky na státní příslušníky Evropské unie ve stejném postavení jako tuzemští státní příslušníci

      Výrok

   Články 18 SFEU a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která opravňuje v občanských věcech předložených soudům členského státu, které mají sídlo v určitém územním celku tohoto státu, k užívání jiného jazyka než úředního jazyka uvedeného státu pouze své občany, kteří mají bydliště v uvedeném územním celku.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc C-197/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. dubna 2014 – T. A. van Dijk, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. dubna 2014 – T. A. van Dijk, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-197/14)
   2014/C 223/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: T. A. van Dijk

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën [státní tajemník pro finance]

      Předběžné otázky

               1)

               Je Hoge Raad jako nejvyšší vnitrostátní soud na základě předběžné otázky předložené Soudnímu dvoru k rozhodnutí vnitrostátním soudem nižšího stupně povinen předložit Soudnímu dvoru k rozhodnutí předběžnou otázku nebo počkat na odpověď na otázku položenou soudem nižšího stupně, přestože se domnívá, že správné použití práva Evropské unie je s ohledem na otázku, kterou má rozhodnout, natolik zřejmé, že je mimo jakékoli rozumné pochybnosti, jakým způsobem má být tato otázka zodpovězena?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: jsou nizozemské orgány v oblasti sociálního zabezpečení vázány na potvrzení E 101 vystavené orgánem jiného členského státu, když jde o lodníka na Rýně, v důsledku čehož se podle čl. 7 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1408/71 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35). nepoužijí pravidla týkající se určení rozhodných právních předpisů stanovená v tomto nařízení, kterého se toto potvrzení týká.


title: Věc C-483/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Pelckmans Turnhout NV v. Walter Van Gastel Balen NV a další „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Zásady rovnosti a zákazu diskriminace — Provádění unijního práva — Působnost unijního práva — Neexistence — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Pelckmans Turnhout NV v. Walter Van Gastel Balen NV a další
   (Věc C-483/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Zásady rovnosti a zákazu diskriminace - Provádění unijního práva - Působnost unijního práva - Neexistence - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   2014/C 202/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pelckmans Turnhout NV

      Žalované: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV

      Za přítomnosti: Ministerraad

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Grondwettelijk Hof – Belgie – Výklad čl. 6 odst. 3 SEU, článků 34, 35, 36, 56 a 57 SFEU a článků 15, 16, 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie – Vnitrostátní právní úprava ukládající povinnost dodržovat v maloobchodě jeden zavírací den v týdnu – Výjimky stanovené pro obchody nacházející se na určitých místech nebo prodávající určité zboží

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na předběžnou otázku položenou Grondwettelijk Hof (Belgie).

      (1)  Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


title: Výmaz věci C-237/03

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/37

         Výmaz věci C-237/03 (1)

   (2004/C 300/72)
   Usnesením ze dne 22. července 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-237/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal d'instance de Roubaix): SA Banque Sofinco proti Daniel Djemoui, Carole Djemoui.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.