title: Věc T-488/18: Žaloba podaná dne 17. června 2019 — XC v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/29

      Žaloba podaná dne 17. června 2019 — XC v. Komise
      (Věc T-488/18)
      (2019/C 270/31)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: XC (zástupce: C. Bottino, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil, na základě článku 270 SFEU, akt, který vylučuje žalobce z všeobecného výběrového řízení EPSO/AD/338/17,

                  —

                  zrušil na základě čl. 263 odst. 4 SFEU rozhodnutí Evropské komise C(2018) 3969,

                  —

                  zrušil, na základě článku 270 SFEU, rezervní seznam všeobecného výběrového řízení EPSO/AD/356/18,

                  —

                  uložil povinnost nahradit škodu v rozsahu, v němž to Tribunál považuje za spravedlivé a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobce uvádí:
      K návrhu na zrušení, na základě článku 270 SFEU, aktu, který vylučuje žalobce z výběrového řízení EPSO/AD/338/17:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z údajného porušení článků 3 a 7 přílohy III služebního řádu, jak je vyložen zejména v rozsudcích ve věcích T-361/10, Pachitis v. Komise a T-587/16, HM v. Komise.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že podle žalobce postup přípravy zkoušky e-tray představuje porušení povinnosti zachování důvěrnosti práce výběrové komise stanovené v článku 6 přílohy III služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že průběh zkoušky e-tray podle postupů stanovených EPSO představuje pro žalobce nepřímou diskriminaci v oblasti přístupu a porušení povinnosti poskytnout reasonable adjustement.
                  K návrhu na zrušení na základě čl. 263 odst. 4 SFEU rozhodnutí Evropské komise C(2018) 3969

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad stanovených v rozsudcích ve věcech T-516/14, Alexandrou v. Komise a C-491/15 P, Typke v. Komise.
                  K návrhu na zrušení na základě článku 270 SFEU, rezervního seznamu všeobecného výběrového řízení EPSO/AD/356/18

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci EPSO, jelikož nezaslal výběrové komisi jeho žádost o přezkum ve smyslu bodu 4.2.2. všeobecných podmínek výběrového řízení, nebo že ji nahradil při rozhodování nebo odůvodnění.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení služebního řádu a směrnice ve věci diskriminace na základě zdravotního postižení.


title: Věc C-474/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Švédsko) dne 18. června 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda v. Ornitologiska Förening

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/34

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen (Švédsko) dne 18. června 2019 — Naturskyddsföreningen i Härryda v. Ornitologiska Förening
      (Věc C-474/19)
      (2019/C 288/41)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Vänersborgs tingsrätt, mark- och miljödomstolen

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Naturskyddsföreningen i Härryda, Göteborgs Ornitologiska Förening

         Žalovaní: Länsstyrelsen i Västra Götalands län, U.T.B.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (1) vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž se daný zákaz vztahuje pouze na ty druhy, které jsou uvedeny v příloze 1 směrnice 2009/147 nebo jsou na určité úrovni ohroženy nebo trpí dlouhodobým poklesem populace?

                  2)

                  Musí být pojmy „úmyslné usmrcování/vyrušování/ničení“ obsažené v čl. 5 písm. a) až d) směrnice 2009/147 a v čl. 12 písm. a) až c) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž by se v případě, že by byl účel daných opatření zjevně jiný než usmrcování nebo vyrušování druhů (například lesnická opatření nebo rozvoj území), dotčené zákazy uplatily pouze za podmínky, že by zde existovalo riziko nepříznivých účinků na stav druhů z hlediska ochrany vyvolané dotčenými opatřeními?

                  3)

                  Bude-li odpověď na jakoukoli část druhé otázky znít tak, že dotčený zákaz se uplatní, pokud bude posouzeno způsobení škody na jiné než individuální úrovni, je proto nutno toto posouzení provést v některém z níže uvedených měřítek nebo na některé z těchto úrovní:

                              a)

                              určitá zeměpisně omezená část populace, například v rámci hranic dané oblasti, členského státu nebo Evropské unie;

                              b)

                              dotčená místní populace (biologicky izolovaná od ostatních populací daného druhu);

                              c)

                              dotčená metapopulace;

                              d)

                              celá populace daného druhu v rámci relevantní biogeografické regionální části areálu rozšíření daného druhu?

                  4)

                  Musí být výraz „poškozování nebo ničení“, pokud jde o místo rozmnožování zvířat dle čl. 12 písm. d) směrnice 92/43, vykládán v tom smyslu, že vylučuje vnitrostátní praxi, která vede k tomu, že navzdory preventivním opatřením dochází ke ztrátě trvalé ekologické funkčnosti (CEF) stanoviště dotčeného druhu, ať již v důsledku působení škody, ničení nebo poškozování, přímo či nepřímo, jednotlivě nebo kumulativně, takže tento zákaz se uplatní pouze tehdy, je-li pravděpodobné zhoršení stavu dotčeného druhu z hlediska ochrany na jedné z úrovní uvedených v otázce 3?

                  5)

                  Bude-li odpověď na čtvrtou otázku záporná, tedy že se zákaz uplatní pouze v případě posouzení škody na jiné úrovni než na úrovní stanoviště v daném konkrétním území, je tedy potřeba toto posouzení provést v některém z níže uvedených měřítek nebo na některé z těchto úrovní:

                              a)

                              určitá zeměpisně omezená část populace, například v rámci hranic dané oblasti, členského státu nebo Evropské unie;

                              b)

                              dotčená místní populace (biologicky izolovaná od ostatních populací daného druhu);

                              c)

                              dotčená metapopulace;

                              d)

                              celá populace daného druhu v rámci relevantní biogeografické regionální části areálu rozšíření daného druhu?
                              Součástí otázek 2 a 4 položených mark- och miljödomstolen (soud pro záležitosti nemovitostí a životního prostředí, Švédsko) je otázka, zda přísná ochrana zakotvená ve směrnicích přestává platit pro druhy, u nichž bylo cíle směrnice (příznivého stavu z hlediska ochrany) již dosaženo.

         (1)  Úř. věst. 2010, L 20, s. 7

         (2)  Úř. věst 1992, L 206, s. 7


title: Věc C-651/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Općinskim građanskim sudem u Zagrebu — pobočka v Sesvete (Chorvatsko) dne 30. července 2018 a dne 15. ledna 2019 — QB, RA v. Jadransko osiguranje d.d

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Općinskim građanskim sudem u Zagrebu — pobočka v Sesvete (Chorvatsko) dne 30. července 2018 a dne 15. ledna 2019 — QB, RA v. Jadransko osiguranje d.d
      (Věc C-651/18)
      (2019/C 295/02)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Općinski građanski sud u Zagrebu — pobočka v Sesvete

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: QB, RA

         Žalovaná: Jadransko osiguranje d.d

         Usnesením ze dne 11. července 2019 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutími Općinského građanského sudu u Zagrebu (městský občanskoprávní soud v Záhřebu) ze dne 30. července 2018 a 15. ledna 2019 je zjevně nepřípustná.


title: Věc C-800/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2018 Haskovo Chamber of Commerce and Industry proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-122/17, Devin v. EUIPO — Haskovo

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. prosince 2018 Haskovo Chamber of Commerce and Industry proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-122/17, Devin v. EUIPO — Haskovo
      (Věc C-800/18 P)
      (2019/C 295/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Haskovo Chamber of Commerce and Industry (zástupkyně: I. Pakidanska and D. Dimitrova, advokati)

         Další účastníci řízení: Devin AD, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 11. července 2019 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zamítá jako zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný a že Haskovo Chamber of Commerce and Industry ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-170/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 CheapFlights International Ltd proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2018 ve věci T-565/17, CheapFlights International v. EUIPO — Momondo Group

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2019 CheapFlights International Ltd proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 11. prosince 2018 ve věci T-565/17, CheapFlights International v. EUIPO — Momondo Group
      (Věc C-170/19 P)
      (2019/C 295/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CheapFlights International Ltd (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 10. července 2019 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je zjevně neopodstatněný.


title: Věc C-196/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2019 UC proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. prosince 2018 ve věci T-572/17, UC v. Parlament

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2019 UC proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 14. prosince 2018 ve věci T-572/17, UC v. Parlament
      (Věc C-196/19 P)
      (2019/C 295/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: UC (zástupkyně: A. Tymen, advokátka)

         Další účastník řízení: Evropský parlament
      Usnesením ze dne 23. července 2019 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek


title: Věc C-300/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 12. dubna 2019 — UQ v. Marclean Technologies, S.L.U.

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 12. dubna 2019 — UQ v. Marclean Technologies, S.L.U.
      (Věc C-300/19)
      (2019/C 295/06)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: UQ

         Žalovaná: Marclean Technologies, S.L.U.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 odst. 1 písm. a) body i) a ii) směrnice Rady 98/59/ES [ze dne 20. července 1998] o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) vykládán v tom smyslu, že referenční období 30 nebo 90 dnů stanovených pro posouzení existence kolektivního propouštění je třeba vždy počítat přede dnem, kdy došlo ke spornému individuálnímu propuštění?

                  2)

                  Je možné čl. 1 odst. 1 písm. a) body i) a ii) směrnice Rady 98/59/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění vykládat v tom smyslu, že referenční období 30 nebo 90 dnů stanovených pro posouzení existence kolektivního propouštění může být počítáno po dni, kdy došlo ke spornému individuálnímu propuštění, aniž je nutné, aby byla uvedená pozdější ukončení pracovních poměrů považována za podvodná?

                  3)

                  Připouštějí referenční období podle čl. 1 odst. 1 písm. a) bodů i) a ii) směrnice Rady 98/59/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění takový výklad, který umožňuje zohlednit propuštění nebo ukončení pracovních poměrů, k nimž došlo během 30 nebo 90 dnů, přičemž sporné propuštění nastalo v rámci těchto období?

         (1)  Úř. věst. 1998, L 225, s. 16


title: Věc C-359/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. května 2019 Meblo Trade d.o.o. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. března 2019 ve věci T-263/18, Meblo Trade v. EUIPO — Meblo Int

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. května 2019 Meblo Trade d.o.o. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. března 2019 ve věci T-263/18, Meblo Trade v. EUIPO — Meblo Int
      (Věc C-359/19 P)
      (2019/C 295/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Meblo Trade d.o.o. (zástupkyně: A. Ivanova, адвокат)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Meblo Int, proizvodnja izdelkov za spanje d.o.o.
      Usnesením ze dne 10. července 2019 Soudní dvůr (senát, který rozhoduje o tom, zda lze podat kasační opravný prostředek), rozhodl, že kasační opravný prostředek nelze podat a že společnost Meblo Trade d.o.o. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-393/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Apelativen sad — Plovdiv (Bulharsko) dne 21. května 2019 — trestní řízení proti OM

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Apelativen sad — Plovdiv (Bulharsko) dne 21. května 2019 — trestní řízení proti OM
      (Věc C-393/19)
      (2019/C 295/08)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Apelativen sad — Plovdiv

         Účastník původního trestního řízení

      OM

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že z důvodu narušení vyváženého vztahu mezi obecným zájmem a potřebou ochrany vlastnického práva není přípustná taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava obsažená v čl. 242 odst. 8 Nakazatelen kodeks (trestní zákoník) (NK) Bulharské republiky, podle níž musí být ve prospěch státu zkonfiskován dopravní prostředek použitý ke spáchání trestného činu pašování zvlášť závažné povahy, jenž patří třetí osobě, která buď nevěděla, nebo nemusela či nemohla vědět, že její zaměstnanec trestný čin spáchá?

                  2.

                  Je třeba článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že není přípustná taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava obsažená v čl. 242 odst. 8 NK, podle níž je možné zkonfiskovat dopravní prostředek, jehož vlastníkem je osoba odlišná od pachatele trestného činu, aniž je vlastníkovi zaručen přímý přístup k soudům za účelem vyjádření svého stanoviska?


title: Věc C-414/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 28. května 2019 — E. M., M. S. proti Eurowings GmbH

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 28. května 2019 — E. M., M. S. proti Eurowings GmbH
      (Věc C-414/19)
      (2019/C 295/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Erding

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: E. M., M. S

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Předběžná otázka

      Je třeba při určování vzdálenosti podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) v případě leteckého spojení, které se skládá z vícera částí, zohlednit i tranzitní lety, které nebyly dotčeny narušením jednoho z navazujících letů?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-480/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 24. června 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 24. června 2019 — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
      (Věc C-480/19)
      (2019/C 295/10)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: E

         Další účastník řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Předběžná otázka

      Je třeba články 63 SFEU a 65 SFEU vykládat v tom smyslu, že vylučují takový vnitrostátní výklad, podle kterého příjmy, které obdrží fyzická osoba s bydlištěm ve Finsku od subjektu kolektivního investování do převoditelných cenných papírů ve smyslu směrnice 2009/65/ES (1) o investičních fondech usazeného v jiném členském státě Unie a zřízeného podle práva společností (fond SKIPCP ve formě investiční společnosti), nejsou v rámci zdanění příjmů srovnatelné s příjmy obdrženými od finského investičního fondu zřízeného podle smluvního práva ve smyslu uvedené směrnice (fond SKIPCP ve smluvní formě), a to z toho důvodu, že právní forma SKIPCP usazeného v jiném členském státě neodpovídá právní struktuře vnitrostátního investičního fondu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 302, 17.11.2009, s. 32).


title: Věc C-484/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 25. června 2019 — Lexel

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 25. června 2019 — Lexel
      (Věc C-484/19)
      (2019/C 295/11)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Högsta förvaltningsdomstolen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Lexel AB

         Žalovaný: Skatteverket

         Předběžná otázka

      Je slučitelné s článkem 49 SFEU, pokud je švédské společnosti odepřen odpočet úroků zaplacených společnosti, která je součástí téže skupiny sdružených podniků a je usazena v jiném členském státě, a to z důvodu, že se za hlavní důvod vzniku dluhu považuje to, že skupina sdružených podniků má získat podstatnou daňovou výhodu, přičemž by se v případě, že by obě společnosti byly švédské, nemělo za to, že tato daňová výhoda vznikla, jelikož by se na ně v takovém případě vztahovala ustanovení o převodech v rámci skupiny?


title: Věc C-486/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 25. června 2019 — Syyttäjä a Tulli

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 25. června 2019 — Syyttäjä a Tulli
      (Věc C-486/19)
      (2019/C 295/12)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé v řízení o kasačním opravném prostředku: A, B

         Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Syyttäjä a Tulli

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být unijní právo vykládáno v tom smyslu, že brání odsouzení fyzické osoby jednající za podnik povinný k dani, která nesplnila povinnosti spojené se spotřební daní odváděnou ze zmrzlinářských výrobků, k trestní sankci za toto nesplnění, pokud by osvobození jiných podniků, které vykonávají činnost týkající se podobných výrobků, od daně bylo nutno považovat za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Splňovala taková vnitrostátní daňová úprava spotřební daně ze zmrzlinářských výrobků jako je ta, která platila v době spáchání dotčeného trestného činu, kritérium selektivity jakožto součásti pojmu „státní podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU?


title: Věc C-500/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 1. července 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG v. YouTube LLC a Google Austria GmbH

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 1. července 2019 — Puls 4 TV GmbH & Co. KG v. YouTube LLC a Google Austria GmbH
      (Věc C-500/19)
      (2019/C 295/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Puls 4 TV GmbH & Co. KG

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: YouTube LLC, Google Austria GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba článek 14 odst. 1 směrnice 2000/31/ES (1) vykládat v tom smyslu, že provozovatel internetové platformy pro sdílení videosouborů jakožto poskytovatel hostingových služeb převezme aktivní roli, která vede ke ztrátě možnosti dovolat se ustanovení o omezené odpovědnosti, tím, že uživateli vedle poskytnutí prostoru pro uložení jím nahraného obsahu poskytne či nabídne i následující doprovodné funkce:

                              —

                              doporučování videí podle tematických okruhů;

                              —

                              usnadnění vyhledávání pro návštěvníky pomocí elektronického obsahu na základě informací vztahujících se k názvu nebo obsahu videosouboru, které může zadat uživatel;

                              —

                              zpřístupnění online pokynů vztahujících se k používání služby („Nápověda“);

                              —

                              pokud s tím uživatel souhlasí, propojení videosouboru nahraného uživatelem s reklamou (nikoli však vlastní reklamou provozovatele platformy) podle cílové skupiny zvolené uživatelem?

                  2.

                  Je vnitrostátní právní úprava, podle které se na poskytovatele hostingových služeb (zprostředkovatele), který aktivně přispívá k porušování práv ze strany uživatelů svých služeb jako pomocník, vztahuje povinnost zdržet se protiprávního jednání pouze za předpokladu, že porušování práv ze strany daného uživatele vědomě podporoval, v souladu s první větou článku 11 směrnice 2004/48/ES (2), nebo je uvedené ustanovení třeba vykládat v tom smyslu, že členské státy nesmějí podmínit nároky nositelů práv vůči pomocníkům na zdržení se protiprávního jednání tím, že pomocník musí předmětné porušení práva ze strany uživatele vědomě podporovat?

                  3.

                  Je třeba ustanovení článků 12 až 14 směrnice 2000/31/ES týkající se odpovědnosti zprostředkovatelů vyhodnotit jako horizontální právní předpisy o omezené odpovědnosti, které se vztahují na každého zprostředkovatele vystupujícího v neutrální roli, i v případě, že se jeho činnost má z hlediska autorského práva klasifikovat jako sdělování díla veřejnosti jím samotným?

                  4.

                  Je třeba vykládat čl. 14 odst. 3 směrnice 2000/31/ES (a rovněž i čl. 12 odst. 3 a čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice), čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES (3) a třetí větu čl. 11 směrnice 2004/48/ES v tom smyslu, že se poskytovatel hostingových služeb (zprostředkovatel), který vystupuje v neutrální roli, může dovolat ustanovení čl. 14 odst. 1 směrnice 2000/31/ES o omezené odpovědnosti i v případě, že je vůči němu vznesen nárok na zdržení se protiprávního jednání, a vydání soudního příkazu nařizujícího takovému zprostředkovateli, aby se daného protiprávního jednání zdržel, je tudíž rovněž přípustné jen v případě, že byl s protiprávní činností nebo informací účinně seznámen, nebo je přípustné vydat takovýto soudní příkaz již tehdy, pokud poskytovatel hostingových služeb po obdržení konkrétního upozornění neprodleně neodstraní nebo nezablokuje obsah, který je podle uvedeného upozornění protiprávní, a v soudním řízení vyjde najevo, že k porušení práva skutečně došlo?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, 17.7.2000, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví. (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 45).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti. (Úř. věst. L 167, 22.6.2001, s. 10).


title: Věc C-514/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 8. červemce 2019 — Union des industries de la protection des plantes v. Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail

text:
               2.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 8. červemce 2019 — Union des industries de la protection des plantes v. Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail
      (Věc C-514/19)
      (2019/C 295/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Union des industries de la protection des plantes

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de la transition écologique et solidaire, Ministre des Solidarités et de la Santé, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation, Agence nationale de sécurité sanitaire de l'alimentation, de l'environnement et du travail

         Další účastníci: Association Générations futures, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Syndicat national de l’apiculture

         Předběžné otázky

                  1)

                  Bylo-li Komisi podle článku 5 směrnice 2015/1535/EU ze dne 9. září 2015 (1) formálně oznámeno vnitrostátní opatření, kterým se omezuje používání účinných látek, avšak na jeho podporu byly uvedeny důvody, na jejichž základě se členský stát domnívá, že daná látka může představovat vážné riziko pro zdraví lidí nebo zvířat anebo pro životní prostředí a že tomuto riziku nelze s ohledem na stávající právní úpravu uspokojivě zabránit jinak než prostřednictvím opatření přijatých dotyčným členským státem, přičemž toto vysvětlení je natolik jasné, že se Komise nemůže zmýlit, pokud jako právní základ tohoto oznámení určí nařízení č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 (2), je Evropská komise v takovém případě oprávněna považovat takové oznámení za oznámení podané v rámci postupu upraveného v článcích 69 a 71 uvedeného nařízení a případně přijmout další procesní opatření nebo opatření odpovídající jak požadavkům stanoveným v tomto nařízení, tak obavám vyjádřeným dotyčným členským státem?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na tuto otázku, mají být prováděcí nařízení č. 2018/783 (3), 2018/784 (4) a 2018/785 (5) ze dne 29. května 2018, kterými se stanoví zákaz používání thiamethoxamu, klothianidinu a imidaklopridu s účinností ode dne 19. prosince 2018, s výjimkou ošetření osiva, které má být použito pouze ve stálých sklenících, kdy výsledná plodina zůstane po celý svůj životní cyklus ve stálém skleníku, považována za opatření přijatá v reakci na žádost podanou Francií dne 2. února 2017, ve které uvedený členský stát požadoval všeobecný zákaz používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících jednu nebo více látek ze skupiny neonikotinoidů a osiv ošetřených těmito přípravky?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na tuto poslední otázku, jak může postupovat členský stát, který na základě článku 69 nařízení č. 1107/2009 požádal Komisi, aby přijala opatření k omezení nebo zákazu používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících jednu nebo více látek ze skupiny neonikotinoidů a osiv ošetřených těmito přípravky, pokud Komise vyhověla jeho žádosti jen částečně a neomezila používání všech látek ze skupiny neonikotinoidů, ale pouze tří z těchto látek?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1535 ze dne 9. září 2015 o postupu při poskytování informací v oblasti technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti (Úř. věst.2015, L 241, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst.2009, L 309, s. 1).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/783 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky imidakloprid (Úř. věst.2018, L 132, s. 31).

         (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/784 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky klothianidin (Úř. věst.2018, L 132, s. 35).

         (5)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/785 ze dne 29. května 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky thiamethoxam (Úř. věst.2018, L 132, s. 40).


title: Věc C-91/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. července 2019 — Evropská komise v. Řecká republika („Nesplnění povinnosti státem — Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů — Článek 110 SFEU — Směrnice 92/83/EHS — Směrnice 92/84/EHS — Nařízení (ES) č. 110/2008 — Uplatňování nižší sazby spotřební daně na výrobu tuzemských výrobků nazývaných tsipouro a tsikoudia“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/14

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. července 2019 — Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-91/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů - Článek 110 SFEU - Směrnice 92/83/EHS - Směrnice 92/84/EHS - Nařízení (ES) č. 110/2008 - Uplatňování nižší sazby spotřební daně na výrobu tuzemských výrobků nazývaných tsipouro a tsikoudia“)
      (2019/C 305/17)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Kyratsou a F. Tomat, zmocněnci)

         Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: M. Tassopoulou a D. Tsagkaraki, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají:

                              —

                              z článků 19 a 21 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů, ve spojení s čl. 23 odst. 2 této směrnice, tím, že přijala a ponechala v platnosti právní předpisy, které zavedly pro tsipouro a tsikoudii vyráběné tzv. „stálými lihovary“ sazbu spotřební daně, jež je o 50 % nižší ve srovnání se základní vnitrostátní sazbou spotřební daně, a

                              —

                              z článků 19 a 21 směrnice 92/83 ve spojení s jejím čl. 22 odst. 1 a s čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů, tím, že přijala a ponechala v platnosti právní předpisy, které zavedly za jimi stanovených podmínek pro tsipouro a tsikoudii vyráběné malými tzv. „příležitostnými“ lihovary podstatně sníženou sazbu spotřební daně.

                  2)

                  Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 142, 23.4.2018.


title: Věc T-502/19: Žaloba podaná dne 12 července 2019 — Corneli v. ECB

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/39

      Žaloba podaná dne 12 července 2019 — Corneli v. ECB
      (Věc T-502/19)
      (2019/C 312/32)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francesca Corneli (Velletri, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi, L. Boggio a F. Ferraro, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že napadené rozhodnutí je neplatné poté, co určí, že je protiprávní;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení;

                  —

                  na základě organizačních procesních opatření nařídil předložení napadeného aktu a aktu o prodloužení jeho platnosti, který po něm následoval, v jejich úplných zněních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba je namířena proti rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 1. ledna 2019, ECB-SSM-2019-ITCAR-11, které bylo přijato na základě návrhu rozhodnutí Rady dohledu vypracovaného podle čl. 26 odst. 8 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (1), článků 69q, 70 a 98 legislativního nařízení č. 385 ze dne 1. září 1993 („TUB“), kterým se provádí článek 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ve spojení s čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) 1024/2013, a týkajícího se volby správních orgánů a dohledu nad bankou Carige S.p.A, jejíž sídlo je v Ženevě (Itálie), jejich nahrazení třemi mimořádnými komisaři a radou dohledu složenou ze tří členů.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, článků 28 a 29 směrnice 2014/59/EU (2) a článků 69q a násl. TUB:

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že opatření včasného zásahu předpokládají určitou posloupnost a stupňování opatření, což nebylo dodrženo v projednávaném případě.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, pokud jde o požadavky proporcionality a stupňování, které ukládá globální systém opatření včasného zásahu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 29 poslední věty směrnice 2014/59/EU a zásady řádné správy uplatnitelné na veřejnou správu:

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že skutečnost, že dočasnými správci byli jmenováni členové předchozí správní rady, je v rozporu s povinností předcházení střetu zájmů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 70 TUB týkajícího se zneužití pravomoci, jakož i z nedostatečného odůvodnění.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že režim mimořádné správy, který byl uložen v důsledku závažných porušení nebo pochybení, je rozporuplným a nesoudržným opatřením.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel týkajících se práva akcionáře obsažených ve směrnici (EU) 1132/2017 (3) a v italském občanském zákoníku, včetně základních zásad zakotvených v Listině základních práv Evropské unie a v italské ústavě týkajících se ochrany vlastnictví, úspor a soukromé ekonomické iniciativy, jakož i sebeurčení občana při své osobní volbě.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst.2013, L 287, s. 63).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1132 ze dne 14. června 2017 o některých aspektech práva obchodních společností (Úř. věst.2017, L 169, s. 46).


title: Věc T-513/19: Žaloba podaná dne 17. července 2019 — Lux v. Komise

text:
               16.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/42

      Žaloba podaná dne 17. července 2019 — Lux v. Komise
      (Věc T-513/19)
      (2019/C 312/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Catherine Lux (Štrasburk, Francie) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí PMO.4 ze dne 21. září 2018, kterým se považuje převedení smlouvy žalobkyně z EFSA a AESA za novou pracovní smlouvu a podle kterého se na ni neuplatní přechodná ustanovení stanovená v článcích 21 a 22 přílohy XIII služebního řádu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článků 21 a 22 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropské unie, neboť Komise vyložila nesprávné pojem vstup do služby.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 10 a 12 obecných prováděcích opatření, neboť tyto opatření byla přijata za účelem podpory mobility mezi agenturami, což v tomto případě potvrzuje možnost kariérního postupu v rámci agentur.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty a zákazu retroaktivity. Žalobkyně tvrdí, že základem pro rozhodnutí pracovat pro AESA v roce 2017 bylo potvrzení od oddělení lidských zdrojů AESA, že v rámci této smlouvy bude zaručeno i to, že pro ni budou platit podmínky týkající se důchodových nároků nabytých v rámci EFSA.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady kontinuity kariérního postupu a zaměstnání dočasných zaměstnanců. Žalobkyně tvrdí, že Komise neměla vyloučit aplikaci článků 10 a 12 obecných prováděcích opatření, neboť právě tento orgán zakotvil zásadu společné a kontinuální analýzy zaměstnání dočasného zaměstnance v rámci agentur.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení. Žalobkyně tvrdí, že není dán důvod k tomu, aby v otázce důchodových nároků v rámci Unie bylo zacházeno rozdílně s úředníkem ve srovnání s dočasným zaměstnancem.


title: Věc C-494/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 26. června 2019 — QM

text:
               30.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 26. června 2019 — QM
      (Věc C-494/19)
      (2019/C 328/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: QM

         Odpůrce: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Další účastník řízení: Finanzpolizei

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 56 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) a směrnice 2014/67/EU (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce, jako je nesplnění povinnosti uchovávat mzdové doklady nebo nesplnění ohlašovací povinnosti Zentrale Koordinationsstelle (hlášení ZKO), stanoví velmi vysoké pokuty a zejména velmi vysoké minimální sankce, které se ukládají kumulativně za každého dotčeného pracovníka?

                  2)

                  Pokud již odpověď na první otázku nebude kladná:

                              Musí být článek 56 SFEU, jakož i směrnice 96/71 a směrnice 2014/67 vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce ukládaly kumulativní pokuty bez pevné horní hranice?

                  3)

                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v případě předčasného ukončení nebo přerušení dočasné činnosti v hostitelské zemi vyžaduje povinné ohlášení změny ZKO?

                  4)

                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která pro ohlášení změny nestanoví žádnou přiměřenou lhůtu?

                  5)

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67 vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že dodatečným dodáním vhodných a relevantních dokumentů v přiměřené lhůtě nebylo vyhověno požadavku poskytnutí dokumentů?

                  6)

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67 vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se od zahraničního poskytovatele služeb požaduje předložení dokumentů, které překračují rozsah dokumentů uvedených v článku 9 směrnice 2014/67/EU a nejsou relevantní ani vhodné a ve vnitrostátním právu blíže určené, jako například výkazy mezd, mzdové účty, výplatní pásky, potvrzení o srážené dani, doklady o přihlášení a odhlášení, doklady o zdravotním pojištění, hlášení a doklady o započtení mzdových příplatků, doklady o mzdovém zařazení, osvědčení?

         (1)  Úř. věst. 1997, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (Úř. věst. 2014, L 159, s. 11).


title: Věc C-433/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 2. července 2018 – ML v. OÜ Aktiva Finants

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 2. července 2018 – ML v. OÜ Aktiva Finants
      (Věc C-433/18)
      (2018/C 352/23)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: ML

         Odpůrkyně: OÜ Aktiva Finants

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je řízení o připuštění opravných prostředků k dalšímu přezkumu upravené ve vnitrostátním systému podávání opravných prostředků slučitelné s účinnými opravnými prostředky k dalšímu přezkumu, které jsou v čl. 43 odst. 1 nařízení Brusel I (1) zaručeny oběma stranám, pokud je podán opravný prostředek proti rozhodnutí soudu prvního stupně, které se týká uznání nebo výkonu rozsudku podle nařízení Brusel I?

                  2)

                  Jsou v řízení o přípustnosti opravných prostředků k dalšímu přezkumu splněny podmínky sporného řízení ve smyslu čl. 43 odst. 3 nařízení Brusel I, pokud odpůrce není v souvislosti s podaným opravným prostředkem před vydáním rozhodnutí o připuštění opravného prostředku vyslechnut? Jsou tyto podmínky splněny, pokud je odpůrce vyslechnut před vydáním rozhodnutí o připuštění opravného prostředku k dalšímu přezkumu?

                  3)

                  Je při výkladu relevantní okolnost, že osobou podávající opravný prostředek nemusí být jen účastník řízení, který výkon navrhl a jehož návrh byl zamítnut, nýbrž i účastník řízení, proti kterému byl výkon navrhnut, pokud bylo tomuto návrhu vyhověno?

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-786/14: Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Bourdouvali a další v. Rada a další „Mimosmluvní odpovědnost – Hospodářská a měnová politika – Program podpory stability pro Kypr – Rozhodnutí Rady guvernérů ECB týkající se poskytnutí nouzové likvidity na žádost Centrální banky Kypru – Prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 týkající se Kypru – Rozhodnutí 2013/236/EU – Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability dne 26. dubna 2013 – Příslušnost Tribunálu – Přípustnost – Formální požadavky – Vyčerpání všech vnitrostátních opravných prostředků – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům – Právo na vlastnictví – Legitimní očekávání – Rovné zacházení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/29

      Žaloba podaná dne 13. července 2018 – Bourdouvali a další v. Rada a další
      (Věc T-786/14) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - Program podpory stability pro Kypr - Rozhodnutí Rady guvernérů ECB týkající se poskytnutí nouzové likvidity na žádost Centrální banky Kypru - Prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 týkající se Kypru - Rozhodnutí 2013/236/EU - Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability dne 26. dubna 2013 - Příslušnost Tribunálu - Přípustnost - Formální požadavky - Vyčerpání všech vnitrostátních opravných prostředků - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Právo na vlastnictví - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
      (2018/C 352/34)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Kypr) a 51 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: P. Tridimas, barrister)

         Žalovaní: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Moro a E. Chatziioakeimidou, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, zmocněnci), Evropská centrální banka (zástupci: K. Laurinavičius a M. Szablewska, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, avocat), Euroskupina zastoupená Radou Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Moro a E. Chatziioakeimidou, zmocněnci) a Evropská unie zastoupená Evropskou komisí (zástupci: J.-P. Keppenne, M. Konstantinidis a L. Flynn, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 268 SFEU a znějící na obdržení náhrady škody, kterou žalobci údajně utrpěli z důvodu rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 21. Března 2013 o poskytnutí nouzové likvidity na základě žádosti předložené centrální bankou Kypru, prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března, 12. dubna, 13. května a 13. září 2013 týkající se Kypru, rozhodnutí Rady 2013/236/EU ze dne 25. dubna 2013 určené Kypru o zvláštních opatřeních pro obnovu finanční stability a udržitelného růstu (Úř. věst. 2013, L 141, s. 32), memoranda o porozumění ze dne o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyprem a Evropským mechanismem stability (EMS) dne 26. dubna 2013, jakož i dalších aktů a jednání Komise, Rady, ECB a Euroskupiny v souvislosti s poskytnutím nástroje finanční pomoci Kyperské republice.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Eleni Pavlikka Bourdouvali a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, kromě vlastních nákladů ponesou i náklady vynaložené Radou Evropské unie, Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).

         (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Spojené věci C-96/16 a C-94/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona, Tribunal Supremo – Španělsko) – Banco Santander, SA v. Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés v. Banco de Sabadell SA (C-94/17) „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání – Oblast působnosti – Postoupení pohledávky – Smlouva o úvěru uzavřená se spotřebitelem – Kritéria pro posouzení zneužívající povahy ujednání této smlouvy, které stanoví sazbu úroků z prodlení – Důsledky zneužívající povahy ujednání“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo – Španělsko) – Banco Santander, SA v. Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés v. Banco de Sabadell SA (C-94/17)
      (Spojené věci C-96/16 a C-94/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání - Oblast působnosti - Postoupení pohledávky - Smlouva o úvěru uzavřená se spotřebitelem - Kritéria pro posouzení zneužívající povahy ujednání této smlouvy, které stanoví sazbu úroků z prodlení - Důsledky zneužívající povahy ujednání“)
      (2018/C 352/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona, Tribunal Supremo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Banco Santander, SA (C-96/16), Rafael Ramón Escobedo Cortés (C-94/17)

         Odpůrci: Mahamadou Demba, Mercedes Godoy Bonet (C-96/16), Banco de Sabadell SA (C-94/17)

         Výrok

                  1)

                  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na postup prodávajícího nebo poskytovatele, který spočívá v postoupení nebo nabytí pohledávky, kterou má vůči dlužníkovi, aniž je možnost takového postoupení stanovena ve smlouvě o úvěru uzavřené s tímto spotřebitelem, aniž je spotřebitel předem uvědomen o tomto postoupení nebo s ním vysloví souhlas a aniž má spotřebitel možnost odkoupit svůj dluh, který by takto zanikl, tím, že zaplatí postupníkovi částku, kterou zaplatil za uvedené postoupení, navýšenou o příslušné úroky a náklady. Dále se tato směrnice nevztahuje ani na taková vnitrostátní ustanovení, jako jsou ustanovení obsažená v článku 1535 Código Civil (občanský zákoník), jakož i v článcích 17 a 540 Ley 1/2000 de Enjuiciamiento Civil (zákon 1/2000 občanský soudní řád) ze dne 7. ledna 2000, která takovou možnost odkupu zahrnují a upravují nahrazení postupitele postupníkem v probíhajících soudních řízeních.

                  2)

                  Směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní judikatuře, jako je judikatura Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko), která je dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je nesjednané ujednání ve smlouvě o úvěru uzavřené se spotřebitelem stanovící použitelnou sazbu úroků z prodlení zneužívající povahy z důvodu, že spotřebiteli v případě prodlení se splácením dluhu ukládá nepřiměřeně vysokou náhradu, pokud tato sazba překračuje o více než dva procentní body sazbu běžných úroků stanovených v této smlouvě.

                  3)

                  Směrnice 93/13 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní judikatuře, jako je judikatura Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko), která je dotčená ve věci v původním řízení, podle níž důsledek zneužívající povahy nesjednaného ujednání, které je obsaženo ve smlouvě o úvěru uzavřené se spotřebitelem, stanovící úroky z prodlení, spočívá v úplném vyrušení těchto úroků, avšak běžné úroky stanovené v této smlouvě běží i nadále.

         (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.

         Úř. věst. C 151, 15.5.2017.


title: Věc T-733/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Banque postale v. ECB „Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 – Výpočet pákového poměru – Rozhodnutí ECB nepovolit žalobkyni vyloučení expozic naplňujících určité podmínky z pákového poměru – Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 – Diskreční pravomoc ECB – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/30

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Banque postale v. ECB
      (Věc T-733/16) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 - Výpočet pákového poměru - Rozhodnutí ECB nepovolit žalobkyni vyloučení expozic naplňujících určité podmínky z pákového poměru - Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 - Diskreční pravomoc ECB - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2018/C 352/35)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: La Banque postale (Paříž, Francie) (zástupci: E. Guillaume a L. Coudray, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: K. Lackhoff, R. Bax a G. Bassani, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamann a F. Louis, advokáty)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Finská republika (zástupce: S. Hartikainen, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16 ze dne 24. srpna 2016, přijaté na základě čl. 4 odst. 1 písm. d) a článku 10 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se ECB svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63), a čl. 429 odst. 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1, oprava v Úř. věst. 2013, L 208, s. 68, a v Úř. věst. 2013, L 321, s. 6).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB/SSM/2016-96950066U5XAAIRCPA 78/16 ze dne 24. srpna 2016 se zrušuje.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc C-435/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. června 2018 – Otis Gesellschaft m.b.H. a další v. Land Oberösterreich a další

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. června 2018 – Otis Gesellschaft m.b.H. a další v. Land Oberösterreich a další
      (Věc C-435/18)
      (2018/C 352/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Otis Gesellschaft m.b.H., Schindler Liegenschaftsverwaltung GmbH, Schindler Aufzüge und Fahrtreppen GmbH, Kone Aktiengesellschaft, ThyssenKrupp Aufzüge Gesellschaft m.b.H.

         Žalované: Land Oberösterreich, Gemeinnützige Wohnungsgenossenschaft „Lebensräume“ eingetragene Gen.m.b.H., EBS Wohnungsgesellschaft mbH, WAG Wohnungsanlagen Gesellschaft m.b.H., WSG Gemeinnützige Wohn- und Siedlergemeinschaft reg.Gen.m.b.H., Neue Heimat Oberösterreich Gemeinnützige Wohnungs- und SiedlungsgesmbH, BRW Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Baureform Wohnstätte“ eingetragene Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft „Familie“ eingetragene Gen.m.b.H., VLW Vereinigte Linzer Wohnungsgenossenschaften Gemeinnützige GmbH, Gemeinnützige Steyrer Wohn- und Siedlungs Genossenschaft „Styria“ reg.Gen.m.b.H., Innviertler Gemeinnützige Wohnungs- und Siedlungsgenossenschaft reg.Gen.m.b.H., Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft der Stadt Steyr GmbH, Gemeinnützige Industrie-Wohnungsaktiengesellschaft, Gemeinnützige Siedlungsgesellschaft m.b.H. für den Bezirk Vöcklabruck, GEWOG Neues Heim Gemeinnützige Wohnungsgesellschaft m.b.H.

         Předběžná otázka

      Musí být článek 85 Smlouvy o ES, článek 81 ES resp. článek 101 SFEU vykládány v tom smyslu, že je pro zachování plné účinnosti těchto ustanovení a praktické účinnosti zákazu vyplývajícího z těchto ustanovení nezbytné, aby od účastníka kartelu mohly požadovat náhradu škody i ty osoby, které nejsou na relevantním geografickém trhu výrobku dotčeném kartelem aktivní jako poskytovatelé nebo zájemci, ale poskytují v rámci zákonných předpisů jako poskytovatelé podpory za zvýhodněných podmínek půjčky odběratelům výrobků nabízených na trhu dotčeném kartelem, a jejichž škoda spočívá v tom, že výše půjčky poskytnuté v procentní sazbě výrobních nákladů byla vyšší, než by byla bez kartelové dohody, a proto nemohly tyto částky investovat se ziskem.


title: Věc C-123/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Nefiye Yön v. Landeshauptstadt Stuttgart „Řízení o předběžné otázce – Přidružení EHS-Turecko – Rozhodnutí č. 2/76 – Článek 7 – Doložka ‚standstill‘ – Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka – Vízová povinnost pro vstup na území členského státu“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Nefiye Yön v. Landeshauptstadt Stuttgart
      (Věc C-123/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 2/76 - Článek 7 - Doložka ‚standstill‘ - Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka - Vízová povinnost pro vstup na území členského státu“)
      (2018/C 352/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Nefiye Yön

         Žalovaný: Landeshauptstadt Stuttgart

         za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok

      Článek 7 rozhodnutí č. 2/76 ze dne 20. prosince 1976 přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsanou v Ankaře dne 12. září 1963 Tureckou republikou na straně jedné a členskými státy EHS a Společenstvím na straně druhé, uzavřenou, schválenou a potvrzenou rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze de 23. prosince 1963, musí být vykládán v tom smyslu, že takové opatření vnitrostátního práva, jako je opatření dotčené ve věci v původním řízení, zavedené během období od 20. prosince 1976 do 30. listopadu 1980, které podmiňuje vydání povolení k pobytu za účelem sloučení rodiny ve prospěch státních příslušníků třetích států, kteří jsou rodinnými příslušníky tureckého pracovníka, oprávněně pobývajícího v dotčeném členském státě, získáním víza za účelem sloučení rodiny těmito státními příslušníky před vstupem na vnitrostátní území, představuje „nové omezení“ ve smyslu tohoto ustanovení.
      Takové opatření může být nicméně odůvodněno důvody spadajícími pod účinnou kontrolu přistěhovalectví a řízení migračních toků, avšak lze jej připustit pouze za předpokladu, že podmínky jeho provedení nepřekračují rámec toho, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc C-454/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 12. července 2018 – Baltic Cable AB v. Energimarknadsinspektionen

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 12. července 2018 – Baltic Cable AB v. Energimarknadsinspektionen
      (Věc C-454/18)
      (2018/C 352/25)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Förvaltningsrätten i Linköping

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Baltic Cable AB

         Žalovaná: Energimarknadsinspektionen

         Předběžné otázky

                  1)

                  Uplatní se čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině (1) ve všech případech, kdy osoba získává výnosy vyplývající z přidělení připojení, bez ohledu na její poměry, nebo se uplatní pouze v případě, že je osoba, která těchto výnosů dosahuje, provozovatelem přenosové soustavy ve smyslu čl. 2 odst. 4 směrnice o trhu s elektřinou?

                  2)

                  Pokud odpověď na první otázku zní, že se čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině uplatní pouze na provozovatele přenosových soustav, je provozovatelem přenosové soustavy podnik, který pouze provozuje propojovací vedení?

                  3)

                  Pokud odpověď na první nebo druhou otázku znamená, že se čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině uplatní na podnik, který pouze provozuje propojovací vedení, mohou být náklady spojené s provozem a údržbou propojovacího vedení v každém případě považovány za investice do sítě za účelem udržení nebo zvýšení propojovací kapacity, jak stanoví čl. 16 odst. 6 první pododstavec písm. b)?

                  4)

                  Pokud odpověď na první nebo druhou otázku znamená, že se čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině uplatní na podnik, který pouze provozuje propojovací vedení, může dát regulační orgán podle čl. 16 odst. 6 druhého pododstavce nařízení o elektřině souhlas k tomu, aby podnik, který pouze provozuje propojovací vedení a který má metodu pro stanovování sazeb, ale nemá zákazníky provádějící přímé platby síťových poplatků (sazeb), které lze snížit, použil výnosy z přidělení propojení za účelem dosažení zisku, nebo – je-li odpověď na třetí otázku záporná – za účelem provozu a údržby?

                  5)

                  Pokud odpověď na první nebo druhou otázku znamená, že se čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině uplatní na podnik, který pouze provozuje propojovací vedení, a pokud odpověď na třetí a čtvrtou otázku znamená buď to, že společnost nemůže použít výnosy vyplývající z přidělení propojení za účelem provozu či údržby nebo za účelem dosažení zisku, anebo to, že společnost může použít výnosy za účelem provozu či údržby, ale nikoli za účelem dosažení zisku, je uplatnění čl. 16 odst. 6 nařízení o elektřině na podnik, který pouze provozuje propojovací vedení, v rozporu se zásadou proporcionality stanovenou unijním právem nebo s jinou použitelnou zásadou?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. 2009, L 211, s. 15).


title: Věc C-472/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španělsko) – Jorge Luis Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid a další „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2001/23/ES – Oblast působnosti – Článek 1 odst. 1 – Převody podniků – Zachování práv zaměstnanců – Zakázka na služby týkající se provozování městské hudební školy – Ukončení činnosti prvního úspěšného uchazeče před koncem probíhajícího školního roku a určení nového úspěšného uchazeče na začátku následujícího školního roku – Článek 4 odst. 1 – Zákaz propouštění z důvodu převodu – Výjimka – Propouštění z hospodářských, technických nebo organizačních důvodů, se kterými jsou spojeny změny stavu zaměstnanců – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/3

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León – Španělsko) – Jorge Luis Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid a další
      (Věc C-472/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Oblast působnosti - Článek 1 odst. 1 - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Zakázka na služby týkající se provozování městské hudební školy - Ukončení činnosti prvního úspěšného uchazeče před koncem probíhajícího školního roku a určení nového úspěšného uchazeče na začátku následujícího školního roku - Článek 4 odst. 1 - Zákaz propouštění z důvodu převodu - Výjimka - Propouštění z hospodářských, technických nebo organizačních důvodů, se kterými jsou spojeny změny stavu zaměstnanců - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47“)
      (2018/C 352/03)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Žalovaní: Ayuntamiento de Valladolid, In-Pulso Musical SC, Miguel del Real Llorente, Administrador Concursal de Músicos y Escuela SL, Músicos y Escuela SL, Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že do působnosti této směrnice může spadat taková situace, o jakou se jedná v původním řízení, kdy úspěšný uchazeč o zakázku na služby týkající se provozování městské hudební školy, kterému samospráva poskytla veškeré hmotné prostředky nezbytné k výkonu této činnosti, ukončí tuto činnost dva měsíce před koncem probíhajícího školního roku, přičemž propustí zaměstnance a vrátí tyto hmotné prostředky samosprávě, která přistoupí k novému zadání zakázky až na příští školní rok a poskytne novému úspěšnému uchazeči tytéž hmotné prostředky.

                  2)

                  Článek 4 odst. 1 směrnice 2001/23 musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, kdy úspěšný uchazeč o zakázku na služby týkající se provozování městské hudební školy ukončí tuto činnost dva měsíce před koncem probíhajícího školního roku, přičemž propustí zaměstnance, a nový úspěšný uchazeč znovu zahájí činnost na začátku následujícího školního roku, se zdá, že k propuštění zaměstnanců došlo „z hospodářských, technických nebo organizačních důvodů, se kterými jsou spojeny změny stavu zaměstnanců“, ve smyslu tohoto ustanovení, za předpokladu, že okolnosti, které vedly k propuštění všech zaměstnanců a opožděnému určení nového poskytovatele služeb, nepředstavují svévolné opatření, jehož cílem je zbavit tyto zaměstnance práv, která jim přiznává tato směrnice, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 441, 28.11.2016.


title: Věc C-467/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 17. července 2018 – trestní řízení proti EP

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 17. července 2018 – trestní řízení proti EP
      (Věc C-467/18)
      (2018/C 352/26)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad Lukovit

         Účastníci původního řízení

      EP

         Předběžné otázky

                  1.

                  Spadá řízení v projednávané věci, jehož předmětem je nařízení nucené léčby, které představuje určitý druh státního donucení vůči osobám, které podle zjištění státního zastupitelství spáchaly pro společnost nebezpečný čin, do působnosti směrnice 2012/13/EU (1) o právu na informace v trestním řízení a směrnice 2013/48 (2) o právu na přístup k obhájci v trestním řízení?

                  2.

                  Představují bulharské procesní předpisy, které upravují zvláštní řízení o nařízení nucené léčby podle článku 427 a násl. NPK (Nakazatelno-procesualen kodex, bulharský trestní řád) a podle nichž nemá soud pravomoc vrátit věc státnímu zastupitelství a uložit mu odstranění podstatných procesních vad, k nimž došlo v přípravném řízení, ale může buď vyhovět návrhu na nařízení nucené léčby nebo jej zamítnout, účinnou právní ochranu ve smyslu článku 12 směrnice 2013/48/EU a článku 8 směrnice 2012/13/EU ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, která dotčené osobě poskytuje právo napadnout případná porušení svých práv, k nimž došlo v přípravném řízení, před soudem?

                  3.

                  Vztahují se směrnice 2012/13/EU a 2013/48/EU na trestněprávní (přípravná) řízení, pokud vnitrostátní právo, a to Nakazatelno-procesualen kodex, nezná právní pojem „podezřelý“ a státní zastupitelství nepovažuje dotčenou osobu v rámci přípravného řízení formálně za obviněného, jelikož vychází z toho, že zabití, které je předmětem vyšetřování, spáchala dotčená osoba ve stavu nepříčetnosti, pročež trestní řízení zastaví, aniž o tom dotčenou osobu informuje a podá soudu návrh na nařízení nucené léčby vůči dotčené osobě?

                  4.

                  Považuje se osoba, ohledně níž byl podán návrh na nařízení nucené léčby, za „podezřelou“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice 2012/13/EU a čl. 2 odst. 3 směrnice 2013/48/EU, jestliže při prvotním ohledání místa činu a úvodních vyšetřovacích úkonech v bytě oběti a jejího syna policejní úředník nasadí posledně uvedenému pouta poté, co na jeho těle konstatoval stopy krve a poté co posledně uvedený odpověděl na otázky týkající se důvodů zabití své matky a přenesení mrtvého těla na ulici? V případě kladné odpovědi, musí být taková osoba již v tomto okamžiku informována podle čl. 3 odst. 1 ve spojení s druhým odstavcem směrnice 2012/13/EU a jak je třeba při tomto informování zohlednit zvláštní potřeby dotčené osoby podle druhého odstavce v takovém případě, pokud bylo policejnímu úředníkovi známo, že trpí duševní poruchou?

                  5.

                  Jsou s článkem 3 směrnice (EU) 2016/343 (3), kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny, slučitelné takové vnitrostátní předpisy, jako jsou předpisy dotčené ve věci v původním řízení, které fakticky připouštějí zbavení svobody prostřednictvím nařízení hospitalizace v psychiatrické léčebně v řízení podle zakon za zdraveto (zákon o veřejném zdraví) (preventivní nucené opatření, které je nařízeno v případě prokázání, že osoba trpí duševní poruchou a představuje nebezpečí spáchání trestného činu, avšak nikoli z důvodu již spáchaného činu), pokud je skutečným důvodem pro zahájení řízení čin, pro který bylo zahájeno trestní řízení proti osobě hospitalizované za účelem léčení, a je tímto způsobem obcházeno právo na spravedlivý proces při zatčení, který musí odpovídat podmínkám čl. 5 odst. 4 EÚLP, tedy že se musí jednat o řízení, v jehož rámci má soud pravomoc přezkoumávat jak dodržování procesních pravidel, tak i podezření odůvodňující zatčení, jakož i legalitu cíle sledovaného tímto opatřením, což musí soud provádět v případě, že dotčená osoba byla zatčena v řízení upraveném v Nakazatelno-procesualen kodex?

                  6.

                  Zahrnuje pojem presumpce neviny podle článku 3 směrnice (EU) 2016/343 také domněnku, že nepříčetné osoby nespáchaly čin, který představuje nebezpečí pro společnost a který jim státní zastupitelství klade za vinu, dokud nebude prokázán opak podle procesních pravidel (v trestním řízení, v němž budou dodržena práva na obhajobu)?

                  7.

                  Zajišťují vnitrostátní pravidla, která upravují jednotlivé pravomoci nalézacího soudu posuzovat legalitu přípravného řízení z úřední povinnosti, nezávisle na tom, zda:

                              1)

                              soud zkoumá obžalobu státního zastupitelství, v níž je tvrzeno, že určitá duševně zdravá osoba spáchala trestný čin zabití (čl. 249 odst. 1 ve spojení s odst. 4 NPK), nebo

                              2)

                              soud zkoumá návrh státního zastupitelství, v němž je tvrzeno, že osoba spáchala čin zabití, avšak skutek nepředstavuje z důvodu duševní poruchy pachatele trestný čin, a jímž je žádáno o soudní nařízení státního donucení k léčebným účelům,
                              zranitelným osobám účinnou právní ochranu, jak je stanoveno v článku 13 ve spojení s článkem 12 směrnice 2013/48/EU a v čl. 8 bodu 2 ve spojení s čl. 3 odst. 2 směrnice 2012/13/EU, a jsou jednotlivé pravomoci soudu, jež závisejí na druhu řízení, který se zase řídí tím, zda je osoba označená jako pachatel duševně zdravá, aby mohla být trestně odpovědná, slučitelné se zásadou zákazu diskriminace podle čl. 21 odst. 2 Listiny?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, 1.6.2012, s. 1)

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. L 294, 6.11.2013, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1)


title: Věc T-751/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Confédération nationale du Crédit mutuel v. ECB „Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 – Výpočet pákového poměru – Odmítnutí ECB povolit žalobkyni, aby z výpočtu pákového poměru vyloučila expozice, které splňují určité podmínky – Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 – Diskreční pravomoc ECB – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Confédération nationale du Crédit mutuel v. ECB
      (Věc T-751/16) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 - Výpočet pákového poměru - Odmítnutí ECB povolit žalobkyni, aby z výpočtu pákového poměru vyloučila expozice, které splňují určité podmínky - Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 - Diskreční pravomoc ECB - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2018/C 352/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Confédération Nationale du Crédit Mutuel (Paříž, Francie) (zástupci: M. Grégoire a C. De Jonghe, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: K. Lackhoff, R. Bax a G. Bassani, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem a F. Louisem, advokáty)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Finská republika (zástupce: S. Hartikainen, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFUE a znějící na zrušení rozhodnutí ECB ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92 ze dne 24. srpna 2016, které bylo přijato podle čl. 4 odst. 1 písm. d) a článku 10 nařízení (EU) č. 1024/13 Rady, ze dne 15. října 2013, kterým se ECB svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63) a čl. 429 odst. 14 nařízení (EU) Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. června 2013 č. 575/2013, o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1, opravy v Úř. věst. 2013, L 208, s. 68 a Úř. věst. 2013, L 321, s. 6).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB/SSM/2016-9695000CG7B84NLR5984/92 ze dne 24. srpna 2016 se zrušuje.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 6, 9. 1. 2017.


title: Věc C-476/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pesti Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 23. července 2018 – PannonHitel Pénzügyi Zrt. v. WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pesti Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 23. července 2018 – PannonHitel Pénzügyi Zrt. v. WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.
      (Věc C-476/18)
      (2018/C 352/27)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: PannonHitel Pénzügyi Zrt.

         Žalovaná: WizzAir Hungary Légiközlekedési Kft.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají být články 5 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (dále jen „nařízení“) (1) vykládány v tom smyslu, že pro účely uplatnění nároku na náhradu škody lze na cestující zpožděných letů nahlížet stejně jako na cestující zrušených letů, a že se tedy mohou dovolávat nároku na náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, pokud je letecký dopravce informuje o změně času letu den před původně stanoveným časem odletu a v důsledku tohoto zpoždění cestující utrpí ztrátu času tří nebo více hodin, tedy jestliže dosáhnou cílového místa určení tři nebo více hodin po čase příletu původně plánovaném leteckým dopravcem?

                  2)

                  Mají být články 5 a 7 nařízení vykládány v tom smyslu, že pro účely uplatnění nároku na náhradu škody lze na cestující zpožděných letů nahlížet stejně jako na cestující zrušených letů, a že se tedy mohou dovolávat nároku na náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, jestliže z důvodu zpoždění letu utrpí ztrátu času tří nebo více hodin, tedy jestliže dosáhnou cílového místa určení tři nebo více hodin po čase příletu původně plánovaném leteckým dopravcem?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc T-768/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BNP Paribas v. ECB „Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 – Výpočet pákového poměru – Odmítnutí ECB schválit žalobkyni vyloučení expozic splňujících určité podmínky z výpočtu pákového poměru – Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 – Diskreční pravomoc ECB – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – BNP Paribas v. ECB
      (Věc T-768/16) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 - Výpočet pákového poměru - Odmítnutí ECB schválit žalobkyni vyloučení expozic splňujících určité podmínky z výpočtu pákového poměru - Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 - Diskreční pravomoc ECB - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2018/C 352/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas (Paříž, Francie) (zástupci: A. Champsaur a A. Delors, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani a C. Olivier, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Finská republika (zástupce: S. Hartikainen, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ECB ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 ze dne 24. srpna 2016, které bylo přijato podle čl. 4 odst. 1 písm. d) a článku 10 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. září 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63), a čl. 429 odst. 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1, opravy Úř. věst. 2013, L 208, s. 68, a Úř. věst. 2013, L 321, s. 6).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB/SSM/2016-R0MUWSFPU8MPRO8K5P83/136 ze dne 24. srpna 2016 se zrušuje.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů.

                  3)

                  Finská republika ponese vlastní náklady.

         (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc C-561/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Saras Energía SA v. Administración del Estado „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2012/27/EU – Článek 7 odst. 1, 4 a 9 – Článek 20 odst. 4 a 6 – Podpora energetické účinnosti – Systém povinného zvyšování energetické účinnosti – Jiná alternativní politická opatření – Vnitrostátní fond pro energetickou účinnost – Zřízení takového fondu jako hlavní opatření k plnění povinností v oblasti energetické účinnosti – Povinnost platit příspěvky – Určení povinných stran – Distributoři energie anebo maloobchodní prodejci energie“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Saras Energía SA v. Administración del Estado
      (Věc C-561/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2012/27/EU - Článek 7 odst. 1, 4 a 9 - Článek 20 odst. 4 a 6 - Podpora energetické účinnosti - Systém povinného zvyšování energetické účinnosti - Jiná alternativní politická opatření - Vnitrostátní fond pro energetickou účinnost - Zřízení takového fondu jako hlavní opatření k plnění povinností v oblasti energetické účinnosti - Povinnost platit příspěvky - Určení povinných stran - Distributoři energie anebo maloobchodní prodejci energie“)
      (2018/C 352/04)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Saras Energía SA

         Žalovaná: Administración del Estado

         Za přítomnosti: Endesa SA, Endesa Energía SA, Endesa Energía XXI SLU, Viesgo Infraestructuras Energéticas SL, Hidroeléctrica del Cantábrico SAU, Nexus Energía SA, Nexus Renovables SLU, Engie España SL, Villar Mir Energía SL, Energya VM Gestión de Energía SLU, Estaciones de Servicio de Guipúzcoa SA, Acciona Green Energy Developments SLU, Fortia Energía SL

         Výrok

                  1)

                  Články 7 a 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví jako hlavní způsob plnění povinností v oblasti energetické účinnosti systém ročního příspěvku do vnitrostátního fondu pro energetickou účinnost, za předpokladu, že tato právní úprava zaručí dosažení energetických úspor v rozsahu rovnocenném systémům povinností v oblasti energetické účinnosti, které mohou být zavedeny podle čl. 7 odst. 1 této směrnice, a jsou splněny požadavky stanovené v čl. 7 odst. 10 a 11 uvedené směrnice, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 7 směrnice 2012/27 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která ukládá povinnosti v oblasti energetické účinnosti pouze některým podnikům působícím v odvětví energetiky, a to za předpokladu, že se označení těchto podniků za povinné strany skutečně zakládá na výslovně uvedených objektivních a nediskriminačních kritériích, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc C-482/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. července 2018 – Google Ireland Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. července 2018 – Google Ireland Limited v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága
      (Věc C-482/18)
      (2018/C 352/28)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Google Ireland Limited

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vámigazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mají být články 18 a 56 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a zákaz diskriminace vykládány tak, že brání daňovým předpisům členského státu, jejichž sankční režim stanoví za nesplnění povinnosti registrace pro účely daně z reklamy uložení pokuty, která může být v případě společností neusazených Maďarsku až 2 000 krát vyšší než pokuta vztahující se na společnosti usazené v Maďarsku?

                  2)

                  Lze mít za to, že sankce popsaná v předchozí otázce, neobvykle přísná a trestní povahy, může odrazovat poskytovatele služeb, kteří nejsou usazeni v Maďarsku, od poskytování služeb v této zemi?

                  3)

                  Má být článek 56 SFEU a zákaz diskriminace vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě, podle které je v případě podniků usazených v Maďarsku povinnost registrace splněna automaticky, bez výslovné žádosti, přidělením maďarského daňového identifikačního čísla v průběhu jejího zápisu do obchodního rejstříku, bez ohledu na to, zda podnik provádí reklamní činnost či nikoliv, zatímco u podniků, které nejsou usazeny v Maďarsku, ale provádějí v této zemi reklamní činnost, k tomu nedochází automaticky, nýbrž musí splnit povinnost registrace a pokud tak neučiní, lze jim uložit zvláštní sankci?

                  4)

                  Pokud je odpověď na první otázku kladná, má být článek 56 SFEU a zákaz diskriminace vykládán v tom smyslu, že brání takové sankci, jaká je předmětem původního sporu, uložené za nesplnění povinnosti registrace pro účely daně z reklamy, v rozsahu, v němž je uvedená právní úprava v rozporu s uvedeným článkem?

                  5)

                  Má být článek 56 SFEU a zákaz diskriminace vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení, podle nějž se v případě podniků usazených v zahraničí rozhodnutí, kterým se ukládá pokuta, stává konečným a vykonatelným jeho doručením a lze jej napadnout pouze prostřednictvím soudního řízení, v němž se nemůže konat jednání a jsou přípustné pouze listinné důkazy, zatímco v případě podniků usazených v Maďarsku lze podat proti jim uloženým pokutám správní odvolání a navíc neexistují žádná omezení soudního řízení?

                  6)

                  Má být článek 56 SFEU, ve světle práva na spravedlivý postup stanoveného v čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv (dále jen „Listina“), vykládán v tom smyslu, že tento požadavek není splněn, pokud pokuta za nesplnění povinnosti je uložena formou pokuty, jejíž výše se každý den ztrojnásobí, aniž je poskytovateli služeb známo předchozí rozhodnutí, takže je nemožné, aby své nesplnění povinnosti napravil, než je mu uložena následující pokuta?

                  7)

                  Má být článek 56 SFEU, ve světle práva na spravedlivý postup stanoveného v čl. 41 odst. 1 Listiny, práva být vyslechnut stanoveného v čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny a práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces stanoveného v článku 47 Listiny, vykládán v tom smyslu, že tyto požadavky nejsou splněny, pokud toto rozhodnutí nelze napadnout ve správním řízení a pokud v rámci soudního řízení správního jsou přípustné pouze listinné důkazy a ve věci se nemůže konat jednání?


title: Věc C-161/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Land Nordrhein-Westfalen v. Dirk Renckhoff „Řízení o předběžné otázce – Autorské právo a práva s ním související – Směrnice 2001/29/ES – Informační společnost – Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících – Článek 3 odst. 1 – Sdělování veřejnosti – Pojem – Zpřístupnění online na internetových stránkách bez svolení nositele autorského práva fotografie, která předtím byla bez omezujícího opatření a se svolením uvedeného nositele zveřejněna na jiných internetových stránkách – Nová veřejnost“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Land Nordrhein-Westfalen v. Dirk Renckhoff
      (Věc C-161/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Informační společnost - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících - Článek 3 odst. 1 - Sdělování veřejnosti - Pojem - Zpřístupnění online na internetových stránkách bez svolení nositele autorského práva fotografie, která předtím byla bez omezujícího opatření a se svolením uvedeného nositele zveřejněna na jiných internetových stránkách - Nová veřejnost“)
      (2018/C 352/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Land Nordrhein-Westfalen

         Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Dirk Renckhoff

         Výrok

      Pojem „sdělování veřejnosti“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje zpřístupnění online na internetových stránkách fotografie, která předtím byla bez omezujícího opatření zabraňujícího jejímu stažení a se svolením nositele autorského práva zveřejněna na jiných internetových stránkách.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-825/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Kypr v. EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Pallas Halloumi – Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               1.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2018 – Kypr v. EUIPO – Papouis Dairies (Pallas Halloumi)
      (Věc T-825/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Pallas Halloumi - Starší slovní certifikační ochranná známka Spojeného království HALLOUMI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 352/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Papouis Dairies Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016 (věc R 2065/2014-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Kyperskou republikou a společností Papouis Dairies.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Kyperské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.