title: Věc C-426/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Tele2 Telecommunication GmbH v. Telekom-Control-Kommission (Elektronické komunikace — Sítě a služby — Společný právní rámec — Články 4 a 16 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) — Opravný prostředek — Správní postup pro analýzu trhu)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Tele2 Telecommunication GmbH v. Telekom-Control-Kommission
   (Věc C-426/05) (1)

   (Elektronické komunikace - Sítě a služby - Společný právní rámec - Články 4 a 16 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) - Opravný prostředek - Správní postup pro analýzu trhu)
   (2008/C 92/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tele2 Telecommunication GmbH

      Žalovaná: Telekom-Control-Kommission
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) – Výklad čl. 4 odst. 1 a čl. 16 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) – Postup pro analýzu trhu – Pojem „dotčená strana“ („betroffen“)– Vnitrostátní právní předpisy, které s vyloučením konkurujících podniků vyhrazují postavení účastníka řízení („Partiestellung“) jen adresátu rozhodnutí o uložení, změně nebo zrušení zvláštních regulačních povinností
   Výrok

               1)

               Pojem uživatele nebo podniku „dotčeného“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), jakož i pojem strany „dotčené“ ve smyslu čl. 16 odst. 3 této směrnice musí být vykládány tak, že se mohou vztahovat nejen na podnik s (dříve) významnou silou na relevantním trhu, který podléhá rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu přijatému v rámci postupu pro analýzu trhu upraveného v článku 16 téže směrnice a který je jeho adresátem, ale rovněž na uživatele a podniky konkurující takovému podniku, kteří nejsou sami adresáty tohoto rozhodnutí, ale jejichž práva jsou tímto rozhodnutím nepříznivě dotčena.

               2)

               Ustanovení vnitrostátního práva, které v rámci nesporného postupu pro analýzu trhu přiznává postavení strany pouze podnikům s (dříve) významnou silou na relevantním trhu, jimž jsou uloženy, změněny, nebo zrušeny zvláštní regulační povinnosti, není v zásadě v rozporu s článkem 4 rámcové směrnice 2002/21. Předkládajícímu soudu však přísluší ověřit, že vnitrostátní procesní právo zajišťuje ochranu práv, která uživatelům a podnikům konkurujícím podniku s (dříve) významnou silou na relevantním trhu vyplývají z právního řádu Společenství, způsobem, který není méně příznivý než v případě ochrany srovnatelných vnitrostátních práv a který nepoškozuje účinnost právní ochrany uvedených uživatelů a podniků zaručené v článku 4 směrnice 2002/21.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Spojené věci C-203/15 a C-698/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království, Švédsko) – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen (C-203/15), Secretary of State for the Home Department v. Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15) „Řízení o předběžné otázce — Elektronické komunikace — Zpracování osobních údajů — Důvěrnost elektronických komunikací — Ochrana — Směrnice 2002/58/ES — Články 5, 6, 9 a čl. 15 odst. 1 — Listina základních práv Evropské unie — Články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 — Vnitrostátní právní předpisy — Poskytovatelé služeb elektronických komunikací — Povinnost plošného a nerozlišujícího uchovávání provozních a lokalizačních údajů — Vnitrostátní orgány — Přístup k údajům — Neexistence předchozího přezkumu ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu — Slučitelnost s unijním právem“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království, Švédsko) – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen (C-203/15), Secretary of State for the Home Department v. Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)
   (Spojené věci C-203/15 a C-698/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Elektronické komunikace - Zpracování osobních údajů - Důvěrnost elektronických komunikací - Ochrana - Směrnice 2002/58/ES - Články 5, 6, 9 a čl. 15 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 - Vnitrostátní právní předpisy - Poskytovatelé služeb elektronických komunikací - Povinnost plošného a nerozlišujícího uchovávání provozních a lokalizačních údajů - Vnitrostátní orgány - Přístup k údajům - Neexistence předchozího přezkumu ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu - Slučitelnost s unijním právem“)
   (2017/C 053/13)
   Jednací jazyk: švédština a angličtina

      Předkládající soud

   Kammarrätten i Stockholm, Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tele2 Sverige AB (C-203/15), Secretary of State for the Home Department (C-698/15)

      Žalovaná: Post- och telestyrelsen (C-203/15), Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis (C-698/15)

      za přítomnosti: Open Rights Group, Privacy International, The Law Society of England and Wales

      Výrok

               1)

               Článek 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009S, ve spojení s články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem boje proti trestné činnosti stanoví plošné a nerozlišující uchovávání veškerých provozních a lokalizačních údajů všech účastníků a registrovaných a uživatelů, které se vztahuje na veškeré prostředky elektronické komunikace.

               2)

               Článek 15 odst. 1 směrnice 2002/58, ve znění směrnice 2009/136, ve spojení s články 7, 8, 11 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv, musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která upravuje ochranu a bezpečnost provozních a lokalizačních údajů, zejména přístup příslušných vnitrostátních orgánů k uchovávaným údajům, a která v rámci boje proti trestné činnosti neomezuje tento přístup tak, aby byl umožněn výlučně pro účely boje proti závažné trestné činnosti, a nepodmiňuje tento přístup předchozím přezkumem ze strany soudu nebo nezávislého správního orgánu, a která nevyžaduje, aby dotčené údaje byly uchovávány na území Unie.

               3)

               Druhá otázka předložená Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) [odvolací soud pro Anglii a Wales, občanskoprávní oddělení, Spojené království] je nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 221, 6.7.2015.

      Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc T-246/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Industrias Francisco Ivars v. OHIM — Motive (Mechanický omezovač rychlosti) ( (Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující mechanický omezovač rychlosti — Starší (průmyslový) vzor Společenství — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Absence odlišného celkového dojmu — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. října 2011 — Industrias Francisco Ivars v. OHIM — Motive (Mechanický omezovač rychlosti)
   (Věc T-246/10) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující mechanický omezovač rychlosti - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Absence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2011/C 340/37
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Industrias Francisco Ivars, SL (Xeraco, Španělsko) (zástupci: E. Caballero Oliver a A. Sanz-Bermell y Martínez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Motive Srl (Montirone, Itálie) (zástupci: I. Valdelomar Serrano a J. Mora Granell, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 16. března 2010 (věc R 1337/2008-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Motive Srl a Industrias Francisco Ivars, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Industrias Francisco Ivars, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc F-40/11: Žaloba podaná dne 5. dubna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/34

         Žaloba podaná dne 5. dubna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-40/11)
   2011/C 186/63
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, které určuje dávky, na jaké má žalobce právo na základě své částečné doživotní invalidity.

      Návrhové žádání žalobce

               —

                  Quatenus opus est, zrušit návrh rozhodnutí ze dne 2. června 2010, který vydala žalovaná a který se týká dávek přiznaných žalobci na základě článku 73 služebního řádu v souvislosti s úrazem, jehož obětí se žalobce stal dne 17. června 2005, zrušení se požaduje výlučně ohledně části návrhu rozhodnutí, kde se stanoví, že žalobci by měla být vyplacena částka 10 682,29 euro, která byla ve skutečnosti uhrazena;

               —

               zrušit rozhodnutí, do něhož se přeměnil návrh rozhodnutí ze dne 2. června 2010 po uplynutí zákonné lhůty od doručení tohoto návrhu žalobci, aniž by došlo k lékařské prohlídce žalobce před lékařskou komisí, zrušení se požaduje výlučně ohledně části návrhu rozhodnutí, kde se stanoví, že žalobci by měla být vyplacena částka 10 682,29 euro, která byla ve skutečnosti uhrazena;

               —

                  quatenus oportet, zrušit akt zamítající stížnost ze dne 26. srpna 2010;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobci neprodleně vyplatila rozdíl mezi tím, co mu mělo být uhrazeno na základě článku 73 služebního řádu a ve vztahu k jeho úrazu a částkou 10 682,29 eur, která mu již byla vyplacena, a krom toho úroky z výše uvedeného rozdílu ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, a to ode dne 24. srpna 2010;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-30/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. prosince 2015 – Diamantopoulos v. ESVČ

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/102

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. prosince 2015 – Diamantopoulos v. ESVČ
   (Věc F-30/15) (1)

   (2016/C 048/119)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4.5.2015, s. 50.


title: Věc T-492/14: Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 20015 – La Perla v. OHIM – Alva Management (LA PERLA) „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. ledna 20015 – La Perla v. OHIM – Alva Management (LA PERLA)
   (Věc T-492/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 089/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: La Perla sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Siciarek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Alva Management GmbH (Icking, Německo) (zástupce: B. Hanika, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. dubna 2014 (věc R 626/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Alva Management GmbH a La Perla sp. z o.o.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc T-18/13: Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — Łaszkiewicz v. OHIM — CABLES Y ESLINGAS (PROTEKT)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/28

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2013 — Łaszkiewicz v. OHIM — CABLES Y ESLINGAS (PROTEKT)
   (Věc T-18/13)
   2013/C 108/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Grzegorz Łaszkiewicz (Lodž, Polsko) (zástupkyně: J. Gwiazdowska, advokátka [radca prawny])

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CABLES Y ESLINGAS, S.A. (Cerdanyola del Valles, Barcelona, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 24. října 2012 ve věci R 701/2011-4;

               —

               vydal konečný rozsudek, pokud to stav řízení připouští, a tím přijal přihlášku ochranné známky Společenství č. 8478331;

               —

               podpůrně, pokud to stav řízení připouští, vrátil věc k novému rozhodnutí v souladu se závaznými kritérii stanovenými Soudním dvorem;

               —

               uložil senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobcem v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením OHIM;

               —

               provedl důkazy uvedené v žalobě;

               —

               provedl řízení v písemné formě a v polštině jako jednacím jazyce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „protekt“ pro výrobky zařazené do tříd 6,7,9,22 a 25 — přihláška č. 008478331

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: CABLES Y ESLINGAS, S.A.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělské slovní ochranné známky PROTEK, zapsané pro výrobky zařazené do tříd 6 a 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení zásady legality, včetně porušení čl. 3 odst. 1 písm. a) až d) směrnice 2008/95;

               —

               porušení článků 75 a 76 nařízení č. 207/2009, jakož i pravidel 50 a 52 nařízení Komise č. 2868/95.


title: Věc T-730/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2015 DI proti usnesení vydanému dne 15. října 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-113/13, DI v. EASO

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2015 DI proti usnesení vydanému dne 15. října 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-113/13, DI v. EASO
   (Věc T-730/15 P)
   (2016/C 098/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: DI (Bukurešť, Rumunsko) (zástupci: I. Vlaic a G. Iliescu, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu zrušil usnesení vydané dne 15. října 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-113/13;

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku;

               —

               zrušil rozhodnutí EASO o propuštění navrhovatele, a v důsledku toho uložil EASO zrušit veškeré právní účinky tohoto rozhodnutí a odpovídajícím způsobem obnovit skutkový stav;

               —

               uložil EASO vyplatit navrhovateli částku 90 000 eur jako náhradu majetkové újmy a částku 500 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, a

               —

               uložil EASO náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených navrhovatelem za účelem svého zastupování před Soudem pro veřejnou službu v rámci věci F-113/13, jakož i v rámci tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že žaloba podaná navrhovatelem byla přípustná a opodstatněná, jelikož důvody a skutečnosti uvedené ve stížnosti, která byla zaslána během správního řízení, se shodují s těmi, které byly v podrobné podobě předloženy Soudu pro veřejnou službu.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady přístupu k spravedlivému soudnímu procesu a absence nestranné analýzy během fáze před zahájením soudního řízení. Stížnost navrhovatele během správního řízení byla zamítnuta stejnou osobou, která předtím rozhodla o jeho propuštění.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z narušení rovného zacházení Soudem pro veřejnou službu.


title: Věc C-83/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 22. února 2011 — Secretary of State for the Home Department v. Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 22. února 2011 — Secretary of State for the Home Department v. Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman
   (Věc C-83/11)
   2011/C 145/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Secretary of State for the Home Department

      Žalovaný: Muhammad Sazzadur Rahman, Fazly Rabby Islam, Mohibullah Rahman

      Předběžné otázky

               1)

               Ukládá čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/38/ES (1) členskému státu, aby přijal právní předpis usnadňující vstup a pobyt v členském státě ostatních rodinných příslušníků, kteří nejsou státními příslušníky členského státu Evropské unie a kteří mohou splňovat podmínky čl. 10 odst. 2?

               2)

               Může se takový ostatní rodinný příslušník uvedený v otázce 1 dovolávat přímé použitelnosti čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/38/ES v případě, že nemůže splnit požadavky uložené vnitrostátním právním předpisem?

               3)

               Jsou ostatní rodinní příslušníci uvedení v čl. 3 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 směrnice 2004/38/ES omezeni na ty, kteří pobývali ve stejné zemi jako státní příslušník členského státu Unie a jeho manžel či jeho manželka předtím, než státní příslušník členského státu Unie přijel do hostitelského státu?

               4)

               Musí být závislost uvedená v čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/38/ES, které se dovolává ostatní rodinný příslušník, aby si zajistil vstup do hostitelského státu, závislostí, která existovala krátce předtím, než občan Unie přijel do hostitelského státu?

               5)

               Může členský stát uložit zvláštní podmínky, pokud jde o povahu či trvání závislosti uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 2004/38/ES tohoto ostatního rodinného příslušníka, aby zabránil tomu, že tato závislost bude umělá nebo zbytečná, aby příslušníku třetí země umožnila, aby byl přijat či aby pokračoval v pobytu na jeho území?

               6)

               Musí závislost, které se ostatní rodinný příslušník dovolává proto, aby byl přijat do členského státu, trvat po určitou dobu či bez omezení v hostitelském státě proto, aby byla vydána či prodloužena pobytová karta podle článku 10 směrnice 2004/38/ES, a pokud ano, jak je třeba závislost prokázat?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77)


title: Věc F-41/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Jacobs v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Žadatelé uvedení na seznamu kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost — Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Článek 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Jacobs v. Komise
   (Věc F-41/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Žadatelé uvedení na seznamu kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost - Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)
   2010/C 328/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kurt Jacobs (Bruggy, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a K. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce uvedeného na seznamu kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost do platové třídy podle méně příznivých ustanovení nového služebního řádu [článek 12 přílohy XIII k nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků], a jednak návrh na náhradu škody s příslušenstvím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005, s. 26 (věc byla původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-220/05, ale byla postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Spojené věci F-72/12 a F-10/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 — Roulet v. Komise ( „Veřejná služba — Odměna za práci — Článek 66 služebního řádu — Bývalý dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy AD 12 — Přijetí jako úřednice zařazené do platové třídy AD6 — Výplata odměny za práci odpovídající platu úředníka zařazeného do platové třídy AD 12 — Zjevně nesprávné posouzení — Vrácení přeplatků podle článku 85 služebního řádu“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/33

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 — Roulet v. Komise
      (Spojené věci F-72/12 a F-10/13) (1)

      (Veřejná služba - Odměna za práci - Článek 66 služebního řádu - Bývalý dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy AD 12 - Přijetí jako úřednice zařazené do platové třídy AD6 - Výplata odměny za práci odpovídající platu úředníka zařazeného do platové třídy AD 12 - Zjevně nesprávné posouzení - Vrácení přeplatků podle článku 85 služebního řádu)
      (2014/C 71/63)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Josiane Roulet (Ottignies, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a D. Martin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Jednak návrh na zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o náhradu škody podaná žalobkyní na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu z důvodu pochybení způsobených při stanovení jejích práv v souvislosti s jejím nástupem do služby a z důvodu prodlení při opravu těchto chyb, a jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ohledně vrácení části odměny za práci žalobkyně, dříve dočasné zaměstnankyně v platové třídě A4 (AD12), poté úřednice v platové třídě AD6, podle článku 85 služebního řádu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby ve spojených věcech F-72/12 a F-10/13 se zamítají.

                  2)

                  Josiane Roulet ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012, s. 29; Úř. věst. C 108, 13.4.2013, s. 39.


title: Věc T-8/14: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – Mogyi v. OHIM (Just crunch it...) „Ochranná známka Společenství — Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/63

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – Mogyi v. OHIM (Just crunch it...)
   (Věc T-8/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Zrušení rozhodnutí odvolacího senátu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 315/105
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mogyi Kft (Csávoly, Maďarsko) (zástupce: J. Klauber, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Sipos a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. září 2013 (věc R 1921/2012-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Just crunch it … jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalovaný ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc C-118/05: Žaloba podaná dne 10. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/20

         Žaloba podaná dne 10. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
   (Věc C-118/05)
   (2005/C 106/40)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 10. března 2005 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Antóniem Caeirosem a Sarou Pardo, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 24 odst. 1 výše uvedené směrnice 2000/60/ES;

               —

               podpůrně určil, že Portugalská republika tím, že neinformovala okamžitě Komisi o těchto předpisech, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 24 odst. 1 výše uvedené směrnice 2000/60/ES;

               —

               uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice 2000/60/ES uplynula dne 22. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1


title: Věc C-107/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 4. března 2013 —  „FIRIN“ OOD v. Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ — Veliko Tarnovo

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 4. března 2013 — „FIRIN“ OOD v. Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ — Veliko Tarnovo
   (Věc C-107/13)
   2013/C 129/19
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Veliko Tarnovo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„FIRIN“ OOD

      Žalovaná: Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ — Veliko Tarnovo

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být v takových případech, jako je případ v původním řízení, kdy je daň z přidané hodnoty související s platbou předem za budoucí a jasně definované dodání zboží, okamžitě a skutečně odpočtena, ustanovení čl. 168 písm. a) ve spojení s článkem 65, čl. 90 odst. 1 a čl. 185 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, vykládána v tom smyslu, že vzhledem k subjektivním nebo objektivním důvodům nedodání hlavního protiplnění v souladu s dodacími podmínkami musí být nárok na odpočet daně odepřen v době jeho uplatnění?

               2)

               Vyplývá z tohoto výkladu a s ohledem na zásadu neutrality daně z přidané hodnoty skutečnost, že v této situaci je — či není — relevantní objektivní možnost dodavatelky opravit fakturovanou daň z přidané hodnoty nebo základ daně faktury způsobem stanoveným vnitrostátním zákonem; a jak by taková oprava ovlivnila nepřiznání původního odpočtu daně?

               3)

               Je třeba vykládat článek 205 ve spojení s čl. 168 písm. a) a článkem 193, a též s ohledem na bod 44 odůvodnění směrnice 2006/112, v tom smyslu, že členským státům je umožněno, aby příjemci plnění odepřely odpočet daně za použití výlučně takových kritérií, která samy stanovily ve vnitrostátním zákoně, podle nichž se daňový dluh vyměří jiné osobě, než je osoba povinna k dani, jestliže se v takovém případě může konečný výsledek daně lišit od výsledku v případě, pokud by byla striktně dodržena všechna pravidla stanovená členským státem?

               4)

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Jsou takové vnitrostátní právní předpisy, jako jsou předpisy v původním řízení přípustné při uplatnění článku 205 směrnice 2006/112 a jsou slučitelné se zásadami efektivity a proporcionality, pokud zavádějí společné a nerozdílné ručení za odvedení daně z přidané hodnoty, a to na základě domněnek, jež nevycházejí z přímo zjištěných objektivních skutečností, nýbrž z institutů stanovených občanským právem, o kterých se v případě sporu následně rozhodne v jiných řízeních?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-410/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo v. Iberia Líneas Aéreas de España SA ( „Letecká doprava — Montrealská úmluva — Článek 22 odst. 2 — Odpovědnost dopravců za zavazadla — Meze odpovědnosti za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění dodávky zavazadel — Společné zavazadlo pro několik cestujících — Odbavení zavazadla pouze jedním z nich“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo v. Iberia Líneas Aéreas de España SA
   (Věc C-410/11) (1)

   (Letecká doprava - Montrealská úmluva - Článek 22 odst. 2 - Odpovědnost dopravců za zavazadla - Meze odpovědnosti za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění dodávky zavazadel - Společné zavazadlo pro několik cestujících - Odbavení zavazadla pouze jedním z nich)
   2013/C 26/21
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Pedro Espada Sánchez, Alejandra Oviedo Gonzales, Lucía Espada Oviedo, Pedro Espada Oviedo

      Žalovaná: Iberia Líneas Aéreas de España SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona — Výklad čl. 3 odst. 3 a čl. 22 odst. 2 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), (rozhodnutí Rady 2001/539/ES, Úř. věst. L 194, s. 38) — Odpovědnost leteckých dopravců při letecké dopravě cestujících a jejich zavazadel — Meze odpovědnosti za zničení, ztrátu, poškození nebo zpoždění dodávky zavazadel

      Výrok

   Článek 22 odst. 2 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, jež byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, ve spojení s čl. 3 odst. 3 uvedené úmluvy, musí být vykládán v tom smyslu, že právo na náhradu škody a mez odpovědnosti dopravce za ztrátu zavazadel se uplatní rovněž na cestujícího, který požaduje tuto náhradu za ztrátu zavazadla odbaveného na jméno jiného cestujícího, pokud toto ztracené zavazadlo skutečně obsahovalo věci prvního cestujícího.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-346/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Maďarsko v. Komise „Zemědělství — Společná organizace trhů — Odvětví ovoce a zeleniny — Vnitrostátní finanční podpora poskytnutá organizacím producentů — Prováděcí rozhodnutí Komise o unijní úhradě vnitrostátní finanční podpory poskytnuté Maďarskem jeho organizacím producentů — Článek 103e nařízení (ES) č. 1234/2007 — Článek 97 nařízení (ES) č. 1580/2007“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-346/12) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhů - Odvětví ovoce a zeleniny - Vnitrostátní finanční podpora poskytnutá organizacím producentů - Prováděcí rozhodnutí Komise o unijní úhradě vnitrostátní finanční podpory poskytnuté Maďarskem jeho organizacím producentů - Článek 103e nařízení (ES) č. 1234/2007 - Článek 97 nařízení (ES) č. 1580/2007“)
   (2015/C 363/33)
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: původně M. Fehér a K. Szíjjártó, poté M. Fehér, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Béres, N. Donnelly a B. Schima, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 3324 ze dne 25. května 2012 o vnitrostátní finanční podpoře poskytnuté organizacím producentů

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maďarsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc T-135/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2012 — Itálie v. Komise ( „Veterinární kontrola — Influenza ptáků — Italský trh s drůbežím masem — Žádost italských orgánů o výjimečná opatření na podporu trhu — Zamítavé rozhodnutí Komise“ )

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2012 — Itálie v. Komise
   (Věc T-135/07) (1)

   (Veterinární kontrola - Influenza ptáků - Italský trh s drůbežím masem - Žádost italských orgánů o výjimečná opatření na podporu trhu - Zamítavé rozhodnutí Komise)
   2012/C 58/10
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Aiello, G. Palmieri, avvocati dello Stato, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. února 2007, kterým se zamítá žádost Italské republiky o přijetí výjimečných opatření na podporu italského trhu s drůbežím masem podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (Úř. věst. L 282, s. 77).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 7. února 2007, kterým se zamítá žádost Italské republiky o přijetí výjimečných opatření na podporu italského trhu s drůbežím masem podle článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-613/97: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2006 – UFEX a další v. Komise ( Státní podpory — Poštovní oblast — Veřejný podnik pověřený poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu — Logistická a obchodní podpora poskytnutá dceřiné společnosti, která nepůsobí ve vyhrazeném odvětví — Kasační opravný prostředek — Vrácení věci Soudním dvorem )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2006 – UFEX a další v. Komise
   (Věc T-613/97) (1)

   („Státní podpory - Poštovní oblast - Veřejný podnik pověřený poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu - Logistická a obchodní podpora poskytnutá dceřiné společnosti, která nepůsobí ve vyhrazeném odvětví - Kasační opravný prostředek - Vrácení věci Soudním dvorem“)
   (2006/C 190/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Union française de l'express (UFEX) (Roissy-en-France, Francie), DHL International SA (Roissy-en-France), Federal express international (France) SNC (Gennevilliers, Francie) a CRIE SA (Asnières, Francie) (zástupci: É. Morgan de Rivery a J. Derenne, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, R. Abraham a F. Million, zmocněnci), Chronopost SA (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupci: V. Bouaziz Torron a D. Berlin, advokáti) a La Poste (Paříž, Francie) (zástupce: H. Lehman, advokát)
   Předmět
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 98/365/ES ze dne 1. října 1997 o podporách údajně poskytnutých Francií SFMI Chronopost (Úř. věst. 1998, L 164, s. 37)
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise 98/365/ES ze dne 1. října 1997 o podporách údajně poskytnutých Francií SFMI Chronopost se zrušuje v rozsahu, v jakém určuje, že ani logistická a obchodní podpora poskytnutá La Poste své dceřiné společnosti SFMI Chronopost, ani převod Postadex nepředstavují státní podporu ve prospěch SFMI Chronopost.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a 75 % nákladů řízení žalobkyň před Soudem a Soudním dvorem, s výjimkou nákladů, které vznikly vstoupením vedlejších účastnic do řízení.

               3)

               Žalobkyně ponesou zbytek vlastních nákladů řízení před Soudem a Soudním dvorem.

               4)

               Francouzská republika, Chronopost SA a La Poste ponesou vlastní náklady řízení před Soudem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 72, 7.3.1998.


title: Věc T-75/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Rod Leichtmetallräder v. OHIM – Rodi TR (ROD) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka ROD — Starší národní obrazové ochranné známky RODI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Předchozí námitkové řízení — Pravidlo 39 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Rod Leichtmetallräder v. OHIM – Rodi TR (ROD)
   (Věc T-75/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka ROD - Starší národní obrazové ochranné známky RODI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Předchozí námitkové řízení - Pravidlo 39 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2016/C 090/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rod Leichtmetallräder GmbH (Weiden in der Oberpfalz, Německo) (zástupci: J. Hellenbrand a J. Biener, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Rodi TR, SL (Lérida, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2014 (věc R 281/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Rodi TR, SL a Rod Leichtmetallräder GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá

               2.

               Společnosti Rod Leichtmetallräder GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc C-229/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 25. dubna 2016 – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P. v. João Carlos Lombo Silva Cordeiro

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 25. dubna 2016 – Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P. v. João Carlos Lombo Silva Cordeiro
   (Věc C-229/16)
   (2016/C 287/17)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Ministério da Saúde, Administração Regional de Saúde de Lisboa e Vale do Tejo, I.P.

      Odpůrci: João Carlos Lombo Silva Cordeiro

      Předběžné otázky

               A)

               Použije se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES (1) ze dne 29. června 2000, s ohledem na bod 13 odůvodnění této směrnice, na systém hrazení spoluúčasti státu na ceně léčiv poskytovaných příjemcům Národní zdravotní služby zřízené nařízením s mocí zákona č. 242-B/2006 a upravené nařízením č. 3-B/2007?

               B)

               Pokud bude výše uvedená směrnice použitelná, lze z článků 5 a 6 nařízení s mocí zákona č. 242 B/2006 vyvodit závěr, že existuje předem sepsaná běžná smlouva, která by mohla spadat do působnosti čl. 3 odst. 1 písm. b) výše uvedené směrnice, vzhledem k tomu, že je možné k této smlouvě přistoupit či od ní odstoupit podle toho, zda jsou poskytována léčiva?

               C)

               Jsou článek 8 nařízení s mocí zákona č. 242-B/2006 a články 8 a 10 nařízení č. 3-B/2007 v souladu se směrnicí […] 2000/35 [čl. 3 odst. 1 [písm. b)] bod i)] v rozsahu, v němž stanoví měsíční fakturaci?

               D)

               Lze mít za to, že článek 10 nařízení č. 3-B/2007 ze dne 2. ledna 2007 spadá do působnosti čl. 3 odst. 2 výše uvedené směrnice v rozsahu, v němž stanoví platební lhůtu k desátému dni měsíce následujícího po měsíci přijetí faktury?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst L 200, s. 35)


title: Věc C-141/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Španělsko) dne 21. března 2017 – José Luis Cabana Carballo v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Španělsko) dne 21. března 2017 – José Luis Cabana Carballo v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Věc C-141/17)
   (2017/C 195/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: José Luis Cabana Carballo

      Odpůrci: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) a Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 53 odst. 3 písm. a) a d) nařízení (ES) 883/2004 (1) chápán jako ustanovení, které stanoví jinak, jak uvádí jeho článek 5, s tím, že proto se použije místo ustanovení čl. 5 písm. b)?

               2)

               Má být pro účely čl. 53 odst. 3 písm. a) tohoto nařízení chápána španělská právní úprava příplatku 20 % k plnému trvalému invalidnímu důchodu pro obvyklé zaměstnání jako právní úprava, která stanoví zohlednění dávek nebo příjmů získaných v zahraničí?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na předchozí otázku praxe španělských správních orgánů a soudů, která pozastavuje či odnímá příplatek 20 % k plnému trvalému invalidnímu důchodu pro obvyklé zaměstnání, když příjemce dávky získá doživotní dávku z jiného členského státu, v rozporu s uvedeným unijním právním předpisem?

               4)

               Má být v případě kladné odpovědi na druhou otázku považováno za neslučitelné s čl. 53 odst. 3 písm. a) uvedeného nařízení, že se příplatek 20 % k plnému trvalému invalidnímu důchodu pro obvyklé zaměstnání odejme také v té části, která převyšuje částku důchodu z jiného členského státu, která byla důvodem jeho pozastavení či odnětí?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (
         Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1).


               25.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 324/11

         Žaloba společnosti Risdal Touring AS ze dne 2. června 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-4/12)
   2012/C 324/09
   Dne 2. června 2012 podala společnost Risdal Touring AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil napadené rozhodnutí; a dále

               2)

               uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům nést náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žadatel je soukromá společnost se sídlem v Norsku. Společnost působí na trhu turistické autobusové přepravy a je činná v Norsku a v několika členských státech EU.

               —

               Žadatel usiluje o zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO oznámeného dne 5. dubna 2012 a následně oznámeného dne 4. května 2012, kterým se odepírá přístup veřejnosti k úplnému znění prohlášení o obsahu ve věci Kontrolní úřad ESVO č. 70506.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           porušil čl. 2 odst. 1 pravidel přístupu k dokumentům a čl. 4 odst. 2 pravidel přístupu k dokumentům tím, že odmítl poskytnout přístup k úplnému znění prohlášení o obsahu ve věci Kontrolní úřad ESVO č. 70506,

                           —

                           porušil čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 pravidel přístupu k dokumentům tím, že napadeným rozhodnutím odmítl zveřejnit skutkové dotazy, které sám položil norské vládě, magistrátu města Osla a příjemci možné protiprávní podpory s cílem stanovit, zda je zapotřebí zahájit formální vyšetřovací řízení na základě stížnosti týkající se státní podpory, kterou žalovaná strana obdržela dne 8. září 2011,

                           —

                           porušil čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 pravidel přístupu k dokumentům tím, že napadeným rozhodnutím odmítl zveřejnit skutkové odpovědi, které obdržel od magistrátu města Osla a příjemce možné protiprávní podpory s cílem stanovit, zda je zapotřebí zahájit formální vyšetřovací řízení na základě stížnosti týkající se státní podpory, kterou žalovaná strana obdržela dne 8. září 2011, a dále

                           —

                           porušil čl. 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněné.


title: Věc F-105/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Scheefer v. Parlament ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Obnovení pracovní smlouvy na dobu určitou — Přeměna pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou — Článek 8 první pododstavec PŘOZ“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Scheefer v. Parlament
   (Věc F-105/09) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Obnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Přeměna pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou - Článek 8 první pododstavec PŘOZ)
   2011/C 252/110
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Séverine Scheefer (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: R. Adam a P. Ketter, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: původně R. Ignătescu a L. Chrétien, poté R. Ignătescu a S. Alves, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného, kterými bylo odmítnuto přeměnit smlouvu žalobkyně jako dočasného zaměstnance na smlouvu uzavřenou na dobu neurčitou podle čl. 8 odst. 1 PŘOZ, a na náhradu škody utrpěné žalobkyní.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí obsažené v dopise ze dne 12. února 2009, jímž generální tajemník Evropského parlamentu oznámil S. Scheefer, že se nepodařilo nalézt žádné právně přijatelné řešení, které by jí umožňovalo pokračovat v její činnosti u lékařské služby v Lucemburku (Lucembursko), a dále, že její smlouva na pozici dočasného zaměstnance končí dne 31. března 2009, se zrušuje.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá, aby S. Scheefer zaplatil rozdíl mezi výší platu, na který by měla nárok, kdyby zůstala pracovat v jeho službách, a dále výší platu, odměn, příspěvků v nezaměstnanosti nebo jakýchkoliv jiných náhrad, jež skutečně od 1. dubna 2009 získala místo platu, který jako dočasný zaměstnanec pobírala.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé S. Scheefer.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010, s.52.


title: Věc C-14/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n° 5 San Javier (Španělsko) dne 14. ledna 2008 – Roda Golf & Beach Resort S.L

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 San Javier (Španělsko) dne 14. ledna 2008 – Roda Golf & Beach Resort S.L
   (Věc C-14/08)
   (2008/C 92/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción č. 5 San Javier
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Roda Golf & Beach Resort S.L
   Předběžné otázky

               1)

               Spadá doručování výhradně mimosoudních písemností mezi soukromými osobami s použitím hmotných a personálních zdrojů soudů Evropské unie a evropského právního rámce, aniž by bylo zahájeno soudní řízení, do působnosti nařízení Rady č. 1348/2000 (1)?

               2)

               Nebo se naopak nařízení č. 1348/2000 použije výhradně v rámci soudní spolupráce mezi členskými státy a v rámci probíhajícího soudního řízení [čl. 61 písm. c) ES, čl. 67 odst. 1 ES a článek 65 ES a bod 6 odůvodnění nařízení č. 1348/2000]?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (Úř. věst. L 160, s. 37; Zvl. vyd. 19/01, s. 227).


title: Věc C-255/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Roma (Itálie) dne 23. března 2010 — trestní řízení proti Alessandru Sacchim

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Roma (Itálie) dne 23. března 2010 — trestní řízení proti Alessandru Sacchim
   (Věc C-255/10)
   ()
   2010/C 209/38
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Roma

      Účastníci původního řízení

   Alessandro Sacchi

      Předběžné otázky

               1)

               Jak je třeba vykládat články 43 a 49 Smlouvy o ES s ohledem na svobodu usazování a volný pohyb služeb v oblasti sázek na sportovní události a s přihlédnutím k zásadě účinné soudní ochrany, aby bylo možno určit, zda uvedená ustanovení Smlouvy povolují vnitrostátní právní úpravu, která stanoví monopolní postavení státu a systém koncesí a povolení, jenž v rámci určeného počtu koncesí stanoví: a) existenci obecné tendence ochrany držitelů koncesí udělených v předchozím období na základě postupu, který protiprávně vyloučil část subjektů; b) existenci předpisů skutečně zaručujících zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který protiprávně vyloučil část subjektů (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat své kanceláře pod hranici určité vzdálenosti od již existujících kanceláří); c) případy zániku koncesí a propadnutí vysokých kaucí, mezi něž zahrnuje případ, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese?


title: Věc C-96/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Niebüll) – Standesamt Stadt Niebüll v. Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul (Řízení o předběžné otázce — Určení příjmení dítěte — Řízení směřující k převodu práva určení na jednoho z rodičů — Nedostatek pravomoci Soudního dvora)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Niebüll) – Standesamt Stadt Niebüll v. Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
   (Věc C-96/04) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Určení příjmení dítěte - Řízení směřující k převodu práva určení na jednoho z rodičů - Nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   (2006/C 143/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Amtsgericht Niebüll
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Standesamt Stadt Niebüll

      Žalovaní: Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Amtsgericht Niebüll – Výklad článků 12 ES a 18 ES – Výklad právních zásad Společenství v oblasti evropského občanství a svobody pohybu osob – Nezletilé dítě narozené a bydlící v jednom členském státě a mající státní příslušnost jiného členského státu – Žádost v posledně jmenovaném státu směřující k přidělení příjmení otce nebo matky – Odmítnutí
   Výrok
   Soudní dvůr Evropských společenství nemá pravomoc odpovědět na otázku položenou rozhodnutím Amtsgericht Niebüll ze dne 2. června 2003.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc F-20/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. září 2015 – Barnett v. EHSV „Veřejná služba — Důchody — Starobní důchod — Odchod do předčasného důchodu bez snížení nároku na důchod — OPU k článku 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Námitka protiprávnosti OPU — Zájem služby — Definice — Absence — Délka výdělečné činnosti žadatele — Zohlednění celé profesní kariéry jak uvnitř, tak vně unijních orgánů — Diskreční pravomoc orgánu — Legalita“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. září 2015 – Barnett v. EHSV
   (Věc F-20/14) (1)

   („Veřejná služba - Důchody - Starobní důchod - Odchod do předčasného důchodu bez snížení nároku na důchod - OPU k článku 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Námitka protiprávnosti OPU - Zájem služby - Definice - Absence - Délka výdělečné činnosti žadatele - Zohlednění celé profesní kariéry jak uvnitř, tak vně unijních orgánů - Diskreční pravomoc orgánu - Legalita“)
   (2015/C 363/55)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inge Barnett (Roskilde, Dánsko) (zástupci: původně N. Nikolajsen, advokát, poté S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Pascua Mateo, L. Camarena Januzec a K. Gambino, zmocněnci, M. Troncoso Ferrer a F.-M. Hislaire, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí EHSV, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o odchod do předčasného důchodu bez snížení nároku na důchod na základě čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 11. července 2013, kterým byl vydán seznam osob, na něž se vztahuje opatření podle čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie, se zrušuje v rozsahu, v němž se uvedené opatření nemělo vztahovat na Inge Barnett.

               2)

               Evropský hospodářský a sociální výbor ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené I. Barnett.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014, s. 55.


title: Věc T-381/11: Žaloba podaná dne 21. července 2011 — Eurofer v. Komise

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/56

         Žaloba podaná dne 21. července 2011 — Eurofer v. Komise
   (Věc T-381/11)
   2011/C 269/123
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Europäischer Wirtschaftsverband der Eisen- und Stahlindustrie (Eurofer) ASBL (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Dittrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (K[2001] 2772, Úř. věst. L 130, s. 1 a násl.),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1). Navrhuje, aby bylo v celém rozsahu zrušeno.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 10a směrnice 2003/87/ES (2) stanovením referenční úrovně produktu pro tekutý kov
               Žalobce se odvolává na protiprávnost hodnot pro stanovení referenční úrovně produktu, které jsou uvedeny v příloze I napadeného rozhodnutí.
               Žalobce uvádí, že stanovením referenční úrovně produktu pro tekutý kov dochází k porušení článku 10a směrnice 2003/87, jelikož Komise nezohledňuje celý obsah uhlíku odpadových plynů, které vznikají při výrobě železa a oceli, včetně jejich využití při výrobě elektřiny, ale naopak provedla srážku ve výši přibližně 25 %. Ze znění čl. 10a odst. 1, pododstavce 3, druhé věty směrnice 2003/87, ze systematiky i z účelu uvedené směrnice, jakož i z jejího historického výkladu podle žalobce vyplývá, že Komise není oprávněna provádět takové srážky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění stanovené v čl. 296 pododst. 2 SFEU
               Žalobce dále uvádí, že Komise své rozhodnutí dostatečně neodůvodnila. Domnívá se, že odůvodnění týkající se stanovení referenční úrovně produktu je nedostatečné. Ani pochybnosti Komise uvedené ve vztahu k možným narušením hospodářské soutěže podle něj nebyly řádně odůvodněny. Žalobce se domnívá, že tím došlo k porušení čl. 296 pododst. 2 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
               Napadené rozhodnutí podle žalobce porušuje i zásadu proporcionality v rozsahu, ve kterém se týká stanovení referenční úrovně pro tekutý kov.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení
               Žalobce se dále odvolává na porušení zásady rovného zacházení.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z nutnosti zrušit celé rozhodnutí
               Žalobce se domnívá, že uvedené rozhodnutí musí být zrušeno v celém rozsahu, neboť v případě částečného zrušení omezeného výlučně na referenční úroveň pro tekutý kov by se na základě právní úpravy obsažené v čl. 10 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 3 písm. c) napadeného rozhodnutí automaticky použila pro přidělení bezplatných povolenek záložní metoda. Ta by pro žalobce vyústila v ještě horší výsledek, než kdyby byly použity nesprávné hodnoty referenční úrovně stanovené Komisí.

      (1)  Úř. věst. L 130, s. 1.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s.32); Zvl. vyd. 15/07 s. 631.


title: Věc F-66/14: Žaloba podaná dne 15. července 2014 – ZZ v. Komise

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/32

         Žaloba podaná dne 15. července 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-66/14)
   2014/C 361/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Veřejná služba – Návrh, aby bylo prohlášeno, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení (OPU) k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011 je protiprávní a nepoužitelný, a aby bylo zrušeno rozhodnutí, které se týká převedení nároků žalobce na důchod do unijního důchodového systému podle těchto nových OPU.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní, a tudíž nepoužitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. října 2013 o bonifikaci nároků žalobce na důchod nabytých před jeho nástupem do služebního poměru v rámci převedení těchto nároků do důchodového systému orgánů Evropské unie podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-276/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Everything Everywhere Limited (dříve T-Mobile UK Limited) v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs ( Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 13 část B písm. d) body 1 a 3 — Sjednání úvěru — Operace týkající se plateb a převodů — Existence dvou oddělených plnění nebo jediného plnění — Dodatečný poplatek účtovaný při využití určitých způsobů platby za mobilní telefonní služby )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Everything Everywhere Limited (dříve T-Mobile UK Limited) v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-276/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část B písm. d) body 1 a 3 - Sjednání úvěru - Operace týkající se plateb a převodů - Existence dvou oddělených plnění nebo jediného plnění - Dodatečný poplatek účtovaný při využití určitých způsobů platby za mobilní telefonní služby)
   2011/C 30/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Everything Everywhere Limited (původně T-Mobile UK Limited)

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice, Chancery Division — Výklad článku 13 části B písm. d) bodu 3 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Osvobození od daně — Rozsah — Pojem „služeb, které mají za účinek převod finančních prostředků a zahrnují změny právní a finanční situace“ — Služby, jimiž je ve prospěch účtu připsána určitá částka a odpovídající částka z jiného účtu odepsána — Služby, které nezahrnují provádění operací spočívající v připsání určité částky ve prospěch účtu a odepsání odpovídající částky z jiného účtu, které však, pokud došlo k převodu finančních prostředků, lze považovat za služby, které byly příčinou této operace — Systém plateb za volání prováděných prostřednictvím mobilního telefonu

      Výrok

   Pro účely výběru daně z přidané hodnoty nepředstavuje dodatečný poplatek, který poskytovatel telekomunikačních služeb účtuje svým zákazníkům v případě, že zákazníci za tyto služby neplatí prostřednictvím „přímého inkasa“ nebo převodem prostřednictvím Bankers’ Automated Clearing System, ale kreditní kartou, debetní kartou, šekem nebo v hotovosti na přepážce banky nebo na přepážce zástupce zmocněného k přijímání plateb na účet tohoto poskytovatele služeb, protiplnění za plnění oddělené a samostatné ve vztahu k hlavnímu plnění spočívajícímu v poskytování telekomunikačních služeb.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc C-49/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Unibet International Ltd. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Omezení — Podmínky pro udělení koncese k provozování internetových hazardních her — Praktická nemožnost získání takového povolení soukromými provozovateli usazenými v jiných členských státech“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Unibet International Ltd. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala
   (Věc C-49/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb - Omezení - Podmínky pro udělení koncese k provozování internetových hazardních her - Praktická nemožnost získání takového povolení soukromými provozovateli usazenými v jiných členských státech“)
   (2017/C 277/18)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unibet International Ltd.

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Központi Hivatala

      Výrok

               1)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která zavádí režim koncesí a povolení k provozování internetových hazardních her, pokud obsahuje diskriminační pravidla vůči subjektům usazeným v jiných členských státech nebo v případě, že stanoví nediskriminační pravidla, která se však uplatňují netransparentně nebo se provádí způsobem, který brání nebo ztěžuje podání nabídky určitým zájemcům usazeným v jiných členských státech.

               2)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým sankcím, jako jsou sankce, o které se jedná ve věci v původním řízení, které byly uloženy za porušování vnitrostátní právní úpravy, která zavádí režim koncesí a povolení k provozování hazardních her, v případě, že se taková vnitrostátní právní úprava ukáže být v rozporu s tímto článkem.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc C-233/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 22. května 2006 – Noëlle Permesaen v. Office national des pensions

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 22. května 2006 – Noëlle Permesaen v. Office national des pensions
   (Věc C-233/06)
   (2006/C 190/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour du travail de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Noëlle Permesaen

      Žalovaný: Office national des pensions
   Předběžné otázky

               1)

               Pokud jde o vyrovnávací příspěvky (čl. 4 odst. 2 královského nařízení ze dne 25. června 1997)
               Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 (1) vykládána tak, že umožňuje členskému státu přijmout právní úpravu, která směřuje k umožnění určité kategorii osob určeného pohlaví, původně diskriminované, využít důchodového systému použitelného na kategorii osob druhého pohlaví prostřednictvím zpětné platby příspěvků (velmi vysoká jednorázová platba), které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto členském státě předepsané této druhé kategorii osob?
               Pokud je odpověď na tuto otázku kladná, nesmí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládána tak, že požaduje, aby členský stát přijal právní předpisy v rozporu s tímto ustanovením, jakmile toto rozsudek Soudního dvora Evropských společenství shledá za kolizi norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která se použije na pohledávku za příspěvky vzniklou přijetím této právní úpravy?

               2)

               Pokud jde o úroky z prodlení (čl. 4 odst. 4 třetí pododstavec královského nařízení ze dne 25. června 1997)
               Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládána tak, že umožňuje členskému státu přijmout právní úpravu, která směřuje k umožnění určité kategorii osob určeného pohlaví, původně diskriminované, využít důchodového systému použitelného na kategorii osob druhého pohlaví prostřednictvím zaplacení značných úroků z prodlení, které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto členském státě předepsané této kategorii osob?
               Pokud je odpověď na tuto otázku kladná, nesmí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládána tak, že vyžaduje, aby členský stát přijal právní předpisy v rozporu s tímto ustanovením, jakmile toto rozsudek Soudního dvora Evropských společenství shledá za kolizi norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která se použije na úroky z prodlení vzniklé přijetím této právní úpravy?

      (1)  Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24)


title: Rozsudek Soudu ze dne 22. srpna 2011 ve věci E-14/10 – Konkurrenten.no AS v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – místní autobusová doprava – existující podpora – povinnost uvést odůvodnění – rozhodnutí uzavřít případ bez zahájení formálního vyšetřovacího řízení)

text:
               17.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/21

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 22. srpna 2011
   ve věci E-14/10
   Konkurrenten.no AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – státní podpora – místní autobusová doprava – existující podpora – povinnost uvést odůvodnění – rozhodnutí uzavřít případ bez zahájení formálního vyšetřovacího řízení)
   2011/C 336/15
   Ve věci E-14/10, Konkurrenten.no AS v. Kontrolní úřad ESVO, podporovaný vedlejším účastníkem Kollektivtransportproduksjon AS – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí č. 254/10/KOL ze dne 21. června 2010 (AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene), Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce-zpravodaj, Thorgeir Örlygsson a Per Christiansen, soudci, vynesl dne 22. srpna 2011 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Zrušuje rozhodnutí č. 254/10/KOL ze dne 21. června 2010 (AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene).

               2)

               Ukládá žalovanému uhradit náklady, které vznikly žalující straně.


title: Věc C-250/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'Etat (Belgie) dne 6. června 2006 – United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL v. Belgický stát

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'Etat (Belgie) dne 6. června 2006 – United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL v. Belgický stát
   (Věc C-250/06)
   (2006/C 212/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'Etat
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SA, Société intercommunale pour la Diffusion de la Télévision Brutele, Wolu TV ASBL

      Žalovaný: Belgický stát
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být povinnost uložená podniku zajišťujícímu kabelový přenos televizního vysílání přenášet některé vymezené programy vykládána tak, že přiznává autorům těchto programů „zvláštní právo“ ve smyslu článku 86 [ES] ?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být pravidla uvedená in fine čl. 86 odst. 1 ES (a sice „pravidlům této smlouvy, zejména pravidlům stanoveným v článcích 12 a 81 až 89“) vykládána v tom smyslu, že členským státům není dovoleno ukládat podnikům zajišťujícím kabelový přenos televizního vysílání přenášet určité televizní programy vysílané soukromými subjekty televizního vysílání, které ale „spadají“ (ve smyslu belgického zákona ze dne 30. března 1995 o přenosových sítích televizního vysílání a provozování televizního vysílání v dvojjazyčném regionu Brusel-hlavní město) mezi veřejné orgány určené tímto státem s tím důsledkem, že počet programů pocházejících z jiných členských států Evropské unie či ze třetích zemí, které nepatří mezi tyto veřejné orgány, je snížen o počet programů, jejichž vysílání je uloženo?

               3)

               Musí být článek 49 [ES] vykládán v tom smyslu, že se jedná o zakázanou překážku volného pohybu služeb, pokud může opatření přijaté členským státem, v projednávaném případě povinnost přenášet televizní programy v sítích kabelového přenosu, ať přímo, nebo nepřímo, skutečně, nebo potenciálně, narušit poskytování služeb z jiného členského státu příjemcům těchto služeb v prvním členském státě, k čemuž dojde, pokud je z důvodu tohoto opatření poskytovatel služeb v nevýhodném vyjednávacím postavení pro přístup k těmto sítím?

               4)

               Musí být článek 49 [ES] vykládán v tom smyslu, že se jedná o zakázanou překážku volného pohybu služeb, pokud opatření přijaté členským státem, v projednávaném případě povinnost přenášet televizní programy v sítích kabelového přenosu, je ve většině případů uděleno z důvodu místa usazení oprávněných nebo jejich jiných vazeb s tímto členským státem pouze podnikům usazeným v tomto členském státě, přičemž pro tuto překážku neexistuje odůvodnění vycházející z naléhavých důvodů obecného zájmu při zachování zásady proporcionality?


title: Věc T-485/12: Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — Grupo Bimbo v. OHIM (SANISSIMO)

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. dubna 2013 — Grupo Bimbo v. OHIM (SANISSIMO)
   (Věc T-485/12) (1)

   2013/C 164/43
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/1

         2009/C 129/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 113, 16.5.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 102, 1.5.2009

      Úř. věst. C 90, 18.4.2009

      Úř. věst. C 82, 4.4.2009

      Úř. věst. C 69, 21.3.2009

      Úř. věst. C 55, 7.3.2009

      Úř. věst. C 44, 21.2.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-436/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 3. října 2008 – Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH v. Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 3. října 2008 – Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH v. Finanzamt Linz
   (Věc C-436/08)
   (2009/C 19/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Haribo Lakritzen Hans Riegel BetriebsgmbH

      Žalovaný: Finanzamt Linz
   Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství tomu, aby vnitrostátní správní orgán za účelem odstranění diskriminace zahraniční kapitálové účasti, která je dle znění zákona na rozdíl od tuzemské účasti osvobozena od daně teprve u účasti v rozsahu nad 25 % (dle platné úpravy 10 %), použil metodu započtení, neboť dle rozhodnutí rakouského Verwaltungsgerichtshofes (správního soudu) tento výsledek nejblíže odpovídá (domnělé) vůli zákonodárce, zatímco v případě pouhého nepoužití diskriminačně působící hranice 25 % (10 %) účasti, by docházelo u zahraniční účasti k daňovému osvobození?

               2)

               Dochází k porušení práva Společenství, pokud je tuzemská účast zásadně osvobozena, zatímco v případě zahraniční účasti s rozsahem pod 25 % (10 %) je používána metoda započtení a vlastníci podílů jsou konfrontováni, pokud jde o prokázání jejich daně (korporační daně) zaplacené dříve v zahraničí, s důkazní povinností, která je pro ně nesplnitelná buď vůbec, nebo jen s nepřiměřeně vysokým nákladem

                           —

                           resp. tuzemská účast v rozsahu pod 25 % (10 %) je osvobozena a u zahraniční účasti v rozsahu pod 25 % (10 %) je používána metoda započtení a vlastníci podílů jsou zatěžování důkazní povinností, která je nesplnitelná buď vůbec, nebo jen s nepřiměřeně vysokým nákladem

                           —

                           resp. tuzemská účast je osvobozena všeobecně a zahraniční účast je osvobozena v rozsahu nad 25 % (10 %), zatímco u zahraniční účasti v rozsahu pod 25 % (10 %) je používána metoda započtení a vlastníci podílů jsou zatěžování důkazní povinností, která je nesplnitelná buď vůbec, nebo jen s nepřiměřeně vysokým nákladem?

                           2.1.

                           Pokud je odpověď na otázku č. 2 záporná: Dochází k porušení práva Společenství, pokud je osobě povinné k dani za účelem zamezení ekonomického dvojího zdanění uložena povinnost prokázat daň (korporační daň) zaplacenou dříve v zahraničí, ačkoli tento důkaz nemůže předložit buď vůbec, nebo pouze s nepřiměřeným nákladem, zatímco tento důkaz by mohl předložit orgán za pomoci směrnice o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány [směrnice Rady 77/799/EHS]?

               3)

               Dochází k porušení práva Společenství, pokud je ohledně účasti v právnických osobách usazených ve třetích zemích, která je nižší než 25 % (10 %) a která spadá do oblasti použití volného pohybu kapitálu, stanoveno použití metody započtení, přičemž daň (korporační daň) zaplacená dříve v zahraničí nemůže být z důvodu nízké výše účasti prokázána buď vůbec, nebo pouze s nepřiměřeným nákladem, zatímco pro tuzemskou účast je všeobecně, tedy nezávisle na rozsahu účasti, stanovena metoda osvobození a tak v každém případě dochází k zamezení ekonomického dvojího zdanění?

                           3.1.

                           Pokud je odpověď na otázku č. 3 kladná: Dochází k porušení práva Společenství, pokud je pro výnosy z účasti v právnických osobách usazených ve třetích zemích odepřeno osvobození, pokud je rozsah účasti nižší než 25 % (10 %), zatímco osvobození výnosů z účasti v rozsahu nad 25 % (10 %) není vázáno na existenci žádných zvláštních podmínek, jejichž splnění by mohlo být kontrolováno pouze takovým způsobem, že by byly opatřovány údaje od příslušných orgánů daného státu, nýbrž je v těchto případech poskytováno bez dalších podmínek?

                           3.2.

                           Pokud je odpověď na otázku č. 3 záporná: Dochází k porušení práva Společenství, pokud je pro výnosy z účastí ze třetích států odepřeno započtení zahraniční korporační daně, pokud je rozsah účasti nižší než 25 % (10 %), zatímco daňové osvobození výnosů z účasti v rozsahu nad 25 % (10 %) není vázáno na existenci žádných zvláštních podmínek, jejichž splnění by mohlo být kontrolováno pouze takovým způsobem, že by byly opatřovány údaje od příslušných orgánů daného státu, nýbrž je v těchto případech poskytováno bez dalších podmínek?


title: Věc T-138/08: Žaloba podaná dne 3. dubna 2008 – Cavankee Fishing a další v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/33

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2008 – Cavankee Fishing a další v. Komise
   (Věc T-138/08)
   (2008/C 142/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: Cavankee Fishing Co. Ltd (Lifford, Irsko), Ocean Trawlers Limited (Killybegs, Irsko), Mullglen Limited (Balbriggan, Irsko), Eamon McHugh (Killybegs, Irsko), Joseph Doherty (Burtonport, Irsko), Brendan Gill (Lifford, Irsko), Eileen Oglesby (Burtonport, Irsko), Noel McGing (Killybegs, Irsko), Larry Murphy (Castletownbere, Irsko), Thomas Flaherty (Aran Islands, Irsko), Pauric Conneely (Claregalway, Irsko), Island Trawlers Limited (Killybegs, Irsko), Cathal Boyle (Killybegs, Irsko), Eugene Hannigan (Milford, Irsko), Peter McBride (Downings, Irsko), Hugh McBride (Downings, Irsko), Patrick Fitzpatrick (Aran Islands, Irsko), Patrick O'Malley (Galway, Irsko), Cecil Sharkey (Clogherhead, Irsko) (zástupci: A. Collins, SC, N. Travers, Barrister, D. Barry, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               uložit Komisi uhradit formou náhrady škody každému ze žalobců následující částky (nezahrnující úrok), které budou dále aktualizovány během jednání, zvýšené o náklady na půjčky:
               Pelagic

                     —
                     Cavankee Fishing Company 2 748 276 EUR

                     —
                     Ocean Trawlers Ltd 6 740 000 EUR

                     —
                     Mullglen Ltd. 2 690 000 EUR

                     —
                     Eamon McHugh 3 036 187 EUR

                     —
                     Joseph Doherty 2 640 408 EUR

                     —
                     Brendan Gill 2 717 665 EUR

                     —
                     Eileen Oglesby 2 994 349 EUR

                     —
                     Noel McGing 2 444 000 EUR

                     —
                     Larry Murphy 4 150 000 EUR

                     —
                     Thomas Flaherty 2 140 000 EUR

                     —
                     Pauric Conneely 1 930 000 EUR
               Polyvalent

                     —
                     Island Trawlers Limited 672 000 EUR

                     —
                     Cathal Boyle 651 200 EUR

                     —
                     Eugene Hannigan 125 000 EUR

                     —
                     Peter McBride 106 848 EUR

                     —
                     Hugh McBride 106 848 EUR

                     —
                     Partick Fitzpatrick 177 573 EUR

                     —
                     Patrick O'Malley

                     (a)
                     „Capal Ban“ 205 698 EUR

                     (b)
                     „Capal Or“ 496 800 EUR

                     —
                     Cecil Sharkey 205 697,88 EUR

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci žalobci podávají žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti vyplývající ze ztrát, které údajně utrpěli v důsledku rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí členskými státy (1), jelikož zamítá žádost Irska s ohledem na plavidla žalobců. Toto rozhodnutí bylo částečně zrušeno rozsudkem Soudu ze dne 12. června 2006 (2).
   Žalobci na podporu svých tvrzení uvádí, že Komise tím, že přijala zrušené rozhodnutí, porušila několik hlavních pravidel práva, jejichž účelem je přiznávat práva jednotlivcům, a to tak, že zjevně a závažným způsobem odhlédla od diskreční pravomoci, která je jí udělena čl. 4 odst. 2 rozhodnutí 97/413/ES (3), jak bylo zjištěno Soudem v jeho rozsudku ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03. Žalobci tvrdí, že Komise rovněž porušila zásadu rovného zacházení, zásadu péče a řádné správy, svobodu podnikat a zásadu proporcionality. Tvrdí, že za takových okolností pouhé porušení práva Společenství představuje dostatečné závažné porušení práva.
   Dále žalobci tvrdí, že utrpěli značnou ztrátu a škodu jako přímý důsledek přijetí zrušeného rozhodnutí Komisí, jelikož byli nuceni zakoupit na trhu tonáž, která by nahradila požadovanou bezpečnostní tonáž, která jí nebyla udělena, a že nadále jim vzniká značná ztráta i škoda, a že někteří z nich rovněž utrpěli ztráty vyplývající z nižšího počtu dnů, které byli na moři. Žalobci tudíž tvrdí, že jejich škoda je skutečná a jistá.
   Jako důkaz existence příčinné souvislosti mezi jednáním a dotčenou škodou žalobci uvádí, že pokud by Komise nejednala protiprávně tím, že odmítla řádně posoudit žádosti o bezpečnostní tonáž předložené žalobci, nikdo z nich by nebyl nucen si zakoupit dodatečnou tonáž.

      (1)  Rozhodnutí Komise K(2003) 1113 konečné o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů VOP IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48).

      (2)  Rozsudek ze dne 13. června 2006, Boyle a další v. Komise (T-218/03 až T-240/03, Sb. rozh. s. II-1699).

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (Úř. věst. L 175, s. 27).


title: Věc T-137/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2012 — CBI v. Komise ( „Státní podpory — Veřejné nemocnice — Dotace poskytnuté belgickými orgány veřejným nemocnicím, které jsou členy sdružení IRIS — Rozhodnutí po ukončení předběžného přezkumu — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za slučitelné s vnitřním trhem — Služba obecného hospodářského zájmu — Definice úkolu veřejné služby — Přiměřenost vyrovnání za veřejnou službu“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2012 — CBI v. Komise
   (Věc T-137/10) (1)

   (Státní podpory - Veřejné nemocnice - Dotace poskytnuté belgickými orgány veřejným nemocnicím, které jsou členy sdružení IRIS - Rozhodnutí po ukončení předběžného přezkumu - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za slučitelné s vnitřním trhem - Služba obecného hospodářského zájmu - Definice úkolu veřejné služby - Přiměřenost vyrovnání za veřejnou službu)
   2012/C 399/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coordination bruxelloise d’Institutions sociales et de santé (CBI) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck a D. Slater, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a S. Thomas, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues a J. Gstalter, zmocněnci); Nizozemské království (zástupci: původně M. Noort a M. de Ree, poté M. Noort, C. Wissels a J. Langer, zmocněnci); Region Brusel — hlavní město (Belgie); obec Anderlecht (Belgie); obec Etterbeek (Belgie); obec Ixelles (Belgie); město Brusel (Belgie); a obec Saint-Gilles (Belgie) (zástupci: P. Slegers a A. Lepièce, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8120 ze dne 28. října 2009 o státní podpoře NN 54/09 poskytnuté Belgickým královstvím na financování veřejných nemocnic sítě IRIS v regionu Brusel — hlavní město.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2009) 8120 ze dne 28. října 2009 o státní podpoře NN 54/09 poskytnuté Belgickým královstvím na financování veřejných nemocnic sítě IRIS v regionu Brusel — hlavní město se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Coordination bruxelloise d’institutions sociales et de santé (CBI).

               3)

               Francouzská republika, Nizozemské království, region Brusel — hlavní město (Belgie), obec Anderlecht (Belgie), obec Etterbeek (Belgie), obec Ixelles (Belgie), město Brusel (Belgie) a obec Saint Gilles (Belgie) ponesou vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-550/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – Řecko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Přiměřená lhůta — Absence klíčových kontrol — Extrapolace zjištěných nedostatků“

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – Řecko v. Komise
   (Věc T-550/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Přiměřená lhůta - Absence klíčových kontrol - Extrapolace zjištěných nedostatků“)
   (2016/C 007/31)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a A. Vasilopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, K. Skelly, zmocněnci, a N. Korogannakis, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/433/EU ze dne 13. srpna 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 219, s. 49).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


title: Věc T-569/14: Žaloba podaná dne 30. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/12

         Žaloba podaná dne 30. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION)
   (Věc T-569/14)
   2014/C 361/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2014 ve věci R 122/2014-4;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „BIO COMPLEXE DE PLANTES ENRICHI EN PROTÉINES PROPRE FABRICATION“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 9 22  961

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               zneužití posuzovací pravomoci vydáním rozhodnutí na základě úvah týkajících se práva hospodářské soutěže