title: Věc T-263/14: Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Hydro Aluminium Rolled Products a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/22

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Hydro Aluminium Rolled Products a další v. Komise
   (Věc T-263/14)
   2014/C 223/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hydro Aluminium Rolled Products GmbH (Brevenbroich, Německo), Aluminium Norf GmbH (Neuss, Německo) a Trimet Aluminium SE (Essen, Německo) (zástupci: U. Karpenstein a C. Johann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil podle článku 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Německo, podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a nižší příplatek EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně svým prvním žalobním důvodem tvrdí, že Komise nesprávně vychází z použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU v rámci organizovaných finančních toků podle zákona o upřednostňování energií z obnovitelných zdrojů (dále jen „EEG“).

                           —

                           Komise se nesprávně domnívala, že organizované finanční toky podle EEG byly uskutečněny za použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Příplatek EEG je odváděn pouze soukromými osobami. Vybrané prostředky nemohou být státu ani přičteny. Jak s ohledem na samotný příplatek EEG, jakož i s ohledem na jeho omezení ve prospěch podniků s vysokou spotřebou elektrické energie neexistuje nezbytná soustavná státní kontrola a s ní spjaté skutečné možnosti orgánů zasáhnout.

                           —

                           Snížení příplatku pro podniky s vysokou spotřebou elektrické energie vede každopádně ke vzdání se příjmů, které by stát jinak mohl za obvyklých podmínek získat. Snížení je financováno pouze ze soukromých prostředků, a to zvýšením částky příplatku za každou kilowatthodinu elektřiny dodávanou neprivilegovaným spotřebitelům. Takzvaný zvláštní systém náhrad EEG tedy neovlivňuje výši celkového příjmu z příplatku EEG, nýbrž pouze interní rozdělení zátěží.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence selektivní výhody ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
               Žalobkyně svým druhým žalobním důvodem tvrdí, že takzvaný zvláštní systém náhrad EEG nestanoví – na rozdíl od názoru Komise – selektivní výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Rozlišování mezi odběrateli s vysokou spotřebou elektrické energie a odběrateli bez vysoké spotřeby elektrické energie vyplývá z logiky systému příplatků EEG, a tudíž není a priori selektivní.


title: Věc T-279/17: Žaloba podaná dne 11. května 2017 – Hermann Bock v. EUIPO (Push and Ready)

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/37

         Žaloba podaná dne 11. května 2017 – Hermann Bock v. EUIPO (Push and Ready)
   (Věc T-279/17)
   (2017/C 213/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hermann Bock GmbH (Verl, Německo) (zástupci: S. Maaßen a V. Schoene, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Push and Ready“ – Přihláška č. 14 758 205

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2017 ve věci R 1279/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, které bylo doručeno dne 1. března 2017, kterým odvolací senát potvrdil, že obrazová ochranná známka vedená pod spisovou značkou 014758205, není způsobilá k zápisu a vrátil věc k opětovnému přezkoumání Úřadu.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-398/14: Žaloba podaná dne 20. srpna 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/3

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-398/14)
   2014/C 380/03
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nezajistila odpovídající úroveň čištění městských odpadních vod v 52 uvedených aglomeracích, u nichž bylo zjištěno porušení povinnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 směrnice 91/271/EHS (1) o čištění městských odpadních vod;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 4 směrnice 91/271/EHS stanoví mimo jiné, že nejpozději do 31. prosince 2005 musí být všechna vypouštění do sladkých vod a do ústí řek z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 2000 až 10000 PE podrobena před vypuštěním sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění.
   Komise má za to, že v Portugalsku existuje systematický problém, jelikož portugalský stát nepřijal ani na celostátní, ani na regionální úrovni žádná plánovací opatření vhodná k řádnému splnění ustanovení směrnice 91/271/EHS.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40).


title: Věc C-586/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pesti Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 20. listopadu 2013 — Martin Meat Kft. v. Simonfay Géza a Ulrich Salburg

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Pesti Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 20. listopadu 2013 — Martin Meat Kft. v. Simonfay Géza a Ulrich Salburg
      (Věc C-586/13)
      (2014/C 71/04)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Pesti Központi Kerületi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Martin Meat Kft.

         Žalovaný: Simonfay Géza, Ulrich Salburg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze považovat za „poskytování pracovní síly“ v souladu s unijním právem, a zejména s definicí vymezenou v rozsudku Soudního dvora Evropské unie vydaném ve spojených věcech C-307/09 až C-309/09 (1), když se poskytovatel zaváže s pomocí vlastních zaměstnanců v jatečním zařízení zákazníka a v prostorách, které mu zákazník pronajme, zpracovávat hovězí půlky a balit je naporcované do balíčků připravených k uvedení na trh, přičemž poskytovateli přísluší odměna v závislosti na množství zpracovaného masa a musí strpět snížení odměny v případě, že zpracované maso nemá požadovanou kvalitu, a s ohledem na to, že poskytovatel v hostitelském členském státě poskytuje služby výhradně jedinému zákazníkovi, a že uvedený zákazník provádí kontrolu kvality postupů zpracování masa?

                  2)

                  Vztahuje se zásada obsažená v rozsudku Soudního dvora Evropské unie vydaném ve spojených věcech C-307/09 až C-309/09, podle které lze omezit poskytování pracovní síly po dobu platnosti přechodných opatření týkajících se volného pohybu pracovníků obsažených ve smlouvách o přistoupení členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004, také na přemístění pracovníků, které podnik se sídlem ve členském státě, který přistoupil k Evropské unii dne 1. května 2004, dopraví do Rakouska, pokud se přemístění odehrává v odvětví, které není smlouvami o přistoupení chráněno?

         (1)  Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) z 10. února 2011.


title: Věc C-524/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-524/08) (1)

   2009/C 180/65

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc T-237/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Łabowicz v. EUIPO – Pure Fishing (NANO) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie NANO — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Łabowicz v. EUIPO – Pure Fishing (NANO)
   (Věc T-237/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie NANO - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 410/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polsko) (zástupce: M. Żygadło, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Spojené státy) (zástupce: J. Dickerson, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. března 2015 (věc R 2426/2013-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Pure Fishing a Edwardem Łabowiczem.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá

               2.

               Edwardu Łabowiczovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/2

         Seznamy sloužící k určení složení soudních kolegií
   (2006/C 326/05)
   Soudní dvůr během své schůze konané dne 11. října 2006 vyhotovil seznam uvedený v čl. 11b odst. 2 jednacího řádu pro určení složení velkého senátu následovně:

               p. Schintgen

               p. von Danwitz

               p. Tizzano

               p. Bonichot

               p. Cunha Rodrigues

               pí Lindh

               pí Silva de Lapuerta

               p. Bay Larsen

               p. Schiemann

               p. O'Caoimh

               p. Makarczyk

               p. Levits

               p. Kūris

               p. Lõhmus

               p. Juhász

               p. Klučka

               p. Arestis

               p. Malenovský

               p. Borg Barthet

               p. Ilešič

         Soudní dvůr během své schůze konané dne 11. října 2006 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 prvním pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících v pěti soudcích následovně:
   První senát
   p. Schintgen
   p. Levits
   p. Tizzano
   p. Ilešič
   p. Borg Barthet
   Druhý senát
   p. Schiemann
   p. Bonichot
   p. Makarczyk
   p. Bay Larsen
   p. Kūris
   Třetí senát
   p. Cunha Rodrigues
   pí Lindh
   p. Klučka
   p. O'Caoimh
   p. Lõhmus
   Čtvrtý senát
   pí Silva de Lapuerta
   p. von Danwitz
   p. Juhász
   p. Malenovský
   p. Arestis
   Soudní dvůr během své schůze konané dne 13. října 2006 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících ve třech soudcích následovně:
   Pátý senát
   p. Tizzano
   p. Borg Barthet
   p. Ilešič
   p. Levits
   Šestý senát
   p. Schiemann
   p. Makarczyk
   p. Bay Larsen
   p. Bonichot
   Sedmý senát
   p. Cunha Rodrigues
   p. Lõhmus
   p. O'Caoimh
   pí Lindh
   Osmý senát
   pí Silva de Lapuerta
   p. Arestis
   p. Malenovský
   p. von Danwitz


title: Věc T-41/05: Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Dimon Incorporated proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/33

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Dimon Incorporated proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-41/05)
   (2005/C 93/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Dimon Incorporated, se sídlem v Danville, Virginia (USA), zastoupenou L. Bergkampem, H. Cogelsem a J. Dhontem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil články 1, 3 a 5 napadeného rozhodnutí za neplatné v rozsahu, v jakém se vztahují na Dimon Inc.;

               —

               druhým platebním příkazem snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně Agroexpansion S.A. a Dimon Inc.;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 o řízení k uplatnění čl. 81 odst. 1 ES (věc COMP/C.38.238/B.2 – odvětví surového tabáku ve Španělsku). Žalobkyně tvrdí, že není správným adresátem rozhodnutí.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení čl. 81 odst. 1 ES, čl. 23 odst. 3 nařízení 1/2003 (1) a zásady proporcionality. Podle žalobkyně Komise zjevně nesprávně shledala, že žalobkyně vykonávala rozhodující vliv na Agroexpansion v období porušování a tedy nesprávně adresovala rozhodnutí žalobkyni a přesáhla maximální limit pro částku pokuty, kterou lze uložit Agroexpansion, neboť při výpočtu maximálního stropu uvedené pokuty Komise zohlednila obrat skupiny Dimon.
   Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení zásady proporcionality a zásady odpovědnosti tím, že žalobkyně byla činěna zodpovědnou za jedinou a složitou dlouhodobou kartelovou dohodu provedenou Agroexpansion, o které žalobkyně nebyla informována.
   Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení zásady proporcionality a zásady odpovědnosti a čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003. Podle žalobkyně jí neměla být připsána odpovědnost za porušení, ke kterým došlo předtím, než se Agroexpansion stala součástí skupiny Dimon.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení zásady oprávněných očekávání při použití polehčujících okolností podle oddílu 3 pokynů Komise pro rok 1998 (2), neboť porušení bylo ukončeno ihned po zahájení vyšetřování Komise.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Pokyny týkající se způsobu stanovení pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy ESUO (Úř. věst. C 9, s. 3).


title: Věc T-203/09: Žaloba podaná dne 25. května 2009 — Olymp Bezner v. OHIM

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/20

         Žaloba podaná dne 25. května 2009 — Olymp Bezner v. OHIM
   (Věc T-203/09)
   2009/C 167/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Německo) (zástupci: J. Dönch a M. Eck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Miguel Bellido, S.A. (Manzanares, Ciudad Real, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2009 ve věci R 531/2008-2
               a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Olymp“ pro zboží ve třídě 25

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Španělský zápis obrazové ochranné známky „OLIMPO“ pro zboží ve třídě 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Dotčená ochranná známka Společenství prohlášena za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání zamítnuto

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009) z důvodu, že odvolací senát ve svém rozhodnutí nesprávně konstatoval, že existuje nebezpečí záměny, ačkoliv dotčené ochranné známky nejsou vzhledově, foneticky ani pojmově podobné.


title: Věc F-81/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. června 2013 — BY v. AESA ( „Zaměstnanci AESA — Dočasný zaměstnanec — Přípustnost — Lhůta pro podání žaloby — Nepříznivý hodnotící posudek — Nové přidělení — psychické obtěžování — Zneužití pravomoci“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/43

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. června 2013 — BY v. AESA
   (Věc F-81/11) (1)

   (Zaměstnanci AESA - Dočasný zaměstnanec - Přípustnost - Lhůta pro podání žaloby - Nepříznivý hodnotící posudek - Nové přidělení - psychické obtěžování - Zneužití pravomoci)
   2013/C 252/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BY (Lasne, Belgie) (zástupce: B.-H. Vincent, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (zástupci: F. Manuhutu, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí znovu přidělit žalobce na nemanažerskou pozici v zájmu služby v důsledku nepříznivého hodnotícího posudku a návrh, aby žalobci byla vyplacena částka z titulu údajně vzniklé škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               BY ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011, s. 41.


title: Věc T-25/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Alliance One International v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Alliance One International v. Komise
   (Věc T-25/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty)
   2011/C 311/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alliance One International, Inc. (Danville, Virginie, Spojené státy americké) (zástupci: C. Osti a A. Prastaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier a F. Amato, poté É. Gippini Fournier a N. Khan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4012 v konečném znění ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 (ES) (Věc COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabák — Itálie) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené společnosti Alliance One International.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Alliance One International, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc C-161/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen — Belgie) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV v. Belgický stát ( Volný pohyb zboží — Tranzitní režim Společenství — Přepravy uskutečňované na podkladě karnetu TIR — Porušení předpisů nebo nesrovnalosti — Lhůta pro oznámení — Lhůta pro poskytnutí důkazu o místu, na kterém byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen — Belgie) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV v. Belgický stát
   (Věc C-161/08) (1)

   („Volný pohyb zboží - Tranzitní režim Společenství - Přepravy uskutečňované na podkladě karnetu TIR - Porušení předpisů nebo nesrovnalosti - Lhůta pro oznámení - Lhůta pro poskytnutí důkazu o místu, na kterém byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalosti“)
   2009/C 153/25
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV

      Žalovaný: Belgický stát

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Antwerpen — Výklad článku 2 nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů (Úř. věst. L 148, s. 11) ve spojení s čl. 11 odst. 1 Úmluvy TIR — Porušení předpisů nebo nesrovnalosti — Lhůta pro oznámení

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 1593/91 ze dne 12. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 719/91 o používání karnetů TIR a ATA ve Společenství jako tranzitních dokladů, ve spojení s článkem 11 odst. 1 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR, podepsané v Ženevě dne 14. listopadu 1975, musí být vykládán v tom smyslu, že nedodržení lhůty pro oznámení držiteli karnetu TIR, že tento karnet nebyl uvolněn, nemá za následek, že příslušné celní orgány ztrácejí oprávnění provést výběr cel a daní z mezinárodní přepravy zboží uskutečněné na podkladě uvedeného karnetu.

               2)

               Článek 2 odst. 2 a 3 nařízení č. 1593/91 ve spojení s čl. 11 odst. 1 a 2 Celní úmluvy o mezinárodní přepravě zboží v rámci karnetů TIR, podepsané v Ženevě dne 14. listopadu 1975, musí být vykládán v tom smyslu, že stanoví pouze lhůtu pro podání důkazu ohledně řádného průběhu přepravy, a nikoli lhůtu pro podání důkazu ohledně místa, kde byly spáchány porušení předpisů nebo nesrovnalost. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby podle zásad svého vnitrostátního práva použitelných na důkazy určil, zda v konkrétním případě, který projednává, a vzhledem ke všem okolnostem byl posledně uvedený důkaz předložen ve lhůtě. Vnitrostátní soud tuto lhůtu nicméně posoudí při dodržení práva Společenství a zohlední přitom zejména skutečnost, že lhůta nesmí být příliš dlouhá, a to za tím účelem, aby byl výběr dlužných částek právně a fyzicky možný v jiném členském státě, a dále to, aby tato lhůta fyzicky umožňovala držiteli karnetu TIR výše uvedený důkaz předložit.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-502/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/60/ES — Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu — Neúplné provedení — Neoznámení prováděcích opatření )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-502/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/60/ES - Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu - Neúplné provedení - Neoznámení prováděcích opatření“)
   2009/C 282/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně P. Dejmek a E. Adsera Ribera, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království (zástupce: J. López-Medel Bascones, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (Úř. věst. L 309, s. 15) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, a tím, že neoznámilo Komisi Evropských společenství ustanovení vnitrostátního práva, pomocí nichž mělo být tohoto souladu dosaženo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 45 této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc C-341/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Dortmund — Německo) — Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe ( „Směrnice 2000/78/ES — Článek 2 odst. 5 a čl. 6 odst. 1 — Zákaz diskriminace na základě věku — Vnitrostátní předpis, který stanoví maximální věkovou hranici 68 let pro výkon činnosti smluvního zubního lékaře — Sledovaný cíl — Pojem „nezbytné opatření pro ochranu lidského zdraví“ — Koherence — Vhodnost a přiměřenost opatření“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Dortmund — Německo) — Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Věc C-341/08) (1)

   („Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 5 a čl. 6 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě věku - Vnitrostátní předpis, který stanoví maximální věkovou hranici 68 let pro výkon činnosti smluvního zubního lékaře - Sledovaný cíl - Pojem „nezbytné opatření pro ochranu lidského zdraví“ - Koherence - Vhodnost a přiměřenost opatření“)
   2010/C 179/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sozialgericht Dortmund

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Domnica Petersen

      Žalovaný: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

      Za přítomnosti: AOK Westfalen-Lippe, BKK-Landesverband Nordrhein-Westfalen, Vereinigte IKK, Deutsche Rentenversicherung Knappschaft-Bahn-See — Dezernat 0.63, Landwirtschaftliche Krankenkasse NRW, Verband der Angestellten-Krankenkassen eV, AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband eV, Kassenzahnärztliche Vereinigung Westfalen-Lippe

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sozialgericht Dortmund (Německo) — Výklad článku 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) — Zákaz diskriminace na základě věku — Pojmy „legitimní cíl“, který může odůvodnit rozdíly v zacházení na základě věku, jakož i „přiměřené a nezbytné prostředky“ k dosažení tohoto cíle — Vnitrostátní ustanovení, které s ohledem na ochranu zdraví pacientů stanoví maximální věk pro výkon povolání smluvní zubní lékařky.

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu opatření, jaké je dotčeno ve věci v původním řízení, které stanoví maximální věkovou hranici pro výkon povolání smluvního zubního lékaře, v projednávaném případě 68 let, pokud cílem tohoto opatření je pouze ochrana zdraví pacientů před poklesem výkonnosti těchto zubních lékařů po dovršení tohoto věku, pokud se stejné věkové omezení nepoužije na zubní lékaře, kteří stojí mimo smluvní režim.
               Článek 6 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že takovému opatření nebrání, pokud má toto opatření za cíl rozdělení pracovních příležitostí mezi generace v rámci povolání smluvního zubního lékaře, jestliže s ohledem na situaci na příslušném trhu práce je toto opatření přiměřené a nezbytné k dosažení tohoto cíle.
               Je na vnitrostátním soudu, aby zjistil cíl sledovaný opatřením, které stanoví uvedené věkové omezení, a posoudil důvod zachování tohoto opatření.

               2)

               V případě, že takové právní předpisy, jaké jsou dotčené ve věci v původním řízení, budou z hlediska cíle, který sledují, v rozporu se směrnicí 2000/78, přísluší vnitrostátnímu soudu, kterému byl předložen spor mezi jednotlivcem a takovým správním orgánem, jakým je Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe, nepoužít tyto právní předpisy, třebaže tyto právní předpisy byly vydány před vstupem v platnost směrnice a vnitrostátní právo neupravuje možnost uvedené právní předpisy nepoužít.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc C-205/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Fédération Internationale de Football Association (FIFA) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. února 2011 ve věci T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. Evropská komise

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2011 Fédération Internationale de Football Association (FIFA) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. února 2011 ve věci T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. Evropská komise
   (Věc C-205/11 P)
   2011/C 232/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fédération internationale de football association (FIFA) (zástupci: A. Barav a D. Reymond, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Belgické království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               potvrdil rozsudek Tribunálu vydaný dne 17. února 2011 ve věci T-68/08, pokud jde o přípustnost;

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu vydaný dne 17. února 2011 ve věci T-68/08 z meritorního hlediska v rozsahu, v němž schvaluje zápis „běžných“ zápasů mistrovství světa FIFA na seznam událostí zásadního společenského významu pro Spojené království ve smyslu směrnice;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci podle článku 61 statutu Soudního dvora;

               —

               uložil Komisi povinnost nahradit FIFA náklady řízení v prvním stupni a řízení o tomto kasačním opravném prostředku

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   1)   Nesprávné právní posouzení, porušení článku 36 statutu Soudního dvora, porušení čl. 3a odst. 2 směrnice 89/552/EHS
       (1)
      ve znění směrnice 97/36/ES
       (2)
      a porušení práva EU, nesprávné použití článku 296 SFEU (překročení mezí soudního přezkumu, rozporné odůvodnění, uvedení důvodů neuvedených v napadeném rozhodnutí, pokud jde o kvalifikaci mistrovství světa FIFA a vyvození nesprávných právních závěrů na jejich základě, převrácení důkazního břemene)
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že uvedl důvody neuvedené v rozhodnutí Komise (3) pro účely závěru, že Komise správně kvalifikovala mistrovství světa FIFA jako „jednotnou událost“ pro účely směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES, tím, že uvedl rozporné a nekonzistentní odůvodnění, že rozhodnul, že členské státy nemusí uvádět zvláštní důvody pro zápis mistrovství světa FIFA jako celku na jejich seznamy významných událostí, a tím, že převrátil důkazní břemeno.
   2)   Nesprávné právní posouzení, porušení čl. 3a odst. 1 směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES, porušení článku 36 statutu Soudního dvora, nesprávné použití článku 296 SFEU (konstatování, že Komise správně rozhodla, že seznam opatření Spojeného království byl vypracován „jasným a transparentním způsobem“)
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že rozhodl, že Komise oprávněně dospěla k závěru, že seznam událostí Spojeného království byl vypracován „jasným a transparentním způsobem“ v souladu s požadavky směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES bez ohledu na skutečnost, že o zápise mistrovství světa FIFA jako celku na tento seznam bylo rozhodnuto v rozporu s opačným jednomyslným stanoviskem příslušných vnitrostátních orgánů a že byl Komisi předložen mimo jiné na základě skutečností, které k okamžiku vypracování uvedeného seznamu nebyly dány.
   3)   Nesprávné právní posouzení, porušení čl. 3a odst. 1 směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES, porušení článku 36 statutu Soudního dvora, nesprávné použití článku 296 SFEU (nesprávná kvalifikace mistrovství světa FIFA, překročení mezí soudního přezkumu, rozhodnutí založené na závěrech neuvedených v napadeném rozhodnutí, nesprávné posouzení skutkového stavu, pokud jde o „běžné“ zápasy a vyvození nesprávných právních závěrů na jejich základě, rozhodnutí, že odůvodnění uvedené v napadeném rozhodnutí je dostatečné, nevypořádání se s přednesenými argumenty)
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že rozhodnul, že Komise oprávněně dospěla k závěru a dostatečně odůvodnila, že mistrovství světa FIFA jako celek je událostí zásadního společenského významu pro Spojené království ve smyslu směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES. Tribunál se konkrétně dopustil nesprávného právního posouzení a vyvodil nesprávné právní závěry ze skutkového stavu tím, že převzal nepodložené závěry Komise, že mistrovství světa FIFA jako celek má „ve Spojeném království mimořádný celkový ohlas“, je vysíláno ve volně dostupném televizním vysílání a má vysokou sledovanost.
   4)   Nesprávné právní posouzení, porušení práva EU, porušení čl. 3a odst. 1 a 2 směrnice 89/552/EHS ve znění směrnice 97/36/ES, porušení článku 36 statutu Soudního dvora, nesprávné použití článku 296 SFEU (nesprávné posouzení rozsahu soudního přezkumu, rozhodnutí, že Komise oprávněně dospěla k závěru a dostatečně odůvodnila, že oznámená opatření Spojeného království jsou slučitelná s právem EU a že z nich vyplývající omezení jsou přiměřená, nesprávný výklad rozsahu práva na informace a veřejného zájmu na širokém přístupu k televiznímu přenosu událostí zásadního společenského významu)

      Tento důvod je rozdělen do tří částí:

   První část: Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že rozhodnul, že Komise oprávněně dospěla k závěru, že opatření oznámená Spojeným království jsou slučitelná s právem EU, přestože omezení práva na usazování nebyla v napadeném rozhodnutí přezkoumána. Tribunál dále porušil právo EU rozhodnutím, že omezení práva na usazování jsou přiměřená a že Komise oprávněně dospěla k závěru a dostatečně odůvodnila, že omezení volného pohybu služeb jsou přiměřená.
   Druhá část: Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že rozhodnul, že Komise oprávněně dospěla k závěru, že opatření oznámená Spojeným královstvím jsou slučitelná s právem EU, přestože omezení vlastnických práv FIFA nebyla v napadeném rozhodnutí přezkoumána. Tribunál dále porušil právo EU rozhodnutím, že omezení vlastnického práva FIFA jsou přiměřená.
   Třetí část: Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo EU tím, že rozhodnul, že Komise oprávněně dospěla k závěru a dostatečně odůvodnila, že opatření oznámená Spojeným královstvím jsou slučitelná s pravidly hospodářské soutěže EU, když měl za to, že omezení volného pohybu služeb jsou odůvodněná. Tribunál dále porušil právo EU rozhodnutím, že Komise neměla povinnost vymezit relevantní trh pro účely posouzení omezení hospodářské soutěže a že uvedená opatření nezajišťovala zvláštní práva ve smyslu čl. 106 odst. 1 SFEU.

      (1)  Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 202, s. 60, Zvl. vyd. 06/02, s. 321).

      (3)  Rozhodnutí Komise (2007/730/ES) ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12).


title: Věc T-241/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. června 2015 – Buga v. Parlament a další „Řízení o předběžných opatřeních — Směrnice o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu — Návrh na vydání předběžného opatření — Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení — Nepřípustnost“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/28

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. června 2015 – Buga v. Parlament a další
   (Věc T-241/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu - Návrh na vydání předběžného opatření - Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 245/34)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aurel Buga (Bacău, Rumunsko) (zástupce: M. Vasii, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie a Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na vydání předběžného opatření směřující k tomu, aby bylo rumunským orgánům nařízeno, aby přerušily trestní řízení zahájené proti žalobci před vnitrostátním soudem.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-63/07: Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/13

         Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-63/07)
   (2007/C 69/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a I. Kaufmann-Bühler, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/44/ES ze dne 25. června 2002 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (vibracemi) (šestnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi Evropských společenství neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 6. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 177, s. 13 (Zvl. vyd. 05/04, s. 235).


title: Věc F-156/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2014 – McCoy v. Výbor regionů („Veřejná služba – Úředníci – Žaloba na náhradu škody – Chybné jednání – Obtěžování nadřízenými – Nemoci z povolání – Náhrada škody přiznaná na základě článku 73 služebního řádu, která nepokrývá celý rozsah utrpěné újmy – Žádost o dodatečnou náhradu škody“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/48

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2014 – McCoy v. Výbor regionů
      (Věc F-156/12) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Chybné jednání - Obtěžování nadřízenými - Nemoci z povolání - Náhrada škody přiznaná na základě článku 73 služebního řádu, která nepokrývá celý rozsah utrpěné újmy - Žádost o dodatečnou náhradu škody“)
      (2015/C 016/72)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: McCoy (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

         Žalovaný: Výbor regionů (zástupci: S. Bachotet a J. C. Cañoto Argüelles, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto přiznání náhrady škody z důvodu chybného jednání Výboru regionů, a návrh na náhradu hmotné a nehmotné újmy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Výboru regionů Evropské unie se ukládá uhradit R. McCoyovi částku 20 000 eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žalobu zamítá.

                  3)

                  Výbor regionů Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených R. McCoyem.

         (1)  Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013, s. 31.


title: Věc C-115/13: Žaloba podaná dne 11. března 2013 — Evropská komise v. Maďarsko

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Žaloba podaná dne 11. března 2013 — Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-115/13)
   2013/C 129/20
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Barslev a A. Sipos, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Maďarsko tím, že přijalo a ponechalo v platnosti právní předpisy, podle kterých se za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy

                           —

                           stanoví sazba spotřební daně z lihu vyrobeného v lihovarech na účet soukromých pěstitelů ovoce na 0 HUF a

                           —

                           osvobozuje od spotřební daně líh vyrobený jednotlivci,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 19 až 21 směrnice 92/83/EHS (1) ve spojení s čl. 22 odst. 7 této směrnice a s čl. 3 odst. 1 směrnice 92/84/EHS (2);

               —

               uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle článku 19 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů mělo Maďarsko povinnost uplatňovat na destiláty sazbu spotřební daně stanovenou v souladu s touto směrnicí, zejména s jejím článkem 21, a vnitrostátní právní úpravu, která je v souladu se směrnicí. Článek 22 uvedené směrnice upravuje případy, kdy členské státy mohou uplatňovat sazby nižší, než jaká je základní vnitrostátní sazba.
   Podle § 64 odst. 3 maďarského zákona č. CXXVII z roku 2003, o spotřebních daních a kterým se stanoví zvláštní pravidla pro uvádění výrobků podléhajících spotřebním daním na trh (a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXVII. törvény), se daň z lihu vyrobeného ze surovin dodaných soukromými pěstiteli a na účet těchto pěstitelů stanoví na 0 HUF, a to až do množství 50 litrů ročně na každého pěstitele. Směrnice však neumožňuje uplatňovat sníženou sazbu daně nižší než 50 % základní vnitrostátní sazby spotřební daně.
   Kromě toho je podle výše citovaného zákona osvobozena od spotřební daně výroba lihu jednotlivci až do množství 50 litrů ročně. Vzhledem k tomu, že směrnice 92/83/EHS neobsahuje ustanovení o osvobození lihu vyrobeného podomácku od daně, domnívá se Komise, že takové osvobození nelze na vnitrostátní úrovni stanovit bez porušení ustanovení směrnice. Pokud by úmyslem unijního zákonodárce bylo takovou možnost poskytnout, bylo by ve směrnici příslušné ustanovení výslovně obsaženo. Směrnice umožňuje osvobození od daně, jsou-li splněny stanovené podmínky, toliko u piva, vína a jiných nešumivých a šumivých kvašených nápojů, které vyrobí jednotlivci.

      (1)  Směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 21; Zvl. vyd. 09/01, s. 206)

      (2)  Směrnice Rady 92/84/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřební daně z alkoholu a alkoholických nápojů (Úř. věst. L 316, s. 29; Zvl. vyd. 09/01, s. 213)


title: Věc T-132/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Casini v. Komise („Úředníci Komise — Povýšení — Hodnotící období 2002 — Nezapsání na seznam úředníků povýšených do platové třídy A6 — Povinnost uvést odůvodnění — Srovnávací přezkum zásluh — Zjevně nesprávné posouzení — Prokazatelnost pozdějších prohlášení členů personálního oddělení — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/20

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Casini v. Komise
   (Věc T-132/03) (1)

   („Úředníci Komise - Povýšení - Hodnotící období 2002 - Nezapsání na seznam úředníků povýšených do platové třídy A6 - Povinnost uvést odůvodnění - Srovnávací přezkum zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Prokazatelnost pozdějších prohlášení členů personálního oddělení - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2005/C 281/37)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Paola Casini (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Joris, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise o nepovýšení žalobkyně do platové třídy A6 za hodnotící období pro povýšení 2002 a jednak návrh na náhradu způsobené majetkové a nemajetkové škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise o nepovýšení žalobkyně do platové třídy A6 za hodnotící období pro povýšení 2002 ze dne 14. srpna 2002 se zrušuje.

               2)

               Žalované se ukládá povinnost uhradit žalobkyni částku 2 000 eur jako náhradu nemajetkové škody, která žalobkyni vznikla.

               3)

               Ze zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-156/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. března 2007 – Salvatore Aiello a další v. Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico – scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. března 2007 – Salvatore Aiello a další v. Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico – scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   (Věc C-156/07)
   (2007/C 140/15)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Salvatore Aiello a další

      Odpůrci: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico – scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 2 směrnice 337/1985 (1) tam, kde stanoví, že záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, podléhají posouzení vlivu na životní prostředí a že uvedené záměry jsou vymezeny v článku 4, vykládat tak, že:
               jakýkoli záměr, který má významný vliv na životní prostředí, podléhá posouzení vlivu na životní prostředí, přestože není zahrnut v příloze I nebo II směrnice; nebo naopak, že posouzení vlivu na životní prostředí podléhají pouze záměry uvedené v příloze I a II směrnice?

               2)

               Vytváří článek 4 směrnice 337/1985 tam, kde ponechává členským státům možnost zajistit posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů uvedených v příloze II na základě posouzení v jednotlivých případech nebo na základě předem stanovených kritérií, přičemž se berou v úvahu také kritéria přílohy III, konkrétní povinnost, nebo pouze možnost pro členské státy vzít v úvahu všechna kritéria v příloze III?

               3)

               Představuje článek 1 nařízení prezidenta republiky ze dne 12. dubna 1996 přesné provedení článku 4 směrnice 337/1985 a její přílohy III ze strany italského zákonodárce, jestliže nestanoví jako kritérium pro provedení posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů uvedených v příloze II směrnice kritérium kumulace záměru s dalšími záměry uvedenými v příloze III směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 175, s. 40.


title: Věc C-508/11 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2013 — ENI SpA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem — Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu — Povinnost uvést odůvodnění — Závažnost protiprávního jednání — Násobící koeficient uplatňovaný za účelem zajištění odrazujícího účinku — Skutečný dopad na trh — Přitěžující okolnosti — Opakování protiprávního jednání“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2013 — ENI SpA v. Evropská komise
   (Věc C-508/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem - Domněnka skutečného výkonu rozhodujícího vlivu - Povinnost uvést odůvodnění - Závažnost protiprávního jednání - Násobící koeficient uplatňovaný za účelem zajištění odrazujícího účinku - Skutečný dopad na trh - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání)
   2013/C 225/17
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ENI SpA (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, O. Conte a L. Malferrari, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 13. července 2011 — ENI v. Komise (T-39/07), kterým Tribunál částečně zamítl návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), nebo podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Eni — Důkaz protiprávního jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání — Nedostatek odůvodnění

      Výrok

               1)

               Hlavní i vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnosti Eni SpA se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s hlavním kasačním opravným prostředkem.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-90/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 21. února 2017 – Turbogás Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 21. února 2017 – Turbogás Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-90/17)
   (2017/C 144/40)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Turbogás Produtora Energética SA

      Odpůrkyně: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba mít za to, že ve smyslu a pro účely čl. 21 odst. 5 třetího pododstavce směrnice č. 2003/96/ES (1) je k tomu, aby byl subjekt vyrábějící elektřinu pro vlastní použití považován za distributora, a podléhal tudíž dani na základě čl. 21 odst. 5 prvního pododstavce směrnice, nutné, aby byl malým výrobcem, a že všechny ostatní subjekty (které nejsou malými výrobci) vyrábějící elektřinu pro vlastní použití nemohou být považovány za distributory, a nebo jsou za distributory podléhající dani na základě čl. 21 odst. 5 prvního pododstavce směrnice považovány všechny subjekty vyrábějící elektřinu pro vlastní použití (bez ohledu na rozsah výroby a na to, zda tuto elektřinu vyrábějí v rámci své hlavní hospodářské činnosti nebo doplňkově), které tudíž nemohou být osvobozeny od daně jakožto malí výrobci, ve smyslu druhé části třetího pododstavce výše uvedeného čl. 21 odst. 5 směrnice?

               2)

               Je konkrétně možné, aby byl takový subjekt, jako je subjekt dotčený v projednávaném případě, který je velkým výrobcem elektřiny vyrábějícím přibližně 9 % energie na celostátní úrovni, považován pro účely prodeje elektřiny do vnitrostátní sítě za „subjekt vyrábějící elektřinu pro vlastní použití“ ve smyslu čl. 21 odst. 5 směrnice 2003/96/ES, za předpokladu, že k vlastní výrobě nové elektřiny spotřebuje pouze malou část elektřiny, kterou vyrobí, jako součást výrobního procesu v daném zařízení?

      (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. 2003, L 283, s. 51).


title: Věc C-397/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2013 Simone Gbagbo proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-119/11, Gbagbo v. Rada

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2013 Simone Gbagbo proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-119/11, Gbagbo v. Rada
   (Věc C-397/13 P)
   2013/C 274/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simone Gbagbo (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Pobřeží slonoviny

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek podaný Simone Gbagbo za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP (1), nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005 (2), rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (3), a nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (4), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje dva důvody.
   Zaprvé, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že zamítl její žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Žalobkyně totiž Tribunálu vytýká, že rozhodl, že Rada poskytla dostatečné údaje, zatímco napadené rozhodnutí bylo odůvodněné pouze tím, že S. Gbagbo je „předsedkyní skupiny FPI v Národním shromáždění“.
   Zadruhé se navrhovatelka domnívá, že se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností. Domnívá se, že skutky spočívající v bránění mírovému procesu a usmíření, veřejném podněcování k nenávisti a násilí jsou věcně nesprávné a nejsou založeny na důkazech.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 36.

      (2)  Úř. věst. L 11, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 93, s. 20.

      (4)  Úř. věst. L 93, s. 10.


title: Věc C-223/13: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. února 2014 – Nizozemské království v. Evropská komise „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 93/2013 — Postoupení Tribunálu Evropské unie“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/17

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. února 2014 – Nizozemské království v. Evropská komise
   (Věc C-223/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 93/2013 - Postoupení Tribunálu Evropské unie“)
   2014/C 175/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Clausen a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení nařízení Komise (EU) č. 93/2013 ze dne 1. února 2013 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen, pokud jde o stanovení indexů cen obydlí obývaných jejich majiteli (Úř. věst. L 33, s. 14)

      Výrok

               1)

               Věc C- 223/13 se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc T-417/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Cortés del Valle López v. OHIM (¡Que buenu ye! HIJOPUTA) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ¡Que buenu ye! HIJOPUTA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům — Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Cortés del Valle López v. OHIM (¡Que buenu ye! HIJOPUTA)
   (Věc T-417/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ¡Que buenu ye! HIJOPUTA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 126/29
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Španělsko) (zástupci: J. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2010 (věc R 175/2010-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení ¡Que buenu ye! HIJOPUTA jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Federicu Cortés del Valle Lópezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-392/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Strack v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se potvrzujících žádostí o přístup k dokumentům a k věci projednávané před Tribunálem — Rejstřík dokumentů — Žaloba na neplatnost — Konkludentní odepření přístupu — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Povinnost odůvodnění — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Strack v. Komise
   (Věc T-392/07) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se potvrzujících žádostí o přístup k dokumentům a k věci projednávané před Tribunálem - Rejstřík dokumentů - Žaloba na neplatnost - Konkludentní odepření přístupu - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Povinnost odůvodnění - Mimosmluvní odpovědnost)
   2013/C 55/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Ladenburger a P. Costa de Oliveira, poté P. Costa de Oliveira a B. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení všech implicitních a explicitních rozhodnutí Komise přijatých po podání první žádosti o přístup k dokumentům, kterou předložil G. Strack dne 20. června 2007 a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Není třeba rozhodovat o legalitě implicitních rozhodnutí o odepření přístupu.

               2)

               Rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2007, zamítající přístup k výpisu z rejstříku, se zrušuje.

               3)

               Rozhodnutí ze dne 23. října 2007 týkající se dokumentů OLAF se v rozsahu, v němž se týká údajů o právnických osobách, zrušuje.

               4)

               Rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2007 a ze dne 15. února 2008 týkající se dokumentů Komise (kromě OLAF) se zrušují.

               5)

               Rozhodnutí Komise ze dne 28. listopadu 2007 a ze dne 9. dubna 2008, týkající se dokumentů souvisejících s věcí T-110/04, se ruší v rozsahu, v němž se týkají zaprvé výmazu údajů o právnických osobách, jestliže nebyly odůvodněny na základě čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu, Rady a Komise (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001, o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, zadruhé, k výmazu dokumentů a údajů zakládajících se na čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001, s výjimkou výmazu jmen a adres úředníků Generálního ředitelství Evropské komise (GŘ) „Obchod“ a obvinění žalobce ve věci T-110/04 a zatřetí výmazu dokumentů a údajů zakládajících se na čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci nařízení č. 1049/2001.

               6)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               7)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i dvě třetiny nákladů G. Stracka.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc C-407/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2008 Knauf Gips KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-52/03, Knauf Gips KG v. Komise Evropských společenství

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2008 Knauf Gips KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-52/03, Knauf Gips KG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-407/08 P)
   (2008/C 313/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Knauf Gips KG (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (třetího senátu) ze dne 8. července 2008 ve věci T-52/03 (Knauf Gips KG v. Komise);

               —

               podpůrně, vrátit spor k novému rozhodnutí Soudu prvního stupně;

               —

               dále, podpůrně, snížit přiměřeným způsobem, avšak alespoň o 54,51 milionů eur, pokutu uloženou navrhovatelce v článku 3 napadeného rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2002;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu, jímž byla zamítnuta žaloba navrhovatelky proti rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002, spočívá na následujících třech důvodech:

               1.

               Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku napadá navrhovatelka porušení práva na obhajobu včetně práva být vyslechnut. Navrhovatelka uplatňuje, že Soud neuznal zásady, které jsou důležité se zřetelem na právní následky odepření přístupu k usvědčujícím dokumentům a upření polehčujícího důkazního prostředku. První částí tohoto důvodu kasačního opravného prostředku uplatňuje, že rozhodnutí Komise mělo být zrušeno, neboť Komise neumožnila navrhovatelce přístup k usvědčujícím důkazním prostředkům, o něž se pak rozhodnutí převážně opíralo. Druhou částí prvního důvodu kasačního opravného prostředku napadá navrhovatelka samostatné porušení svých práv na obhajobu napadeným rozsudkem, protože jí byl Komisí protiprávně upřen také polehčující důkazní prostředek, což by rovněž bývalo muselo vést k zrušení rozhodnutí.

               2.

               Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá porušení čl. 81 odst. 1 ES elementárním porušením pravidel dokazování, jmenovitě zásady in dubio pro reo, jakož i porušení materiálních práv, zejména s ohledem na skutkovou podstatu jednání ve vzájemné shodě, která měla vést k nesprávnému právnímu posouzení porušení čl. 81 odst. 1 ES v napadeném rozsudku.

               3.

               Svůj třetí důvod kasačního opravného prostředku zaměřuje navrhovatelka proti porušení hranice 10 % z čl. 15 odst. 2 nařízení 17/62. Navrhovatelka uplatňuje, že jí Soud nesprávně připočetl obraty jiných, jí neřízených a ji neřídících společností. Uvádí, že s jinými společnostmi netvoří hospodářskou jednotku.


title: Věc T-346/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (BAÑOFTAL) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BAÑOFTAL — Starší národní slovní ochranné známky KAN OPHTAL a PAN OPHTAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (BAÑOFTAL)
   (Věc T-346/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BAÑOFTAL - Starší národní slovní ochranné známky KAN OPHTAL a PAN OPHTAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 258/27
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: S. Schneller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Alcon Inc. (Hünenberg, Švýcarsko) (zástupce: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. května 2009 (věc R 795/2008/-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Dr. Robert Winzer Pharma GmbH a Alcon Inc.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. května 2009 (věc R 795/2008-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Dr. Robert Winzer Pharma GmbH.

               3)

               Společnost Alcon Inc. ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc C-207/15 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. června 2016 – Nissan Jidosha KK v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Obrazová ochranná známka obsahující prvek ‚CVTC‘ — Žádosti o obnovu podané pro část výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána — Dodatečná lhůta — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 47 — Zásada právní jistoty“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. června 2016 – Nissan Jidosha KK v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-207/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Obrazová ochranná známka obsahující prvek ‚CVTC‘ - Žádosti o obnovu podané pro část výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána - Dodatečná lhůta - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 47 - Zásada právní jistoty“)
   (2016/C 314/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nissan Jidosha KK (zástupci: B. Brandreth, Barrister a D. Cañadas Arcas, abogada)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 4. března 2015, Nissan Jidosha v. OHIM (CVTC) (T-572/12, nezveřejněný, EU:T:2015:136), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 6. září 2012 (věc R 2469/2011-1), týkající se žádosti o obnovu zápisu obrazové ochranné známky Evropské unie CVTC, se zrušuje.

               3)

               Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů vynaložených společností Nissan Jidosha KK jak v řízení v prvním stupni ve věci T-572/12, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015.


title: Věc T-244/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – The Smiley Company v. OHIM (Obličej ve tvaru hvězdy) „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Obličej ve tvaru hvězdy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – The Smiley Company v. OHIM (Obličej ve tvaru hvězdy)
   (Věc T-244/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Obličej ve tvaru hvězdy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/63)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Smiley Company SPRL (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Freitag a C. Albrecht, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. ledna 2014 (věc R 838/2013-1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení zobrazujícího obličej ve tvaru hvězdy jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 16. ledna 2014 (věc R 838/2013-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se zamítá zápis ochranné známky pro „konzervované, mražené, sušené a zavařené ovoce a zeleninu; mléčné výrobky“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 25.8.2014.


title: Věc C-160/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varas Cíveis de Lisboa – Portugalsko) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito a další v. Portugalský stát „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů — Pojem ‚převod závodu‘ — Povinnost podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 třetího pododstavce SFEU — Údajné porušení unijního práva, které lze připsat vnitrostátnímu soudu, jehož rozhodnutí nemohou být napadena opravnými prostředky podle vnitrostátního práva — Vnitrostátní právní předpisy podmiňující právo na náhradu škody, vzniklé v důsledku takovéhoto porušení, předchozím zrušením rozhodnutí, jež tuto škodu způsobilo“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varas Cíveis de Lisboa – Portugalsko) – João Filipe Ferreira da Silva e Brito a další v. Portugalský stát
   (Věc C-160/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů - Pojem ‚převod závodu‘ - Povinnost podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle čl. 267 třetího pododstavce SFEU - Údajné porušení unijního práva, které lze připsat vnitrostátnímu soudu, jehož rozhodnutí nemohou být napadena opravnými prostředky podle vnitrostátního práva - Vnitrostátní právní předpisy podmiňující právo na náhradu škody, vzniklé v důsledku takovéhoto porušení, předchozím zrušením rozhodnutí, jež tuto škodu způsobilo“)
   (2015/C 363/16)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Varas Cíveis de Lisboa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: João Filipe Ferreira da Silva e Brito a další

      Žalovaný: Portugalský stát

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „převod závodu“ zahrnuje situaci, kdy dochází ke zrušení podniku působícího na trhu charterových letů jeho většinovým akcionářem, který je sám podnikem působícím v oblasti letecké dopravy, a kdy tento posledně uvedený podnik nastoupí do práv a povinností zrušeného podniku ve smlouvách o nájmu letadel a v platných smlouvách o charterových letech, vyvíjí činnost dříve uskutečňovanou zrušeným podnikem, opětovně přijme některé ze zaměstnanců do té doby zaměstnaných u tohoto podniku a pověří je stejnými úkoly, jako byly ty, jež plnili dříve, a převezme drobné vybavení zmíněného podniku.

               2)

               Článek 267 třetí pododstavec SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti, jež jsou dány ve věci v původním řízení, jež se vyznačují tím, že vnitrostátní soudy nižších stupňů, které věc projednávaly, vydaly protichůdná rozhodnutí ohledně výkladu tohoto pojmu, a dále opakovaně se vyskytujícími výkladovými problémy ohledně tohoto pojmu v různých členských státech, je soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, povinen předložit Soudnímu dvoru Evropské unie předběžnou otázku ohledně správného výkladu pojmu „převod závodu“ ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2001/23.

               3)

               Unijní právo, a zejména zásady vyslovené Soudním dvorem v oblasti odpovědnosti státu za újmu způsobenou jednotlivcům porušením unijního práva vnitrostátním soudem, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva, je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které vyžadují předchozí zrušení rozhodnutí, jež způsobilo újmu a které vydal tento soud, třebaže takovéto zrušení je prakticky vyloučeno.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc T-307/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – TechnoCompound v. Komise

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2015 – TechnoCompound v. Komise
   (Věc T-307/14) (1)

   (2015/C 155/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  1 Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-399/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — HSE v. Komise

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/31

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — HSE v. Komise
   (Věc T-399/09)
   2009/C 312/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) (Ljubljana, Slovinsko) (zástupce: F. Urlesberger, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 písm. g) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž přičítá žalobkyni odpovědnost za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP;

               —

               zrušit čl. 2 písm. i) napadeného rozhodnutí;

               —

               případně, snížit pokutu uloženou žalobkyni v čl. 2 písm. i) napadeného rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 (věc č. COMP/F/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž Komise přičítá žalobkyni odpovědnost za jediné a trvající porušení článku 81 ES a článku 53 EHP spočívající v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, stanovení cen a výměny důvěrných obchodních informací mezi dodavateli karbidu vápníku a granulovaného hořčíku. Podpůrně se žalobkyně domáhá snížení pokuty, která jí byla uložena.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 81 ES a nařízení č. 1/2003 tím, že dopustila následujících právních pochybení:

               Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise nesmí přičítat jednání TDR Metalurgija d.d. (TDR) žalobkyni, protože HSE a TDR nikdy netvořily jedinou hospodářskou jednotku. Vzhledem k tomu, že neexistuje vyvratitelná domněnka odpovědnosti žalobkyně (tato domněnka by se uplatnila pouze v případě, že by HSE držela 100 % podíl v TDR), Komise neprokázala, že HSE skutečně vykonávala kontrolu nad rozhodnutími TDR.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise za účelem odrazení nesprávně všem účastníkům zvýšila základní částku pokuty o 17 %. Podle názoru žalobkyně Komise měla zohlednit skutečnost, že odrazující faktor není ve vztahu k HSE odůvodněný, neboť Komise rozhodla, že nepotrestá přímo protiprávně jednající TDR (pro kterou by odrazující částka mohla být přiměřená) a žalobkyně se přímo jednání v rozporu s právem hospodářské soutěže neúčastnila.

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise při výpočtu částky pokuty nedbala polehčujících okolností, jakož i nezohlednila, že žalobkyně jednala, pokud vůbec, pouze nedbalostně tím, že se jí nepodařilo dostatečně kontrolovat obchodní jednání TDR, aby tak vyloučila porušení práva hospodářské soutěže. Dále žalobkyně tvrdí, že Komise měla vzít v úvahu jako polehčující okolnost skutečnost, že TDR jako společnost, včetně jejích tajně dohodnutých obchodních praktik, byla „vnucena“ žalobkyni prostřednictvím politického rozhodnutí slovinské vlády a že žalobkyně neměla v úmyslu ani nabýt TDR, ani ovlivnit její obchodní jednání za účelem účasti na kartelu.


title: Věc T-370/13: Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Gemeente Eindhoven v. Komise

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/18

         Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Gemeente Eindhoven v. Komise
   (Věc T-370/13)
   2013/C 274/31
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gemeente Eindhoven (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal, M. van Heezik a L. Parret, advokáti)

      Žalovaná: Evropská Komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká transakce mezi žalobkyní a klubem PSW;

               —

               uložit Evropské Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně podává svou žalobu podle čl. 263 odst. 4 SFEU proti rozhodnutí Komise ze dne 6. března 2013 [SA.33584(2013/C) (ex 2011/NN) ‒ Podpora pro některé profesionální nizozemské fotbalové kluby v období 2008–2011] (Úř. věst. C 116, s. 19).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy včetně zásady řádné péče.
               Ve dnech 26. a 28. července 2011 byly Komisi poskytnuty informace, přičemž následně již nepoložila nizozemským orgánům žádné další otázky. Dne 6. března 2013 rozhodla Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Z důvodu velkého časového rozpětí (19 měsíců) a opomenutí dalších (věcných) diskuzí Komise neměla v důsledku vlastního jednání a nečinnosti v okamžiku zahájení formálního vyšetřovacího řízení úplný obraz o relevantních skutečnostech.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání a zásady právní jistoty.
               Tímto žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že mohla vycházet z předpokladu, že transakce se bude posuzovat v rámci sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (1), jak se to dělo i předtím, když Komise posuzovala stejné transakce.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.
               Komise se tím, že zahájila formální vyšetřovací řízení, aniž by měla důvodné pochybnosti ve smyslu čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 (2) a judikatury, dopustila zjevně nesprávného posouzení. Komise tím, že přes vyvstávající další otázky přijala stanovisko ohledně existence státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neuznala předběžnou povahu rozhodnutí podle článku 6 nařízení č. 659/1999.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nedostatečného nebo nesprávného odůvodnění.
               V návaznosti na předchozí žalobní důvod o existenci zjevně nesprávného posouzení se nakonec žalobkyně dovolává toho, že napadené rozhodnutí dostatečně nesplňuje povinnost uvést odůvodnění, která Komisi přísluší podle článku 296 SFEU.

      (1)  Sdělení Komise 97/C 209/03 o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci (Úř. věst. 1997, C 209, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 143),

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s.1).


title: Věc C-167/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Roma (Itálie) dne 13. dubna 2015 – X v. Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Roma (Itálie) dne 13. dubna 2015 – X v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-167/15)
   (2015/C 245/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale civile di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice 2004/80/ES (1) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu prováděcímu zákonu, který tím, že pro poskytnutí odškodnění na náklady státu odkazuje na ustanovení zvláštních zákonů ve prospěch oběti trestného činu, nepřiznává oběti násilného trestného činu přístup k obecnému hmotněprávnímu systému odškodnění a upravuje pouze procesní aspekty přístupu k tomuto systému pro přeshraniční situace?

               2)

               Musí být tedy směrnice 2004/80/ES (čl. 12 odst. 2) vykládána v tom smyslu, že ukládá obecný hmotněprávní systém ochrany ze strany státu nebo aby měl každopádně minimální obsah, a v tomto případě, podle jakých kritérií musí být tento minimální obsah určen?

      (1)  Směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65).


title: Věc T-542/12: Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Mikhalchanka v. Rada

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/17

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — Mikhalchanka v. Rada
   (Věc T-542/12)
   2013/C 55/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aliaxei Mikhalchanka (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 1014/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, a to v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, a to v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v zásadě shodné nebo podobné těm, které byly předloženy ve věci T-196/11, AX v. Rada (1).

      (1)  JO 2012, C 165, p. 19.


title: Věc T-421/11 R: Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 3. října 2011 — Qualitest FZE v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na odklad provádění — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/35

         Usnesení soudce Tribunálu příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 3. října 2011 — Qualitest FZE v. Rada
   (Věc T-421/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 347/63
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualitest FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: M. Catrain González, advokát, E. Wright a H. Zhu, barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Marhic a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění týkající se zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26), a zadruhé rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65), a to ve vztahu žalobkyni.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-456/04: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2004 Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications – AFORS Télécom proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/27

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2004 Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications – AFORS Télécom proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-456/04)
   (2005/C 31/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 12. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications - AFORS Télécom, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupeným Olivierem Frégetem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 2 rozhodnutí č. K(2004) 3060 ze dne 2. srpna 2004, týkající se státní podpory poskytnuté Francií France Télécom;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Francie, v dané době většinový akcionář francouzské telekomunikační společnosti France Télécom, poskytla této společnosti v rámci plánu, jehož cílem bylo opětovné vyrovnání rozvahy společnosti, zálohu svého podílu na zvýšení vlastního kapitálu ve formě úvěrové linky ve výši 9 miliard eur. Komise napadeným rozhodnutím konstatovala, že dotčená záloha představuje státní podporu. V článku 2 tohoto rozhodnutí nicméně rozhodla, že tato státní podpora nebude předmětem opatření k jejímu navrácení.
   Žalobce, údajně sdružující významnou část alternativních telekomunikačních operátorů ve Francii, přímých soutěžitelů společnosti France Télécom, se domnívá, že má právo navrhnout zrušení posledně zmíněného článku. Na podporu své žaloby nejprve uvádí, že se Komise dopustila zjevného omylu v posouzení, když usoudila, že nemůže provést ocenění výhody, která vznikla France Télécom díky jednáním a prohlášením Francie. Komise krom toho porušila zásadu proporcionality, jelikož by snížením částky pod skutečnou hodnotu výhody a jejích účinků na hospodářskou soutěž byla v každém případě způsobena trhu menší škoda, než vyloučením jakéhokoliv navrácení podpory. Žalobce dále uvádí argument, že Komise není každopádně povinna přesně ocenit výši podpory.
   Žalobce rovněž uvádí, že Komise přehlížela ustálenou judikaturu, která připouští, aby byla učiněna výjimka z povinnosti navrátit protiprávní podpory pouze za výjimečných okolností nebo pokud se navrácení stane absolutně nemožným. Žalobce taktéž uplatňuje, že Komise nesprávně posoudila, že navrácení podpory by porušilo práva na obhajobu, jakož i zásadu legitimního očekávání.
   Žalobce mimoto tvrdí, že Komise porušila zásadu transparentnosti, když nepředložila třetím dotčeným osobám včetně samotného žalovaného některé znalecké posudky předložené Francií, které měly určující úlohu při řešení, ke kterému Komise dospěla.
   Žalobce má dále za to, že Komise se dopustila zneužití právního postupu, když přehlédla omezení, která ukládají její vlastní obecné zásady pro státní podpory na restrukturalizaci. Mimoto již samotná skutečnost, že Komise prohlásila podporu za neslučitelnou a následně nepožadovala navrácení, představuje podle žalobce zneužití pravomoci. Žalobce konečně uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-268/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Olympiaki Aeroporia Ypiresies v. Komise ( Státní podpory — Podpory ve prospěch leteckých společností z důvodů škod způsobených atentáty ze dne 11. září 2001 — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že režim podpor je částečně neslučitelný se společným trhem, a nařizuje se vrácení vyplacených podpor — Článek 87 odst. 2 písm. b) ES — Sdělení Komise ze dne 10. října 2001 , týkající se důsledků atentátů ze dne 11. září — Příčinná souvislost mezi mimořádnou událostí a škodou — Povinnost odůvodnění )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Olympiaki Aeroporia Ypiresies v. Komise
   (Věc T-268/06) (1)

   („Státní podpory - Podpory ve prospěch leteckých společností z důvodů škod způsobených atentáty ze dne 11. září 2001 - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že režim podpor je částečně neslučitelný se společným trhem, a nařizuje se vrácení vyplacených podpor - Článek 87 odst. 2 písm. b) ES - Sdělení Komise ze dne 10. října 2001, týkající se důsledků atentátů ze dne 11. září - Příčinná souvislost mezi mimořádnou událostí a škodou - Povinnost odůvodnění“)
   (2008/C 197/37)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE (Atény, Řecko) (zástupci: P. Anestis, advokát, T. Soames a G. Goeteyn, solicitors, S. Mavrogenis a M. Pinto de Lemos Fermiano Rato, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a I. Chatzigiannis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006)1580 konečné ze dne 26. dubna 2006 o režimu státních podpor C 39/2003 (dříve NN 119/2002), který Řecká republika zavedla ve prospěch leteckých dopravců z důvodu škod utrpěných od 11. do 14. září 2001.
   Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2006)1580 konečné ze dne 26. dubna 2006 o režimu státních podpor C 39/2003 (dříve NN 119/2002), který Řecká republika zavedla ve prospěch leteckých dopravců z důvodu škody utrpěné od 11. do 14. září 2001, se zrušují v rozsahu, v jakém prohlašují za neslučitelné se společným trhem podpory poskytnuté Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, zaprvé za škody způsobené zrušením letu do Kanady dne 15. září 2001, zadruhé za škody týkající se její sítě mimo severní Atlantik a Izrael a zatřetí za ztráty příjmů v oblasti přepravy zboží, za náklady na likvidaci citlivého zboží, náklady na dodatečnou kontrolu bezpečnosti zboží, náklady spojené s odpracovanými přesčasy zaměstnanců a náklady spojené s naléhavými dodatečnými bezpečnostními opatřeními.

               2)

               Článek 4 rozhodnutí K(2006) 1580 konečné se zrušuje v rozsahu, v jakém nařizuje vrácení podpor uvedených v předchozím bodě.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.