20150731035616932015/C 270/306572013TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150702242522Věc T-657/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – BH Stores v. OHIM – Alex Toys (ALEX) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALEX – Národní slovní ochranné známky a obrazová ochranná známka ALEX – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Přípustnost odvolání k odvolacímu senátu – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 nařízení č. 207/2009 – Neexistence podobnosti mezi výrobky a službami, na které se vztahují kolidující ochranné známky – Neexistence nebezpečí záměny“
 ---documentbreak--- C2702015CS2420120150702CS0030242252Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – BH Stores v. OHIM – Alex Toys (ALEX)
   (Věc T-657/13) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALEX — Národní slovní ochranné známky a obrazová ochranná známka ALEX — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Přípustnost odvolání k odvolacímu senátu — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009 — Neexistence podobnosti mezi výrobky a službami, na které se vztahují kolidující ochranné známky — Neexistence nebezpečí záměny““2015/C 270/30Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BH Stores BV (Curaçao, Závislé území Nizozemska) (zástupci: T. Dolde, advokát a M. Hawkins, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Alex Toys LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: G. Macías Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal a E. Armero, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. září 2013 (věc R 1950/2012 2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi BH Stoeres BV a Alex Toys LLC.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti BH Stores BV se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nezbytných nákladů vynaložených společností Alex Toys LLC v souvislosti s řízením před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc T-122/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Yao N’Dré v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/18

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Yao N’Dré v. Rada
   (Věc T-122/11)
   2011/C 130/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paul Yao N’Dré (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobcem uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


title: Věc T-166/16: Žaloba podaná dne 13. dubna 2016 – Panzeri v. Parlament

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/32

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2016 – Panzeri v. Parlament
   (Věc T-166/16)
   (2016/C 200/45)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě, a tudíž zrušil napadené akty z důvodu jejich protiprávnosti;

               —

               v důsledku toho uložil Evropskému parlamentu povinnost vrátit částku 12 000 eur spolu s úroky a přehodnocením, nebo vyšší částku, jež bude v mezidobí uhrazena v souladu s napadeným příkazem;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je namířena proti přípisu generálního tajemníka Evropského parlamentu č. D 302681 ze dne 11. února 2016, jenž obsahuje odůvodnění údajné výzvy k úhradě č. 2016-207 z téhož data, jejímž předmětem bylo vrácení částek, jež byly bezdůvodně vyplaceny z titulu příspěvků na parlamentní asistenci.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-677/15, Panzeri v. Parlament a Komise (Úř. věst. 2016 C 27, s. 11).


title: Vyškrtnutí věci C-84/05

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/13

         Vyškrtnutí věci C-84/05 (1)

   (2005/C 330/32)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 7. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-84/05, Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005


title: Spojené věci C-187/12 až C-189/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA v. AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali, ( „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 320/2006 — Nařízení (ES) č. 968/2006 — Zemědělství — Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu — Podmínky poskytnutí restrukturalizační podpory — Pojmy „výrobní zařízení“ a  „úplná demontáž“  “ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA v. AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali,
   (Spojené věci C-187/12 až C-189/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 320/2006 - Nařízení (ES) č. 968/2006 - Zemědělství - Dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu - Podmínky poskytnutí restrukturalizační podpory - Pojmy „výrobní zařízení“ a „úplná demontáž“)
   2014/C 9/10
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA

      Žalovaní: AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e Forestali,

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad článků 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 58, s. 42), jakož i článku 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006 (Úř. věst. L 176, p. 32) — Podmínky udělení podpory v plné výši — Pojmy „výrobní zařízení“ a „úplná demontáž“ — Možnost přiznat podnikům vyrábějícím cukr, isoglukosu či inulinový sirup celkovou výši podpory v případě, že zachovají zařízení, která nejsou spojena s produkcí takových výrobků, ale používána pro jiné výrobky

      Výrok

               1)

               Články 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky, a článek 4 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství, musejí být vykládány v tom smyslu, že pro účely těchto článků zahrnuje pojem „výrobní zařízení“ sila určená ke skladování cukru příjemce podpory, a to nezávisle na skutečnosti, že jsou využívána i k jiným účelům. Pod tento pojem nespadají sila využívaná výlučně ke skladování cukru vyrobeného v rámci kvóty, uloženého jinými výrobci či zakoupeného od těchto výrobců, ani sila využívaná pouze k jeho balení a další úpravě pro účely jeho uvádění na trh. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby takové posouzení provedl v závislosti na okolnostech jednotlivého případu s ohledem na technické vlastnosti či skutečné využití dotyčných silážních zařízení.

               2)

               Přezkum třetí a čtvrté otázky ve věci C 188/12, jakož i druhé a třetí otázky ve věci C 189/12, neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článků 3 a 4 nařízení č. 320/2006 a článku 4 nařízení č. 968/2006.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc C-127/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA v. Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie ( Životní prostředí — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Směrnice 2003/87/ES — Rozsah působnosti — Zahrnutí zařízení ocelářského odvětví — Vyloučení zařízení chemického odvětví a odvětví neželezných kovů — Zásada rovného zacházení )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA v. Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   (Věc C-127/07) (1)

   („Životní prostředí - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Rozsah působnosti - Zahrnutí zařízení ocelářského odvětví - Vyloučení zařízení chemického odvětví a odvětví neželezných kovů - Zásada rovného zacházení“)
   (2009/C 44/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) s ohledem na zásadu rovného zacházení upravenou právem Společenství – Rozdílné zacházení se zařízeními ocelářského odvětví, podléhajícími systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů stanovenému směrnicí, a odvětvími hliníku a umělých hmot, které vypouštějí stejné skleníkové plyny, ale nepodléhají tomuto systému – Objektivní odůvodnění tohoto rozdílného zacházení?
   Výrok
   Při přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES ze dne 27. října 2004, nebyly z hlediska zásady rovnosti zacházení zjištěny skutečnosti, které by mohly zpochybnit její platnost v rozsahu, v němž uplatňuje systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů na ocelářské odvětví, aniž by do svého rozsahu působnosti zahrnovala chemické odvětví a odvětví neželezných kovů.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-234/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2017 – Systema Teknolotzis v. Komise „Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Grantové dohody k projektům PlayMancer, Mobiserv a PowerUp — Článek 299 SFEU — Rozhodnutí, které je exekučním titulem — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Přípustnost — Proporcionalita — Povinnost řádné péče — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2017 – Systema Teknolotzis v. Komise
   (Věc T-234/15) (1)

   („Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Grantové dohody k projektům PlayMancer, Mobiserv a PowerUp - Článek 299 SFEU - Rozhodnutí, které je exekučním titulem - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt - Přípustnost - Proporcionalita - Povinnost řádné péče - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 277/49)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Systema Teknolotzis– AE Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Athény, Řecko) (zástupce: E. Georgilas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Estrada de Solà a L. Di Paolo, zmocněnci, ve spolupráci s E. Politisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 1677 final ze dne 10. března 2015, které je exekučním titulem k vymáhání pohledávky za žalobkyní ve výši 716 334,05 eura, včetně úroků.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Systema Teknolotzis AE – Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-290/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (OMNICARE) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství OMNICARE — Starší národní obrazová ochranná známka OMNICARE — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Podobnost služeb — Skutečné užívání starší ochranné známky )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (OMNICARE)
   (Věc T-290/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OMNICARE - Starší národní obrazová ochranná známka OMNICARE - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost služeb - Skutečné užívání starší ochranné známky)
   2011/C 311/75
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Astellas Pharma GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: C. Gutiérrez Martínez, M. H. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. května 2009 (věc R 402/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Yamanouchi Pharma GmbH a Omnicare, Inc

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Omnicare, Inc., se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-381/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'Etat (Francie) dne 8. srpna 2007 – Association national pour la protection des eaux et rivières – TOS v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'Etat (Francie) dne 8. srpna 2007 – Association national pour la protection des eaux et rivières – TOS v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Věc C-381/07)
   (2007/C 269/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'Etat
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Association national pour la protection des eaux et rivières – TOS

      Žalované: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   Předběžné otázka
   Může být článek 6 směrnice 2006/11/ES [Evropského parlamentu a Rady] ze dne 15. února 2006 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (1) vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům, jakmile podle tohoto článku zavedou programy za účelem snížení znečišťování vod, které obsahují normy enviromentální kvality, zavést deklaratorní režim pro nepatrně znečisťující zařízení s odvoláním na uvedené normy, a udělit správnímu orgánu právo bránit zahájení provozu nebo právo uložit dodržení mezních hodnot vypouštění, které jsou vlastní dotyčnému zařízení?

      (1)  Úř. věst. L 64, s. 52.


title: Věc C-627/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalsko) dne 5. prosince 2016 – João Ventura Ramos v. Fundo de Garantia Salarial

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu (Portugalsko) dne 5. prosince 2016 – João Ventura Ramos v. Fundo de Garantia Salarial
   (Věc C-627/16)
   (2017/C 070/13)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: João Ventura Ramos

      Žalovaný: Fundo de Garantia Salarial

      Předběžné otázky

               1)

               Je prekluzívní lhůta pro na podání žádosti o zaplacení dlužných mzdových pohledávek záruční institucí ve smyslu článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES (1) ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele pro zaměstnance výhodnější, než je zaručené vyplacení takových mzdových pohledávek jen pokud je žádost podána záruční instituci ve lhůtě jednoho roku ode dne následujícího po dni ukončení pracovní smlouvy, nebo by bylo výhodnější, kdyby se lhůtě počítala ode dne zahájení řízení o platební neschopnosti, když záruční instituce garantuje vyplacení takových pohledávek zaměstnance, které se staly splatnými během šesti měsíců před zahájením uvedeného řízení?

               2)

               Pokud zaměstnanec nedodržel lhůtu z důvodů, za které neodpovídá, musí právní předpisy členských států podle článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 stanovit dodatečnou lhůtu pro podání žádosti, pokud zaměstnanec prokáže, že není odpovědný za nedodržení prekluzívní lhůty?

      (1)  Úř. vest. 2008, L 283, s. 36.


title: Věc T-517/11: Žaloba podaná dne 29. září 2011 — United States Polo Association v. OHIM — Polo/Lauren (Zobrazení dvou hráčů póla)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/22

         Žaloba podaná dne 29. září 2011 — United States Polo Association v. OHIM — Polo/Lauren (Zobrazení dvou hráčů póla)
   (Věc T-517/11)
   2011/C 355/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: United States Polo Association (Kentucky, USA) (zástupci: P. Goldenbaum, I. Rohr a T. Melchert, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Polo/Lauren Company, LP (New York, USA)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. června 2011 ve věci R 1107/2010-2;

               —

               rozhodnout, že žalovaný ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně; a

               —

               uložit další účastnici před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dva hráče póla pro výrobky zařazené do třídy 3 — Zápis ochranné známky Společenství č. 5997473

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis francouzské obrazové ochranné známky zobrazující hráče póla č. 1441630 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 a 35; Zápis španělské obrazové ochranné známky zobrazující hráče póla č. 878316 pro výrobky zařazené do třídy 3; Zápis obrazové ochranné známky Spojeného království zobrazující hráče póla č. 2172123 pro výrobky zařazené do třídy 3; Zápis německé obrazové ochranné známky zobrazující hráče póla č. 1070650 pro výrobky zařazené do třídy 3; Zápis trojrozměrné ochranné známky Společenství zobrazující láhev s hráčem póla č. 4236527 pro výrobky zařazené do třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidla 20 odst. 7 a pravidla 53a nařízení Komise č. 2868/95 a porušení čl. 80 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát doručil své rozhodnutí účastníkům námitkového řízení dne 19. července 2011, aniž zohlednil jejich společný návrh na přerušení řízení podaný dne 18. července 2011, a následně zamítl žádost žalobkyně o zrušení tohoto rozhodnutí a vyhovění návrhu na přerušení řízení. Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že čl. 8 odst. 1 písm. b) brání zápisu ochranné známky Společenství. Neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


title: Věc C-456/14: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla – La Mancha – Španělsko) – Manuel Orrego Arias v. Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2001/40/ES — Vzájemné uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí — Článek 3 odst. 1 písm. a) — Pojem ‚trestný čin, za který lze uložit trest odnětí svobody v délce nejméně jednoho roku‘ — Rozhodnutí o vyhoštění státního příslušníka třetí země z důvodu odsouzení za trestný čin — Situace, na kterou se nevztahuje směrnice 2001/40 — Zjevný nedostatek pravomoci“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/7

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla – La Mancha – Španělsko) – Manuel Orrego Arias v. Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
   (Věc C-456/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2001/40/ES - Vzájemné uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Pojem ‚trestný čin, za který lze uložit trest odnětí svobody v délce nejméně jednoho roku‘ - Rozhodnutí o vyhoštění státního příslušníka třetí země z důvodu odsouzení za trestný čin - Situace, na kterou se nevztahuje směrnice 2001/40 - Zjevný nedostatek pravomoci“)
   (2015/C 398/08)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla – La Mancha

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Manuel Orrego Arias

      Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázku, kterou mu položil Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) rozhodnutím ze dne 4. září 2014 (věc C-456/14).

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc C-116/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg, Lucemburk) — Lucemburské velkovévodství, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty společnosti Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA ( „Šestá směrnice o DPH — Osvobození — Článek 15 odst. 4 písm. a) a čl. 15 odst. 5 — Osvobození nájmu námořních lodí — Působnost“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg, Lucemburk) — Lucemburské velkovévodství, Administration de l'enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty společnosti Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
   (Věc C-116/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 15 odst. 4 písm. a) a čl. 15 odst. 5 - Osvobození nájmu námořních lodí - Působnost)
   2011/C 63/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství, Administration de l'enregistrement et des domaines

      Žalovaný: Pierre Feltgen (správce konkurzní podstaty společnosti Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Výklad čl. 15 odst. 4 písm. a) a čl. 15 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození nájmu námořních lodí — Osvobození podléhající podmínce, aby takové lodi byly určeny k plavbě na otevřeném moři a zajišťovaly přepravu cestujících za úplatu nebo byly využívány k obchodní či průmyslové činnosti nebo rybolovu

      Výrok

   Článek 15 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládán v tom smyslu, že se osvobození od daně z přidané hodnoty podle uvedeného ustanovení nevztahuje na poskytování služeb spočívajících v poskytování lodi s posádkou za úplatu k dispozici fyzickým osobám pro účely zábavních výletů na volné moře.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-645/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Nezi v. OHIM – Etam (E) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství E — Starší obrazová ochranná známka Společenství E — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Dobré jméno — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Nezi v. OHIM – Etam (E)
   (Věc T-645/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství E - Starší obrazová ochranná známka Společenství E - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Dobré jméno - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 156/43)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evcharis Nezi (Mykonos, Řecko) (zástupce: A. Salkitzoglou, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Etam SAS (Clichy, Francie) (zástupci: G. Barbaut a A. Champanhet, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2013 (věc R 329/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Etam SAS a Evcharis Nezi.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Incidenční žaloba se zamítá.

               3.

               Evcharis Nezi a společnost Etam SAS ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim každé náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc C-286/10: Žaloba podaná dne 9. června 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/27

         Žaloba podaná dne 9. června 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-286/10)
   ()
   2010/C 221/43
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/47/ES (1) ze dne 18. července 2005 o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě, a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 této směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 26. července 2008.

      (1)  Úř. věst. L 195, s. 15.


title: Věc C-563/14 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Dansk Automat Brancheforening v. Evropská komise, Dánské království, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Fyzické nebo právnické osoby — Státní podpory — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Akt, který se osobně dotýká žalobkyně — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Dansk Automat Brancheforening v. Evropská komise, Dánské království, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Věc C-563/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické nebo právnické osoby - Státní podpory - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem - Akt, který se osobně dotýká žalobkyně - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření“)
   (2016/C 279/03)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dansk Automat Brancheforening (zástupci: K. Dyekjær, T. Høg a J. Flodgaard, advokater)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: L. Grønfeldt a M. P.-J. Loewenthal, zmocněnci), Dánské království (zástupci: C. Thorning, zmocněnec, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokat), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (zástupci: A. Pliego Selie, O. Brouwer a M. Groothuismink, advocaten), European Gaming and Betting Association (EGBA) (zástupci: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann a J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Dansk Automat Brancheforening se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.


title: Věc C-340/10: Žaloba podaná dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/30

         Žaloba podaná dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Kyperská republika
   (Věc C-340/10)
   ()
   2010/C 246/51
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Georgios Zavvos a Donatella Recchia)

      Žalovaná: Kyperská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika tím, že nezahrnula oblast jezera Paralimni do vnitrostátního seznamu lokalit přicházejících do úvahy jako lokality významné pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;

               —

               určit, že Kyperská republika tím, že tolerovala činnosti, které vážně ohrožují ekologické vlastnosti jezera Paralimni, a tím, že nepřijala ochranná opatření potřebná na ochranu udržení populace druhu Natrix natrix cypriaca, tedy druhu, který představuje ekologický zájem pro jezero Paralimni a přehradu Xiliatos, nesplnila své povinnosti vyplývající ze směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, tak jak jí Soudní dvůr vyložil ve věcech C-117/03 a C-224/05;

               —

               určit, že Kyperská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření na vytvoření a uplatňování systému přísné ochrany druhu Natrix natrix cypriaca, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že Kyperská republika tím, že nezahrnula celou oblast jezera Paralimni do prosince 2009 do vnitrostátního seznamu lokalit přicházejících do úvahy jako lokality významné pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin. Kyperská republika nezpochybnila potřebu zahrnout jezero Paralimni do navrhovaných lokalit s významem pro Společenství. Uvedená oblast však nebyla v rámci lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku do seznamu navrhovaných lokalit významných pro Společenství zahrnuta. Kyperská republika informovala dne 24. listopadu 2009 Komisi, že jezero Paralimni bylo oficiálně zahrnuto do sítě „Natura 2000“, přičemž však důležitý severní břeh jezera nebyl do navrhovaných lokalit významných pro Společenství zahrnut. Dne 24. dubna 2009 byla v úředním věstníku Kyperské republiky uveřejněna změna územního plánu oblasti Paralimni, přičemž se jednalo o změnu, která severní břeh jezera změnila na rezidenční oblast. Komise tvrdí, že není opodstatněné žádné omezení rozlohy biotopu a že Kyperská republika tím, že nezahrnula jezero Paralimni do vnitrostátního seznamu navrhovaných lokalit významných pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS.
   Komise krom toho tvrdí, že konkrétní poškozující činnosti v oblasti jezera Paralimni (zejména nezákonné a nepřiměřené čerpání vody, stavební rozvoj, závody na motorkách a provozovna střelnice) degradují a poškozují biotop druhů a Kyperská republika tak tím, že nepřijala ochranná opatření na ochranu populace druhu Natrix natrix cypriaca, nesplnila své povinnosti vyplývající ze směrnice 92/43/EHS, jak jí Soudní dvůr vyložil ve své judikatuře (věci C-117/03 a C-224/05).
   Dále Komise tvrdí, že vzhledem k činnostem, jako je stavební rozvoj a rozparcelování stavebních pozemků na severním břehu jezera Paralimni, byl negativně ovlivněn biotop endemických druhů a jejich populací. Kyperská republika tak tím, že nepřijala potřebná opatření na vytvoření a uplatňování systému přísné ochrany vodní užovky Natrix natrix cypriaca prostřednictvím „koherentních a koordinovaných opatření preventivní povahy“ nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin


title: Věc C-509/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 24. září 2015 – Recep Kilic v. Land Berlin

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 24. září 2015 – Recep Kilic v. Land Berlin
   (Věc C-509/15)
   (2016/C 016/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Recep Kilic

      Žalovaná: Land Berlin

      Předběžná otázka

   Je možné povolení k přistěhování ve smyslu článku 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 EHS-Turecko ze dne 19. září 1980 spatřovat ve skutečnosti, že rodinnému příslušníkovi je po povolení přistěhování rodiny k osobám, které požádaly o sloučení a které nepůsobily na trhu práce, prodlouženo povolení k pobytu v okamžiku, kdy se osoba, která požádala o sloučení a u níž má tento rodinný příslušník své řádné bydliště, stala pracovníkem?


title: Věc T-506/17: Žaloba podaná dne 8. srpna 2017 – Makhlouf v. Rada

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/38

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2017 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-506/17)
   (2017/C 347/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil rozhodnutí (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017 a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty porušují právo žalobce na obhajobu, a to konkrétně na účinnou soudní ochranu, zakotvené v článku 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP), článku 215 SFEU a článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění, jelikož poskytnuté odůvodnění nesplňuje povinnost, kterou mají orgány Evropské unie podle článku 6 EÚLP, jakož i článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Rada dopustila, co se týče zapojení žalobce do financování syrského režimu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty neodůvodněně a nepřiměřeně omezují základní práva žalobce, a to konkrétně jeho právo na vlastnictví zakotvené v článku 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, právo na respektování jeho dobrého jména za podle článku 8 a 10 odst. 2 EÚLP, zásadu presumpce neviny zakotvenou v článku 6 EÚLP a článku 48 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i jeho svobodu pohybu zaručenou v čl. 2 odst. 2 protokolu č. 4 k EÚLP.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení pokynů k provádění a vyhodnocování omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU (dokument Rady 15114/05 ze dne 2. prosince 2005).


title: Věc F-114/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Wenning v. Europol ( Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Prodloužení smlouvy zaměstnance Europolu — Článek 6 služebního řádu pro zaměstnance Europolu — Hodnotící zpráva )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/72

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Wenning v. Europol
   (Věc F-114/07) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Prodloužení smlouvy zaměstnance Europolu - Článek 6 služebního řádu pro zaměstnance Europolu - Hodnotící zpráva“)
   2010/C 24/131
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rainer Wenning (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti, poté L. Levi, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: původně B. Exterkate a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty, poté D. El Khoury a D. Neumann, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Europolu ze dne 21. prosince 2006, jímž bylo zamítnuto prodloužení smlouvy žalobce a jeho opětovné zařazení do této agentury a jednak uložení Europolu, aby prodloužil smlouvu žalobce o čtyři roky počínaje dnem 1. října 2007 a zaplatil mu náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007, s. 47.


title: Věc C-139/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. března 2017 QuaMa Quality Management GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. ledna 2017 ve věci T-225/15, QuaMa Quality Mangement GmbH v. Amt der Europäischen Union für geistiges Eigentum

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. března 2017 QuaMa Quality Management GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. ledna 2017 ve věci T-225/15, QuaMa Quality Mangement GmbH v. Amt der Europäischen Union für geistiges Eigentum
   (Věc C-139/17 P)
   (2017/C 357/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: QuaMa Quality Management GmbH (zástupce: C. Russ, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Amt der Europäischen Union für geistiges Eigentum, Microchip Technology, Inc.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2017;

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. února 2015 (spojené věci R 1809/2014-4 a R 1680/2014-4).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu o následující důvody:
   Kasačním opravným prostředkem je namítáno porušení čl. 41 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1). Tribunál vychází nesprávně z předpokladu, že vedlejší účastnice řízení podala dne 9. dubna 2013 správnou žádost o zápis změny vlastníka a použila pro to pouze nesprávný formulář. Ve skutečnosti se žádost o „změnu jména nebo adresy majitele“ vztahovala na všechny ochranné známky (14) společnosti SMSC Europe GmbH a EUIPO ji takto, jak dokládá dopis ze dne 14. dubna 2013, také pochopil. Na základě této skutečnosti je nutno konstatovat, že Úřad žádost ze dne 9. dubna 2013 v celém rozsahu zamítl a vyhověl pouze žádosti ze dne 14. června 2013, která byla podána po uplynutí lhůty pro podání námitek.
   Kasačním opravným prostředkem je dále namítáno porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009. Ani námitkové oddělení, ani odvolací senát se ani náznakem v dostatečné míře nezabývali určením relevantní veřejnosti. K posouzení rizika porušení nemohlo dojít, aniž by byla určena relevantní veřejnost a individuální rozlišovací způsobilost pro konkrétní příslušné zboží a služby. Toto platí tím spíše za předpokladu, z něhož vycházel Tribunál, že podobnost příslušných označení je pro odbornou veřejnost – k níž Tribunál nepatří – „malá“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc T-745/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (e@sy Credit) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Obrazová ochranná známka e@sy Credit — Starší národní obrazová ochranná známka EasyCredit — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2016 – TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (e@sy Credit)
   (Věc T-745/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka e@sy Credit - Starší národní obrazová ochranná známka EasyCredit - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 326/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TeamBank AG Nürnberg (Norimberk, Německo) (zástupci: H. Lindner, D. Terheggen a T. Kiphuth, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Geroulakos, poté D. Gája, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Easy Asset Management AD (Sofie, Bulharsko) (zástupci: M. Georgieva-Tabakova a H. Raychev, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2014 (věc R 1975/2013-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Easy Asset Management a TeamBank AG Nürnberg.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti TeamBank AG Nürnberg se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12. 1. 2015.


title: Věc C-179/14: Žaloba podaná dne 10. dubna 2014 – Komise v. Maďarsko

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/10

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2014 – Komise v. Maďarsko
   (Věc C-179/14)
   2014/C 202/12
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Tokár a E. Montaguti, zmocněnci)

      Žalovaný: Maďarsko

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Maďarsko tím, že zavedlo a ponechalo v platnosti systém karty SZÉP, upravený nařízením vlády č. 55/2011 ze dne 12. dubna 2011 (a pozměněný zákonem č. CLVI z roku 2011), porušilo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1), neboť:

                           —

                           § 13 nařízení vlády o kartě SZÉP ve spojení s § 2 odst. 2 písm. d) zákona č. XCVI de 1993, § 2 písm. b) zákona č. CXXXII z roku 1997 a § 1, § 2 odst. 1 a 2, § 55 odst. 1 a 3 a § 64 odst. 1 zákona č. IV de 2006 vylučuje možnost poboček podniků vydávat karty SZÉP, což je v rozporu s ustanoveními čl. 14 bodu 3 a čl. 15 odst. 2 písm. b) směrnice 2006/123;

                           —

                           § 13 nařízení vlády o kartě SZÉP ve spojení s § 1, § 2 odst. 1 a 2, § 55 odst. 1 a 3 a § 64 odst. 1 zákona č. IV z roku 2006, § 2 odst. 2 písm. d) zákona č. XCVI z roku 1993 a § 2 písm. b) zákona č. CXXXII z roku 1997, neuznává – pro účely splnění požadavků stanovených v § 13 písm. a), b) a c) nařízení vlády o kartě SZÉP – činnost skupin podniků, jejichž mateřskou společností není společnost založená podle maďarského práva a jejichž členové nemají formu společnosti podle maďarského práva, což je v rozporu s ustanoveními čl. 15 odst. 1, odst. 2 písm. b) a odst. 3 směrnice 2006/123;

                           —

                           § 13 nařízení vlády o kartě SZÉP ve spojení s § 1, § 2 odst. 1 a 2, § 55 odst. 1 a 3 a § 64 odst. 1 zákona č. IV z roku 2006, § 2 odst. 2 písm. d) zákona č. XCVI z roku 1993 a § 2 písm. b) zákona č. CXXXII z roku 1997, zachovává možnost bank a dalších úvěrových institucí vydávat karty SZÉP, protože jen tyto instituce mohou splnit požadavky § 13 nařízení vlády, což je v rozporu s ustanoveními čl. 15 odst. 1, odst. 2 písm. d) a odst. 3 směrnice 2006/123;

                           —

                           § 13 nařízení vlády o kartě SZÉP je v rozporu s článkem 16 směrnice 2006/123, neboť vyžaduje, aby existovala maďarská instituce pro vydávání karet SZÉP;

               2.

               podpůrně určil, že systém karty SZÉP zavedený nařízením vlády č. 55/2011 ze dne 12. dubna 2011 je v rozsahu, v němž se na ustanovení uvedená v bodě 1 nevztahují ustanovení směrnice 2006/123 citovaná v tomtéž bodě, v rozporu s články 49 SFEU a 56 SFEU;

               3.

               určil, že systém poukázek Erzsébet upravený zákonem č. CLVI z roku 2011 a zákonem č. CIII z roku 2012, který zavádí monopol veřejnoprávních subjektů v oblasti vydávání stravenek na studená jídla a který vstoupil v platnost, aniž tomu předcházelo přiměřeně dlouhé přechodné období či nezbytná přechodná opatření, je v rozporu s články 49 SFEU a 56 SFEU, jelikož § 1, § 5 a § 477 zákona č. CLVI z roku 2011 a § 2 odst. 1 a 2, § 6 a § 7 zákona č. CIII z roku 2012 stanoví nepřiměřená omezení;

               4.

               uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V roce 2011 změnilo Maďarsko právní úpravu vydávání poukázek na studená a teplá jídla (stravenek), jakož i volnočasových a rekreačních poukázek pro podnikatele a pracovníky, jež se nepovažují za součást mzdy, a tudíž se na ně vztahuje výhodnější daňový režim i režim odvodů do systému sociálního zabezpečení. Tato nová právní úprava nabyla účinnosti dne 1. ledna 2012, a to bez přiměřeně dlouhého přechodného období. Před těmito změnami nestanovila vnitrostátní právní úprava v souvislosti s vydáváním uvedených stravenek či s jejich podobou žádné zvláštní či konkrétní podmínky. V důsledku provedených změn má veřejnoprávní organizace Magyar Nemzeti Üdülési Alapítvány (Maďarská národní nadace pro rekreaci) postavení monopolu na vydávání poukázek na teplá jídla v listinné podobě a poukázek na studená jídla v listinné a elektronické podobě. Právní úprava dále stanoví zvláště restriktivní podmínky pro vydávání poukázek na teplá jídla, jakož i volnočasových a rekreačních poukázek, které lze vydávat jen v elektronické podobě. Napadená opatření vedla k vyloučení hospodářských subjektů dlouhodobě působících na daném trhu, omezují vstup nových subjektů na trh a brání volnému pohybu služeb. Systém karty SZÉP dále fakticky vede k vyhrazení trhu třem velkým bankovním domům založeným podle maďarského práva a poukázky Erzsébet lze vydávat jen v rámci státního monopolu. Skutečnost, že příjmy veřejnoprávní organizace požívající monopolu jsou určeny k hrazení sociálních výdajů, není dostatečným důvodem pro zavedená omezení. Podle příslušných ustanovení Smlouvy o FUE a směrnice 2006/123 lze omezení svobody usazování a volného pohybu služeb zavést jen tehdy, jsou-li tato omezení nediskriminační, jsou-li v obecném zájmu a jsou-li splněny požadavky nezbytnosti a proporcionality.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


title: Výmaz věci T-55/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/62

         Výmaz věci T-55/97 (1)

   (2005/C 217/125)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-55/97, C. H. L. Wijnen proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-171/10: Žaloba podaná dne 15. dubna 2010 — Slovak Telekom v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/49

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2010 — Slovak Telekom v. Komise
   (Věc T-171/10)
   2010/C 148/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovenská republika) (zástupci: D. Geradin, L. Kjølbye a M. Maier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 902 ze dne 8. února 2010 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení Rady č. 1/2003 (1) (věc COMP/39523 — Slovak Telekom); a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 902 ze dne 8. února 2010, kterým jí v souladu s čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení Rady č. 1/2003 nařídila poskytnout určité informace v rámci případu COMP/39523 — Slovak Telekom v řízení podle článku 102 SFEU a uložila penále v případě nedodržení uvedeného rozhodnutí.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně vychází z nesprávného právního posouzení, pokud jde o pravomoci Komise požadovat informace podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady č. 1/2003, zahrnující období, které předchází přistoupení Slovenské republiky k Evropské Unii. Komise neměla před 1. květnem 2004 pravomoc uplatnit právo Evropské unie, aby prováděla vyšetřování na území Slovenské republiky. V důsledku toho není oprávněna použít svoje vyšetřovací pravomoci zakotvené v čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, aby získala informace, které se týkají uvedeného období.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože je v rozporu se zásadou spravedlivého řízení zakotvenou v čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (2). Vyšetřování Komise zaměřené na chování Slovak Telekom během období, kdy právo EU nebylo použitelné a kdy Slovak Telekom neměla povinnost ho dodržovat, může Slovak Telekom poškozovat. Komise měla tuto informaci zohlednit ve svém posouzení. Z napadeného rozhodnutí však jasně vyplývá, že toto je záměr Komise.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože je v rozporu se zásadou proporcionality. Tato zásada je vyjádřena v čl. 18 odst. 3 nařízení Rady č. 1/2003, podle něhož je Komise oprávněna od podniků požadovat veškeré nezbytné informace. V případě Slovak Telekom však Komise neprokázala potřebnou souvislost mezi požadovanými informacemi z období před přistoupením a údajně nezákonným chováním po 1. květnu 2004. Informace nebo dokumenty týkající se období před přistoupením nejsou proto nezbytné k tomu, aby Komise mohla posoudit, zda chování Slovak Telekom po přistoupení je v souladu s právem EU.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. ze dne 30. března 2010, C 83, s. 389).


title: Věc T-654/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu dne 2014 – Kaddour v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Částečná nepřípustnost — Aktivní legitimace — Důkazní břemeno — Úprava časových účinků zrušení“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu dne 2014 – Kaddour v. Rada
   (Věc T-654/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Částečná nepřípustnost - Aktivní legitimace - Důkazní břemeno - Úprava časových účinků zrušení“)
   (2015/C 007/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Khaled Kaddour (Damašek, Sýrie) (zástupci: M. Ponsard, D. Amaudruz a A. Boesch, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou, G. Étienne a B. Driessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 11), nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 136, s. 91), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 136, s. 45), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 164, s. 14), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 611/2011 ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 164, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 199, s. 74), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 199, s. 33), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 218, s. 20), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 218, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 247, s. 17), nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 247, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 269, s. 33), nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 269, s. 18), rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 53), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 55), nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 1), prováděcího nařízení (EU) Rady č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 319, s. 56), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 319, s. 8), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/37/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 19, s. 33), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí čl. 33 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 19, s. 6), rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 110, s. 36), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 126, s. 9), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), nařízení Rady (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 156, s. 10), rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 45), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 80), nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 23), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 20), rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 59), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 81), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 196, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu dne 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739 (Úř. věst. L 111, s. 77), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1) a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba, která byla podána opožděně, se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž zní na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 611/2011 ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž zní na zrušení rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu dne 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího rozhodnutí Rady 2012/37/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí čl. 33 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího rozhodnutí 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího rozhodnutí Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, jelikož se tyto akty netýkají Khaleda Kaddoura.

               3)

               O žalobě není třeba rozhodovat v rozsahu, v němž z ní na zrušení rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273, rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu dne 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782, a prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739, jelikož tyto akty byly zrušeny a nahrazeny.

               4)

               V rozsahu, v němž se týkají K. Kaddoura, se zrušují tyto akty:

                           —

                           nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011;

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012;

                           —

                           rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.

               5)

               Účinky zrušovaných rozhodnutí a nařízení zůstávají zachovány vůči osobě K. Kaddoura do data uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku, nebo v případě, že bude kasační opravný prostředek v této lhůtě podán, do případného zamítnutí kasačního opravného prostředku.

               6)

               Rada de Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených K. Kaddourem.

               7)

               Khaled Kaddour ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 58, 25. 2. 2012.


title: Věc C-81/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — Asociația ACCEPT v. Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării ( „Sociální politika — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78/ES — Článek 2 odst. 2 písm. a), čl. 10 odst. 1 a článek 17 — Zákaz diskriminace na základě sexuální orientace — Pojem „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k diskriminaci“ — Úprava důkazního břemena — Účinné, přiměřené a odrazující sankce — Osoba, která vystupuje a je vnímána veřejností jako hlavní manažer profesionálního fotbalového klubu — Veřejná prohlášení, která vylučují přijetí fotbalisty prezentovaného jako homosexuála“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — Asociația ACCEPT v. Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
   (Věc C-81/12) (1)

   (Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 2 písm. a), čl. 10 odst. 1 a článek 17 - Zákaz diskriminace na základě sexuální orientace - Pojem „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k diskriminaci“ - Úprava důkazního břemena - Účinné, přiměřené a odrazující sankce - Osoba, která vystupuje a je vnímána veřejností jako hlavní manažer profesionálního fotbalového klubu - Veřejná prohlášení, která vylučují přijetí fotbalisty prezentovaného jako homosexuála)
   2013/C 171/14
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel București

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Asociația ACCEPT

      Žalovaná: Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel București — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. a), čl. 10 odst. 1 a článku 17 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) — Diskriminační kritéria pro výběr zaměstnanců fotbalového klubu související se sexuální orientací — Použitelnost směrnice v případě diskriminačních prohlášení v tisku při neexistenci skutečného přijímacího řízení — Skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci — Důkazní břemeno — Režim sankcí použitelný v případě nedodržení ustanovení — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která brání použití přestupkové sankce po uplynutí promlčecí lhůty šesti měsíců — Povinnost uložit účinnou, přiměřenou a odrazující sankci

      Výrok

               1)

               Článek 2 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že skutečnosti, které jsou základem sporu v původním řízení, mohou být kvalifikovány jako „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k diskriminaci“, pokud jde o profesionální fotbalový klub, v případě, že dotyčná prohlášení pocházejí od osoby, která vystupuje jako hlavní manažer tohoto klubu a je hromadnými sdělovacími prostředky a ve společnosti takto vnímána, avšak nutně nemá právní způsobilost zavazovat nebo zastupovat tento klub v oblasti zaměstnávání.

               2)

               Článek 10 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že by takové skutečnosti, jako jsou skutečnosti, které jsou základem sporu v původním řízení, byly kvalifikovány jako „skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k diskriminaci“ na základě sexuální orientace při přijímání hráčů profesionálním fotbalovým klubem, nemá důkazní břemeno, jak je upraveno v čl. 10 odst. 1 směrnice 2000/78, za následek, že je vyžadováno podání důkazu, jehož předložením by nutně bylo porušeno právo na respektování soukromého života.

               3)

               Článek 17 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které lze v případě shledání diskriminace na základě sexuální orientace ve smyslu této směrnice uložit pouze napomenutí, jako je napomenutí dotčené v původním řízení, pokud k takovému shledání dojde po uplynutí promlčecí lhůty šesti měsíců ode dne, kdy nastaly rozhodné skutečnosti, jestliže na základě téže právní úpravy není taková diskriminace postihována za hmotněprávních a procesněprávních podmínek, které sankci propůjčují účinnou, přiměřenou a odrazující povahu. Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda je tomu tak v případě právní úpravy dotčené v původním řízení, a případně podat výklad vnitrostátního práva v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu uvedené směrnice, aby bylo dosaženo výsledku sledovaného uvedenou směrnicí.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-185/06: Žaloba podaná dne 17. července 2006 – L'Air Liquide v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/37

         Žaloba podaná dne 17. července 2006 – L'Air Liquide v. Komise
   (Věc T-185/06)
   (2006/C 212/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: L'Air Liquide (Paříž, Francie) (zástupci: R. Saint Esteben, advokát a M. Pittie, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit čl. 1 písm. i) rozhodnutí Komise K (2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 vztahující se k řízení podle článku 81 ES a článku 53 dohody EHP (věc COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž rozhoduje, že Air Liquide mezi 12. květnem 1995 a 31. prosincem 1997 porušil článek 81 ES a článek 53 EHP;

               —

               v důsledku toho zrušit čl. 2 písm. f) a článek 4 rozhodnutí Komise K (2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 v rozsahu, v němž se týká Air Liquide;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s projednávanou žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, kterým Komise konstatovala, že podniky, jimž bylo rozhodnutí určeno, mezi nimiž je žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 dohody EHP tím, že se účastnily souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících ve výměně informací mezi soutěžiteli a dohodách o cenách a výrobních kapacitách, jakož i v dohledu nad prováděním těchto dohod v odvětví peroxidu vodíku a perboritanu sodného.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení, když měla za to, že skutečnosti, které uplatňuje za účelem uplatnění společné a nerozdílné odpovědnosti Air Liquide z důvodu jednání její dceřiné společnosti, byly dostatečné s ohledem na kritéria stanovená judikaturou a že tedy Komise porušila pravidla upravující přičitatelnost mateřské společnosti jednání její dceřiné společnosti, a porušila tak článek 81 ES.
   Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že nesprávně uplatnila domněnku přičitatelnosti vůči Air Liquide, krom toho protiprávně obrátila důkazní břemeno a porušila tak práva obhajoby žalobkyně.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že i za předpokladu, že by Soud měl za to, že bylo pro Komisi odůvodněné uplatňovat přičitatelnost Air Liquide jednání její dceřiné společnosti Chemoxal, Komise nesplnila svou povinnost odůvodnění v rozsahu, v němž neprojednala žádnou ze skutečností uplatněných Air Liquide za účelem prokázání autonomie Chemoxal, a obrátila tak tuto domněnku společné a nerozdílné odpovědnosti, která je pouze vyvratitelnou domněnkou.
   Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise v tomto řízení neprokázala právně a skutkové dostačujícím způsobem svůj legitimní zájem na podání žaloby proti ní, když i přes stanovení její pravomoci uložit Air Liquide sankci přijala rozhodnutí konstatující, že Air Liquide porušila čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 dohody EHP, a že v důsledku nedostatku takového legitimního zájmu tedy Komise nebyla příslušná k přijetí takového rozhodnutí vůči žalobkyni.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. prosince 2013 ve věci E-18/13 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní strany – směrnice 2001/81/ES – neprovedení)

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 6. prosince 2013
   ve věci E-18/13
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní strany – směrnice 2001/81/ES – neprovedení)
   2014/C 88/14
   Ve věci E-18/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím ve stanovené lhůtě všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 21ar přílohy XX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce zpravodaj, a Páll Hreinsson, soudce, vynesl dne 6. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1)

               prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodu 21ar přílohy XX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP, protože ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení uvedeného aktu;

               2)

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-324/12: Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Knauf Insulation Technology v. OHIM — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE TECHNOLOGY)

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/26

         Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Knauf Insulation Technology v. OHIM — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE TECHNOLOGY)
   (Věc T-324/12)
   2012/C 295/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgie) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Saint Gobain Cristaleria, SL (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. května 2012 ve spojených věcech R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5 v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím vyhověno námitkám další účastnice řízení před odvolacím senátem, které podala proti přihlášce ochranné známky Společenství, ve vztahu k části výrobků a služeb, na které se měla vztahovat;

               —

               uložit žalovanému a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ECOSE TECHNOLOGY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 a 40 — přihláška ochranné známky Společenství č. W 998610

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis španělské ochranné známky č. 2556409 slovní ochranné známky „ECOSEC FACHADAS“ pro výrobky zařazené do tříd 17 a 19

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám ve vztahu k části napadených výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí, zamítnutí odvolání a potvrzení napadeného rozhodnutí ve zbylé části

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc T-9/16: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2016 – Skechers USA Francie v. EUIPO – IM Production (Chaussures)

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2016 – Skechers USA Francie v. EUIPO – IM Production (Chaussures)
   (Věc T-9/16) (1)

   (2016/C 410/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-239/06: Žaloba podaná dne  29. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/24

         Žaloba podaná dne 29. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-239/06)
   (2006/C 178/38)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníce řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms, C. Cattabriga, L. Visaggio, jako zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že odmítla vypočítat a zaplatit vlastní zdroje (neoprávněně) nevybrané v důsledku osvobození od dovozního cla jednostraně uplatněného na vojenská zařízení, jakož i úroky z prodlení dlužné za to, že Komisi nebyly vlastní zdroje dány včas k dispozici, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2,9,10 a 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89, jakož i z odpovídajících ustanovení nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000.

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle názoru Komise představovalo osvobození od cla jednostraně poskytované Itálií během období předcházejícího použití nařízení Rady (ES) č. 150/2003 (1) protiprávní výjimku z článku 26 ES a celních předpisů Společenství, což mělo za následek neoprávněné snížení celních příjmů, které tvoří vlastní zdroje Společenství. Navzdory opakovaným žádostem žalobkyně italská vláda odmítla vypočítat a zaplatit Společenství částky odpovídající vlastním zdrojům, takže tyto částky nebyly vybrány za období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002, a rovněž odmítla zaplatit úroky z prodlení z těchto částek, v rozporu s ustanoveními právní úpravy platné v tomto odvětví.

      (1)  Úř. věst. L 25, s.1


title: Věc C-501/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2011 společnostmi Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV a Schindler Deutschland Holding GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-138/07, Schinder Holding Ltd a další v. Evropská komise, podporovaná Radou Evropské unie

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2011 společnostmi Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV a Schindler Deutschland Holding GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-138/07, Schinder Holding Ltd a další v. Evropská komise, podporovaná Radou Evropské unie
   (Věc C-501/11 P)
   2011/C 347/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schindler Holding Ltd, Schindler Management AG, Schindler SA, Schindler Sàrl, Schindler Liften BV, Schindler Deutschland Holding GmbH (zástupci: R. Bechtold a W. Bosch, advokáti, jakož i profesor Dr. J. Schwarze)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 13. července 2011 (věc T-138/07);

               2)

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. února 2007 (COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory),
               podpůrně zrušit pokuty, které toto rozhodnutí ukládá účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek, nebo je snížit;

               3)

               podpůrně k návrhovým žádáním uvedeným v bodě 1 a v bodě 2, vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním posouzením uvedeným v rozsudku Soudního dvora;

               4)

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení, které účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek vznikly v řízení před Soudem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí celkem třináct důvodů kasačního opravného prostředku.

               —

               Tribunál zaprvé porušil zásadu dělby moci a požadavky, které právní stát klade na řízení, tím, že zastává názor, že Komise je příslušná k uložení pokut bez toho, aniž by sám v celém rozsahu uložení pokut přezkoumal.

               —

               Tribunál zadruhé porušil zásadu přímosti dokazování tím, že za přípustné považoval dokazování prostřednictvím korunního svědka, tak je prováděno v současné praxi Komise.

               —

               Tribunál zatřetí porušil zásadu určitosti (článek 7 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, dále jen „EÚLP“) tím, že čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) považoval za dostatečně určitý právní základ pro uložení pokut.

               —

               Tribunál začtvrté nezohlednil, že pokyny Komise o metodě stanovování pokut z roku 1998 jsou z důvodu nepříslušnosti Komise neplatné.

               —

               Zapáté, Tribunál neprávem odmítl, že pokyny Komise o metodě stanovování pokut z roku 1998 porušují zákaz zpětné účinnosti zásadu ochrany legitimního očekávání.

               —

               Zašesté, Tribunál porušil zásadu zavinění a zásadu presumpce neviny (čl. 27 odst. 2 nařízení č. 1/2003; čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, dále jen „Listina“, čl. 6 odst. 2 EÚLP) tím, že nepovažuje za nezbytné připsat dotčeným podnikům odpovědnost za porušení provedené pracovníky, resp. toto připsání neprovedl.

               —

               Zasedmé, Tribunál neprávem vycházel ze spoluzodpovědnosti společnosti Schindler Holding. Použité zásady týkající se spoluzodpovědnosti mateřské společnosti zasáhly do pravomocí členských států. Tribunál krom toho vyložil judikaturu Soudního dvora příliš široce a porušil rovněž zásadu presumpce neviny (čl. 48 odst. 1 Listiny a čl. 6 odst. 2 EÚLP).

               —

               Zaosmé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když limity čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 považoval za nepřekročené.

               —

               Zadeváté, na základě uvedeného bylo porušeno majetkové právo Schindler Holding, protože stanovení pokuty mělo dopad vyvlastnění (čl. 1 odst. 1 Listiny, článek 1 prvního dodatkového protokolu EÚLP).

               —

               Zadesáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když příliš vysoké základní částky, ze kterých vycházela Komise, považoval za opodstatněné.

               —

               Zajedenácté, Tribunál protiprávně toleroval, že Komise neakceptovala určité okolnosti jako polehčující. Tribunál zejména nezohlednil dobrovolné ukončení kartelu v Německu, jakož i opatření k dosažení souladu přijatá účastnicemi řízení podávajícími kasační opravný prostředek.

               —

               Zadvanácté, Tribunál považoval snížení pokut z důvodu spolupráce stanovená Komisí, resp. Komisí neprávem nepřiznaná, za opodstatněná. Nezohledňuje přitom přispění účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek. Rovněž nezohledňuje, že Komise v rozporu s právem poskytla příliš malá snížení pokut z důvodu spolupráce mimo oznámení o shovívavosti.

               —

               Zatřinácté, Tribunál porušil zásadu proporcionality tím, že výši pokut považoval za ještě přípustnou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-70/14: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu – Portugalsko) – Empreendimentos Agro-Pecuários do Caramulo SA v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP) „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 3846/87 — Zemědělství — Společná organizace trhů — Vývozní náhrady — Drůbeží maso — ‚Jatečné nosnice‘  — Nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady — Zařazení“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/16

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu – Portugalsko) – Empreendimentos Agro-Pecuários do Caramulo SA v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)
   (Věc C-70/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 3846/87 - Zemědělství - Společná organizace trhů - Vývozní náhrady - Drůbeží maso - ‚Jatečné nosnice‘ - Nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady - Zařazení“)
   (2015/C 065/23)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Viseu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Empreendimentos Agro-Pecuários do Caramulo SA

      Žalovaný: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP (IFAP)

      Výrok

   Příloha I nařízení (EHS) Komise č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady, ve znění změněném naposledy nařízením Komise (ES) č. 2091/2005 ze dne 15. prosince 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že nosnice porážené po skončení období snášky, kdy je jejich kostra zcela osifikována, zvané „jatečné nosnice“, nespadají pod označení zboží „Ostatní“ s kódy zboží 0207 12 10 9900 a 0207 12 90 9190, uvedené v této příloze.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5. 5. 2014.


title: Věc C-32/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/84/ES — Autorská práva — Právo na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-32/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/84/ES - Autorská práva - Právo na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla)
   (2008/C 79/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a W. Wils, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (Úř. věst. L 272, s. 32; Zvl. vyd. 17/01, s. 240)
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-279/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2013 — T & L Sugars et Sidul Açúcares v. Komise ( „Zemědělství — Výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru nepodléhajícího kvótám na trh Unie a o otevření celní kvóty — Žaloba na neplatnost — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/70

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2013 — T & L Sugars et Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-279/11) (1)

   (Zemědělství - Výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru nepodléhajícího kvótám na trh Unie a o otevření celní kvóty - Žaloba na neplatnost - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody)
   2013/C 225/155
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: T & L Sugars Ltd (Londýn, Spojené království); a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Rossi a A. Demeneix, poté P. Rossi, A. Demeneix a N. Donnelly, a nakonec P. Rossi a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: E. Sitbon a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci); a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a C. Candat, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 222/2011 ze dne 3. března 2011, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a isoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2010/11 (Úř. věst. L 60, s. 6), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2011 ze dne 23. března 2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o ukončení období pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhajícího kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku (Úř. věst. L 79, s. 8), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 302/2011 ze dne 28. března 2011 o otevření výjimečné dovozní celní kvóty pro určité množství cukru pro hospodářský rok 2010/11 (Úř. věst. L 81, s. 8), a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 393/2011 ze dne 19. dubna 2011, kterým se stanoví koeficienty přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty v odvětví cukru v rámci některých celních kvót, o něž bylo zažádáno od 1. do 7. dubna 2011, a kterým se pozastavuje podávání žádostí o tyto licence (Úř. věst. L 104, s. 39) a krom toho návrh na náhradu způsobené škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje ke zrušení nařízení Komise (EU) č. 222/2011 ze dne 3. března 2011, kterým se stanoví výjimečná opatření týkající se uvolnění cukru a isoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2010/11, prováděcího nařízení Komise (EU) č. 293/2011 ze dne 23. března 2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o ukončení období pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhajícího kvótám, jež mají být prodána na unijním trhu při snížené dávce z přebytku, prováděcího nařízení Komise (EU) č. 302/2011 ze dne 28. března 2011 o otevření výjimečné dovozní celní kvóty pro určité množství cukru pro hospodářský rok 2010/11 a prováděcího nařízení Komise (EU) č. 393/2011 ze dne 19. dubna 2011, kterým se stanoví koeficienty přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty v odvětví cukru v rámci některých celních kvót, o něž bylo zažádáno od 1. do 7. dubna 2011, a kterým se pozastavuje podávání žádostí o tyto licence.

               2)

               Námitka nepřípustnosti se zamítá, pokud jde o návrh na náhradu utrpěné újmy.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.