title: Věc T-276/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Flachglas Torgau a další v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/63

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Flachglas Torgau a další v. Komise
   (Věc T-276/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a podniků s energeticky náročným provozem - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/77)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Flachglas Torgau GmbH (Torgau, Německo), Saint-Gobain Isover G+H AG (Ludwigshafen am Rhein, Německo) a Saint-Gobain Oberland AG (Bad Wurzach, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a H. Janssen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, pokud jde o opatření přijatá Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a velkých odběratelů elektřiny [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)]

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaném Kontrolním úřadem ESVO již není třeba rozhodnout.

               3)

               Společnosti Flachglas Torgau GmbH, Saint-Gobain Isover G+H AG a Saint-Gobain Oberland AG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-441/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV v. Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA „Řízení o předběžné otázce — Právo podniků — Směrnice 2003/71/ES — Článek 3 odst. 1 — Povinnost zveřejnit prospekt při veřejné nabídce cenných papírů — Nucený prodej cenných papírů“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV v. Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA
   (Věc C-441/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Právo podniků - Směrnice 2003/71/ES - Článek 3 odst. 1 - Povinnost zveřejnit prospekt při veřejné nabídce cenných papírů - Nucený prodej cenných papírů“)
   2014/C 421/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky: Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV

      Odpůrkyně: Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/11/ES ze dne 11. března 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost zveřejnit prospekt před každou veřejnou nabídkou cenných papírů se nevztahuje na takový nucený prodej cenných papírů, jako je nucený prodej dotčený ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-397/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2012 Transports Schiocchet — Excursions proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. června 2012 ve věci T-203/11, Schiocchet v. Rada a Komise

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 28. srpna 2012 Transports Schiocchet — Excursions proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. června 2012 ve věci T-203/11, Schiocchet v. Rada a Komise
      (Věc C-397/12 P)
      (2012/C 331/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transports Schiocchet — Excursions (zástupce: E Deshoulières, advokát)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit v plném rozsahu usnesení o nepřípustnosti Tribunálu Evropské unie ze dne 18. června 2012 ve věci T-203/11;

                  —

                  vyhovět návrhovým žádáním předloženým žalobkyní v řízení v prvním stupni, tj.

                              —

                              určit, že Rada Evropské unie a Evropská komise je povinna společně a nerozdílně nahradit společnosti SARL Transport Schioccet — Excursions škodu, kterou utrpěla, ve výši 8 372 483 eur;

                              —

                              určit, že takto poskytnuté částky je třeba nahradit s úroky v zákonné výši od okamžiku předchozího oznámení Komisi o žalobě na náhradu škody;

                  —

                  uložit Radě Evropské unie a Evropské komisi podle článku 69 jednacího řádu Soudního dvora náhradu nákladů řízení vynaložených účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vznáší čtyři výtky proti usnesení Tribunálu, kterým Tribunál zamítl její žalobu na náhradu škody jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
      Zaprvé navrhovatelka vytýká Tribunálu, že se vyjádřil k závažnosti pochybení, kterého se dopustily unijní orgány, ačkoli ke zjištění pochybení unijního orgánu by postačilo pouhé porušení právní normy vyšší právní síly unijním orgánem a že Tribunál v rámci přípustnosti žaloby se může vyjádřit pouze ke zjevné neexistenci pochybení a nikoli k závažnosti pochybení.
      Zadruhé uvádí, že Tribunál neprojednal všechny její argumenty. Nevyvodil zejména žádné důsledky ze skutečnosti, že nařízení č. 684/92 (1) nestanoví žádné sankce pro členské státy, které nedodržely řízení o povolení.
      Zatřetí navrhovatelka napadá rozhodnutí Tribunálu, kterým Tribunál rozhodl, že právo žalobkyně na účinný procesní prostředek bylo v rámci režimu zavedeného nařízením č. 684/92 zachováno.
      Navrhovatelka konečně vytýká Tribunálu, že ve svém usnesení ohledně chybné nečinnosti Komise neuznal její odpovědnost. Podle navrhovatelky Komise ani nevyhotovila zprávu stanovenou podle nařízení č. 684/92, ani nezohlednila situaci hospodářských subjektů, čímž porušila článek 94 SFEU.

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 684/92 ze dne 16. března 1991 o společných pravidlech pro mezinárodní přepravu cestujících autokary a autobusy (Úř. věst. L 74, s. 1).


title: Věc T-192/11: Žaloba podaná dne 31. března 2011 — Seka Yapo a další v. Rada

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/30

         Žaloba podaná dne 31. března 2011 — Seka Yapo a další v. Rada
   (Věc T-192/11)
   2011/C 152/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Anselme Seka Yapo (Abidžan, Pobřeží slonoviny), Brouha Nathanaël Ahouma (Abidžan), Blé Brunot Dogbo (Abidžan), Gagbei Faussignaux Vagba (Abidžan), Georges Guiai Bi Poin (Abidžan), Affro (Abidžan), Kassaraté Tiapé (Abidžan) a Philippe Mangou (Abidžan) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, v rozsahu, v němž se týkají žalobců;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobci jsou v podstatě stejné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-118/11, Attey v. Rada.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-249/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau): José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI) (Články 48 a 52 Smlouvy o ES (nyní po změně články 39 ES a 43 ES) — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Samostatně výdělečně činné osoby vykonávající samostatně výdělečnou činnost na území dvou členských států, které mají bydliště v jednom z nich — Požadavek snižujícího příspěvku — Základ pro výpočet)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-249/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau): José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI) (1)

   (Články 48 a 52 Smlouvy o ES (nyní po změně články 39 ES a 43 ES) - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Samostatně výdělečně činné osoby vykonávající samostatně výdělečnou činnost na území dvou členských států, které mají bydliště v jednom z nich - Požadavek snižujícího příspěvku - Základ pro výpočet)
   (2005/C 182/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-249/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Cour du travail de Liège, section de Neufchâteau (Belgie) ze dne 9. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 11. června 2004, v řízení José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants (INASTI), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně, P. Kūris a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Články 13 a násl. nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na členy jejich rodin pohybující se v rámci Společenství, ve znění změn a aktualizací provedených nařízením Rady (EHS) č. 2001/83 ze dne 2. června 1983, vyžadují, aby při stanovení takového příspěvku, jako je snižující příspěvek podle královské vyhlášky č. 289 ze dne 31. března 1984, byly zahrnuty též příjmy z výdělečné činnosti získané na území členského státu odlišného od státu, kde tyto sociálně-právní předpisy platí, i když po zaplacení tohoto příspěvku osoba samostatně výdělečně činná nemůže požívat žádné sociální nebo jiné dávky hrazené tímto státem.

               2)

               Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) nebrání tomu, aby placení takového příspěvku, jako je snižující příspěvek, jehož placení je povinné v členském státě bydliště a při jehož výpočtu se berou v úvahu příjmy získané v jiném členském státě, bylo uloženo samostatně výdělečně činným osobám vykonávajícím samostatně výdělečnou činnost v těchto dvou členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-535/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 3. prosince 2008 – Maria Catena Rita Pignataro v. Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania a další

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 3. prosince 2008 – Maria Catena Rita Pignataro v. Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania a další
   (Věc C-535/08)
   (2009/C 32/38)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Maria Catena Rita Pignataro

      Žalovaní: Ufficio Centrale Circoscrizionale c/o Tribunale di Catania a další
   Předběžné otázky

               1)

               Článek 6 EU, článek 3 prvního Dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, který byl proveden zákonem č. 848 z roku 1955, článek 2 Protokolu č. 4 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a článek 25 Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, který byl proveden zákonem č. 881 z roku 1977, mají být vykládány tak, že jsou slučitelné s regionálními právními předpisy obsaženými v čl. 1c, čl. 14a třináctém pododstavci písm. c), čl. 15 třetím pododstavci písm. d), čl. 16a sedmém pododstavci písm. a) a čl. 17b čtvrtém pododstavci písm. b) a c) zákona regionu Sicílie č. 29 z roku 1951, které vylučují pasivní volební právo pro občany, kteří na Sicílii nemají bydliště v okamžiku podání kandidatur za účelem účasti ve volbách Assemblea Regionale Siciliana, či nikoli?

               2)

               Brání články 17 ES a 18 ES (bývalý článek 8A Smlouvy o ES) regionálním právním předpisům uvedeným v bodě 4.1, nebo jsou s nimi slučitelné?


               10.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/6

         Žaloba podaná dne 10. července 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-17/13)
   2013/C 294/06
   Dne 10. července 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem a Clémence Perrin, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nepřijetím i) opatření nutných k provedení článku 2 aktu uvedeného v bodě 16b první odrážce přílohy IX a v bodě 4 první odrážce přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě nebo ii) jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě Kontrolního úřadu ESVO se uvádí, že Island nejpozději do 12. listopadu 2012 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. září 2012 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru (akt), uvedené v bodě 16b první odrážce přílohy IX a v bodě 4 první odrážce přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nepopřel pokračující zpoždění při provádění článku 2 uvedeného aktu. Kontrolní úřad ESVO proto tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 3 aktu a článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nutná k provedení článku 2 aktu ani přijatá opatření ve stanovené lhůtě Kontrolnímu úřadu neoznámil.


title: Věc C-544/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Německo) — Helga Petersen, Peter Petersen v. Finanzamt Ludwigshafen ( „Volný pohyb služeb — Volný pohyb pracovníků — Právní úprava členského státu, která umožňuje osvobození příjmů plynoucích z pracovní činnosti vykonávané v jiném členském státě v rámci rozvojové pomoci od daně z příjmu — Podmínky — Usazení zaměstnavatele v tuzemsku — Odmítnutí v případě, že je zaměstnavatel usazen v jiném členském státě“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Německo) — Helga Petersen, Peter Petersen v. Finanzamt Ludwigshafen
   (Věc C-544/11) (1)

   (Volný pohyb služeb - Volný pohyb pracovníků - Právní úprava členského státu, která umožňuje osvobození příjmů plynoucích z pracovní činnosti vykonávané v jiném členském státě v rámci rozvojové pomoci od daně z příjmu - Podmínky - Usazení zaměstnavatele v tuzemsku - Odmítnutí v případě, že je zaměstnavatel usazen v jiném členském státě)
   2013/C 114/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Rheinland-Pfalz

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Helga Petersen, Peter Petersen

      Žalovaný: Finanzamt Ludwigshafen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Rheinland-Pfalz — Výklad článku 56 SFEU — Omezení volného pohybu služeb uvnitř Unie — Právní předpisy členského státu, které umožňují osvobození od daně z příjmů pocházejících z pracovní činnosti vykonané v zahraničí v rámci rozvojové pomoci — Omezení tohoto osvobození na případy, ve kterých je zaměstnavatel usazen na vnitrostátním území

      Výrok

   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu, podle níž jsou příjmy ze závislé činnosti daňového poplatníka, který má v tomto členském státě bydliště a neomezenou daňovou povinnost, osvobozeny od daně z příjmu, pokud je zaměstnavatel usazen v uvedeném členském státě, ale nejsou osvobozeny, pokud je usazen v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-431/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca
   (Věc C-431/06)
   (2006/C 326/65)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comunidad Autónoma de la Rioja.

      Žalovaní: Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca
   Předběžné otázky
   Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Gipúzkoa, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


title: Věc C-288/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Timiș (Rumunsko) dne 12. června 2014 – Silvia Ciup v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Timiș (Rumunsko) dne 12. června 2014 – Silvia Ciup v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara
   (Věc C-288/14)
   2014/C 303/25
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Timiș

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Silvia Ciup

      Žalovaná: Administrația Județeană a Finanțelor Publice (AJFP) Timiș – Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Timișoara

      Předběžná otázka

   Lze zásady rovnocennosti a efektivity nápravných opatření v případě porušení práva Evropské unie, zakotvené v judikatuře Soudního dvora, jakož i právo na vlastnictví uvedené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání ustanovením vnitrostátního práva, která vrácení daní vybraných s rozporu s právem Společenství a vrácení souvisejících úroků odkládají rozložením platby do splátek na dobu 5 let, přičemž taková vrácení byla nařízena rozsudky vykonatelnými do 31. prosince 2015?


title: Věc C-552/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. prosince 2007 – Commune de Sausheim v. Pierre Azelvandre

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. prosince 2007 – Commune de Sausheim v. Pierre Azelvandre
   (Věc C-552/07)
   (2008/C 37/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Commune de Sausheim

      Žalovaný: Pierre Azelvandre
   Předběžné otázky

               1.

               Je třeba „místem, na kterém dojde k uvolnění geneticky modifikovaných organismů“, které podle článku 19 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (1) nemůže být považováno za důvěrnou informaci, rozumět katastrální parcelu či odpovídající rozsáhlejší zeměpisnou oblast nebo obec, na jejímž území k uvolnění dochází či ještě rozsáhlejší oblast (kanton, departement)?

               2.

               V případě, že je místem třeba rozumět místo představující katastrální parcelu, lze výhradu směřující k ochraně veřejného pořádku nebo jiných tajných informací chráněných zákonem namítat proti sdělení katastrálních odkazů na místo uvolňování na základě článku 95 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství, nyní Evropské společenství, nebo směrnice 2003/4/ES (2) ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí či obecných zásad práva Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 117, s. 15.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375).


title: Věc C-451/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca – Španělsko) – Josune Esteban Garcia v. Cachorros Plus CBF SCP

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca – Španělsko) – Josune Esteban Garcia v. Cachorros Plus CBF SCP
   (Věc C-451/12) (1)

   2014/C 175/41
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 339, 22.12.2012.


title: Věc C-279/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Vonk Dairy Products BV v. Productschap Zuivel (Zemědělství — Společná organizace trhů — Sýr — Články 16 až 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 — Rozlišené vývozní náhrady — Téměř okamžitý zpětný vývoz z dovážející země — Důkaz o zneužití — Vydání bezdůvodného obohacení — Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Pokračující nebo opakovaná nesrovnalost)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Vonk Dairy Products BV v. Productschap Zuivel
   (Věc C-279/05) (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhů - Sýr - Články 16 až 18 nařízení (EHS) č. 3665/87 - Rozlišené vývozní náhrady - Téměř okamžitý zpětný vývoz z dovážející země - Důkaz o zneužití - Vydání bezdůvodného obohacení - Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Pokračující nebo opakovaná nesrovnalost)
   (2007/C 42/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vonk Dairy Products BV

      Žalovaný: Productschap Zuivel
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článků 16 až 18 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1), ve znění platném v rozhodné době z hlediska skutkového stavu – Výklad čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1) – Rozlišené vývozní náhrady, které nejsou dlužné v případě neoprávněného zpětného vývozu vývozcem – Stanovení kritérií umožňujících závěr v tomto smyslu – Pokračující nebo opakovaná nesrovnalost
   Výrok

               1)

               V rámci řízení o odejmutí a navrácení rozlišených vývozních náhrad, jež byly vyplaceny s konečnou platností na základě nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, musí být zjištění neoprávněné povahy těchto náhrad podloženo důkazem o zneužití vývozcem, předloženým v souladu s pravidly vnitrostátního práva.

               2)

               Nesrovnalost je pokračující nebo opakovaná ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, pokud se jí dopustí subjekt Společenství, jenž těží hospodářské výhody ze souboru podobných operací, kterými se porušuje stejné ustanovení práva Společenství. Skutečnost, že nesrovnalost se vztahuje na poměrně malou část všech operací uskutečněných během určitého období, a operace, u kterých byla nesrovnalost zjištěna, se týkají vždy různých zásilek, není v tomto ohledu relevantní.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc T-531/08: Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Diputación Foral de Vizcaya v. Komise Evropských společenství

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/48

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Diputación Foral de Vizcaya v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-531/08)
   (2009/C 32/92)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Territorio Histórico de Vizcaya – Diputación Foral de Vizcaya (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokát, a M. Morales Isasi, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               prohlásit neplatnost aktu vydaného Generálním ředitelstvím Evropské komise pro hospodářskou soutěž D/53778 [COMP/H4/NM/ed D(2008) 247] ze dne 2. října 2008 v rozsahu, v němž vyžaduje, aby při navrácení úroků, na něž odkazují rozhodnutí 2003/27/ES a 2002/806/ES ze dne 11. července 2001 (spis porušení 2007/2215), byl použit složený úrok, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Odůvodnění a hlavní argumenty jsou totožné s odůvodněním a hlavními argumenty ve věci T-529/08, Diputación Foral de Álava v. Komise.


title: Věc T-620/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Diapharm v. Komise „Žaloba pro nečinnost — Ochrana spotřebitele — Zdravotní tvrzení při označování potravin — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Rostlinné látky — Lhůta pro podání žaloby — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2015 – Diapharm v. Komise
   (Věc T-620/14) (1)

   („Žaloba pro nečinnost - Ochrana spotřebitele - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Rostlinné látky - Lhůta pro podání žaloby - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/37)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Diapharm GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupci: M. Weidner, N. Hußmann a T. Guttau, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a S. Grünheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující k určení, že se Komise dopustila nečinnosti, když v rozporu s právními předpisy nepověřila Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), aby posoudil zdravotní tvrzení týkající se rostlinných látek jako podmínku pro přijetí definitivního seznamu schválených tvrzení podle čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Diapharm GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17. 11. 2014.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C- 119/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení směrnice 2000/52/ES — Zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C- 119/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 2000/52/ES - Zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky)
   (2004/C 228/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-119/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. Rozet) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Lemaire), jejímž předmětem je určení, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (Úř. věst. L 193, s. 75), nebo každopádně tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann, předseda, S. von Bahr (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc C-314/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Užsienio reikalų ministerija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba v. Vladimir Peftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE „Řízení o předběžné otázce — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Výjimky — Úhrada honorářů za právní služby — Posuzovací pravomoc příslušného vnitrostátního orgánu — Právo na účinnou soudní ochranu — Nezákonný způsob nabytí finančních prostředků — Neexistence“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – Užsienio reikalų ministerija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba v. Vladimir Peftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE
   (Věc C-314/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Výjimky - Úhrada honorářů za právní služby - Posuzovací pravomoc příslušného vnitrostátního orgánu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nezákonný způsob nabytí finančních prostředků - Neexistence“)
   2014/C 282/18
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Užsienio reikalų ministerija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba

      Žalovaní: Vladimir Peftiev, BelTechExport ZAO, Sport-pari ZAO, BT Telecommunications PUE

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 765/2006 ze dne 18. května 2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, ve znění prováděcího nařízení Rady (EU) č. 84/2011 ze dne 31. ledna 2011 a nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, musí být vykládán v tom smyslu, že při rozhodování o žádosti o udělení výjimky podané podle tohoto ustanovení za účelem podání žaloby, jejímž předmětem je zpochybnění legality omezujících opatření stanovených Evropskou unií, nemá příslušný vnitrostátní orgán neomezenou posuzovací pravomoc, nýbrž musí při výkonu svých pravomocí respektovat práva zakotvená v čl. 47 druhém pododstavci druhé větě Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásadní charakter právního zastoupení při podání takové žaloby k Tribunálu Evropské unie.
               Příslušný vnitrostátní orgán je oprávněn ověřit, zda jsou finanční prostředky, o jejichž uvolnění se žádá, výlučně učeny k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb. Může rovněž stanovit podmínky, které považuje za vhodné zejména k zajištění toho, aby cíl uložených sankcí nebyl zmařen a udělená výjimka nebyla zneužita.

               2)

               Článek 3 odst. 1 písm. b) nařízení č. 765/2006, ve znění prováděcího nařízení č. 84/2011 a nařízení č. 588/2011, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace v původním řízení, kdy zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů je založeno na uvedeném nařízení, musí být udělení výjimky ze zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů za účelem úhrady právních služeb posuzováno podle tohoto ustanovení, které neobsahuje žádný odkaz na původ finančních prostředků a jejich případné nezákonné nabytí.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10. 8. 2013.


title: Věc T-193/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — TF1 v. Komise ( „Státní podpory — Režimy podpor pro kinematografickou a audiovizuální produkci — Rozhodnutí nevznášet námitky — Žaloba na neplatnost — Nedostatek podstatného ovlivnění soutěžního postavení — Nepřípustnost“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — TF1 v. Komise
   (Věc T-193/06) (1)

   (Státní podpory - Režimy podpor pro kinematografickou a audiovizuální produkci - Rozhodnutí nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Nedostatek podstatného ovlivnění soutěžního postavení - Nepřípustnost)
   2010/C 301/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Télévision française 1 SA (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, T. Scharf a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Burgues a L. Butel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 832 v konečném znění ze dne 22. března 2006 o opatřeních pro podpory kinematografie a audiovizuální produkce ve Francii (podpory NN 84/2004 a N 95/2004 — Francie, Režimy podpor pro kinematografii a audiovizuální produkci).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Télévision française 1 SA (TF1) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-396/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 27. srpna 2012 — A. M. van der Ham, A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren, další účastník řízení: College van Gedeputeerde Staaten van Zuid-Holland

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 27. srpna 2012 — A. M. van der Ham, A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren, další účastník řízení: College van Gedeputeerde Staaten van Zuid-Holland
   (Věc C-396/12)
   2012/C 379/21
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: A. M. van der Ham, A. H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Další účastník řízení: College van Gedeputeerde Staaten von Zuid-Holland

      Předběžné otázky

               1)

               Jak je třeba rozumět pojmu „úmyslné porušení“ v čl. 51 odst. 1 nařízení Rady (ES) č.1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), ve znění změněném nařízením Rady č. 74/2009 ze dne 19. ledna 2009 (2), v článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (3) a v čl. 67 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (4); dochází k takovému porušení již tehdy, pokud porušení směřuje proti dlouhodobé politice ve smyslu čl. 8 odst. 2 písm. c) vnitrostátních pokynů, které stanoví právní rámec pro pravidla podmíněnosti ve společné zemědělské politice?

               2)

               Brání unijní právo tomu, aby se v členském státě vycházelo z toho, že byl předpis porušen „úmyslně“ ve smyslu uvedených nařízení již i za následujících okolností:

                           a)

                           u příslušného pravidla podmíněnosti, které nebylo dodrženo, se úmysl předpokládá již předem;

                           b)

                           příslušné pravidlo podmíněnosti je složité;

                           c)

                           jedná se o dlouhodobou politiku;

                           d)

                           je přítomno buď aktivní jednání nebo vědomé opomenutí jednat;

                           e)

                           podnikatel již byl dříve upozorněn na nedostatky při plnění dotčeného pravidla podmíněnosti;

                           f)

                           z důvodu míry nesplnění pravidla podmíněnosti je třeba předpokládat úmysl?

               3)

               Je možné příjemci podpory přičítat „úmyslné porušení“, pokud práce provede na jeho objednávku třetí osoba?

      (1)  Úř. věst. L 277, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 30, s. 100.

      (3)  Úř. věst. L 368, s. 74.

      (4)  Úř. věst. L 141, s. 18.


title: Věc C-381/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil n ° 9 de Barcelona (Španělsko) dne 11. srpna 2014 – Jorge Sales Sinués v. Caixabank S.A.

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španělsko) dne 11. srpna 2014 – Jorge Sales Sinués v. Caixabank S.A.
   (Věc C-381/14)
   2014/C 388/03
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jorge Sales Sinués

      Žalovaná: Caixabank S.A.

      Předběžné otázky

   Vzhledem k tomu, že španělský systém stanoví v článku 43 (1) občanského soudního řádu takovýto odkladný či předběžný účinek, přičemž ukládá spotřebiteli povinnost vyčkat do okamžiku vydání pravomocného rozsudku v kolektivním řízení a upírá mu právo podat souběžně samostatnou individuální žalobu s využitím všech prostředků a bez možnosti vyvázat se z této kolektivní žaloby

               1.

               Lze mít za to[, že španělský právní řád stanoví] účinný prostředek nebo nástroj, který je v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/E[H]S (2)?

               2.

               Do jaké míry představuje tento odkladný účinek překážku pro spotřebitele při podání návrhu na zrušení takovýchto nepřiměřených podmínek vložených do spotřebitelské smlouvy, a do jaké míry je tedy v rozporu s čl. 7 odst. 1 výše uvedené směrnice?

               3.

               Představuje skutečnost, že se spotřebitel nemůže vyvázat z kolektivní žaloby, porušení čl. 7 odst. 3 směrnice 93/13/E[H]S?

               4.

               Nebo je naopak třeba mít za to, že odkladný účinek stanovený v článku 43 občanského soudního řádu je v souladu s článkem 7 směrnice 93/13/E[H]S, protože práva spotřebitele jsou v plném rozsahu chráněna takovouto kolektivní žalobou a protože španělský právní řád již zavedl další nástroje, které mohou rovněž účinně zajistit ochranu práv spotřebitelů a dodržení zásady právní jistoty ve smyslu výše uvedeného ustanovení Společenství?

      (1)  Ley de Enjuiciamiento Civil.

      (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc T-493/14: Žaloba podaná dne 30. června 2014 – Mayer v. EFSA

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/19

         Žaloba podaná dne 30. června 2014 – Mayer v. EFSA
   (Věc T-493/14)
   2014/C 329/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ingrid Alice Mayer (Ellwangen, Německo) (zástupce: T. Mayer, advokát)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               obnovil přidělení žalobkyně až do 30. června 2015;

               —

               určil, že ukončení smlouvy, přesněji rozhodnutí EFSA „Termination of Secondment“ ze dne 16. dubna 2014, je protiprávní;

               —

               uložil žalované, aby se zdržela obsazení funkce „Observer“ pro národní experty přidělené k výboru zaměstnanců;

               —

               určil, že šestiměsíční pozastavení její činnosti ve výboru zaměstnanců je protiprávní;

               —

               uložil EFSA, aby žalobkyni zpřístupnil veškerou elektronickou komunikaci mezi ředitelkou EFSA a soukromoprávní organizací působící v odvětví potravinářství;

               —

               podpůrně, aby zpřístupnil tyto dokumenty třetí osobě, která bude určena Tribunálem, a to za účelem zkoumání, zda došlo ke střetu zájmů;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
   Žalobkyně tvrdí, že nárok na prodloužení přidělení národního experta vyplývá z obecné zásady rovnosti, z Listiny základních práv Evropské unie, ze zákazu svévole a z článku 2 SEU.
   Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že neobnovení přidělení je založeno na chybném rozhodnutí o výběru nebo na neexistenci rozhodnutí o výběru.
   Krom toho žalobkyně tvrdí, že její vyloučení z výboru zaměstnanců je protiprávní, jelikož jí nebylo poskytnuto žádné odůvodnění, nebyla vyslechnuta a neobdržela písemné rozhodnutí.
   Žalobkyně se mimoto domáhá práva na zpřístupnění některých elektronických zpráv a přitom se opírá o článek 2 nařízení č. 1049/2001 (1). V tomto ohledu tvrdí, že se na elektronické zprávy, k jejichž výměně došlo v rámci služby, nevztahuje ochrana osobních údajů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-192/05: Žaloba podaná dne 4. května 2005 Frankym Callewaertem a dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/29

         Žaloba podaná dne 4. května 2005 Frankym Callewaertem a dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-192/05)
   (2005/C 193/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Frankym Callewaertem, s bydlištěm v Roeselare (Belgie), a dalšími, zastoupenými Georgesem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil zařazení do platové třídy přiznané žalobcům v rozhodnutí o jejich přijetí v tom rozsahu, ve kterém je toto zařazení založeno na základě čl. 12 odst. 3 přílohy XIII nového služebního řádu;

               —

               upravil služební postup žalobců (včetně zhodnocení jejich zkušenosti v takto upravené platové třídě, jejich nároků na služební postup a nároků na důchod), od platové třídy, do které měli být jmenováni na základě oznámení o výběrovém řízení, v důsledku kterého byli zapsáni na seznam vhodných kandidátů, buď do platové třídy uvedené v tomto oznámení o výběrovém řízení anebo odpovídající obdobné platové třídě podle zařazení nového služebního řádu (a odpovídajícímu platovému stupni v souladu s pravidly použitelnými před 1. květnem 2004), od rozhodnutí o jejich jmenování;

               —

               přiznal žalobcům úroky z prodlení na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinancující operace, použitelné během dotčeného období, zvýšené o dva body, ze všech částek odpovídajících rozdílu mezi platem odpovídajícím jejich zařazení uvedenému v rozhodnutí o přijetí a zařazením na které měli mít nárok až do dne, kdy bude vydáno rozhodnutí o jejich řádném zařazení do platové třídy;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Uvedené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-58/05 a obdobné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-164/05, T-170/05 a T-183/05.


title: Věc T-233/13: Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Hartmann v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/38

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Hartmann v. Komise
   (Věc T-233/13)
   2013/C 171/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Paul Hartmann SA (Châtenois, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitou platností zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech v rozsahu, v němž uvádí na seznamu názorných příkladů obalů sklíčidla s výjimkou těch, která se používají k průmyslovým účelům;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody dovolávanými ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise nebo jsou těmto důvodům podobné.


title: Věc C-276/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Firenze – Itálie) – Nancy Delay v. Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Italská republika (Volný pohyb pracovníků — Diskriminace na základě státní příslušnosti — Kategorie výměnných lektorů — Bývalí lektoři cizího jazyka — Uznání nabytých práv)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Firenze – Itálie) – Nancy Delay v. Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Italská republika
   (Věc C-276/07) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Diskriminace na základě státní příslušnosti - Kategorie „výměnných lektorů“ - Bývalí lektoři cizího jazyka - Uznání nabytých práv)
   (2008/C 171/17)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte d'appello di Firenze
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nancy Delay

      Žalované: Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Italská republika
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Firenze – Výklad čl. 39 ES – Uznání nabytých práv bývalých rektorů cizích jazyků – Lektoři zaměstnaní na základě dohody o kulturní výměně s jinými členskými státy („lettori di scambio“ – výměnní lektoři) – Uplatnitelnost zásad vyplývajících z věcí C-212/99 a C-119/04
   Výrok
   Článek 39 odst. 2 ES brání tomu, aby v rámci nahrazení pracovní smlouvy na dobu určitou o výkonu činnosti výměnného lektora pracovní smlouvou na dobu neurčitou o výkonu činnosti jazykového spolupracovníka a odborníka v oblasti mateřského jazyka bylo osobě, která se nachází v situaci žalobkyně v původním řízení, odmítnuto uznání práv, jichž nabyla od data prvního přijetí do pracovního poměru, s důsledky pro odměnu, zohlednění počtu odpracovaných let a hrazení příspěvků na sociální zabezpečení zaměstnavatelem, zatímco tuzemskému pracovníku, který se nachází ve srovnatelné situaci, by tato práva uznána byla. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je ve věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-504/14: Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Sertrans Catalunya, SA v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/55

         Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Sertrans Catalunya, SA v. Komise
   (Věc T-504/14)
   2014/C 282/73
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sertrans Catalunya, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce): J. De Juan Casadevall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


title: Věc T-50/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená)

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/22

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená)
   (Věc T-50/11)
   2011/C 89/44
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: V. Fraas (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí R 1316/2010-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2010;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená pro výrobky spadající do tříd 18, 24 a 25.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí žaloby.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka má rozlišovací způsobilost, a porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2005 ve věci T-105/03, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Radě Evropské unie (Úředníci — Hodnotící zpráva — Žaloba na neplatnost — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Usnesení o tom, že rozhodnutí ve věci je bezpředmětné — Žaloba na náhradu škody)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/24

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 31. května 2005
   ve věci T-105/03, Triantafyllia Dionyssopoulou proti Radě Evropské unie (1)

   (Úředníci - Hodnotící zpráva - Žaloba na neplatnost - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Usnesení o tom, že rozhodnutí ve věci je bezpředmětné - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 193/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-105/03, Triantafyllia Dionyssopoulou, bývalá úřednice Rady Evropské unie s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená F. Renardem, advokátem, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a F. Anton), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí, které se týká vyhotovení závěrečné hodnotící zprávy žalobkyně pro období 1999/2001 a jednak návrh na náhradu škody směřující k náhradě škody vzniklé žalobkyni, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, R. García-Valdecasas a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 31. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Není již namístě rozhodnout o návrzích na zrušení.

               2.

               Návrhy na náhradu škody se zamítají jako neopodstatněné.

               3.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-406/15: Žaloba podaná dne 26. července 2015 – Mahmoudian v. Rada

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/26

         Žaloba podaná dne 26. července 2015 – Mahmoudian v. Rada
   (Věc T-406/15)
   (2015/C 337/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fereydoun Mahmoudian (Teherán, Írán) (zástupci: A. Bahrami a N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               uložil Radě povinnost nahradit majetkovou újmu ve výši 2 2 27  000 eur a nemajetkovou újmu ve výši 6 00  000 eur;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, který je v podstatě stejný či podobný jako důvod uplatňovaný ve věci T-405/15, Fulmen v. Rada.


title: Věc C-521/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království ( Nesplnění povinnosti státem — Dohoda o Evropském hospodářském prostoru — Článek 40 — Volný pohyb kapitálu — Diskriminační zacházení s dividendami vyplacenými nizozemskými společnostmi — Srážková daň — Osvobození — Společnosti-příjemkyně usazené v členských státech Společenství — Společnosti-příjemkyně usazené na Islandu nebo v Norsku )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-521/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Dohoda o Evropském hospodářském prostoru - Článek 40 - Volný pohyb kapitálu - Diskriminační zacházení s dividendami vyplacenými nizozemskými společnostmi - Srážková daň - Osvobození - Společnosti-příjemkyně usazené v členských státech Společenství - Společnosti-příjemkyně usazené na Islandu nebo v Norsku“)
   2009/C 180/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. van Nuffel a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a D. J. M. de Grave, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 40 Dohody o EHP — Neosvobození dividend vyplacených společnostmi usazenými v Norsku a na Islandu od srážkové daně z dividend za stejných podmínek jako dividend vyplacených nizozemskými společnostmi

      Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že neosvobodilo dividendy vyplacené nizozemskými společnostmi společnostem usazeným na Islandu nebo v Norsku od srážkové daně z dividend za stejných podmínek jako dividendy vyplacené nizozemským společnostem nebo společnostem usazeným v jiných členských státech Evropského společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-291/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem de Raad van State ze dne  13. července 2005  ve věci Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie proti R.N.G. Eind

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem de Raad van State ze dne 13. července 2005 ve věci Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie proti R.N.G. Eind
   (Věc C-291/05)
   (2005/C 296/20)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem de Raad van State ze dne 13. července 2005 ve věci Minister voor Vreemdelingenzaken en Integratie proti R.N.G. Eind, který došel kanceláři Soudního dvora dne 20. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   De Raad van State žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               Ia.

               Pokud je státní příslušník třetího státu považován v hostitelském členském státě za rodinného příslušníka pracovníka ve smyslu článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 (1) o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství a platnost povolení k pobytu uděleného tímto členským státem ještě neuplynula, má to za následek, že členský stát, jehož je pracovník státním příslušníkem, nemůže z tohoto důvodu tomuto státnímu příslušníkovi třetího státu při jeho návratu odepřít právo vstupu a pobytu?

               Ib.

               V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, znamená to tedy, že členský stát je oprávněn sám rozhodnout, zda při vstupu tohoto státního příslušníka třetího státu na území členského státu jsou splněny podmínky vnitrostátního práva pro vstup a pobyt, nebo musí tento členský stát nejprve posoudit, zda státní příslušník třetího státu jako rodinný příslušník tohoto pracovníka ještě požívá práv vyplývajících z práva Společenství?

               II.

               Lišila by se odpověď na obě tyto otázky, pokud by tento státní příslušník třetího státu neměl před svým pobytem v hostitelském členském státě právo pobytu vyplývající z vnitrostátního práva členského státu, jehož je pracovník státním příslušníkem?

               IIIa.

               Pokud členský stát, jehož je pracovník (otec) příslušníkem, je při jeho návratu oprávněn posoudit, zda jsou splněny podmínky práva Společenství pro vydání povolení k pobytu jako rodinnému příslušníkovi, požívá státní příslušník třetího státu, který je rodinným příslušníkem otce, který se vrací z hostitelského členského státu za prací do členského státu, jehož je státním příslušníkem, práva pobytu v tomto členském státě, a pokud ano, po jakou dobu?

               IIIb.

               Existuje toto právo i tehdy, pokud otec v tomto členském státě nevykonává žádnou skutečnou činnost a nemůže nebo již nemůže být považován za uchazeče o práci, v rámci směrnice Rady 90/364/EHS (2) ze dne 28. června 1990 o právu pobytu, s ohledem na okolnost, že otec pobírá sociální dávky na základě své nizozemské státní příslušnosti?

               IV.

               Jaký význam má pro odpověď na předchozí otázky okolnost, že tento státní příslušník třetího státu je rodinným příslušníkem občana Unie, který využívá práva, jež mu náleží podle článku 18 Smlouvy o založení Evropského společenství, a který se vrací do členského státu, jehož je státním příslušníkem?

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15.

      (2)  Úř. věst. L 180, s. 26; Zvl. vyd. 20/01, s. 3.


title: Věc T-216/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 — Astrim a Elyo Italia v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Služby údržby klimatizačních, topných a větracích zařízení ve Společném výzkumném středisku v Ispře, — Odmítnutí nabídky uchazeče — Výklad podmínek stanovených v zadávací dokumentaci — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 — Astrim a Elyo Italia v. Komise
   (Věc T-216/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Služby údržby klimatizačních, topných a větracích zařízení ve Společném výzkumném středisku v Ispře, - Odmítnutí nabídky uchazeče - Výklad podmínek stanovených v zadávací dokumentaci - Povinnost odůvodnění)
   2012/C 379/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Astrim SpA (Řím, Itálie) a Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Itálie) (zástupci: M. Brugnoletti a M. Civello, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Bambara a E. Manhaeve, poté E. Manhaeve a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s D. Gullem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009, kterým byla zamítnuta nabídka předložená žalobkyněmi v rámci vyhlášení zakázky zveřejněné Komisí dne 25. října 2008 pro zdávání služeb běžné a mimořádné údržby klimatizačních, topných a větracích zařízení Společného výzkumného střediska v Ispře (Úř. věst. 2008/S 208-274999), jakož i podpůrně návrh na částečné zrušení bodu 17 dopisu s výzvou k podávání nabídek.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Astrim SpA a Elyo Italia Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  25. října 2005  ve věci C-229/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen): Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche, Joachimu Nitschkemu (Ochrana spotřebitele — Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory — Smlouva o půjčce spojená s nabytím nemovitosti uzavřená při podomním prodeji — Právo odstoupit od smlouvy)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 25. října 2005
   ve věci C-229/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen): Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche, Joachimu Nitschkemu (1)

   (Ochrana spotřebitele - Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory - Smlouva o půjčce spojená s nabytím nemovitosti uzavřená při podomním prodeji - Právo odstoupit od smlouvy)
   (2006/C 86/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-229/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) ze dne 27. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 2. června 2004, v řízeních Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche, Joachimu Nitschkemu, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk, C. Gulmann (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a P. Kūris, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 25. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Články 1 a 2 směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě účasti třetí osoby jednající jménem nebo na účet dodavatele při sjednání nebo uzavření smlouvy nemůže být použití směrnice podřízeno podmínce, že dodavatel věděl nebo měl vědět, že smlouva byla uzavřena při podomním prodeji uvedeném v článku 1 uvedené směrnice.

               2.

               Směrnice 85/577, a zejména její čl. 5 odst. 2, nebrání tomu, aby:

                           —

                           spotřebitel, který uplatnil své právo odstoupit od smlouvy v souladu se směrnicí, byl povinen splatit půjčku věřiteli, i když podle plánu vypracovaného pro finanční investici slouží půjčka výhradně k financování nabytí nemovitosti a je čerpána přímo ve prospěch prodávajícího této nemovitosti;

                           —

                           bylo požadováno, aby půjčka byla splacena okamžitě;

                           —

                           vnitrostátní právní předpisy stanovily povinnost pro spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy o půjčce nejen splatit částky získané na základě této smlouvy, ale zaplatit věřiteli ještě úroky ve výši běžné na trhu.

                     Nicméně v situaci, ve které, pokud by banka bývala dodržela povinnost poučit spotřebitele o jeho právu odstoupit od smlouvy, posledně uvedený by býval mohl zabránit tomu, aby se vystavil rizikům vlastním takovým investicím, jako jsou investice dotčené ve věcech v původních řízeních, ukládá článek 4 směrnice členským státům zajistit, aby jejich právní předpisy chránily spotřebitele, kteří nemohli zabránit tomu, aby se vystavili takovýmto rizikům, přijetím opatření umožňujících zabránit tomu, aby spotřebitelé nesli důsledky naplnění těchto rizik.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-676/14: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2015 – Španělsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Článek 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1173/2011 — Účinné prosazování rozpočtového dohledu v eurozóně — Zkreslování statistik — Rozhodnutí Komise zahájit šetření — Akt, který nelze napadnout žalobou — Přípravný akt — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2015 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-676/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Článek 8 odst. 3 nařízení (EU) č. 1173/2011 - Účinné prosazování rozpočtového dohledu v eurozóně - Zkreslování statistik - Rozhodnutí Komise zahájit šetření - Akt, který nelze napadnout žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/40)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: A. Rubio González, Abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne, J. Baquero Cruz a M. Clausen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 4856 final ze dne 11. července 2014 o zahájení šetření v souvislosti se zkreslováním statistik ve Španělsku, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1173/2011 o účinném prosazování rozpočtového dohledu v eurozóně.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3. 11. 2014.


title: Věc T-332/04: Žaloba podaná dne 6. srpna 2004 SEBIRAN, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/20

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2004 SEBIRAN, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-332/04)
   (2004/C 284/41)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) SEBIRÁN, S.L., se sídlem v Requena (Valencie, Španělsko), zastoupenou José Antonio Calderón Chaverem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud prvního stupně:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM vydaného dne 15. června 2004 ve věci R-550/2003-2;

               —

               potvrdil rozhodnutí č. 1472/2003 v námitkovém řízení B348708, kterým byly podané námitky zamítnuty v celém rozsahu a povolena přihláška napadené ochranné známky pro všechny požadované třídy;

               —

               uložil OHIM a vedlejšímu účastníkovi, který by případně mohl vstoupit do řízení, a který bude ve sporu neúspěšný, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně.

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „COTO D'ARCIS“ – Přihláška č. 1.558.113 pro výrobky tříd 32 a 33 (alkoholické a nealkoholické nápoje a příchutě pro výrobu nápojů) a služby třídy 39 (doprava, balení a uskladnění různého zboží).

               Majitelka ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               El Coto de Rioja, S.A.

               Namítaná ochranná známka nebo označení, namítané v námitkovém řízení:

               Slovní ochranné známky Společenství „COTO DE IMAZ“(č. 339.333) a „EL COTO“(č. 339.408) pro výrobky tříd 29, 32 a 33, mezinárodní ochranná známka č. 442.377 a španělské ochranné známky č. 877.219, č. 907.966, č. 907.967, č. 907.985, č. 907.989, č. 907.993, č. 907.994, č. 907.995, č. 983.888, č. 1.290.986, č. 1.614.514, č. 1.758.975 a č. 2.172.691).

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Částečné vyhovění odvolání, zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky třídy 32 a 33.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc T-396/13: Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2015 – Dosen v. OHIM – Gramm (Nano-Pad) „Ochranná známka Společenství — Návrh na prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2015 – Dosen v. OHIM – Gramm (Nano-Pad)
   (Věc T-396/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 096/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Franko Dosen (Berlín, Německo) (zástupce: H. Losert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté M. Fischer, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Thomas Gramm (Wesel, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. května 2013 (věc R 1981/2011-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Thomasem Grammem a Franko Dosenem.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2.

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc T-402/16: Žaloba podaná dne 22. července 2016 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/51

         Žaloba podaná dne 22. července 2016 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)
   (Věc T-402/16)
   (2016/C 335/67)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Berliner Stadtwerke GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: O. Spieker, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „berlinGas“ – Přihláška č. 14 067 714

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2016, ve věci R 291/2016-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-80/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. prosince 2012 — de Bruin v. EIT

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. prosince 2012 — de Bruin v. EIT
   (Věc F-80/12) (1)

   2013/C 46/72
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012, s. 18.


title: Věc T-75/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2016 Carlem De Nicolou proti usnesení vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-128/11, De Nicola v. EIB

text:
               4.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2016 Carlem De Nicolou proti usnesení vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-128/11, De Nicola v. EIB
   (Věc T-75/16 P)
   (2016/C 118/45)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupkyně: G. Ferabecoli, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a v plném rozsahu změnil napadené usnesení tím, že zruší body 1 a 2 výroku, jakož i body 1, 7 až 25, 51 až 52, 63 až 76, 80, 84, 87 až88, 97 až 98 a 101 až 115 tohoto usnesení;

               —

               v důsledku toho zrušil všechny napadené akty a uložil EIB povinnost nahradit C. De Nicolovi škodu, která mu vznikla, jak je navrhováno v žalobě, nebo podpůrně vrátil věc jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech;

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. Evropská investiční banka (F-128/11).
   Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou podobné důvodům kasačního opravného prostředku a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-55/16 P, De Nicola v. Evropská investiční banka.
   Navrhovatel zejména zdůrazňuje, že návrh na zrušení zpráv ze dne 4. července a 12. srpna 2011, jakož i návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 6. září 2001, kterým se zamítá návrh na zahájení smírčího řízení, jsou přípustné.


title: Věc T-213/15: Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Lidl Stiftung v. OHIM – toom Baumarkt (Super-Samstag)

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/39

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Lidl Stiftung v. OHIM – toom Baumarkt (Super-Samstag)
   (Věc T-213/15)
   (2015/C 205/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter a A. Berger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: toom Baumarkt GmbH (Kolín, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Super-Samstag – Ochranná známka Společenství č. 10304178

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. února 2015, ve věci R 657/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 37 písm. b) (i) a (iv) nařízení č. 2868/95;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-59/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Copad SA v. Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, jednající jako správce podstaty v úpadkovém řízení společnosti Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL) ( Směrnice 89/104/EHS — Právo upravující ochranné známky — Vyčerpání práv majitele ochranné známky — Licenční smlouva — Prodej výrobků označených ochrannou známkou v rozporu s licenční smlouvou — Neexistence souhlasu majitele ochranné známky — Prodej společnostem zabývajícím se výprodejem — Porušení prestiže ochranné známky )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Copad SA v. Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, jednající jako správce podstaty v úpadkovém řízení společnosti Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)
   (Věc C-59/08) (1)

   („Směrnice 89/104/EHS - Právo upravující ochranné známky - Vyčerpání práv majitele ochranné známky - Licenční smlouva - Prodej výrobků označených ochrannou známkou v rozporu s licenční smlouvou - Neexistence souhlasu majitele ochranné známky - Prodej společnostem zabývajícím se výprodejem - Porušení prestiže ochranné známky“)
   2009/C 141/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Copad SA

      Žalovaní: Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, jednající jako správce podstaty v úpadkovém řízení společnosti Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de Cassation (Francie) — Výklad článků 5 a 7 a čl. 8 odst. 2 první směrnice Rady č. 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) — Pojem vyčerpání práv majitele ochranné známky — Prodej výrobků označených ochrannou známkou držitelem licence v rozporu ustanovením licenční smlouvy zakazujícím určité způsoby uvádění na trh — Prodej velkoobchodníkům a výprodejcům — Narušení prestiže ochranné známky — Neexistence souhlasu majitele ochranné známky

      Výrok

               1)

               Článek 8 odst. 2 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že se majitel ochranné známky může dovolávat práv, jež z této ochranné známky plynou, proti nabyvateli licence, který poruší ustanovení licenční smlouvy zakazující z důvodů prestiže ochranné známky prodej takových výrobků, jako jsou ty, o něž se jedná v původním řízení, společnostem zabývajícím se výprodejem, pokud se prokáže, že toto porušení vede z důvodu skutkových okolností věci, o niž se jedná v původním řízení, k zásahu do image elegance a prestiže, který zmíněným produktům propůjčuje dojem luxusu.

               2)

               Článek 7 odst. 1 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, musí být vykládán v tom smyslu, že uvedení výrobků označených ochrannou známkou na trh nabyvatelem licence, který při něm nedodrží některé ustanovení licenční smlouvy, je provedeno bez souhlasu majitele ochranné známky, pokud se zjistí, že toto ustanovení odpovídá jednomu z ustanovení uvedených v čl. 8 odst. 2 této směrnice.

               3)

               Musí-li být uvedení prestižních výrobků na trh nabyvatelem licence považováno za provedené se souhlasem majitele ochranné známky, přestože k němu došlo v rozporu s ustanovením licenční smlouvy, může se tento majitel dovolávat zmíněného ustanovení k podání námitek na základě čl. 7 odst. 2 směrnice proti dalšímu prodeji těchto výrobků pouze v případě, kdy je prokázáno, že s ohledem na skutkové okolnosti daného případu vede takovýto další prodej k poškození dobrého jména dotyčné ochranné známky.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-234/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-234/08) (1)

   2009/C 141/64

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-131/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Farmeco v. OHIM — Allergan (BOTUMAX) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BOTUMAX — Starší slovní ochranná známka Společenství a starší obrazová ochranná známka Společenství BOTOX — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Poškození dobrého jména — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Farmeco v. OHIM — Allergan (BOTUMAX)
   (Věc T-131/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BOTUMAX - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší obrazová ochranná známka Společenství BOTOX - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 346/80
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Farmeco AE Dermokallyntika (Athény, Řecko) (zástupce: N. Lyperis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Allergan, Inc. (Irvine, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2009 (věc R 60/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Allergan Inc. a Farmeco AE Dermokallyntika

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti AE Dermokallyntika se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-447/13 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Riccardo Nencini v. Evropský parlament („Kasační opravný prostředek – Poslanec Evropského parlamentu – Příspěvky na krytí výdajů vzniklých při plnění parlamentních povinností – Vydání bezdůvodného obohacení – Navrácení – Promlčení – Přiměřená lhůta“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/7

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Riccardo Nencini v. Evropský parlament
      (Věc C-447/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Poslanec Evropského parlamentu - Příspěvky na krytí výdajů vzniklých při plnění parlamentních povinností - Vydání bezdůvodného obohacení - Navrácení - Promlčení - Přiměřená lhůta“)
      (2015/C 016/09)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Riccardo Nencini (zástupce: M. Chiti, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a N. Lorenz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie, Nencini v. Parlament (T-431/10 a T-560/10, EU:T:2013:290), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká věci T-560/10.

                  2)

                  Rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 7. října 2010 o navrácení některých částek, jež byly Riccardu Nencinimu, bývalému poslanci Evropského parlamentu, vyplaceny na náhradu cestovních výdajů a výdajů na parlamentní asistenci, jakož i oznámení o dluhu generálního ředitele finančního ředitelství Evropského parlamentu č. 315653 ze dne 13. října 2010, se zrušují.

                  3)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Riccardem Nencinim v rámci tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

                  4)

                  Evropský parlament ponese náklady řízení v prvním stupni ve věci T-560/10.

                  5)

                  Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

         (1)  Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


title: Věc C-518/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 2. listopadu 2010 — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc v. Comptroller-General of Patents

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 2. listopadu 2010 — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc v. Comptroller-General of Patents
   (Věc C-518/10)
   ()
   2011/C 13/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

      Žalovaný: Comptroller-General of Patents

      Předběžná otázka

   Pokud kritéria pro rozhodnutí, zda je výrobek „chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení (1), zahrnují posouzení či spočívají v posouzení, zda by dodání výrobku porušilo práva ze základního patentu, mění něco na příslušné analýze, je-li takové porušení nepřímým porušením na základě článku 26 Úmluvy o evropském patentu pro společný trh, který byl ve Spojeném království proveden čl. 60 odst. 2 Patents Act 1977 (zákon z roku 1977 o patentech) a v dalších členských státech Společenství příslušnými ustanoveními jejich právní úpravy?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1).


title: Věc C-98/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trani (Itálie) dne 6. března 2009 — Francesca Sorge v. Poste Italiane SpA

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trani (Itálie) dne 6. března 2009 — Francesca Sorge v. Poste Italiane SpA
   (Věc C-98/09)
   2009/C 129/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trani

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Francesca Sorge

      Žalovaná: Poste Italiane SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení č. 8 rámcové dohody upravené směrnicí 1999/70/ES (1) vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě (jako je vnitrostátní právní úprava podle článků 11 a 1 legislativního nařízení č. 368/2001), která v rámci provádění směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zrušila čl. 1 odst. 2 písm. b) zákona č. 230/1962 (který stanovil, že „pracovní smlouva“ může být „uzavřena na dobu určitou, […] pokud přijímání do zaměstnání“ proběhlo „za účelem nahrazení nepřítomných zaměstnanců, kteří“ měli „právo na zachování pracovního místa, jestliže v pracovní smlouvě na dobu určitou“ bylo „uvedeno jméno nahrazovaného zaměstnance a důvod jeho nahrazení“), a nahradila ho ustanovením, které již takovou povinnost uvádět tato upřesnění nestanoví?

               2)

               Pokud by na předcházející otázku bylo zodpovězeno kladně, je vnitrostátní soud povinen nepoužívat vnitrostátní právní úpravu, která je v rozporu s právem Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Věc F-138/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. července 2016 – Polizzi v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Převod vnitrostátních důchodových nároků – Návrh na uznání let služby – Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení – Nepřípustnost žaloby – Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé – Článek 83 jednacího řádu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/53

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. července 2016 – Polizzi v. Komise
      (Věc F-138/14) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod vnitrostátních důchodových nároků - Návrh na uznání let služby - Akt, který nezasahuje nepříznivě do právního postavení - Nepřípustnost žaloby - Návrh na vydání rozhodnutí bez projednání věci samé - Článek 83 jednacího řádu“)
      (2016/C 364/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rosalba Polizzi (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o výpočtu důchodových nároků žalobkyně v rámci jejich převodu do důchodového sytému Unie, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Rosalba Polizzi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

         (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015, s. 55.


title: Věc C-47/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 30. ledna 2014 – Holterman Ferho Exploitatie BV a další, další účastník řízení: F.L.F. Spies von Büllesheim

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 30. ledna 2014 – Holterman Ferho Exploitatie BV a další, další účastník řízení: F.L.F. Spies von Büllesheim
   (Věc C-47/14)
   2014/C 102/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky kasačního opravného prostředku: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH a Ferho Frankfurt GmbH

      Další účastník řízení: F.L.F. Spies von Büllesheim

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení kapitoly II oddílu 5 (články 18 až 21) nařízení (ES) č. 44/2001 (1) vykládat v tom smyslu, že brání použití čl. 5 bodu 1 písm. a) nebo čl. 5 bodu 3 tohoto nařízení v takovém případě, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí žalovaného odpovědným nejen v jeho postavení jednatele z toho důvodu, že nevykonával řádně své úkoly nebo jednal protiprávně, nýbrž i nezávisle na tomto postavení z toho důvodu, že úmyslně nebo z vědomé nedbalosti neplnil úkoly vyplývající z pracovní smlouvy uzavřené mezi ním a společností?

               2)

                           a)

                           V případě záporné odpovědi na první otázku: je třeba pojem „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ uvedený v čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i takový případ, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí odpovědnou osobu v jejím postavení jednatele této společnosti z důvodu porušení její povinnosti řádně vykonávat své povinnosti podle práva obchodních společností?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 2 a): je třeba pojem „místa, kde závazek, o nějž se jedná [a který je základem žaloby], byl nebo měl být splněn“ uvedený v čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že je jím míněno místo, na němž jednatel plnil nebo měl plnit své úkoly podle práva obchodních společností, což bude zpravidla místo ústředí nebo hlavní provozovny dotčené společnosti ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. b) respektive c) tohoto nařízení?

               3)

                           a)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 1: je třeba pojem „ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“ uvedený v čl. 5 bodu 3 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i takový případ, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí osobu v jejím postavení jednatele této společnosti odpovědnou z toho, že nevykonávala řádně své úkoly podle práva obchodních společností, nebo že jednala protiprávně?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3a): je třeba pojem „místa, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ uvedený v čl. 5 bodu 3 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se jím rozumí místo, na němž jednatel plnil nebo měl plnit své úkoly podle práva obchodních společností, což bude zpravidla místo ústředí nebo hlavní provozovny dotčené společnosti ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. b) respektive c) tohoto nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).