title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. března 2005 ve věci C-437/02: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Rybolov — Nařízení (ES) č. 3760/92 a č. 2847/93 Zachování a řízení zdrojů — Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 17. března 2005
   ve věci C-437/02: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rybolov - Nařízení (ES) č. 3760/92 a č. 2847/93 Zachování a řízení zdrojů - Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)
   (2005/C 132/03)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-437/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. prosince 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: T. van Rijn a M. Huttunen) proti Finské republice (zmocněnci: T. Pynnä a E. Kourula), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, A. La Pergola, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Finská republika tím, že pro roky rybolovu 1995 a 1996:

                           —

                           nestanovila vhodné postupy pro použití kvót, které jí byly přiděleny a nepřistoupila k inspekcím, jakož i k dalším kontrolám, které vyžadují použitelná nařízení Společenství,

                           —

                           dočasně nezakázala rybolov v přiměřených lhůtách k tomu, aby nedošlo k vyčerpání kvót a,

                           —

                           nepřijala všechna opatření trestněprávní a správněprávní povahy, která byla povinna uplatnit vůči kapitánům, kteří porušili tato nařízení týkající se společné rybářské politiky nebo vůči jakékoliv jiné osobě odpovědné za toto protiprávní jednání,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se určuje systém Společenství pro rybolov a akvakulturu, jakož i z článku 2, čl. 21 odst. 1 a 2 a článku 31 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o vytvoření kontrolního systému pro společnou rybářskou politiku.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 437, 8.2.2003


title: Věc T-394/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2013 — Grebenshikova v. OHIM — Volvo Trademark (SOLVO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SOLVO — Starší slovní ochranná známka Společenství VOLVO — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistenci nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2013 — Grebenshikova v. OHIM — Volvo Trademark (SOLVO)
   (Věc T-394/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SOLVO - Starší slovní ochranná známka Společenství VOLVO - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistenci nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 24/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elena Grebenshikova (Sankt-Petěrburg, Rusko) (zástupce: M. Björkenfeldt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: původně T. Dolde, V. von Bomhard a A. Renck, advokáti, poté V. von Bomhard, A. Renck a I. Fowler, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. června 2010 (věc R 861/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Volvo Trademark Holding AB a Elenou Grebenshikovou.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. června 2010 ve věci R 861/2010-1 se zrušuje.

               2)

               ) OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Elenou Grebenshikovou.

               3)

               Společnost Volvo Trademark Holding AB ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených Elenou Grebenshikovou.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Výmaz věci T-14/00

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/27

         Výmaz věci T-14/00 (1)

   (2004/C 239/58)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-14/00, C.A.V. Ulestraten-Schimmert-Hulsberg a další, podporovaná Nizozemským královstvím proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 135, 13.5.2000.


title: Věc T-163/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Ternavsky v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Restriktivní opatření proti Bělorusku — Zmrazení finančních prostředků — Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie — Nesprávné posouzení“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Ternavsky v. Rada
   (Věc T-163/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Restriktivní opatření proti Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků - Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 213/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Anatoly Ternavsky (Moskva, Rusko) (zástupci: původně C. Rapin a E. Van den Haute, advokáti, poté G. Berrisch, A. Polcyn, advokáti, a N. Chesaites, barrister a nakonec G. Berrisch)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a M. M. Joséphidès, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 95), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 37), rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 69), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 288, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2014/24/SZBP ze dne 20. ledna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 16, s. 32) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 46/2014 ze dne 20. ledna 2014, kterým se provádí nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 16, s. 3) v rozsahu, v němž se týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku, rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku se v rozsahu, v němž se týkají A. Ternavskeho zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení, které vynaložil pan Ternavsky v rámci řízení v tomto stupni.

               4)

               Pan Ternavsky ponese polovinu vlastních nákladů řízení, které vynaložil v rámci řízení v tomto stupni. Ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Radou v rámci řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


title: Věc T-481/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2007 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – J. Capela & Irmãos (VOGUE) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství VOGUE — Starší národní slovní ochranná známka VOGUE Portugal — Skutečnosti uvedené poprvé až u odvolacího senátu — Rozsah přezkumu prováděného odvolacím senátem)

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2007 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – J. Capela & Irmãos (VOGUE)
   (Věc T-481/04) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VOGUE - Starší národní slovní ochranná známka VOGUE Portugal - Skutečnosti uvedené poprvé až u odvolacího senátu - Rozsah přezkumu prováděného odvolacím senátem)
   (2007/C 283/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: M. Esteve Sanz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: J. Capela & Irmãos, Lda (Porto, Portugalsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. září 2004 (věc R 328/2003-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi J. Capela & Irmãos, Lda a Advance Magazine Publishers, Inc.
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM ze dne 27. září 2004 (věc R 328/2003-02) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Advance Magazine Publishers, Inc.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-336/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. července 2013 — Borghezio v. Parlament ( „Řízení o předběžných opatřeních — Evropský parlament — Akt, kterým se poslanec vylučuje ze své politické skupiny — Návrh na odklad vykonatelnosti — Zjevná nepřípustnost hlavní žaloby — Nepřípustnost návrhu — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/42

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. července 2013 — Borghezio v. Parlament
   (Věc T-336/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Evropský parlament - Akt, kterým se poslanec vylučuje ze své politické skupiny - Návrh na odklad vykonatelnosti - Zjevná nepřípustnost hlavní žaloby - Nepřípustnost návrhu - Nedostatek naléhavosti)
   2013/C 260/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mario Borghezio (Turín, Itálie) (zástupce: H. Laquay, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz a M. Windisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti aktu Evropského parlamentu přijatého formou prohlášení, které jeho předseda učinil na plenárním zasedání dne 10. června 2013, podle nějž se žalobce s účinností ode dne 3. června 2013 stává nezařazeným poslancem, a je tedy od tohoto dne vyloučen z politické skupiny „Evropa Svobody a Demokracie“

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-130/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) dne 5. března 2007 – Salvatore Barbagallo v. Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) dne 5. března 2007 – Salvatore Barbagallo v. Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Věc C-130/07)
   (2007/C 117/15)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Salvatore Barbagallo

      Žalovaná: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být rozsudek C-207/2004 (1) vykládán tak, že italský zákonodárce měl rozšířit zvýhodněnou věkovou hranici stanovenou pro ženy i na muže?

               2)

               Musí být v projednávaném případě rozhodnuto, že u mužů od 50 let věku se musí použít na částky vyplacené jako pobídka k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání sazba rovnající se poloviční sazbě zdanění TFR?

               3)

               Je v souladu s právem Společenství rozhodnout, že věkový rozdíl 50 let u žen a 55 let u mužů je v rozporu s právem Společenství, jestliže směrnice č. 79/7 (2) umožňuje členským státům zachovat odlišné věkové hranice pro odchod do důchodu, vzhledem k tomu, že částky zaplacené daňovým poplatníkem jako daň z příjmu fyzických osob nepředstavují prvek odměny, neboť nejsou placeny zaměstnavatelem z důvodu pracovního poměru, a vzhledem k tomu, že částka vyplacená zaměstnavatelem zaměstnanci za účelem podpoření pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání nemá povahu odměny?

               4)

               Brání nebo nebrání výklad práva Společenství (směrnice Rady 76/207/EHS (3) ze dne 9. ledna 1976, která zakazuje diskriminaci na základě pohlaví) použití vnitrostátního právního předpisu dotčeného ve věci, která byla předložena Soudnímu dvoru k přezkoumání, a musí tento vnitrostátní soud nahlížet na vnitrostátní právní předpis (článek 17, nyní čl. 19 odst. 4a nařízení prezidenta republiky č. 917/86) jako na neslučitelný nebo slučitelný s právem Společenství?

      (1)  Sb. rozh. 2005, s. I-7453.

      (2)  Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215.

      (3)  Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187.


title: Věc C-431/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2014 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-52/12, Řecko v. Komise

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2014 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. července 2014 ve věci T-52/12, Řecko v. Komise
      (Věc C-431/14 P)
      (2014/C 395/32)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Khalkias a A. Vasilopoulou)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku;

                  —

                  zrušit napadený rozsudek Tribunálu Evropské unie v plném rozsahu;

                  —

                  z důvodů, které byly konkrétněji vylíčeny, vyhovět žalobě Řecké republiky;

                  —

                  zrušit sporné rozhodnutí Evropské komise;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První žalobní důvod je založen na porušení unijního práva, neboli na porušení podstatných formálních náležitostí. Konkrétněji v první části důvodu kasačního opravného prostředku se uvádí, že Tribunál nesprávně vyložil a použil pojem státní prostředky uvedený v čl. 107 odst. 1 SFEU, nebo Tribunál provedl nesprávné skutkové zjištění, když jako takové prostředky kvalifikoval částku povinných příspěvků, kterou zaplatili zemědělci, kteří byli příjemci podpor a byli pojištěni u Organismos Ellinikon Georgikon Asfaliseon (ELGA, zemědělská pojišťovna), zatímco ve druhé části téhož důvodu kasačního opravného prostředku se uvádí, že rozsudek Tribunálu byl vydán v rozporu s podstatnými formálními náležitostmi v části, v níž Tribunál nepřezkoumal nebo konkrétně neodůvodnil, v jakém rozsahu částky, které byly zaplaceny jako příspěvek zemědělci, kteří byli příjemci státních podpor považovaných za protiprávní, poskytovaly těmto zemědělcům neoprávněnou výhodu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, či výhodu, která může narušit hospodářskou soutěž, nebo Tribunál nesprávně vyložil a použil toto ustanovení tím, že implicitně odmítl dotčenou úvahu.
      Druhým důvodem kasačního opravného prostředku se uvádí, že napadený rozsudek byl vydán v rozporu s unijním právem, a zejména, že Tribunál nesprávně použil a vyložil čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že vyrovnávací platby v roce 2009 představují pro příjemce selektivní hospodářskou výhodu, která může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy, aniž by přihlédl k výjimečné situaci, v níž se v rozhodné době nacházela a stále nachází řecká ekonomika.
      Třetím důvodem kasačního opravného prostředku se tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil a použil čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, neboť co se týče sporných plateb v roce 2009 omezil působnost tohoto ustanovení ve smyslu sdělení o dočasném rámci Společenství, a to i přes výjimečnou situaci, v níž se v rozhodné době nacházela řecká ekonomika (první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku), a dále že napadený rozsudek obsahuje nedostatečné odůvodnění, neboť nikterak nebyla přezkoumána výtka Řecké republiky, podle které je rozhodnutí Evropské komise nepřiměřené v tom, že nařizuje navrácení podpor v prosinci 2011 (druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku).


title: Věc C-581/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London Tribunal centre — Spojené království) — EMI Group Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs ( Šestá směrnice o DPH — Článek 5 odst. 6 druhá věta — Pojem vzorek — Pojem dárky malé hodnoty — Hudební nahrávky — Bezplatná distribuce výrobku pro propagační účely )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London Tribunal centre — Spojené království) — EMI Group Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-581/08) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 5 odst. 6 druhá věta - Pojem „vzorek“ - Pojem „dárky malé hodnoty“ - Hudební nahrávky - Bezplatná distribuce výrobku pro propagační účely)
   2010/C 317/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   VAT and Duties Tribunal, London Tribunal centre

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: EMI Group Ltd

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — VAT and Duties Tribunal, London — Výklad čl. 5 odst. 6 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Použití zboží pro potřeby podniku poskytnout dárky malé hodnoty a vzorky — Pojem „vzorek“ — Základní charakteristiky — Hudební nahrávky ve formě CD poskytovaných zdarma k propagačním účelům

      Výrok

               1)

               „Vzorkem“ ve smyslu čl. 5 odst. 6 druhé větě šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je exemplář výrobku, který je určen k jeho propagaci a který umožňuje posoudit charakteristické rysy a vlastnosti takového výrobku, aniž dojde k jiné konečné spotřebě, než je spotřeba, která je takové propagaci inherentní. Uvedený pojem nemůže být obecně omezen vnitrostátními právními předpisy na exempláře poskytnuté ve formě, která není dostupná k prodeji, nebo na první exemplář z řady totožných exemplářů poskytnutých osobou povinnou k dani stejnému příjemci, aniž takové předpisy umožňují vzít v úvahu povahu představovaného výrobku a obchodní kontext, který je vlastní každému plnění, při kterém jsou takové exempláře poskytnuty.

               2)

               Pojem „dárky malé hodnoty“ ve smyslu čl. 5 odst. 6 druhé věty šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví peněžně vyjádřený strop, který řádově odpovídá stropu stanovenému právními předpisy dotčenými v původním řízení, tedy 50 GBP, pro dary, které jsou poskytnuty jedné osobě v průběhu dvanácti měsíců nebo které jsou součástí řady nebo pokračováním řady darů.

               3)

               Článek 5 odst. 6 druhá věta šesté směrnice 77/388 brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká zavádí domněnku, že zboží představující „dárky malé hodnoty“ ve smyslu uvedeného ustanovení poskytnuté osobou povinnou k dani různým osobám majícím společného zaměstnavatele je považováno za dary poskytnuté téže osobě.

               4)

               Daňové postavení příjemce vzorků nemá vliv na odpovědi poskytnuté na ostatní otázky.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-534/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 24. listopadu 2014 – trestní řízení proti Andreovi Gaitimu a dalším

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 24. listopadu 2014 – trestní řízení proti Andreovi Gaitimu a dalším
   (Věc C-534/14)
   (2015/C 034/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bergamo

      Účastníci původního trestního řízení

   Andrea Gaiti, Sidi Amidou Billa, Joseph Arasomwan, Giuseppe Carissimi, Sahabou Songne

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, vykládané zejména ve světle zásad vytýčených Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti?

               2)

               Musí být článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, vykládané zejména ve světle zásad vytýčených Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti, dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?

               3)

               Musí být článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, vykládané zejména ve světle zásad vytýčených Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání stanovení povinnosti bezplatně postoupit užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


title: Věc T-774/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2016 – Ica Foods v. EUIPO – San Lucio (GROK) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2016 – Ica Foods v. EUIPO – San Lucio (GROK)
   (Věc T-774/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 053/35)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ica Foods SpA (Pomezia, Itálie) (zástupce: A. Nespega, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Itálie) (zástupce: F. Sangiacomo, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2014 (věc R 1815/2013-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi San Lucio Srl a Ica Foods SpA.

      Výrok

               1.

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Společnosti Ica Foods SpA a San Lucio Srl ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc T-429/09: Žaloba podaná dne 21. října 2009 — Campailla v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/42

      Žaloba podaná dne 21. října 2009 — Campailla v. Komise
      (Věc T-429/09)
      (2010/C 161/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Massimo Campailla (Boulogne-sur-Mer, Francie) (zástupce: P. Goergen, avocat)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  uložit Komisi náhradu škody, kterou žalobce utrpěl z důvodu odmítnutí Komise přijmout opatření vyplývající z jeho stížnosti, která oznamuje porušení jeho základních práv kamerunskými orgány.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

      Projednávanou žalobou se žalobce domáhá náhrady škody údajně utrpěné v důsledku rozhodnutí Komise obsažených v dopise D3 *3/2004/D/4809 ze dne 30. července 2004 a v dopise D3 D*3/2004/D/5438 ze dne 9. září 2004, zaslaným žalobci, kterými Komise odmítla přijmout opatření vyplývající ze stížnosti, která oznamuje údajná porušení jeho základních práv kamerunskými orgány.
      Na podporu své žaloby se žalobce dovolává žalobních důvodů vycházejících z protiprávnosti rozhodnutí z důvodu zkreslení skutečností a zneužití pravomoci, jakož i porušení ustanovení a zásad Smlouvy o ES a Smlouvy o EU a základních práv zaručených Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a Listinou základních práv Evropské unie (inter alia: zásad právní jistoty, legitimního očekávání, řádné správy, povinnosti zákazu diskriminace, řádného úředního postupu, dodržení podstatných formálních náležitostí a zákazu nelidského a ponižujícího zacházení).


20150731013616652015/C 270/202582015CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150601161721Věc C-258/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 1. června 2015 – Gorka Salaberria Sorondo v. Academia Vasca de Policía y Emergencias
 ---documentbreak--- C2702015CS1610120150601CS0020161172Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 1. června 2015 – Gorka Salaberria Sorondo v. Academia Vasca de Policía y Emergencias
   (Věc C-258/15)2015/C 270/20Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gorka Salaberria Sorondo

      Žalovaná: Academia Vasca de Policía y Emergencias

      Předběžná otázka

   Je stanovení horní věkové hranice 35 let jako požadavku pro účast ve výběrovém řízení na obsazení pracovního místa policajta v Policía Autónoma Vasca (Baskická autonomní policie) v souladu s výkladem čl. 2 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2000/78/ES (
         1
      ) ze dne 27. listopadu 2000?
   (
         1
      ) – Směrnice Rady 200/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání

      Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-64/12: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Henkel a Henkel France v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Žádost, aby byly francouzské Autorité de la concurrence poskytnuty určité dokumenty tvořící součást spisu Komise týkajícího se řízení ve věcech hospodářské soutěže ohledně evropského trhu výrobců detergentů pro domácnost — Použití v rámci vnitrostátního řízení týkajícího se odvětví pracích a čisticích prostředků ve Francii — Neexistence právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Henkel a Henkel France v. Komise
   (Věc T-64/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Žádost, aby byly francouzské Autorité de la concurrence poskytnuty určité dokumenty tvořící součást spisu Komise týkajícího se řízení ve věcech hospodářské soutěže ohledně evropského trhu výrobců detergentů pro domácnost - Použití v rámci vnitrostátního řízení týkajícího se odvětví pracích a čisticích prostředků ve Francii - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost)
   2013/C 129/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) a Henkel France (Boulogne Billancourt, Francie) (zástupci: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a É. Paroche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopisu Komise ze dne 7. prosince 2011 (věc COMP/39.579 — Detergenty pro domácnost — a věc 09/0007 F), kterým Komise zamítla žádost žalobkyň, aby bylo Autorité de la Concurrence (Francie) poskytnuto v rámci věci 09/0007 F týkající se francouzského odvětví detergentů několik dokumentů předložených ve věci COMP/39.579, a jednak návrh, aby Tribunál uložil Komisi povinnost povolit žalobkyním dovolávat se dotčených dokumentů v řízení před Autorité de la concurrence nebo před příslušným francouzským soudem v rámci žaloby proti jejímu rozhodnutí a přijal jakákoli další vhodná opatření.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Není namístě rozhodnout o žádosti společností Unilever PLC a Unilever NV o vstup do řízení jakožto vedlejších účastníků.

               3)

               Společnosti Henkel AG & Co. KGaA a Henkel France ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-254/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2015 – Stayer Ibérica v. OHIM Korporaciya „Masternet“ (STAYER) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka STAYER — Starší mezinárodní slovní ochranná známka STAYER — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst.1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2015 – Stayer Ibérica v. OHIM Korporaciya „Masternet“ (STAYER)
   (Věc T-254/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka STAYER - Starší mezinárodní slovní ochranná známka STAYER - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst.1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 236/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně:: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španělsko) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: ZAO Korporaciya „Masternet“ (Moskva, Rusko) (zástupce: N. Bürglen, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2013 (věc R 2196/2011 2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností ZAO Korporaciya „Masternet“ a společností Stayer Ibérica, SA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 4. března 2013 (věc R 2196/2011-2) se zrušuje v rozsahu, v němž prohlašuje neplatnost obrazové ochranné známky STAYER pro „součásti strojů na řezání a leštění diamantů; vrtáky a řezací disky pro následující průmyslová odvětví; mramor, granit, kámen, keramika, desky, obkládačky a cihly a obecně řezací nástroje jako součásti nářadí zahrnutého do třídy 7“ spadající do třídy 7, jakož i pro „ruční brousicí nástroje (disky a brousicí disky)“ spadající do třídy 8.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               OHIM, Stayer Ibérica, SA a ZAO Korporaciya „Masternet“ ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-500/07: Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – Bulharská republika v. Komise Evropských společenství

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/51

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2007 – Bulharská republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-500/07)
   (2008/C 64/83)
   Jednací jazyk: bulharština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bulharská republika (zástupci: Anani Ananijev, Daniela Drambozova a Elina Petranova)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise K(2007) 5256 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro rok 2007 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v plném rozsahu;
               podpůrně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise K(2007) 5256 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro rok 2007 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v části, která stanoví celkový počet povolenek, které mají být přiděleny;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení vynaložených Bulharskou republikou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí Komise K(2007) 5255 konečné ze dne 26. října 2007, které se týká národního alokačního plánu pro období 2008 až 2012 pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Bulharskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být zrušeno v plném rozsahu nebo částečně z následujících důvodů:
   Závažná procesní pochybení
   Komise zamítla bulharský národní alokační plán, aniž by dostatečně odůvodnila její závěry, že národní alokační plán nesplňuje kritéria 1, 2, 3 a 10 přílohy III směrnice 2003/87/ES (1), čímž se dopustila porušení článku 253 Smlouvy o založení Evropského společenství.
   Komise přijala napadené rozhodnutí po uplynutí lhůty stanovené v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES.
   Před přijetím rozhodnutí Komise neumožnila Bulharsku, aby vzneslo námitky proti tomu, že národní alokační plán je posuzován na základě nejnovějšího znění modelu PRIMES, čímž porušila zásadu práva být vyslechnut.
   Porušení Smlouvy o ES nebo právní normy použitelné při jejím provedení
   Podle čl. 9 odst. 1 a 3, jakož i čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES jsou pouze členské státy oprávněny stanovit celkové množství povolenek na emise. Komise kontroluje použití kritérií přílohy III směrnice, není však oprávněna stanovit celkové množství povolenek, aniž by zohlednila národní alokační plán, který vypracovaly členské státy. Komise překročila svou kontrolní pravomoc, kterou ji uděluje směrnice tím, že nahradila metodu, kterou použilo Bulharsko a která splňuje kritéria přílohy III, metodou, která není vhodná pro posouzení bulharského hospodářství a je v rozporu s některými kritérii.
   Komise posoudila bulharský národní alokační plán na základně nejnovějšího znění modelu PRIMES, jehož údaje byly Bulharsku poskytnuty teprve po přijetí napadeného rozhodnutí. Komise tedy porušila zásadu loajální spolupráce.
   V rámci posouzení národního alokačního plánu na základě modelu PRIMES Komise nepřezkoumala přiměřeně bulharský národní alokační plán s ohledem na cíle směrnice 2003/87/ES. Tím, že při posouzení bulharského národního alokačního plánu použila model PRIMES, dospěla Komise nesprávně k závěru, že plán je v rozporu s kritérii 1, 2 a 3 přílohy III směrnice. Zamítnutí plánu a snížení celkového množství povolenek, které mají být přiděleny, o 20 % vedlo k tomu, že bulharští provozovatelé nemají rovnocenné postavení s ostatními provozovateli v obchodním systému Společenství. Tím porušila Komise zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení.
   S ohledem na rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-347/04 porušila Komise zásadu legitimního očekávání a právní jistoty, jelikož v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu nepoužila v plném rozsahu právní akty, které vydala v souvislosti se směrnicí 2003/87/ES. Zásada legitimního očekávání byla porušena, jelikož bulharský národní alokační plán byl posouzen na základě nejnovějšího znění modelu PRIMUS, jehož údaje byly Bulharsku poskytnuty teprve po přijetí napadeného rozhodnutí.
   Zásada právní jistoty byla porušena, jelikož Komise v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu použila soukromý dokument.
   Zásada řádné správy byla porušena, jelikož Komise v rámci posouzení bulharského národního alokačního plánu s ohledem na jeho slučitelnost s kritérii 1, 2 a 3 přílohy III směrnice 2003/87/ES nepřezkoumala pečlivě a objektivně všechny rozhodné hospodářské a ekologické faktory.
   Komise při posouzení národního alokační plánu nesprávně použila právní akty, které jsou pro ni závazné a které přijala v souvislosti se směrnicí 2003/87/ES, a tím porušila kritéria 1, 2, 3, 4, 6 a 10 přílohy III směrnice 2003/87/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-194/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. října 2015 – AC-Treuhand AG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy cínových stabilizátorů a tepelných stabilizátorů ESBO/estery — Článek 81 odst. 1 ES — Působnost — Poradenská společnost nepůsobící na relevantních trzích — Pojmy ‚dohoda mezi podniky‘ a ‚jednání ve vzájemné shodě‘ — Výpočet výše pokut — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. října 2015 – AC-Treuhand AG v. Evropská komise
   (Věc C-194/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy cínových stabilizátorů a tepelných stabilizátorů ESBO/estery - Článek 81 odst. 1 ES - Působnost - Poradenská společnost nepůsobící na relevantních trzích - Pojmy ‚dohoda mezi podniky‘ a ‚jednání ve vzájemné shodě‘ - Výpočet výše pokut - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2015/C 414/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AC-Treuhand AG (zástupci: C. Steinle, I. Bodenstein a C. von Köckritz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Leupold, F. Ronkes Agerbeek a R. Sauer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti AC-Treuhand AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16. 6. 2014.


title: Věc T-367/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – August Storck v. EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Evropské unie — Řádné užívání — Článek 51 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – August Storck v. EUIPO – Chiquita Brands (Fruitfuls)
      (Věc T-367/14) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie - Řádné užívání - Článek 51 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2016/C 441/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, A. C. Richter, P. Goldenbaum, T. Melchert a T. Reher, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně A. Poch, poté G. Schneider a D. Gája, a nakonec D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Chiquita Brands LLC (Charlotte, Severní Karolína, Spojené státy americké) (zástupce: L. Bakers, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. března 2014 (věc R 1580/2013 5) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Chiquita Brands a August Storck

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 27. března 2014 (věc R 1580/2013 5) se zrušuje v rozsahu, v němž potvrzuje rozhodnutí zrušovacího oddělení o zrušení sporné ochranné známky, pokud jde o „cukrovinky“, které jsou zahrnuty ve třídě 30 podle Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

                  2.

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3.

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-333/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2013 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. března 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-333/12) (1)

   2013/C 129/22
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-752/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Combaro v. Komise „Celní unie — Dohoda o přidružení mezi Evropským společenstvím a Lotyšskou republikou — Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 — Vrácení a prominutí dovozního cla — Dovoz lněného textilu z Lotyšska — Ustanovení o zamezení nepřiměřené tvrdosti zákona — Zvláštní situace — Podvodné jednání nebo hrubá nedbalost — Rozhodnutí, jímž se prohlašuje prominutí dovozního cla za nedůvodné“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Combaro v. Komise
   (Věc T-752/14) (1)

   („Celní unie - Dohoda o přidružení mezi Evropským společenstvím a Lotyšskou republikou - Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Vrácení a prominutí dovozního cla - Dovoz lněného textilu z Lotyšska - Ustanovení o zamezení nepřiměřené tvrdosti zákona - Zvláštní situace - Podvodné jednání nebo hrubá nedbalost - Rozhodnutí, jímž se prohlašuje prominutí dovozního cla za nedůvodné“)
   (2017/C 283/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Combaro SA (Lausanne, Švýcarsko) (zástupce: D. Ehle, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 4908 final ze dne 16. července 2014, jímž se zamítá žádost žalobkyně o prominutí dovozního cla ve výši 461 415,12 eura.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2014) 4908 final ze dne 16. července 2014, jímž byla zamítnuta žádost společnosti Combaro SA o prominutí dovozního cla ve výši 461 415,12 eura se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Combaro.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-486/10: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Iberdrola v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-486/10) (1)

   2011/C 238/63
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc C-567/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 5. listopadu 2013 — Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai v. Raiffeisen Bank Zrt.

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 5. listopadu 2013 — Nóra Baczó, János István Vizsnyiczai v. Raiffeisen Bank Zrt.
      (Věc C-567/13)
      (2014/C 71/02)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Nóra Baczó a János István Vizsnyiczai

         Žalovaná: Raiffeisen Bank Zrt.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je spotřebitel poškozen soudním řízením, v němž se žalobce ve sporu u místního soudu, jehož předmětem je určení neplatnosti smlouvy (obecných smluvních podmínek), domáhá prostřednictvím své žaloby rovněž toho, aby byla klauzule obsažená ve smlouvě, která je předmětem tohoto sporu, prohlášena za zneužívající, a tím zakládá příslušnost jiného soudu, a sice krajského soudu (törvényszék)? Ve sporu zahájeném druhou smluvní stranou se totiž spotřebitel může u místního soudu dovolávat zneužívajícího charakteru smluvní klauzule (1), zatímco předání věci krajskému soudu zatěžuje spotřebitele vyššími poplatky.

                  2)

                  Byla by situace spravedlivější, pokud by bylo spotřebiteli umožněno, aby se v řízení zahájeném na jeho návrh u místního soudu, jehož předmětem je určení neplatnosti smlouvy, mohl dovolávat také zneužívajícího charakteru určitých klauzulí této smlouvy, aniž tím daný místní soud ztratí svou příslušnost?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc T-553/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Společný podnik Fusion for Energy „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování služeb v oblasti informačních technologií, poradenství, vývoje programového vybavení, internetu a podpory — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázek jiným uchazečům — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Společný podnik Fusion for Energy
   (Věc T-553/13) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování služeb v oblasti informačních technologií, poradenství, vývoje programového vybavení, internetu a podpory - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázek jiným uchazečům - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2016/C 027/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: D. Mabger a I. Ampazis, advokáti)

      Žalovaný: Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (zástupci: původně H. Jahreiss, R. Hanak, A. Verpont, I. Costin a A. Nagy, poté R. Hanak, A. Verpont, I. Costin a A. Nagy, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Společného evropského podniku pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy ze dne 7. srpna 2013, které bylo přijato v rámci zadávacího řízení F4E-ADM-0464 na služby v oblasti v oblasti informačních technologií, poradenství, vývoje programového vybavení, internetu a podpory (Úř. věst. 2012/S 213-352451), kterým se odmítá nabídka předložená společností European Dynamics Luxembourg SA a zakázky se zadávají jiným uchazečům, a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


title: Věc T-279/11: Žaloba podaná dne 30. května 2011 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/33

         Žaloba podaná dne 30. května 2011 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-279/11)
   2011/C 232/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: T&L Sugars (Londýn, Spojené království) a Sidul Açúcares (Santa Iria de Auónia, Portugalsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil tuto žalobu o neplatnost podle čl. 263 odst. 4 SFEU a/nebo námitku protiprávnosti podle článku 277 SFEU proti nařízení č. 222/2011, nařízení č. 293/2011, nařízení č. 302/2011 a nařízení č. 393/2011 za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil nařízení č. 222/2011, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2010/11;

               —

               zrušil nařízení č. 293/2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o ukončení období pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhajícího kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku;

               —

               zrušil nařízení č. 302/2011, o otevření výjimečné dovozní celní kvóty pro určité množství cukru pro hospodářský rok 2010/11;

               —

               zrušil nařízení č. 393/2011, kterým se stanoví koeficienty přidělení pro vydávání dovozních licencí na produkty v odvětví cukru v rámci některých celních kvót, o něž bylo zažádáno od 1. do 7. dubna 2011, a kterým se pozastavuje podávání žádostí o tyto licence;

               —

               alternativně prohlásil za přípustnou a opodstatněnou námitku protiprávnosti proti čl. 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007 a prohlásit dotčená ustanovení za protiprávní, jakož i zrušit sporná nařízení, která se přímo či nepřímo opírají o dotčená ustanovení;

               —

               uložit EU zastupované Komisí povinnost k náhradě veškeré škody vzniklé žalobcům v důsledku porušení právních povinností ze strany Komise a stanovit výši této náhrady za škodu vzniklou žalobcům v období mezi 1. říjnem 2009 a 31. březnem 2011 na částku 35 485 746 euro navýšenou o ztráty vzniklé žalobcům i po tomto datu či o jakoukoli jinou částku odrážející škodu, která žalobcům vznikla nebo ještě vznikne, jak prokáží v průběhu tohoto řízená, a to zejména za účelem řádného zohlednění budoucí škody;

               —

               přiznal úrok ve výši stanovené v dotčené době Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace navýšené o dva procentní body anebo v jakékoli jiné výši, kterou Tribunál stanoví, a to z částky splatné od data vydání rozsudku Tribunálu do skutečného zaplacení;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z porušení nařízení č. 1234/2007 (1) a nedostatečného právního základu. Sporné nařízení č. 222/2011 ve skutečnosti v rozporu s nařízením č. 1234/2007 zvyšuje výrobní kvóty poskytované domácím výrobcům. Podle žalobců postrádá Komise takovou pravomoc a byla výslovně pověřena snížením výrobních kvót. K dosažení odpovídajícího výsledku a bez ohledu na právní povinnost Komise zavést dávku z přebytku v odrazující výši nastavuje nařízení č. 222/2011 dávku z přebytku z cukru nepodléhajícího kvótám protiprávně na 0 euro. Ve snaze napravit narušení trhu způsobená poklesem dovozů navíc jak nařízení č. 222/2011, tak nařízení č. 302/2011 přehlížejí prioritu, která je nařízením č. 1234/2007 dána dovozním opatřením a rafinériím zabývajícím se výhradně rafinací.

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace. Žalobci tvrdí, že přes chemickou totožnost třtinového a řepného cukru zvýhodňují sporná nařízení domácí výrobce v neprospěch dovážejících rafinérií.

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady proporcionality. Sporná nařízení směřují k řešení nedostatku na trhu s cukrem v EU způsobeného nedostatkem dováženého surového třtinového cukru. Namísto, aby tento problém odstranila tím, že by umožnila dovozy surového třtinového cukru, rozšířila tato nařízení možnosti domácí výroby cukru. Vzhledem k tomu jsou zjevně nevhodná a nepřiměřená.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady legitimních očekávání. Podle žalobců Komise opakovaně ujišťovala, že nezvýší výrobní kvóty a zachová rovnováhu mezi zainteresovanými subjekty. Sporná nařízení však byla jasně zkoncipována tak, aby zvýhodnila domácí výrobu na úkor dovážejících rafinérií.

               5)

               Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady řádné péče, péče a dobré správy. Žalobci tvrdí, že Komise přes opakovaná varování, že dojde k narušením na trhu, předně vůbec nejednala, následně za účelem vypořádat se s těmito narušeními přikročila k přijetí zjevně nevhodných opatření a narušila přitom rovnováhu nastavenou Radou mezi různými hospodářskými subjekty na trhu.

         Žalobci uplatňují výše uvedené důvody pro zrušení rovněž proti nařízení č. 222/2011 a nařízení č. 302/2011 jakožto námitku protiprávnosti na základě článku 277 SFEU. Alternativně žalobci vznášejí námitku protiprávnosti podle článku 277 SFEU proti článku 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007, o který se sporná nařízení opírají.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc T-128/08: Žaloba podaná dne 25. března 2008 – CBI a Abisp v. Komise

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/30

         Žaloba podaná dne 25. března 2008 – CBI a Abisp v. Komise
   (Věc T-128/08)
   (2008/C 142/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Coordination Bruxelloise d'Institutions sociales et de santé (CBI) (Brusel, Belgie) a Association Bruxelloise des Institutions de Soins Privées (Abisp) (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci se domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. ledna 2008, kterým se zamítá jejich stížnost podaná 7. září a 17. října 2005 na státní podpory, které Belgické království poskytlo veřejným nemocnicím sítě Iris v regionu Bruxelles-Capitale (Brusel-hlavní město) a kterým se upouští od zahájení formálního přezkumného řízení předmětných podpor podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Žalobci zaprvé tvrdí, že napadené rozhodnutí trpí procesními vadami, neboť mělo být přijato Komisí coby kolegiem, zasláno členskému státu, jemuž je určeno, a zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
   K věci samé žalobci uvádí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, když shledala, že dotčená opatření jsou slučitelná s čl. 86 odst. 2 ES a že není třeba zahájit formální přezkumné řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
   Žalobci tvrdí, že v daném případě nejsou naplněny podmínky pro použití čl. 86 odst. 2 ES z důvodu, že:

               —

               veřejnoprávní úkoly podporovaných nemocnic nejsou jasně definovány;

               —

               nebyla předem dána kritéria kompenzace;

               —

               kompenzace přesahuje vynaložené náklady; a

               —

               nebylo učiněno srovnání mezi podporovanými nemocnicemi a srovnatelnými soukromými nemocnicemi.

         Žalobci dále tvrdí, že v daném případě nebyla dodržena směrnice o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky (1).

      (1)  Směrnice Komise 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (Úř. věst. L 318, s. 17).


title: Spojené věci T-75/04 a T-77/04 až T-79/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise ( Žaloby na neplatnost — Veterinární dozor — Uvádění biocidních přípravků na trh — Nařízení (ES) č. 2032/2003 — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise
   (Spojené věci T-75/04 a T-77/04 až T-79/04) (1)

   (Žaloby na neplatnost - Veterinární dozor - Uvádění biocidních přípravků na trh - Nařízení (ES) č. 2032/2003 - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 319/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Spojené státy) a Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Spojené království) (věc T-75/04); Rhodia UK Ltd, dříve Rhodia Consumer Specialties Ltd (Watford, Hertfordshire, Spojené království) (věc T-77/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království) (věc T-78/04); jakož i Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nizozemsko) (věc T-79/04); (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a F. Simonetti, poté P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: European Chemical Industry Council (CEFIC) (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. Bronckers, Y. van Gerven a P. Charro, poté Y. van Gerven, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: původně A. Neergaard a M. Moore, poté A. Neergaard a J. Rodrigues, zmocněnci); Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Hoff-Nielsen, M. Sims a F. Ruggeri Laderchi, poté M. Sims a F. Florindo Gijón, a na konec F. Florindo Gijón a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci) a Nizozemské království (zástupci: původně S. Terstal, poté H. Sevenster, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 3, čl. 4 odst. 2, čl. 5 odst. 3, čl. 10 odst. 2 druhého pododstavce, čl. 11 odst. 3, článku 13, čl. 14 odst. 2 a přílohy II nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, s. 1; Zvl. vyd. 03/41, s. 92)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc a Troy Chemical Co. BV ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí, včetně, pokud jde o Sumitomo Chemical (UK) plc, nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

               3)

               Evropský parlament, Rada Evropské unie, Nizozemské království a European Chemical Industry Council (CEFIC) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc F-83/13: Žaloba podaná dne 4. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/69

         Žaloba podaná dne 4. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-83/13)
   2013/C 344/128
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: P. Joassart, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o přeřazení žalobkyně.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí přijaté vedoucím oddělení Úřadu pro infrastrukturu a logistiku (OIB), které bylo oznámeno emailem ze dne 1. února 2013 a kterým bylo rozhodnuto, že žalobkyně již nebude vykonávat funkci zdravotní sestry a od 4. února 2013 bude přeřazena do přípravny kojeneckých lahví;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-290/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. března 2007 ve věci T-366/00, Scott SA, podporovaná Francouzskou republikou v. Komise Evropských společenství

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 29. března 2007 ve věci T-366/00, Scott SA, podporovaná Francouzskou republikou v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-290/07 P)
   (2007/C 183/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Flett, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Scott SA, Francouzská republika
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               vydat konečný rozsudek o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku. Podpůrně u otázek, o nichž se Soudní dvůr domnívá, že řízení v projednávané věci nedovoluje vydat konečný rozsudek, vrátit věc Soudu prvního stupně k novému posouzení;

               —

               uložit žalobkyni, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené Komisí jak před Soudním dvorem, tak před Soudem prvního stupně; uložit Francouzské republice, aby nesla vlastní náklady řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   První čtyři důvody kasačního opravného prostředku se týkají vad napadeného rozsudku spočívajících v nesprávném právním posouzení, které se týká procesních práv třetích osob a procesních povinností Komise v řízení o státních podporách:

               První důvod kasačního opravného prostředku se týká vyloučení ze spisu dodatečných připomínek společnosti Scott ze dne 24. prosince 1999, které byly zaslány 13 měsíců po uplynutí stanovené lhůty.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku se týká zjištění v napadeném rozsudku, že Komise měla procesní povinnost poskytnout Francii další možnost předložit uplatňovaná ocenění.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku se týká zjištění v napadeném rozsudku, že Komise měla procesní povinnost poskytnout společnosti Scott další možnost předložit připomínky.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se týká zjištění v napadeném rozsudku, že Komise měla procesní povinnost přibrat „vnějšího odborníka“.

         Ve vztahu k těmto otázkám Komise uplatňuje, že napadený rozsudek nevymezuje ani nepoužívá správné právní měřítko, tedy zda Komise porušila podstatnou procesní náležitost. Navíc napadeným rozsudkem nebylo možné o těchto otázkách právoplatně rozhodnout, jelikož žaloba společnosti Scott žádné takové důvody neplatnosti neobsahovala. Komise každopádně tvrdí, že žádná podstatná procesní náležitost nebyla porušena. Žádné takové náležitosti nejsou v procesním nařízení stanoveny a napadený rozsudek nemohl taková práva nebo takové povinnosti na základě nesprávných úvah uvedených v napadeném rozsudku „založit“, případně uložit. Konečně, k žádnému porušení podstatné procesní náležitosti nedošlo:

               Vyloučené dodatečné připomínky společnosti Scott byly znovu předloženy Francií dne 21. února 2000, zahrnuty do spisu a posouzeny v napadeném rozhodnutí.

               Vzhledem ke čtyřem žádostem o informace a k příkazu k poskytnutí informací neměla Komise povinnost dát Francii další možnost předložit uplatňovaná ocenění.

               Společnost Scott měla hojné možnosti předložit připomínky a zejména se podílela na odpovědi na příkaz k poskytnutí informací.

               Jak Francie tak společnost Scott měly hojné možnosti předložit ocenění ke dni poskytnutí podpory, ale neučinily tak.

         Pátý až osmý důvod kasačního opravného prostředku seskupují „úvodní otázky“, jak je pro zjednodušení nazvala Komise, a týkají se vad napadeného rozsudku spočívajících v nesprávném právním posouzení, které se týká: neuvedení žádného důvodu neplatnosti týkajícího se uplatňovaných ocenění v žalobě společnosti Scott; kritéria přezkumu Soudu prvního stupně (Komise prý nemá žádný prostor pro uvážení); skutečnosti, že napadený rozsudek vychází ze spekulací namísto důkazů; převrácení důkazního břemene v řízení o státních podporách a řízeních před Soudem prvního stupně.
   Devátý a desátý důvod kasačního opravného prostředku se týkají nesprávného hmotněprávního posouzení továrny.
   Devátý důvod kasačního opravného prostředku se týká metody výpočtu výše státní podpory ve formě nepeněžitých převodů. Oproti tomu, co konstatuje napadený rozsudek, v případě neexistence ocenění ke dni poskytnutí podpory nebo otevřeného výběrového řízení je Komise oprávněna použít náklady namísto hodnoty státní podpory. To bylo odůvodněné zejména v projednávané věci, jelikož továrna byla přizpůsobena požadavkům společnosti Scott. Odůvodnění v napadeném rozsudku týkající se uplatňované prodejní ceny 11 let po poskytnutí podpory je závislé na údajných procesních nesrovnalostech a jiném nesprávném právním posouzení a je každopádně nesprávné z hlediska hmotněprávního.
   Desátý důvod kasačního opravného prostředku se týká údajných pochybení Komise v použití metody založené na nákladech. Zjištění učiněná v napadeném rozsudku jsou závislá na údajných procesních nesrovnalostech a jiném nesprávném právním posouzení. Opatrný odhad nákladů provedený Komisí byl nejnižší možný a není důvod zrušit napadené rozhodnutí proto, že státní podpora mohla být i vyšší.
   Jedenáctý až třináctý důvod kasačního opravného prostředku se týkají nesprávného hmotněprávního posouzení, co se týče pozemku.
   Jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku se týká odmítnutí opatrných ocenění uvedených v zápisu ze zasedání rady města Orléans ze dne 27. 5. 1994 v napadeném rozsudku s tím, že představuje „velmi stručné shrnutí bez podrobného vysvětlení“.
   Dvanáctý důvod kasačního opravného prostředku se týká metody výpočtu výše státní podpory ve formě nepeněžitých převodů a je podobný devátému důvodu kasačního opravného prostředku. Při neexistenci ocenění ke dni poskytnutí podpory nebo otevřeného výběrového řízení je Komise oprávněna právoplatně použít náklady namísto hodnoty státní podpory. To bylo odůvodněné zejména v projednávané věci, jelikož nákup třetího pozemku byl přizpůsoben požadavkům společnosti Scott. Odůvodnění v napadeném rozsudku týkající se uplatňované daňové kontroly je závislé na údajných procesních nesrovnalostech a jiném nesprávném právním posouzení a je každopádně nesprávné z hlediska hmotněprávního.
   Třináctý důvod kasačního opravného prostředku se týká údajných pochybení Komise při použití metody založené na nákladech. Zjištění učiněná v napadeném rozsudku jsou závislá na údajných procesních nesrovnalostech a jiném nesprávném právním posouzení. Komise použila nejnižší možnou hodnotu pozemku, kterou uváděla jak Francie, tak společnost Scott. Skutečnostmi a důkazy podporujícími závěry Komise jsou: nabídkový dokument; uplatňovaná ocenění kanceláří Galtier a auditorem odpovědným za vypracování posudku ohledně vkladů (Commissaire aux Apports); zápis ze zasedání rady města Orléans ze dne 27. 5. 1994; a průměrná cena nákupů tří pozemků. Není důvod zrušit napadené rozhodnutí proto, že státní podpora mohla být i vyšší.
   Čtrnáctý důvod kasačního opravného prostředku se týká příkazu k poskytnutí informací, zejména ohledně pozemku, metody výpočtu výše státní podpory založené na nákladech a nákupů tří pozemků. Jedná se o procesní otázku, ale pojednává se o ní na konci, jelikož je spojena s třináctým důvodem kasačního opravného prostředku.
   Svým patnáctým důvodem kasačního opravného prostředku Komise žádá Soudní dvůr, aby zrušil napadený rozsudek z důvodu nesprávného posouzení předložených důkazů Soudem prvního stupně, zejména protože Soud prvního stupně nahradil posouzení v napadeném rozhodnutí svým vlastním.


title: Věc C-517/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španělsko) — María Luisa Gómez Cueto v. Administración del Estado)

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 9. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias — Španělsko) — María Luisa Gómez Cueto v. Administración del Estado)
   (Věc C-517/10) (1)

   2011/C 186/30
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-453/15: Žaloba podaná dne 6. srpna 2015 – Trinity Haircare v. OHIM – Advance Magazine Publishers (VOGUE)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/46

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2015 – Trinity Haircare v. OHIM – Advance Magazine Publishers (VOGUE)
   (Věc T-453/15)
   (2015/C 320/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Trinity Haircare AG (Herisau, Švýcarsko) (zástupci: J. Kroher a K. Bach, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Černobílá obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „VOGUE“ – Ochranná známka Společenství č. 9 944 547

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2015, ve věci R 2426/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a prohlásil, že ochranná známka Společenství č. 009 944 547 VOGUE je neplatná;

               —

               uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-52/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Marknadsdomstolen – Švédsko) – Kanal 5 Ltd, TV 4 AB v. Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM) ( Autorské právo — Organizace pro správu autorských práv, která má postavení faktického monopolu — Výběr poplatku za televizní vysílání hudebních děl — Metoda výpočtu tohoto poplatku — Dominantní postavení — Zneužití )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Marknadsdomstolen – Švédsko) – Kanal 5 Ltd, TV 4 AB v. Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   (Věc C-52/07) (1)

   („Autorské právo - Organizace pro správu autorských práv, která má postavení faktického monopolu - Výběr poplatku za televizní vysílání hudebních děl - Metoda výpočtu tohoto poplatku - Dominantní postavení - Zneužití“)
   (2009/C 32/03)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Marknadsdomstolen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kanal 5 Ltd, TV 4 AB

      Žalovaný: Föreningen Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå (STIM)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Marknadsdomstolen – Výklad článku 82 ES – Odměny placené komerčními televizními kanály organizaci pro kolektivní správu autorských práv – Odměna vypočítaná na základě příjmů pocházejících mimo jiné z účastnických poplatků a reklamy
   Výrok

               1)

               Článek 82 ES musí být vykládán v tom smyslu, že organizace pro kolektivní správu autorských práv, která má dominantní postavení na podstatné části společného trhu, toto postavení nezneužívá, jestliže z titulu odměny za televizní vysílání hudebních děl chráněných autorským právem užívá ve vztazích se soukromými televizními kanály model stanovení poplatků, podle nějž výše těchto poplatků odpovídá určitému podílu příjmů těchto kanálů, za podmínky, že tento podíl je celkově úměrný objemu hudebních děl chráněných autorským právem, který skutečně je nebo může být televizí vysílán, ledaže by jiná metoda umožňovala přesnější určení a kvantifikaci užití děl i jejich sledovanosti, aniž by zároveň došlo k neúměrnému zvýšení nákladů na správu smluv a dohledu nad užíváním zmíněných děl.

               2)

               Článek 82 ES musí být vykládán v tom smyslu, že organizace pro kolektivní správu autorských práv se může tím, že vypočítává poplatky vybírané z titulu odměny za televizní vysílání hudebních děl chráněných autorským právem různým způsobem podle toho, zda se jedná o soukromé televizní společnosti, nebo společnosti veřejnoprávní, dopustit zneužívání svého dominantního postavení ve smyslu zmíněného článku, jestliže vůči těmto společnostem uplatňuje rozdílné podmínky při plnění stejné povahy, a tím je znevýhodňuje v hospodářské soutěži, ledaže lze takovouto praxi objektivně odůvodnit.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-235/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 13. května 2014 – Safe Interenvios, S.A. v. Liberbank, S. A. a další

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Barcelona (Španělsko) dne 13. května 2014 – Safe Interenvios, S.A. v. Liberbank, S. A. a další
   (Věc C-235/14)
   2014/C 235/13
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Safe Interenvios, S.A.

      Žalované: Liberbank, S.A., Banco de Sabadell, S.A. y Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud jde o výklad čl. 11 odst. 1 směrnice 2005/60/ES (1):

                           a)

                           Ve spojení s článkem 7 téže směrnice: zamýšlel zákonodárce Společenství stanovit skutečnou výjimku z pravidla, že úvěrové instituce mohou uplatnit hloubkovou kontrolu svých klientů, pokud jsou těmito klienty platební instituce podléhající svému vlastnímu systému dohledu, nebo prosté povolení udělit výjimku?

                           b)

                           Ve spojení s článkem 5 téže směrnice: může vnitrostátní zákonodárce provést výjimku obsaženou v uvedeném ustanovení způsobem odlišným od jeho samotného obsahu?

                           c)

                           Vztahuje se výjimka obsažená v čl. 11 odst. 1 stejným způsobem jako na hloubkovou kontrolu také na zesílenou hloubkovou kontrolu?

               2)

               Podpůrně pro případ, že odpověď na předchozí otázky vyzní ve prospěch možnosti, že úvěrové instituce mohou uplatnit hloubkovou kontrolu a zesílenou hloubkovou kontrolu platebních institucí:

                           a)

                           V jakém rozsahu mají úvěrové instituce možnost dohlížet nad činností platebních institucí? Lze je na základě ustanovení směrnice 2005/60/ES považovat za oprávněné dohlížet nad postupy a hloubkovou kontrolou uplatněnou platebními institucemi, nebo takové oprávnění přísluší výlučně veřejným orgánům, na které odkazuje směrnice 2007/64/ES (2), jímž je v projednávané věci Banco de España (Španělská centrální banka)?

                           b)

                           Vyžaduje uplatnění tohoto oprávnění uplatnit kontrolu ze strany úvěrových institucí nějaké zvláštní odůvodnění, které lze vyvodit z jednání platební instituce, nebo může být uplatněno obecně z pouhého důvodu, že se platební instituce věnuje rizikové činnosti, jako je posílání zásilek do zahraničí?

                           c)

                           V případě rozhodnutí, že je vyžadováno konkrétní odůvodnění k tomu, aby úvěrové instituce mohly uplatnit kontrolu platebních institucí:

                                       i.

                                       Jaká jsou relevantní chování, jimž musí bankovní instituce věnovat pozornost pro uplatnění kontroly?

                                       ii.

                                       Lze považovat úvěrovou instituci za oprávněnou k tomu, aby za tím účelem posoudila hloubkovou kontrolu, kterou uplatňuje při svých postupech platební instituce?

                                       iii.

                                       Vyžaduje použití tohoto oprávnění, aby bankovní instituce mohla zjistit v činnosti platební instituce nějaké jednání, které ji činí podezřelou ze spolupráce na činnostech praní peněz nebo na financování terorismu?

               3)

               Také pro případ rozhodnutí, že úvěrové instituce jsou oprávněny uplatnit zesílenou hloubkovou kontrolu platebních institucí:

                           a.

                           Je přípustné, aby se mezi opatřeními pro takovou kontrolu mohlo nacházet opatření spočívající v požadavku na předání údajů o totožnosti všech jejích klientů, od nichž pochází peníze, které posílají, jakož i totožnost příjemců?

                           b.

                           Je v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (3) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, aby platební instituce musely poskytovat údaje svých klientů úvěrovým institucím, s nimiž jsou nuceny spolupracovat a s nimiž současně soutěží na trhu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu (Úř. věst. L 309, s. 15)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. L 319, s. 1

      ).

      (3)  Úř. věst. L 281, s. 31

      .


title: Věc T-74/07: Žaloba podaná dne 12. března 2007 – Spolková republika Německo v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/54

         Žaloba podaná dne 12. března 2007 – Spolková republika Německo v. Komise
   (Věc T-74/07)
   (2007/C 95/108)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, C. Blaschke, poradce v právních záležitostech: C. von Donat, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 7271 ze dne 27. prosince 2006 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě rozhodnutí Komise č. K(95) 2271 pro Operační program v rámci iniciativy Společenství INTERREG II v regionech Sársko, Lotrinsko a Západní Falc v Německu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise snížila příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro Operační program Severního Porýní – Vestfálska v rámci iniciativy Společenství INTERREG II v regionech Sársko, Lotrinsko a Západní Falc.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje porušení čl. 24 odst. 2 nařízení 4253/88 (1), jelikož nejsou dány podmínky pro snížení finančního příspěvku. V této souvislosti zejména uplatňuje, že odchylky od orientačního finančního plánu nepředstavují závažnou změnu programu. I kdyby k závažné změně programu došlo, existuje předchozí souhlas Komise.
   Kromě toho žalobkyně uvádí, že snížení bylo nedostatečně odůvodněno. V tomto ohledu uplatňuje zejména, že není odůvodněno nepoužití pravidla flexibility v „Pokynech pro účetní závěrku operačních opatření (1994–1999) strukturálních fondů “SEK (1999) 1316).
   Za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro snížení finančního příspěvku, žalobkyně žalované vytýká, že vzhledem k tomuto konkrétnímu programu neuplatnila svou posuzovací pravomoc. Podle žalobkyně měla Komise zvážit, zda se snížení příspěvku z EFRR jeví jako přiměřené.
   Konečně má žalobkyně za to, že došlo k porušení zásady partnerství.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1).


title: Věc T-55/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Nizozemsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Podpora rozvoje venkova — Přechodná opatření — Pojem víceleté výdaje — Článek 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2603/1999 )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-55/07) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpora rozvoje venkova - Přechodná opatření - Pojem „víceleté výdaje“ - Článek 4 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2603/1999“)
   2009/C 282/77
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: původně H. Sevenster a M. de Grave, poté M. de Grave, C. Wissels a M. Noort, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn at F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/932/ES ze dne 14. prosince 2006 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 355, s. 96) v rozsahu, v němž se týká Nizozemského království a konkrétněji finanční opravy uplatněné na náhradu výdajů, které nemohou být uhrazeny ze záruční sekce EZOZF za rok 2002 ve výši 5,67 milionů eur

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-519/04 P: Opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2004 D. Meca-Medinou a I. Majcenem proti rozsudku vydanému dne 30. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-313/02, D. Meca-Medina a I. Majcen proti Komisi Evropských společenství, podporované Finskou republikou

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/16

         Opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2004 D. Meca-Medinou a I. Majcenem proti rozsudku vydanému dne 30. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-313/02, D. Meca-Medina a I. Majcen proti Komisi Evropských společenství, podporované Finskou republikou
   (Věc C-519/04 P)
   (2005/C 57/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 22. prosince 2004 (fax ze dne 20.12.2004) opravný prostředek podaný D. Meca-Medinou a I. Majcenem, zastoupenými J.-L. Dupontem a M.-A. Lucasem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 30. září 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-313/02, D. Meca-Medina a I. Majcen proti Komisi Evropských Společenství, podporované Finskou republikou.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu ze dne 30. září 2004 ve věci T-313/02, proti kterému je podán opravný prostředek;

               —

               vyhověl návrhům předloženým žalobci u Soudu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů obou řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudek Soudu prvního stupně porušuje články 49, 81 a 82 Smlouvy o ES tak, jak jsou vykládány Soudním dvorem.
   Zaprvé měl Soud neprávem za to, že se tato ustanovení uplatní pouze na pravidla stanovená v oblasti sportu, která se týkají hospodářské stránky sportu s výjimkou čistě sportovních pravidel. Soudní dvůr nestanovil takovou obecnou výjimku čistě sportovních úprav z oblasti působnosti ustanovení Smlouvy, přičemž se tato výjimka omezuje na pravidla týkající se složení a vytváření národních družstev.
   Soud měl rovněž neprávem za to, že antidopingová úprava vychází z čistě sportovních posouzení, zatímco přijal, že taková úprava může sledovat hospodářský cíl. Tímto Soud provedl věcně nesprávná skutková zjištění, protiřečil si v ostatně nedostatečném odůvodnění a nesprávně právně posoudil skutkový stav.
   Kromě toho Soud, když měl za to, že sporná úprava nespadá do oblasti působnosti článků 81 a 82 Smlouvy o ES, tyto články porušil.
   Konečně Soud porušil procesní pravidla a konkrétněji práva obhajoby, když usoudil, že analýza sporné úpravy učiněná Komisí v jejím zamítavém rozhodnutí ohledně stížnosti je zbytečná, zatímco z tohoto rozhodnutí vyplývá, že Komise měla za to, že tato úprava skutečně spadá do oblasti působnosti ustanovení Smlouvy o ES. Tím Soud porušil práva obhajoby účastníků řízení podávajících opravný prostředek, kteří nemohli uplatnit své stanovisko k této otázce.


title: Věc T-491/04: Žaloba podaná dne 21. prosince 2004 Merant GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/29

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2004 Merant GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-491/04)
   (2005/C 82/57)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. prosince 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu Merant GmbH, se sídlem v Ismaning (Německo), zastoupenou A. Schulzem, advokátem.
   Focus Magazin Verlag GmbH, se sídlem v Mnichově (Německo), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. října 2004, věc R-542/2002-2;

               —

               uvedl opět v platnost rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 29. dubna 2002 (rozhodnutí č. 1198/2002), tj. prohlásil přihlášku ochranné známky č. 453 720 pro následující výrobky a služby za neplatnou:

                           —

                           „Informacemi opatřené nosiče dat všech typů strojově čitelné a software, zejména digitální a analogové nosiče např. s kulturními, vědeckými a průmyslovými nebo technickými informacemi; programované pružné diskety, RCM-videokazety, kompaktní disky a chip-disky; magnetické nosiče dat ve třídě 9;

                           —

                           publikace, noviny a časopisy, knihy, plakáty, kalendáře, fotografie; psací stroje a kancelářské potřeby, a to neelektrické kancelářské potřeby, psací přístroje, kuličková pera, plnící pera, učební a instruktážní pomůcky i ve formě modelů a vývěsních tabulí ve třídě 16;

                           —

                           vydávání digitálních a analogových nosičů dat, např. s kulturními, vědeckými, sportovními, průmyslovými a technickými informacemi ve třídě 41 a služba automatické aktualizace i pro CD-ROM; služby redaktora ve třídě 42“;

               —

               uložil žalovanému úplnou náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Focus Magazin Verlag GmbH

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „FOCUS“ pro výrobky a služby tříd 3, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 20, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 32, 33, 35, 36, 38, 39, 41, 42 – Přihláška č. 453 720

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Mezinárodní obrazová ochranná známka „MICRO FOCUS“ pro výrobky a služby tříd 9, 16, 41 a 42

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Částečné vyhovění námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Vyhovění odvolání Focus Magazín Verlag GmbH a zamítnutí námitek žalobkyně

               Dovolávané žalobní důvody:

               Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 byl nesprávně použit. Existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami. Přihlášená ochranná známka převzala totožně jeden prvek starší ochranné známky a výše uvedené výrobky a služby označené ochrannými známkami jsou totožné a částečně do velké míry podobné.


title: Věc T-135/16: Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres v. ECB

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/32

         Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres v. ECB
   (Věc T-135/16)
   (2016/C 175/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Charente-Maritime Deux-Sèvres (Saintes, Francie) (zástupce: H. Savoie, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 29. ledna 2016 (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/101) přijaté na základě čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 a na základě článků L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 a R. 612-29-3 francouzského měnového a finančního zákoníku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody dovolávanými v rámci věci T-133/16, Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence v. ECB, nebo jsou těmto důvodům podobné.


title: Věc T-454/15: Žaloba podaná dne 10. srpna 2015 – Laboratorios Ern v. OHIM – Werner (Dynamic Life)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/47

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2015 – Laboratorios Ern v. OHIM – Werner (Dynamic Life)
   (Věc T-454/15)
   (2015/C 320/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: M. Pérez Serres, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Matthias Werner (Neufahrn, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství v bílé, červené, oranžové, žluté, zelené a purpurově modré barvě obsahující slovní prvky „Dynamic Life“ – přihláška č. 11 303 468

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2015 ve věci R 441/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 11 303 468 DYNAMIC LIFE & design pro třídy 5 a 32;

               —

               uložil OHIM a Matthiasi Wernerovi, v případě, že se zúčastní řízení jako vedlejší účastník, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-104/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2013 — Ferrari v. OHIM ( „Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka PERLE’ — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst.1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2013 — Ferrari v. OHIM
   (Věc T-104/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka PERLE’ - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst.1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 79/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferrari F.lli Lunelli SpA (Trente, Itálie) (zástupci: P. Perani a G. Ghisletti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Mannucci, poté L. Rampini a F. Mattina, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. prosince 2010 (věc R 1249/2010-2) týkajícímu se mezinárodního zápisu s uvedením Evropského společenství obrazové ochranné známky PERLE’.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ferrari F.lli Lunelli SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.