title: Věc T-533/08: Žaloba podaná dne 3. prosince 2008 – Telekomunikacja Polska v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/54

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2008 – Telekomunikacja Polska v. Komise
   (Věc T-533/08)
   (2009/C 44/95)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telekomunikacja Polska SA (Varšava, Polsko) (zástupce: H. Romańczuk, M. Modzelewska de Raad a S. Hautbourg, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 4997 ze dne 4. září 2008, kterým bylo podniku Telekomunikacja Polska SA a všem podnikům přímo nebo nepřímo kontrolovaným tímto podnikem nařízeno, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003 (1);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 4997 ze dne 4. září 2008, kterým bylo podniku Telekomunikacja Polska SA a všem podnikům přímo nebo nepřímo, zcela nebo částečně kontrolovaným tímto podnikem nařízeno, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003 v rámci řízení týkajícím se údajného používání postupů, které jsou v rozporu s článkem 82 ES v odvětví elektronické komunikace.
   Žalobkyně uvádí na podporu své žaloby následující důvody:
   Zaprvé, napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s povinností řádného odůvodnění stanovenou v článku 253 ES a čl. 20 odst. 4 nařízení Rady č. 1/2003. Komise v tomto ohledu nedostatečně prokázala, že má informace a důkazy, na jejichž základě je možné se rozumně domnívat, že žalobkyně se dopustila jednání, které je jí vytýkáno. Krom toho nebyly v rozhodnutí Komise skutečnosti, které měla Komise v průběhu kontroly v úmyslu přezkoumat, dostatečně přesně označeny. Dále Komise nesplnila povinnost označit v napadeném rozhodnutí podstatné prvky jednání, které jsou žalobkyni vytýkány.
   Zadruhé, porušuje napadené rozhodnutí zásadu proporcionality, jelikož Komise nezvolila druh provedení kontroly, který by žalobkyni co nejméně zatěžoval.
   Zatřetí, Komise nepřiznala žalobkyni právo na obhajobu, zejména ve spojení s porušením uplatňovaným žalobkyní v prvním žalobním důvodu s ohledem na napadené rozhodnutí. V souvislosti s tímto žalobkyně uvádí, že nemohla přesně určit, která jednání byla předmětem kontroly Komise, a tedy nemohla řádně posoudit, zda a v jakém rozsahu byla kontrola oprávněná, a zda a v jakém rozsahu je v rámci kontroly povinna spolupracovat s Komisí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-446/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. prosince 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue (Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Směrnice 90/435/EHS — Korporační daň — Rozdělování dividend — Zamezení nebo omezení řetězového zdanění — Osvobození od daně — Dividendy obdržené od společnosti-rezidenta jiného členského státu nebo třetí země — Sleva na dani — Záloha na korporační daň — Rovné zacházení — Žaloba na vrácení nebo žaloba na náhradu škody)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. prosince 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue
   (Věc C-446/04) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Směrnice 90/435/EHS - Korporační daň - Rozdělování dividend - Zamezení nebo omezení řetězového zdanění - Osvobození od daně - Dividendy obdržené od společnosti-rezidenta jiného členského státu nebo třetí země - Sleva na dani - Záloha na korporační daň - Rovné zacházení - Žaloba na vrácení nebo žaloba na náhradu škody)
   (2006/C 331/08)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Test Claimants in the FII Group Litigation

      Žalovaná: Commissioners of Inland Revenue
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad článků 43 ES a 56 ES, čl. 4 odst. 1 a článku 6 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6) – Osvobození od daně poskytnuté v členském státě společnosti usazené v tuzemsku, která obdržela dividendy vyplacené společnostmi rovněž usazenými v tuzemsku – Osvobození od daně, které není poskytnuto, pokud jde o dividendy vyplacené této společnosti společnostmi usazenými na území jiného členského státu
   Výrok

               1)

               Články 43 ES a 56 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že jestliže v členském státě existuje systém zamezující nebo omezující řetězové zdanění nebo ekonomické dvojí zdanění v případě dividend vyplácených rezidentům společnostmi-rezidenty, musí stát poskytnout rovnocenné zacházení dividendám vypláceným rezidentům společnostmi-nerezidenty.
               Články 43 ES a 56 ES nebrání právním předpisům členského státu, které osvobozují od korporační daně dividendy, které společnost-rezident obdrží od jiné společnosti-rezidenta, zatímco této dani podrobují dividendy, které společnost-rezident obdrží od společnosti-nerezidenta, ve které společnost-rezident vlastní alespoň 10 % hlasovacích práv, přičemž v tomto posledně uvedeném případě poskytují slevu na dani v souvislosti s daní skutečně uhrazenou rozdělující společností v členském státě, jehož je rezidentem, nepřevyšuje-li daňová sazba použitelná na dividendy zahraničního původu daňovou sazbu použitelnou na dividendy vnitrostátního původu a je-li sleva na dani alespoň rovna částce uhrazené v členském státě rozdělující společnosti až do výše částky daně uplatněné v členském státě společnosti-příjemce.
               Článek 56 ES brání vnitrostátním předpisům členského státu, které osvobozují od korporační daně dividendy, které společnost-rezident obdrží od jiné společnosti-rezidenta, zatímco této dani podrobují dividendy, které společnost-rezident obdrží od společnosti-nerezidenta, ve které vlastní méně než 10 % hlasovacích práv, aniž by této společnosti-rezidentu poskytly slevu na dani v souvislosti s daní skutečně uhrazenou rozdělující společností ve státě, jehož je rezidentem.

               2)

               Články 43 ES a 56 ES brání právním předpisům členského státu, které umožňují společnosti-rezidentu, která obdrží dividendy od jiné společnosti-rezidenta, odečíst z částky, kterou dluží prvně uvedená společnost z titulu zálohy na korporační daň, částku uvedené zálohy na daň zaplacenou touto druhou společností, zatímco v případě společnosti-rezidenta, která obdrží dividendy od společnosti-nerezidenta, takový odpočet povolen není, pokud jde o daň odpovídající rozdělovaným ziskům uhrazenou touto posledně uvedenou společností ve státě, jehož je rezidentem.

               3)

               Články 43 ES a 56 ES nebrání právním předpisům členského státu, které stanoví, že jakákoli daňová úleva, na niž má nárok společnost-rezident, která obdržela dividendy zahraničního původu, v souvislosti s daní uhrazenou v zahraničí, snižuje částku korporační daně, na niž může započíst zálohu na korporační daň.
               Článek 43 ES brání právním předpisům členského státu, které umožňují společnosti-rezidentu, aby převedla na dceřiné společnosti-rezidenty částku zálohy na korporační daň, která nemůže být započtena na korporační daň dlužnou touto prvně uvedenou společností v rámci daného účetního období nebo předcházejících nebo následujících účetních období tak, aby ji tyto dceřiné společnosti mohly započíst na korporační daň, kterou dluží, ale neumožňují společnosti-rezidentu, aby převedla takovou částku na dceřiné společnosti-nerezidenty v případě, že jsou tyto dceřiné společnosti-nerezidenti zdaněny v tomto členském státě ze zisků, kterých v něm dosáhly.

               4)

               Články 43 ES a 56 ES brání právním předpisům členského státu, které osvobozují od platby zálohy na korporační daň společnosti-rezidenty, které rozdělují svým akcionářům dividendy pocházející z dividend vnitrostátního původu, které obdržely, zatímco společnostem-rezidentům, které rozdělují svým akcionářům dividendy pocházející z dividend zahraničního původu, které obdržely, poskytují možnost volby režimu, který jim umožní získat zpět zaplacenou zálohu na korporační daň, ale jednak zavazují tyto společnosti, aby uhradily uvedenou zálohu na daň a následně požádaly o její vrácení, a jednak pro jejich akcionáře neupravují slevu na dani, zatímco v případě rozdělení uskutečněného společností-rezidentem na základě dividend vnitrostátního původu by těmto akcionářům taková sleva na dani přiznána byla.

               5)

               Článek 57 odst. 1 ES musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže členský stát před 31. prosincem 1993 přijal právní předpisy, které obsahují omezení pohybu kapitálu do nebo ze třetích zemí zakázaná článkem 56 ES, a po tomto datu přijme opatření, která, byť představují rovněž omezení uvedeného pohybu, jsou svou podstatou totožná s předchozími právními předpisy nebo se omezují na omezení nebo zrušení překážky výkonu práv a svobod Společenství obsažené v předchozích právních předpisech, článek 56 ES nebrání tomu, aby vůči třetím zemím byla použita tato posledně uvedená opatření, pokud se použijí na pohyb kapitálu zahrnujícího přímé investice, včetně investic do nemovitostí, usazování, poskytování finančních služeb či přijetí cenných papírů na kapitálové trhy. V tomto ohledu nemohou být za přímé investice považovány účasti ve společnosti, které nejsou převzaty s cílem vytvořit nebo udržet dlouhodobé a přímé hospodářské vztahy mezi akcionářem a touto společností a akcionáři neumožňují skutečně se účastnit řízení této společnosti nebo její kontroly.

               6)

               V případě neexistence právní úpravy Společenství přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil příslušné soudy a upravil procesní podmínky soudních řízení určených k zajištění ochrany práv, která procesním subjektům vyplývají z práva Společenství, včetně kvalifikace žalob podaných poškozenými před vnitrostátními soudy. Vnitrostátní soudy však musí zaručit, že procesní subjekty mají k dispozici účinný procesní prostředek, který jim umožňuje získat vrácení neoprávněně vybrané daně a částek vyplacených tomuto členskému státu nebo zadržených tímto státem v přímé souvislosti s touto daní. Pokud jde o jiné škody někomu vzniklé v důsledku porušení práva Společenství přičitatelného členskému státu, musí tento členský stát nahradit škodu způsobenou jednotlivcům za podmínek uvedených v bodě 51 rozsudku ze dne 5. března 1996, Brasserie du Pêcheur a Factortame (C-46/93 a C-48/93), aniž by to vylučovalo, že odpovědnost státu může být na základě vnitrostátního práva založena za méně omezujících podmínek.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc C-203/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2016 Dirkem Andresem (insolvenčním správcem majetku společnosti Heitkamp BauHolding GmbH), který do řízení vstoupil namísto společnosti Heitkamp BauHolding GmbH, proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. února 2016 ve věci T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH v. Evropská komise

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/37

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. dubna 2016 Dirkem Andresem (insolvenčním správcem majetku společnosti Heitkamp BauHolding GmbH), který do řízení vstoupil namísto společnosti Heitkamp BauHolding GmbH, proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 4. února 2016 ve věci T-287/11, Heitkamp BauHolding GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-203/16 P)
      (2016/C 211/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Dirk Andres (insolvenční správce majetku společnosti Heitkamp BauHolding GmbH) (zástupci: W. Niemann, S. Geringhoff, P. Dodos, advokáti)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 ve věci T-287/11v rozsahu, v němž se výrok týká zamítnutí žaloby (body 2 a 3 výroku) a vyhovět prvostupňovému návrhu domáhajícímu se zrušení rozhodnutí 2011/527/EU ze dne 26. ledna 2011 o státní podpoře Německa C 7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systému převodu daňových ztrát; klauzule o restrukturalizaci (Sanierungsklausel)“ (1);

                  —

                  podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu uvedený v bodě 1 v rozsahu, v němž se výrok týká zamítnutí žaloby (body 2 a 3 výroku) a vrátit věc Tribunálu;

                  —

                  uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody:
      Navrhovatel se zaprvé dovolává procesní vady. Tribunál neodůvodnil své závěry ohledně určení referenčního rámce, selektivity opatření a jeho odůvodnění, případně je odůvodnil pouze rozporuplně, přičemž nezohlednil tvrzení navrhovatele, a tím porušil jeho právo být vyslechnut.
      Navrhovatel kromě toho tvrdí, že došlo k porušení článku 107 SFEU, přičemž uvádí tři důvody kasačního opravného prostředku:
      Tribunál zaprvé určil nesprávný referenční rámec, a to tím, že kvůli smísení první a druhé části testu selektivnosti nesprávně považoval pravidlo o vyloučení převedení ztráty podle § 8c odst. 1 KStG za obecné pravidlo a zachování ztrát podle klauzule o restrukturalizaci podle § 8c odst. 1a KStG považoval za výjimku z uvedeného pravidla. Tribunál přitom nezohlednil skutečnost, že klauzule o restrukturalizaci je součástí obecnějšího daňového pravidla o převodu ztrát podle § 10d EStG, které vychází z ústavního práva.
      Tribunál zadruhé nesprávně považoval „klauzuli o restrukturalizaci; systém převodu ztrát“ za selektivní. Tribunál nezohlednil, že klauzule o restrukturalizaci právě že nevymezuje žádnou osobní působnost, naopak mohou jí využít všechny podniky bez ohledu na jejich povahu a předmět. Systém převodu daňových ztrát je použitelný pro všechny podniky, které se dostaly do hospodářských potíží. V této souvislosti Tribunál rovněž nezohlednil skutečnost, že se podniky v potížích a zdravé podniky s ohledem na hlavní cíl úpravy ztrát, tj. vyloučení možnosti zneužití ztrát, nenacházejí ve fakticky stejné a právně srovnatelné situaci. V případě „klauzule o restrukturalizaci; systému převodu ztrát“ je zneužívající využití ztrát z důvodu tohoto typizovaného oprávnění ze strany normotvůrce vyloučeno.
      Zatřetí měl Tribunál neoprávněně za to, že „klauzule o restrukturalizaci; systém převodu“ není řádně odůvodněna. Navrhovatel tvrdí, že účelem klauzule o restrukturalizaci není poskytnout podporu podnikům v potížích, ale zajistit, aby zdanění těchto podniků bylo v souladu se zásadou schopnosti daňové úhrady, což je základní cíl německého daňového práva. Účelem zachování ztráty je zejména to, aby tzv. „fiktivní zisky“, které vznikají zřeknutím se úvěrových pohledávek, byly v konečném důsledku prostřednictvím započtení se ztrátami osvobozeny od daně.

         (1)  Úř. věst. L 235, s. 26.


               22.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 480/7

         Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 30. října 2015 komisí Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht ve věci A v. Finanzmarktaufsicht (FMA)
   (Věc E-27/15)
   (2016/C 480/09)
   Dopisem ze dne 30. října 2015, který podatelna Soudního dvora obdržela dne 16. listopadu 2015, požádala odvolací komise lichtenštejnského Úřadu pro dohled nad finančními trhy (Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci A v. Finanzmarktaufsicht (FMA) ohledně následujících otázek:

               1.

               Je třeba směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu vykládat v tom smyslu, že „poskytovatelé služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu 3 písm. c) a čl. 3 bodu 7 písm. b) uvedené směrnice podléhají povinnosti získat informace o účelu a zamýšlené povaze obchodního vztahu, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 1 písm. c) a čl. 9 odst. 6 směrnice, pouze v souladu s právními předpisy členského státu, v němž jsou usazeny (in welchem [der Dienstleister für Trusts und Gesellschaften] seinen rechtlichen Sitz hat)?

               2.

               V případě záporné odpovědi na otázku 1: Jaká kritéria je třeba použít k určení toho, zda jsou „poskytovatelé služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti“ povinni získat informace o účelu a zamýšlené povaze obchodního vztahu, jak je uvedeno v čl. 8 odst. 1 písm. c) a čl. 9 odst. 6 směrnice, v souladu s právními předpisy jiného členského státu?

               3.

               Platí odpovědi na otázky 1 a 2 též v případě, kdy společnost, jíž jsou poskytovány administrativní služby, nemá sídlo v členském státě?


title: Věc T-648/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/62

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica v. Parlament
   (Věc T-648/15)
   (2016/C 048/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riga, Litva) (zástupce: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8361 C ze dne 15. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k určitým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na parlamentní asistenci členů Evropského parlamentu,

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení podle článků 134 a 140 a jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených všemi vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení (ES) č. 45/2001 (2), jelikož osobní údaje, které byly předmětem žádosti, nejsou chráněny unijními právními předpisy.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení (ES) č. 45/2001, jelikož přístup k požadovaným informacím byl odepřen navzdory tomu, že podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posuzovat každý dokument jednotlivě, plynoucí z ustanovení článků 2 a 4 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům není odůvodněno.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož Parlament opomenul posoudit všechny argumenty žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1).


title: Spojené věci T-159/13 a T-372/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – HK Intertrade v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Přípustnost — Právo být slyšen — Oznamovací povinnost — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – HK Intertrade v. Rada
   (Spojené věci T-159/13 a T-372/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Přípustnost - Právo být slyšen - Oznamovací povinnost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2016/C 027/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong, Čína) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington a D. Sellers, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-159/13 návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a ve věci T-372/14 návrh na zrušení rozhodnutí Rady obsaženého v dopise ze dne 14. března 2014 o ponechání omezujících opatření přijatých vůči žalobkyni v platnosti.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost HK Intertrade Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-69/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Roma (Itálie) dne 11. února 2013 — Mediaset SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Roma (Itálie) dne 11. února 2013 — Mediaset SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico
   (Věc C-69/13)
   2013/C 147/11
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mediaset SpA

      Žalovaný: Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní soud, který má rozhodnout o výši státní podpory, o jejímž navrácení rozhodla Evropská komise, vázán jak z hlediska „jestli“ tak z hlediska „kolik“ rozhodnutím Evropské komise ze dne 24. ledna 2007 přijatým po ukončení řízení týkajícího se státní podpory C 52/2005, jak bylo doplněno rozhodnutími přijatými Evropskou komisí v oznámeních ze dne 11. června 2008 COMP/H4/EK/cd D(2008) 127 a ze dne 23. října 2009 COMP/H4/CN/si D(2009)230 a potvrzeno Soudním dvorem rozsudkem ze dne 15. června 2010 vydaným ve věci T-177/07?

               2)

               V opačném případě: měl Soudní dvůr při potvrzování pravomoci vnitrostátního soudu rozhodovat o výši státní podpory rozsudkem ze dne 15. června 2010 vydaným ve věci T-177/07 v úmyslu omezit takovou pravomoc na vyčíslení částky, která jelikož se vztahuje ke státní podpoře, která byla skutečně poskytnuta nebo přijata, musí mít nezbytně kladnou hodnotu, a nemůže se proto rovnat nule?

               3)

               Měl Soudní dvůr při potvrzování pravomoci vnitrostátního soudu rozhodovat o výši státní podpory rozsudkem ze dne 15. června 2010 vydaným ve věci T-177/07 naopak v úmyslu přiznat vnitrostátnímu soudu pravomoc posoudit nárok na navrácení státní podpory, rozšířenou jak na „jestli“, tak na „kolik“, a tudíž i pravomoc rozhodnout, že povinnost navrátit podporu neexistuje?


               3.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/13

         Žaloba podaná dne 28. června 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Norskému království
   (Věc E-9/13)
   2013/C 287/09
   Dne 28. června 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium, Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Norskému království.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nepřijetím všech opatření nezbytných k provedení aktu uvedeného v bodě 16a kapitoly II přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Komise 2010/48/EU ze dne 5. července 2010, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě (s výjimkou bodu 3 přílohy II směrnice, který se týká osvědčení o způsobilosti a má být proveden do 31. prosince 2013) Norské království nesplnilo své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Norskému království náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Kontrolní úřad ESVO uvádí, že Norsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení daného aktu nebo je neoznámilo Kontrolnímu úřadu (s výjimkou bodu 3 přílohy II směrnice, který se týká osvědčení o způsobilosti a má být proveden do 31. prosince 2013), nesplnilo své povinnosti podle článku 2 směrnice 2010/48/EU a podle článku 7 Dohody o EHP.


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. února 2005 ve věci C-250/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia): Giorgio Emanuele Mauri proti Ministero della Giustizia, Commissione per gli esami di avvocato presso la Corte d'apello di Milano (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Přístup k výkonu advokacie — Právní úprava týkající se zkoušky umožňující získat oprávnění k výkonu advokacie)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/8

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 17. února 2005
   ve věci C-250/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia): Giorgio Emanuele Mauri proti Ministero della Giustizia, Commissione per gli esami di avvocato presso la Corte d'apello di Milano (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Přístup k výkonu advokacie - Právní úprava týkající se zkoušky umožňující získat oprávnění k výkonu advokacie)
   (2005/C 115/17)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-250/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia (Itálie) ze dne 13. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 11. června 2003, v řízení Giorgio Emanuele Mauri proti Ministero della Giustizia, Commissione per gli esami di avvocato presso la Corte d'apello di Milano, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, J. Makarczyk, J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Články 81 ES, 82 ES a 43 ES nebrání takovému pravidlu, které je upraveno v článku 22 královského nařízení s mocí zákona č. 1578 ze dne 27. listopadu 1933, v jeho znění platném v rozhodné době z hlediska sporu v původním řízení, podle kterého je v rámci zkoušky podmiňující přístup k výkonu advokacie zkušební komise složena z pěti členů jmenovaných ministrem spravedlnosti, a to dvou soudců, jednoho profesora práva a dvou advokátů, přičemž jsou tito advokáti určeni Consiglio nazionale forense (Národní rada advokátních komor) na společný návrh rad advokátní komory dotyčného obvodu.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003


title: Věc T-41/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Hipp v. OHIM — Nestlé (Bebio) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Bebio — Starší slovní ochranná známka Společenství a mezinárodní slovní ochranná známka BEBA — Částečné zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Hipp v. OHIM — Nestlé (Bebio)
   (Věc T-41/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Bebio - Starší slovní ochranná známka Společenství a mezinárodní slovní ochranná známka BEBA - Částečné zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 138/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hipp & Co. KG (Sachseln, Švýcarsko) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: původně I. Valdelomar Serrano, poté R. Mottola a D. Gabarre Armengol, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. listopadu 2008 (věc R 1790/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société des produits Nestlé SA a Hipp & Co. KG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Hipp & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


title: Věci T-56/09 a T-73/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Saint-Gobain Glass France a další v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh automobilového skla — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Dohody o rozdělení trhů a výměna informací citlivé povahy — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Námitka protiprávnosti — Pokuty — Retroaktivní použití pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 — Hodnota prodeje — Recidiva — Dodatečná částka — Přičitatelnost protiprávního jednání — Horní hranice pokuty — Konsolidovaný obrat skupiny“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Saint-Gobain Glass France a další v. Komise
   (Věci T-56/09 a T-73/09) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh automobilového skla - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Dohody o rozdělení trhů a výměna informací citlivé povahy - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Námitka protiprávnosti - Pokuty - Retroaktivní použití pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota prodeje - Recidiva - Dodatečná částka - Přičitatelnost protiprávního jednání - Horní hranice pokuty - Konsolidovaný obrat skupiny“)
   2014/C 151/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Francie); Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Cáchy, Německo); Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Francie) (zástupci: původně B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, E. Venot a M. Guillaumond, poté B. Van de Walle de Ghelcke, B. Meyring a E. Venot, advokáti) (věc T-56/09); a Compagnie de Saint-Gobain SA (Courbevoie) (zástupci: P. Hubert a E. Durand, advokáti) (věc T-73/09)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, M. Kellerbauer a N. von Lingen, poté A. Bouquet, F. Castillo de la Torre, M. Kellerbauer a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 6815 ze dne 12. listopadu 2008 v řízení k uplatnění článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo), ve znění rozhodnutí Komise C (2009) 863 ze dne 11. února 2009 a rozhodnutí C (2013) 1118 final ze dne 28. února 2013 v části, v nichž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně návrh na zrušení článku 2 tohoto rozhodnutí v části, v níž ukládá žalobkyním pokutu, a ještě podpůrněji, návrhy na snížení výše této pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-56/09 a T-73/09 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Saint-Gobain Glass France SA, Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG, Saint-Gobain Sekurit France SAS a Compagnie de Saint-Gobain SA v článku 2 písm. b) rozhodnutí Komise C (2008) 6815 final ze dne 12. listopadu 2008, v řízení k uplatnění článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo), ve znění rozhodnutí Komise C (2009) 863 ze dne 11. února 2009 a rozhodnutí C (2013) 1118 final ze dne 28. února 2013 činí 715 milionů eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               4)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady s výjimkou Rady Evropské unie, jejíž náklady ponesou společnosti Saint-Gobain Glass France, Saint-Gobain Sekurit Deutschland a Saint-Gobain Sekurit France.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18. 4. 2009.


title: Věc F-16/14: Žaloba podaná dne 24. února 2014 – ZZ v. Komise

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/54

         Žaloba podaná dne 24. února 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-16/14)
   2014/C 175/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí týkajícího se převodu nároků na důchod žalobkyně do důchodového systému Unie, kterým se uplatňujícího nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2013 o bonifikaci nároků na důchod nabytých žalobkyní před nástupem do služby v rámci jejich převodu do režimu důchodového zabezpečení orgánů Evropské unie v souladu s uplatněním obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-454/07: Žaloba podaná dne 10. srpna 2007 – Hervé Raulin v. Francouzská republika

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/7

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2007 – Hervé Raulin v. Francouzská republika
   (Věc C-454/07)
   (2008/C 183/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Hervé Raulin (zástupce: C. Vaucois, advokát)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Usnesením ze dne 16. května 2008 se Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil za zjevně nepříslušný k rozhodování o žalobě a rozhodl, že H. Raulin ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc F-4/12: Žaloba podaná dne 4. ledna 2012 — ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/28

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-4/12)
   2012/C 65/55
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí Komise o zamítnutí žádosti žalobce, aby mu zaslala všechny přístupové kódy k internetovým stránkám Komise, které jsou přístupné všem jejím úředníkům, podané v návaznosti na rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, kterým se zrušuje rozhodnutí tohoto orgánu, jímž poslán do invalidního důchodu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí návrhových žádání formulovaných žalobcem v žádosti ze dne 20. října 2010, zaslané Orgánu oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit v rozsahu, v němž je to nezbytné, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 24. května 2011, kterou žalobce zaslal Komisi proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 20. října 2010;

               —

               prohlásit v rozsahu, v němž je to nezbytné, právní nicotnost oznámení ze dne 28. února 2011 s referenčním číslem Ares(2011) 217354;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-375/14: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Al Naggar v. Rada

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Al Naggar v. Rada
   (Věc T-375/14) (1)

   (2016/C 165/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28. 7. 2014.


title: Věc C-133/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën v. Q „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Daňové právní předpisy — Darovací daň — Osvobození, venkovského statku‘ od daně — Neosvobození statku nacházejícího se na území jiného členského státu“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën v. Q
   (Věc C-133/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Daňové právní předpisy - Darovací daň - Osvobození, venkovského statku‘ od daně - Neosvobození statku nacházejícího se na území jiného členského státu“)
   (2015/C 065/06)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Economische Zaken, Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Q

      Výrok

   Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které je osvobození od darovací daně týkající se některého majetku chráněného z důvodu, že je součástí národního kulturního a historického dědictví, omezeno na majetek nacházející se na území tohoto členského státu, za předpokladu, že toto osvobození od daně není vyloučeno v případě majetku, který může být součástí kulturního a historického dědictví uvedeného členského státu, přestože se nachází na území jiného státu.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-8/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2009 — FAB v. Komise ( Státní podpory — Digitální pozemní televizní vysílání — Podpora poskytnutá německými orgány provozovatelům vysílání užívajícím digitální pozemní televizní síť (DVB-T) v oblasti Berlín-Braniborsko — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení — Žaloba na neplatnost — Pojem státní podpora — Státní prostředky — Vyrovnání představující protiplnění za plnění povinností veřejné služby — Podpora na rozvoj kultury — Legitimní očekávání )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2009 — FAB v. Komise
   (Věc T-8/06) (1)

   („Státní podpory - Digitální pozemní televizní vysílání - Podpora poskytnutá německými orgány provozovatelům vysílání užívajícím digitální pozemní televizní síť (DVB-T) v oblasti Berlín-Braniborsko - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Žaloba na neplatnost - Pojem „státní podpora“ - Státní prostředky - Vyrovnání představující protiplnění za plnění povinností veřejné služby - Podpora na rozvoj kultury - Legitimní očekávání“)
   2009/C 282/71
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FAB Fernsehen aus Berlin GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: A. Böken, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a K. Gross, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Deutscher Kabelverband eV (Berlín, Německo) (zástupci: K. Struckmann, C. Arhold a N. Wimmer, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/513/ES ze dne 9. listopadu 2005 o státní podpoře, kterou poskytla Spolková Republika Německo ve prospěch zavedení digitálního pozemního televizního vysílání (DVB-T) ve spolkových zemích Berlín a Braniborsko (Úř. věst. 2006, L 200, s. 14).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti FAB Fernsehen aus Berlin GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc F-99/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Wilms v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období pro povýšení 2004 — Přidělení prioritních bodů — Použití ustanovení nového služebního řádu)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Wilms v. Komise
   (Věc F-99/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2004 - Přidělení prioritních bodů - Použití ustanovení nového služebního řádu)
   (2008/C 116/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Günter Wilms (Brusel, Belgie) (zástupci: M. van der Woude a V. Landes, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s D. Slaterem, advokátem)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí o přidělení prioritních bodů žalobci za období pro povýšení 2004, a jednak zrušení seznamu zásluh úředníků platové třídy A*10 povýšených do platové třídy A*11 za rok 2004
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o stanovení celkového počtu bodů G. Wilmse za období pro povýšení 2004 a rozhodnutí nepovýšit ho za toto období se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 25 (Věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-377/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-154/04: Žaloba podaná dne 22. dubna 2004 Danielem Bauwensem proti Komisi Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/11

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2004 Danielem Bauwensem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-154/04)
   (2004/C 168/21)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Danielem Bauwensem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o ukončení řízení o vypracování posudku o vývoji služby žalobce za období od 1. července do 31. prosince 2002 a o zamítnutí jeho žádosti o svolání smíšeného hodnotícího výboru;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobce podal žádost o svolání smíšeného hodnotícího výboru k jeho posudku o vývoji služby, tak jak byl potvrzen potvrzujícím představeným. Tato žádost byla posouzena jako opožděná, jelikož byla podána po lhůtě 5 pracovních dnů, stanovené článkem 7 obecných prováděcích ustanovení článků 43 a 45 služebního řádu přijatých žalovanou.
   Žalobce napadá rozhodnutí zamítnout jeho žádost a s konečnou platností vystavit posudek, uplatňuje, že lhůta 5 pracovních dnů měla být pozastavena, v souladu s poznámkou pod čarou k článku 7 obecných ustanovení, z důvodu, že žalobce byl po dobu dvou týdnů na dovolené, která začala druhý den po formálním potvrzení hodnocení potvrzujícím představeným. V této souvislosti se žalobce rovněž dovolává zjevného omylu v posouzení a porušení zásad řádného řízení, řádné správy a rovného zacházení.


title: Věc T-7/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia“ v. OHIM (υγεία) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství υγεία — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti a popisné povahy — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia“ v. OHIM (υγεία)
   (Věc T-7/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství υγεία - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti a popisné povahy - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 186/44
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia“ AE (Atény, Řecko) (zástupci: K. Alexiou a S. Foteas, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2009 (věc R 190/2009-2) týkajícímu se zápisu slovního označení υγεία jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Diagnostiko kai Therapeftiko Kentro Athinon „Ygeia“ AE ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-673/14: Usnesení Tribunálu ze dne 8. prosince 2015 – Itálie v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Doprava — Založení společnosti Airport Handling SpA — Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Akt, který nelze napadnout žalobou — Opatření podpory zcela provedeny v době podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. prosince 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-673/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Doprava - Založení společnosti Airport Handling SpA - Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Akt, který nelze napadnout žalobou - Opatření podpory zcela provedeny v době podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 059/19)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentino a A. De Stefano, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Conte a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 4537 final ze dne 9. července 2014 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU týkajícího se založení společnosti Airport Handling [Státní podpora SA.21420 (2.014/C) (ex 20 14/NN) (ex 20 13/PN)].
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17. 11. 2014.


title: Věc C-450/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Tübingen (Německo) dne 15. října 2008 – FGK Gesellschaft für Antriebsmechanik mbH v. notář Gerhard Schwenkel

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Tübingen (Německo) dne 15. října 2008 – FGK Gesellschaft für Antriebsmechanik mbH v. notář Gerhard Schwenkel
   (Věc C-450/08)
   (2009/C 69/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landgericht Tübingen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FGK Gesellschaft für Antriebsmechanik mbH

      Žalovaný: Notář Gerhard Schwenkel

      Další účastnice: Präsidentin des Landgerichts Tübingen (předsedkyně zemského soudu v Tübingen)
   Předběžné otázky

               1.

               Má se směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (1) (ve znění směrnice 85/303/EHS ze dne 10. června 1985) vykládat v tom smyslu, že poplatky vybírané státním notářem za sepsání notářského zápisu o právním úkonu, který spadá do působnosti této směrnice, jsou daněmi ve smyslu dané směrnice, pokud podle platných vnitrostátních právních předpisů mohou vykonávat notářskou činnost také státní notáři a tito jsou současně oprávněni vybírat příslušné poplatky, přičemž státu nepřipadá žádná část poplatků za vyhotovování notářských zápisů o právních úkonech, které spadají do působnosti této směrnice, neboť se stát tohoto práva obecně vzdal?

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11.


title: Věc T-304/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Smurfit Kappa Group v. Komise ( „Státní podpory — Výrobky z vlnitého obalu — Podpora na stavbu papírny — Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře — Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem — Přípustnost — Bezvadnost plné moci, kterou dala právnická osoba svým advokátům — Přijetí rozhodnutí po ukončení předběžné fáze přezkumu — Aktivní legitimace — Procesní práva zúčastněných stran — Závažné potíže, odůvodňující zahájení formálního vyšetřovacího řízení — Výkon posuzovací pravomoci Komisí — Článek 87 odst. 3 písm. a) ES — Článek 88 odst. 2 a 3 ES — Článek 4 nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 44 odst. 5 a 6 jednacího řádu“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — Smurfit Kappa Group v. Komise
   (Věc T-304/08) (1)

   (Státní podpory - Výrobky z vlnitého obalu - Podpora na stavbu papírny - Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem - Přípustnost - Bezvadnost plné moci, kterou dala právnická osoba svým advokátům - Přijetí rozhodnutí po ukončení předběžné fáze přezkumu - Aktivní legitimace - Procesní práva zúčastněných stran - Závažné potíže, odůvodňující zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Výkon posuzovací pravomoci Komisí - Článek 87 odst. 3 písm. a) ES - Článek 88 odst. 2 a 3 ES - Článek 4 nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 44 odst. 5 a 6 jednacího řádu)
   2012/C 250/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Smurfit Kappa Group plc (Dublin, Irsko) (zástupci: T. Ottervanger a E. Henny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Propapier PM 2 GmbH, dříve Propapier PM2 GmbH & Co. KG (Eisenhüttenstadt, Německo) (zástupci: H. J. Niemeyer a Ch. Herrmann, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1107 ze dne 2. dubna 2008, které prohlašuje veřejnou regionální podporu, kterou německé orgány zamýšlely poskytnout společnosti Propapier PM2 na výstavbu papírny v Eisenhüttenstadt (region Braniborsko-Severovýchod), za slučitelnou se společným trhem [státní podpora č. 582/2007 — Německo].

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C(2008) 1107 ze dne 2. dubna 2008, které prohlašuje veřejnou regionální podporu, kterou německé orgány zamýšlely poskytnout společnosti Propapier PM2 na výstavbu papírny v Eisenhüttenstadt (region Braniborsko-Severovýchod) za slučitelnou se společným trhem [státní podpora č. 582/2007 — Německo] se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi a Propapier PM 2 GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-237/11: Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Francouzská republika v. Evropský parlament

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/12

         Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Francouzská republika v. Evropský parlament
   (Věc C-237/11)
   2011/C 226/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 9. března 2011 týkající se rozvrhu zasedání Parlamentu na rok 2012;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející zaprvé z porušení protokolu č. 6 o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie, přiloženého k SEU a SFEU, a protokolu č. 3 o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie, přiloženého ke Smlouvě o ESAE, a zadruhé z nerespektování rozsudku Soudního dvora ze dne 1. října 1997, Francie v. Parlament (C-345/95, Recueil, s. I-5235).
   Tím, že Evropský parlament stanovil, že dvě ze dvanácti měsíčních plenárních zasedání, která se každoročně musejí konat ve Štrasburku, budou zkrácena ze 4 na 2 dny a budou se v roce 2012 konat během jediného týdne v měsíci říjnu, se Evropský parlament podle francouzské vlády pokusil obejít pravidlo, podle něhož se plenární zasedání, která trvají 12 měsíců, včetně zasedání o rozpočtu, musejí konat ve Štrasburku. Ve svém důsledku se totiž napadeným rozhodnutím ruší jedno z dvanácti měsíčních plenárních zasedání, která se musejí každoročně konat ve Štrasburku. Jediným cílem tohoto rozhodnutí je tedy zkrátit dobu přítomnosti evropských poslanců v sídle Evropského parlamentu, což však není odůvodněno požadavkem na vnitřní organizaci práce tohoto orgánu.


title: Věc C-92/06: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2006 – Soffass SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sodipan SCA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka NICKY — Námitka majitele obrazových ochranných známek NOKY a noky — Čistě skutkové posouzení — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/21

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. července 2006 – Soffass SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Sodipan SCA
   (Věc C-92/06) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka „NICKY“ - Námitka majitele obrazových ochranných známek „NOKY“ a „noky“ - Čistě skutkové posouzení - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   (2006/C 294/36)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Soffass SpA (zástupci: V. Biliardo, C. Bacchini a M. Mazzitelli, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Capostagno, zmocněnec), Sodipan (zástupce: N. Bœspflug, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 23. listopadu 2005 ve věci T-396/04, Soffas SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), jímž Soud zamítnul jako neopodstatněnou žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem obrazové známky „NICKY“ pro výrobky třídy 15 proti rozhodnutí R 699/2003-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 16. července 2004, kterým se ruší rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byla zamítnuta námitka podaná majitelem obrazových známek „NOKY“ a „noky“ pro výrobky třídy 16.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Soffass SpA se ukládá úhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc T-134/05: Žaloba podaná dne 26. března 2005 Belgickým královstvím proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/33

         Žaloba podaná dne 26. března 2005 Belgickým královstvím proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-134/05)
   (2005/C 132/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Belgickým královstvím, zastoupeným Jean-Pierrem Buylem a Christophem Steyaertem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. ledna 2005 v rozsahu, v němž má za to, že „dřívější pohledávky ESF“ nejsou promlčeny a v rozsahu, v němž je to nezbytné zrušil rozhodnutí, pokud má za to, že pohledávky vytváří úrok z prodlení vypočtený na základě článku 86 nařízení č. 2342/2002/ES,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Od roku 1987 až do roku 1992 Komise žádala žalobce o zaplacení určitých částek pocházejících z Evropského sociálního fondu (ESF), které Komise převedla přímo na různé belgické útvary jednající jako organizátoři projektů, tyto částky ale nebyly těmito orgány použity v souladu s právní úpravou vztahující se k ESF.
   V roce 2004 Komise přistoupila k započtení určitých částek dlužených žalobcem na základě jeho dřívějších pohledávek s pohledávkami žalobce oproti Komisi. V důsledku těchto započtení zaslal žalobce Komisi vícero dopisů, na které Komise odpověděla napadeným rozhodnutím, které uvádí, v protikladu k tomu, co žalobce uplatňoval, že dřívější pohledávky nebyly promlčeny.
   Na podporu své žaloby žalobce tvrdí, že dotčené pohledávky jsou promlčeny na základě článku 3.1 nařízení č. 2988/95/ES, nebo podpůrně, na základě ustanovení belgického práva použitelného v projednávaném případě v souladu s článkem 2.4 nařízení č. 2988/95/ES.
   Žalobce zároveň zpochybňuje uložení úroků z prodlení ze strany Komise. Podle žalobce existuje v projednávaném případě zvláštní právní úprava, a sice nařízení č. 1865/90/EHS a č. 448/2001/ES, které zrušují článek 86 nařízení č. 2342/2002/ES, jehož se Komise dovolává pro odůvodnění uložení úroků z prodlení. Žalobce tvrdí, že tato zvláštní právní úprava nestanoví uložení úroků z prodlení, co se týče činností ESF, o kterých bylo rozhodnuto přede dnem 6. července 1990, a že tedy Komise neměla požadovat úroky z prodlení za dotčené pohledávky.


title: Věc T-60/11: Žaloba podaná dne 26. ledna 2011 — Kraft Foods Global Brands v. OHIM — Fenaco (SUISSE PREMIUM)

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/24

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2011 — Kraft Foods Global Brands v. OHIM — Fenaco (SUISSE PREMIUM)
   (Věc T-60/11)
   2011/C 103/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, USA) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fenaco Genossenschaft (Bern, Švýcarsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. listopadu 2010 ve věci R 522/2010-1, a

               —

               uložil žalovanému a vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Fenaco Genossenschaft

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „SUISSE PREMIUM“ pro výrobky a služby spadající do tříd 30, 31 a 42.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka „PREMIUM“ pro výrobky spadající do třídy 30.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-196/16: Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Banca Tercas v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/32

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2016 – Banca Tercas v. Komise
   (Věc T-196/16)
   (2016/C 222/40)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tercas-Cassa di risparmio della provincia di Teramo SpA (Banca Tercas SpA) (Teramo, Itálie) (zástupci: A. Santa Maria, M. Crisostomo, E. Gambaro, F. Mazzocchi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C (2015) 9526 final ze dne 23. prosince 2015, oznámené žalobkyni dne 22. února 2016, týkající se státní podpory SA.39451 (2015/C) (ex 2015/NN), kterou Itálie poskytla Banca Tercas (Cassa di risparmio della provincia di Teramo S.p.A.),

               —

               podpůrně z důvodů uvedených v sedmém žalobním důvodu zrušil články 2, 3 a 4 výše uvedeného rozhodnutí,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, jež je předmětem této žaloby, je totéž rozhodnutí, které je napadáno ve věci T-98/16, Itálie v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně 7 žalobních důvodů.

               1.

               V rámci prvního žalobního důvodu Banca Tercas (dále jen „žalobkyně“ nebo „Tercas“) uplatňuje, že Komise porušila a nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU a článek 296 SFEU z důvodu vad či nedostatku odůvodnění s ohledem na skutečnost, zda jsou splněny požadavky týkající se „státních prostředků“ a „přičitatelnosti státu“, jelikož Komise upřednostnila analýzu kritéria státních prostředků před analýzou kritéria přičitatelnosti a samostatně neověřila, zda je splněn požadavek týkající se státních prostředků, který je znakem, který zakládá státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila a nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU v tom, že nesprávně konstatovala, že Fondo di Garanzia di Tutela dei Depositi (záruční fond pro ochranu vkladů, dále jen „fond“ nebo „ZFOV“) použil státní prostředky. Podle žalobkyně se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož prostředky ZFOV nemohou být s ohledem na kritéria vytýčená v judikatuře Soudního dvora považovány za prostředky podléhající veřejné kontrole nebo prostředky, kterými může italský stát disponovat. Pokud jde o předmět, rozsah a konkrétní podmínky alternativních zásahů do vyplacení vkladatelů, italský zákonodárce v plném rozsahu odkázal na smluvní autonomii záručních systémů. Alternativní zásahy uvedené v článku 29 stanov fondu může fond provést, jestliže lze předpokládat, že náklady budou nižší oproti nákladům, které vyplývají ze zásahu v případě likvidace podniku, a odpovídají především soukromým zájmům sdružených bank a nelze je přičítat výkonu veřejného mandátu.

               3.

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila a nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž považuje opatření ve prospěch Tercas za opatření přičitatelná italskému státu. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že ZFOV provedl zásah dobrovolně a že tvrzení Komise, podle kterého je Banca d’Italia orgánem, který spravuje (údajně) veřejné prostředky, je nesprávné a neodpovídá skutečnému smyslu funkcí, jež jsou svěřeny centrální bance v italském právním řádu. Cílem činnosti Banca d’Italia je zajistit dodržování pravidel zdravého a obezřetného řízení pouze na základě kontroly zákonnosti a legitimity, aniž je dotčeno svobodné individuální rozhodování subjektů, nad kterými Banca d’Italia vykonává svůj dohled. Mimoto konkrétní nepřímé důkazy o zásahu veřejných orgánů, které uvedla Komise s poukazem na zásah ve prospěch Tercas, zjevně nejsou s to podpořit závěry Komise.

               4.

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v souvislosti s nesprávným použitím kritéria soukromého investora v tržním hospodářství. Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise neověřila, zda zásah ZFOV splňoval kritérium hospodářské účelnosti s ohledem na faktory, které ZFOV důkladně zohlednil při hodnocení možných budoucích dopadů zásahu. Žalobkyně Komisi zejména vytýká, že neověřila, zda by za podobných okolností soukromý investor velikosti srovnatelné s ZFOV uskutečnil hospodářské transakce v obdobném rozsahu, v jakém jsou vytýkány fondu. Konečně vyloučení nákladů na vyplacení vkladatelů z uplatnění kritéria soukromého investora – jako vyjádření povinností, které stát musí zajišťovat ve svém postavení veřejného orgánu – není v této věci odůvodněno a je v rozporu s nedávnou judikaturou soudů Evropské unie.

               5.

               V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně uvádí důvody, proč se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když považovala dotčená opatření za neslučitelná s vnitřním trhem. Komise se konkrétně dopustila pochybení v tom, že konstatovala, že znehodnocení podřízeného dluhu, stanovené ratione temporis pouze v jejím sdělení o bankovnictví z roku 2013, je zásadním požadavkem pro to, aby opatření mohla být považována za slučitelná s vnitřním trhem. Komise konkrétně nezohlednila právní nemožnost uložit spoluúčast na nákladech držitelům podřízených dluhových nástrojů. Mimoto Komise nezohlednila skutečnost, že náklady za zásah byly již značně sníženy početnými opatřeními spočívajícími ve sdílení nákladů (burden sharing). Slučitelnost opatření vyplývá i z plánu návratu Tercas k ziskovosti a z přijetí opatření určených k omezení údajného narušení hospodářské soutěže, ke kterému mělo dojít v důsledku zásahu ZFOV. Žalobkyně tudíž uplatňuje i zjevný nedostatek šetření.

               6.

               V rámci šestého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení a nesprávné právní kvalifikace, když považovala záruku ve výši 30 milionů eur za uvolněnou a když nahlížela na toto opatření jako na nevratný příspěvek ve prospěch Tercas, a tedy jako na státní podporu.

               7.

               Konečně v rámci sedmého žalobního důvodu Tercas podpůrně uplatňuje porušení čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) č. 2015/1589 v tom, že Komise uložila italskému státu vymáhat podporu, přestože je to v rozporu s obecnými zásadami EU, jako je zásada právní jistoty, legitimního očekávání a zásada proporcionality.


title: Věc C-458/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2016 Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-426/10 až T-429/10 a T-438/12 až T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías a další v. Komise
   (Věc C-458/16 P)
   (2016/C 392/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L. (zástupci: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco, V. Romero Algarra, abogados)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 ve spojených věcech T-438/12 až T-441/12, a zejména ve věci T-441/12, Trenzas y Cables de Acero PSC, S.L., v. Evropská komise;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když žalobní důvod týkající se porušení práva navrhovatelky na obhajobu prohlásil za nepřípustný.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když při posuzování druhé žádosti o uznání platební neschopnosti, potažmo přípustnosti žaloby, uplatnil nesprávný právní základ.

               3.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování důkazů, respektive zjevného zkreslení důkazů, porušení povinnost provést soudní přezkum v plné jurisdikci, porušení práva na účinnou soudní ochranu a nedostatku odůvodnění.


title: Věc C-242/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mannheim (Německo) dne 19. května 2014 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Firma Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel und Gerhard Vogel

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mannheim (Německo) dne 19. května 2014 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Firma Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel und Gerhard Vogel
   (Věc C-242/14)
   2014/C 303/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Mannheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Žalovaní: Firma Gerhard und Jürgen Vogel GbR, Jürgen Vogel, Gerhard Vogel

      Předběžné otázky

               1)

               Je zemědělec, který užil rozmnožovací materiál chráněné odrůdy získaný přeséváním, aniž by uzavřel příslušné smluvní ujednání s držitelem odrůdového práva, povinen k platbě přiměřené náhrady podle čl. 94 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 (1) ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství a – v případě úmyslu či nedbalosti – k náhradě další škody vzniklé porušením odrůdového práva podle čl. 94 odst. 2 tohoto nařízení již tehdy, když v okamžiku skutečného užití sklizeného materiálu pro účely množení na šlechtitelských polích nesplnil povinnost zaplatit přiměřenou náhradu (poplatek za přesévání), kterou má na základě čl. 14 odst. 3 čtvrté odrážky tohoto nařízení ve spojení s článkem 5f nařízení Komise (ES) č. 1768/95 (2) ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství?

               2)

               Je-li třeba na první otázku odpovědět v tom smyslu, že zemědělec může svou povinnost k platbě přiměřené náhrady splnit také až po skutečném užití sklizeného materiálu pro účely množení na šlechtitelských polích: Je zapotřebí vykládat uvedená ustanovení v tom smyslu, že stanoví lhůtu, v jejímž rámci musí zemědělec, který užil rozmnožovací materiál chráněné odrůdy získaný přeséváním, splnit povinnost zaplatit přiměřenou náhradu, aby byl k přesévání „oprávněn“ ve smyslu čl. 94 odst. 1 nařízení (ES) č. 2100/94 ve spojení s článkem 14 tohoto nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 227, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 173, s. 14.


title: Věc T-65/08: Žaloba podaná dne 13. února 2008 – Španělsko v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/41

         Žaloba podaná dne 13. února 2008 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-65/08)
   (2008/C 92/82)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2007 v řízení podle článku 21 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (věc č. COMP/M.4685 Enel/Acciona/Endesa), a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2007) 5913 konečnému ze dne 5. prosince 2007 v řízení podle článku 21 nařízení (ES) č. 139/2004 (1) (věc č. COMP/M.4685 Enel/Acciona/Endesa). V napadeném rozhodnutí Komise konstatuje, že žalobce porušil článek 21 nařízení č. 139/2004 tím, že získání společné kontroly nad společností Endesa ze strany společností Enel a Acciona podmínil několika podmínkami, přičemž takové podmínky jsou neslučitelné s články 28, 43 a 56 ES, čímž neoprávněně zasáhl do výlučné pravomoci Komise rozhodovat o spojování na úrovni Společenství. Krom toho žalovaná požadovala, aby žalobce upustil od podmínek neslučitelných s právem Společenství.
   Na podporu svých žalobních důvodů žalobce zaprvé tvrdí, že Komise nemá pravomoc přijmout napadené rozhodnutí v řízení podle článku 21 nařízení č. 139/2004. Žalobce má za to, že pokud se Komise domnívá, že členský stát porušil článek 21 nařízení č. 139/2004, musí proti tomuto členskému státu zahájit řízení podle článku 226 ES.
   Zadruhé žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, neboť Komise nepřezkoumala důvody veřejné bezpečnosti vymezené v čl. 21 odst. 4 nařízení č. 139/2004, o něž se opírá španělská vláda, pro přijetí opatření ohledně veřejné nabídky ze strany Enel a Acciona na převzetí Endesa.
   Žalobce dále tvrdí, že Komise porušila čl. 21 odst. 4 nařízení č. 139/2004 vzhledem k tomu, že španělské orgány nebyly povinny oznámit Komisi podmínky týkající se veřejné nabídky na převzetí Endesa ze strany Enel a Acciona, neboť cílem uvedených podmínek bylo chránit oprávněný zájem, především veřejnou bezpečnost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Věc T-640/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Sto v. OHIM – Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CRETEO — Starší národní slovní ochranné známky StoCretec a STOCRETE — Relativní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Sto v. OHIM – Fixit Trockenmörtel Holding (CRETEO)
   (Věc T-640/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CRETEO - Starší národní slovní ochranné známky StoCretec a STOCRETE - Relativní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 098/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sto SE & Co. KGaA, původně Sto AG (Stühlingen, Německo) (zástupci: K. Kern a J. Sklepek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fixit Trockenmörtel Holding AG (Baar, Švýcarsko) (zástupci: K. Lochner a C. Thomas, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. září 2013 (věc R 905/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sto AG a Fixit Trockenmörtel Holding AG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Sto SE & Co. KGaA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Věc T-477/17: Žaloba podaná dne 31. července 2017 – Haswani v. Rada

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/34

         Žaloba podaná dne 31. července 2017 – Haswani v. Rada
   (Věc T-477/17)
   (2017/C 347/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: George Haswani (Yabroud, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/840 ze dne 27. května 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/907 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1245 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/1241 ze dne 10. července 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

               —

               a v důsledku toho,

                           —

                           nařídil vyškrtnutí jména pana George Haswaniho z příloh připojených k výše uvedeným aktům;

                           —

                           uložil Radě zaplacení částky 100 000 eur jako náhrady nemajetkové újmy vzniklé žalobci;

                           —

                           rozhodl, že Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem, jejichž výši si vyhrazuje odůvodnit v průběhu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, vyplývající z čl. 296 druhého pododstavce SFEU. Žalobce Radě Evropské unie vytýká, že se spokojila s nejednoznačnými a obecnými úvahami, aniž by uvedla specifické a konkrétní důvody, na základě nichž má při výkonu své diskreční posuzovací pravomoci za to, že žalobce má být předmětem dotčených omezujících opatření. Nebyla uvedena žádná konkrétní a objektivní skutečnost, která by mohla být žalobci vytýkána a která by mohla odůvodňovat dotčená opatření.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z požadavku proporcionality v rámci zásahu do základních práv. Žalobce má za to, že sporná opatření mají být neplatná, neboť jsou s ohledem na veřejně oznámený cíl nepřiměřená a představují nepřiměřený zásah do svobody podnikání a vlastnického práva, které jsou zakotveny v článcích 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie. Nepřiměřenost vyplývá z toho, že opatření se vztahují na jakoukoliv hospodářskou činnost bez existence dalšího kritéria.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a neexistence důkazu, neboť Rada ve svém následném odůvodnění na podporu restriktivních opatření uvedla skutečnosti, které zjevně postrádají skutkový základ, neboť uváděné skutečnosti nejsou nijak podložené.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod se týče návrhu na náhradu škody, neboť přičítání určitých závažných skutků, které nebyly prokázány, vystavuje žalobce, jakož i jeho rodinu nebezpečí, což dokládá význam způsobené újmy odůvodňující jeho návrh na náhradu škody.


title: Věc F-31/08: Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Tomas v. Parlament

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/26

         Žaloba podaná dne 25. února 2008 – Tomas v. Parlament
   (Věc F-31/08)
   (2008/C 158/46)
   Jednací jazyk: litevština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stanislovas Tomas (Pavlodar, Kazachstán) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o propuštění žalobce a náhrada utrpěné nehmotné a hmotné újmy
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o propuštění žalobce;

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci zaplatil částku 125 000 eur z titulu náhrady nehmotné a hmotné újmy žalobci;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-225/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci B. J. van Middendorp proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci B. J. van Middendorp proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-225/05)
   (2005/C 193/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 17. května 2005 ve věci B. J. van Middendorp proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Existuje podle práva Společenství povinnost zkoumat z úřední povinnosti důvody, které jsou vyvozeny ze směrnice 85/511/EHS (1), přestože nepatří k základu sporu?

               2.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Má povinnost vyplývající z čl. 11 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 13 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 85/511/EHS k zajištění toho, že laboratorní vyšetření zaměřená na prokázání slintavky a kulhavky budou provedena některou z laboratoří uvedených v příloze B směrnice 85/511/EHS, přímý účinek?

               3.

                           a)

                           Má být čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS vykládán tak, že z okolnosti, že výskyt slintavky a kulhavky je zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, mají být vyvozeny právní důsledky?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3a:
                           Je účelem čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS ochrana zájmů jednotlivců, jako jsou žalobci ve věcech v původním řízení? V případě, že tomu tak není, mohou se jednotlivci, jako jsou žalobci v původních řízeních, dovolávat případného porušení povinností, které pro orgány členských států vyplývají z tohoto ustanovení?

                           c)

                           V případě, že z odpovědi na otázku 3b vyplyne, že se jednotlivci mohou dovolávat čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS:
                           Jaké právní důsledky mají být vyvozeny ze zjištění výskytu slintavky a kulhavky laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS?

               4.

               Má být příloha B směrnice 85/511/EHS s ohledem na ustanovení článků 11 a 13 této směrnice vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.?

               5.

               V případě, že z odpovědí na předchozí otázky vyplyne, že výskyt slintavky a kulhavky může být zjištěna laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo že příloha B směrnice 85/511/EHS má být vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat na také na ID-Lelystad B.V.:
               Má být směrnice 85/511/EHS vykládána tak, že stanoví, že vnitrostátní správní orgán pověřený rozhodováním je vázán výsledky vyšetření laboratoře, která je uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo v případě, že z odpovědi na otázku 3a vyplyne, že správní orgán může opírat svá opatření pro tlumení slintavky a kulhavky také o výsledky laboratoře, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, je vázán výsledky vyšetření takové laboratoře, nebo patří určení jeho pravomocí do procesní autonomie členského státu, a má soudce, jemuž byla věc v původním řízení předložena, zkoumat, zda relevantní předpisy platí nezávisle na tom, jestli se laboratorní vyšetření provádí na základě povinnosti práva Společenství nebo vnitrostátního práva, jakož i zkoumat, zda použití vnitrostátního procesně právního rámce nečiní provádění předpisů práva Společenství nadměrně obtížným nebo prakticky nemožným?

               6.

               V případě, že z odpovědi na otázku 5 vyplyne, že vázanost vnitrostátních orgánů laboratorním výsledkem je upravena směrnicí 85/511/EHS:
               Jsou vnitrostátní orgány nutně vázány výsledkem laboratorního vyšetření na prokázání slintavky a kulhavky? V případě, že ne, jaký prostor pro uvážení ponechává směrnice 85/511/EHS vnitrostátním orgánům?

      (1)  Směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11).


title: Věc T-33/10: Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — ING Groep v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/40

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — ING Groep v. Komise
   (Věc T-33/10)
   2010/C 80/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ING Groep NV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer, M. Knapen a J. Blockx, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém kvalifikuje změnu CTI transakce jako dodatečnou podporu ve výši 2 miliard eur, rovněž z důvodu chybějícího nebo nedostatečného odůvodnění;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém Komise podřídila schválení podpory přijetím zákazů nabízet nejnižší ceny („zákazy price leadership“) stanovených v rozhodnutí a jeho příloze II, rovněž z důvodu chybějícího nebo nedostatečného odůvodnění;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém Komise podřídila schválení podpory podmínkám restrukturalizace rozsahu širšího než je přiměřené a než vyžaduje sdělení o restrukturalizaci, rovněž z důvodu chybějícího nebo nedostatečného odůvodnění;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V souvislosti se zmatkem na finančních trzích v září a říjnu 2008 nizozemský stát poskytl dne 11. listopadu 2008 injekci hlavní kapitálové složky Tier 1 (dále „CTI transakce“) ve výši 10 miliard eur společnosti ING (dále též „žalobkyně“). Tato podpora byla prozatímně schválena Evropskou komisí dne 12. listopadu 2008 na dobu šesti měsíců.
   V lednu 2009 souhlasil nizozemský stát s převzetím hospodářského rizika souvisejícího s některými znehodnocenými aktivy žalobkyně. Toto opatření bylo prozatímně schváleno Evropskou komisí dne 31. března 2009, přičemž se nizozemský stát zavázal k předložení restrukturalizačního plánu týkajícího se žalobkyně. V říjnu 2009 žalobkyně a nizozemský stát sjednaly změnu původní CTI transakce za účelem umožnění předčasného splacení poloviny kapitálové injekce CTI. Konečné znění restrukturalizačního plánu žalobkyně bylo předáno Komisi dne 22. října 2009.
   Dne 18. listopadu 2009 Komise přijala napadené rozhodnutí, ve kterém schválila podporu s výhradou závazků k restrukturalizaci uvedených v příloze I. a II. rozhodnutí.
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře č. C 10/2009 (ex N 138/2009) provedené Nizozemskem ve prospěch žalobkyně ve formě mechanismu na podporu nelikvidních aktiv v rámci restrukturalizačního plánu, v rozsahu, ve kterém údajně i) kvalifikuje změnu CTI transakce jako dodatečnou podporu ve výši 2 miliard eur, ii) podřídila schválení podpory přijetím zákazů nabízet nejnižší ceny a iii) podřídila schválení podpory podmínkám restrukturalizace rozsahu širšího než je přiměřené a než vyžaduje sdělení o restrukturalizaci.
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí by mělo být částečně zrušeno z následujících důvodů:

               Na základě prvního žalobního důvodu, týkajícího se změny CTI transakce, žalobkyně tvrdí, že Komise:

                           a)

                           porušila článek 107 SFEU, když určila, že změna CTI transakce mezi žalobkyní a nizozemským státem představovala státní podporu, a že

                           b)

                           porušila zásadu řádné správy a článek 296 SFEU, jelikož neprovedla pečlivý a nestranný přezkum všech relevantních okolností konkrétního případu, nevyslechla dotčené osoby a neposkytla dostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí.

               Na základě druhého žalobního důvodu, týkajícího se zákazu ING a ING Direct nabízet nejnižší ceny, žalobkyně uplatňuje, že Komise:

                           a)

                           porušila zásadu řádné správy tím, že neprovedla pečlivý a nestranný přezkum všech relevantních okolností konkrétního případu a navíc tím, že porušila povinnost rozhodnutí dostatečně odůvodnit;

                           b)

                           porušila zásadu proporcionality tím, že schválení podpory podřídila podmínkou zákazů nabízet nejnižší ceny, které nejsou odpovídající, nezbytné nebo přiměřené;

                           c)

                           porušila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a nesprávně uplatnila zásady a pokyny stanovené ve sdělení o restrukturalizaci.

               Na základě třetího žalobního důvodu, týkajícího se nepřiměřených podmínek restrukturalizace, žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí je neplatné z důvodu:

                           a)

                           nesprávného posouzení, neboť Komise nesprávně vypočítala absolutní a relativní výši podpory a porušila zásadu proporcionality a řádné správy tím, že požadovala nadměrnou restrukturalizaci, aniž by pečlivě a nestranně přezkoumala všechny relevantní skutečnosti, které jí byly předloženy, a

                           b)

                           nesprávného posouzení a nedostatečného odůvodnění, jelikož se Komise odchýlila od sdělení o restrukturalizaci, když posuzovala požadovanou restrukturalizaci.


title: Věc F-47/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Leon-Gonzalez a Vander Velde v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Leon-Gonzalez a Vander Velde v. Komise
   (Věc F-47/14) (1)

   (2016/C 222/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014, s. 47.


title: Věc T-9/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2017 – Ball Beverage Packaging Europe v. EUIPO – Crown Hellas Can (Plechovky) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující tři plechovky — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Odlišný celkový dojem — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Soubor výrobků představujících jednotný předmět — Rozsah popisu zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství — Povinnost uvést odůvodnění — Záměna strany sporu“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2017 – Ball Beverage Packaging Europe v. EUIPO – Crown Hellas Can (Plechovky)
   (Věc T-9/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující tři plechovky - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Soubor výrobků představujících jednotný předmět - Rozsah popisu zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství - Povinnost uvést odůvodnění - Záměna strany sporu“)
   (2017/C 249/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ball Beverage Packaging Europe Ltd (Luton, Spojené království), které bylo povoleno, aby vstoupila do řízení na místo společnosti Ball Europe GmbH (zástupce: A. Renck, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Crown Hellas Can SA (Athény, Řecko) (zástupci: N. Coulson a J. Koepp, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. září 2014 (věc R 1408/2012-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Crown Hellas Can a Ball Europe.

      Výrok

               1.

               Povoluje se, aby společnost Ball Beverage Packaging Europe Ltd vstoupila do řízení na místo společnosti Ball Europe GmbH jakožto žalobkyně.

               2.

               Žaloba se zamítá.

               3.

               Společnosti Ball Beverage Packaging Europe se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nutných výdajů vynaložených společností Crown Hellas Can SA v souvislosti s řízením před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


title: Věc T-457/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné služby na služby — Nabídkové řízení — Poskytování externích služeb rozvoje, studia a podpory informačních systémů (ESP DESIS II) — Umístění uchazeče — Zadání zakázky — Sdružení uchazečů — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Transparentnost — Rovné zacházení — Zjevně nesprávné posouzení — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-457/10) (1)

   (Veřejné služby na služby - Nabídkové řízení - Poskytování externích služeb rozvoje, studia a podpory informačních systémů (ESP DESIS II) - Umístění uchazeče - Zadání zakázky - Sdružení uchazečů - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Transparentnost - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2013/C 352/21
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a N. Bambara, poté S. Delaude, zmocněnci, původně ve spolupráci s P. Wytinckem, poté s B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2010 o umístění nabídky předložené žalobkyní v rámci nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2009/045, týkajícího se „Externích služeb rozvoje, studia a podpory informačních systémů“ (ESP DESIS II), u položky č. 2 „Externí rozvojové projekty“ na třetím místě, a nikoliv na prvním místě a o umístění jiných uchazečů na prvním a druhém místě, jakož i všechna související rozhodnutí Generálního ředitelství informatiky Komise, včetně rozhodnutí týkajících se zadání smluv uchazečům umístěným na prvním a druhém místě a jednak návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.