title: Věc T-262/05: Žaloba podaná dne 18. července 2005 The Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/53

         Žaloba podaná dne 18. července 2005 The Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-262/05)
   (2005/C 217/110)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 18. července 2005 předložena žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Procter & Gamble Company, se sídlem v Cincinnati, Ohio (USA), zastoupená G. Kuipersem, právníkem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. června 2005 (věc R 1184/2004-1) v rozsahu, ve kterém stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka složená ze čtvercové bílé tablety znázorňující zelený šestilistý květinový vzor pro zboží náležící do třídy 3 (přípravky pro bělení a jiné prací prostředky; přípravky pro mytí, čištění a údržbu nádobí; mýdla…) – přihláška č. 1 683 168

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí přihlášky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


title: Věc C-314/16: Žaloba podaná dne 1. června 2016 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/16

         Žaloba podaná dne 1. června 2016 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-314/16)
   (2016/C 287/20)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: Z. Malůšková a J. Hottiaux)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně žádá Soudní dvůr, aby

               1.

               určil, že

                           a.

                           nezajištěním povinnosti, aby se definice skupin C l a C vztahovala pouze na vozidla jiná než vozidla skupin D l a D Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 písm. d) a f) směrnice 2006/126/ES;

                           b.

                           omezením definice skupiny Dl na vozidla navržená a zkonstruovaná pro více než 8 cestujících, Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 4 písm. h) směrnice 2006/126/ES (1);

               2.

               uložil České republice úhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 4 odst. 1 směrnice 2006/126/ES stanoví, že řidičský průkaz opravňuje k řízení vozidel s vlastním pohonem ve skupinách, jež jsou definovány v uvedeném článku. V čl. 4 odst. 4 písm. d) a f) směrnice jsou dále definovány skupiny C1 a C. U obou skupin je výslovně stanovenou podmínkou, že zahrnují vozidla, „jiná než vozidla skupin D1 nebo D“. Právní předpisy České republiky, které definují skupiny vozidel, však neobsahují podmínku, že skupiny C1 a C jsou omezeny na „motorová vozidla jiná než vozidla skupin D1 nebo D“.
   Článek 4 odst. 4 písm. h) směrnice 2006/126/ES definuje skupinu D1 jako skupinu zahrnující vozidla „navržená a zkonstruovaná pro přepravu nejvýše 16 cestujících kromě řidiče“, aniž by stanovoval minimální počet cestujících. Právní předpisy České republiky však obsahují dodatečný požadavek, že do skupiny D1 jsou zařazena vozidla určená pro přepravu více než 8 cestujících.

      (1)  Úř. věst. L 403, s. 18.


title: Věc F-125/13: Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 – ZZ v. OHIM

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/37

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-125/13)
   2014/C 129/46
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy za rok 2012 týkající se období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012, jakož i cílů stanovených pro období od 1. ledna do 31. prosince 2013 a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící zprávu (Appraisal Report) ze dne 15. března 2013 týkající se žalobce za období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012;

               —

               zrušit cíle, které OHIM stanovil žalobci pro období od ledna 2013 do prosince 2013;

               —

               uložit OHIM povinnost poskytnout žalobci přiměřenou náhradu škody, jejíž výši určí Soud, za morální a nehmotné újmy způsobené žalobci,

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-15/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 28. prosince 2004 ve věci Kawasaki Motors Europe N.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 28. prosince 2004 ve věci Kawasaki Motors Europe N.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   (Věc C-15/05)
   (2005/C 82/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 28. prosince 2004 ve věci Kawasaki Motors Europe N.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je nařízení Komise (ES) č. 2518/98 (1) ze dne 23. listopadu 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury platné, pokud jsou v bodě 5 přílohy zařazena nová (terénní) čtyřkolá vozidla jako vozidla, která jsou ve smyslu položky 8703 21 společného celního sazebníku navržena pro transport osob?

               2)

               Může být společný celní sazebník, pokud je nařízení neplatné, vykládán v tom smyslu, že sporné zboží může být zařazeno do jedné z podpoložek položky 8701 90 společného celního sazebníku?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2518/98 ze dne 23. listopadu 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 315, s. 3).


title: Věc C-489/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 Mitsubishi Electric Corp. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. července 2011 ve věci T-133/07, Mitsubishi Electric Corp. v. Evropská komise

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2011 Mitsubishi Electric Corp. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. července 2011 ve věci T-133/07, Mitsubishi Electric Corp. v. Evropská komise
   (Věc C-489/11 P)
   2011/C 347/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mitsubishi Electric Corp. (zástupci: R. Denton, Solicitor, J. J Vyavaharkar, Solicitor, K. Haegeman, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek v rozsahu, v němž byla Tribunálem zamítnuta žaloba Melco;

               —

               Zrušit články rozhodnutí, které nebyly zrušeny již rozsudkem, a to v rozsahu, v němž se uplatní na Melco a TMT&D pro období, v němž jsou Melco a Toshiba solidárně odpovědné za činnosti TMT&D;

               —

               Každopádně určit, Komise ponese vlastní náklady řízení jakož i náklady Melco v souvislosti s tímto řízením před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje, že Tribunál se dopustil zjevně nesprávného právního posouzení důkazů týkajících se existence údajné „dohody“:

               —

               Tribunál zkreslil informace o existenci „dohody“.

               —

               Tribunál použil pro přezkum důkazních prostředků nesprávná měřítka a neuplatnil správně zásadu odvozenou z judikatury, že výpovědi, které jsou v rozporu se zájmy osoby, která je učinila, je třeba v zásadě považovat za zvláště spolehlivé.

               —

               Tribunál nesprávně použil judikaturu týkající se podmínek platných pro důkazy a váhy důkazů při konstatování, že výpověď pana M. je věrohodná a má důkazní moc.

               —

               Tribunál ve vztahu k odpovědi Fuji na oznámení námitek nesprávně použil předpisy o potvrzení.

               —

               Tribunál nezohlednil účinek jednotlivých porušení práva na obhajobu a práva být vyslechnut příslušejících Melco Komisí.

               —

               Tribunál porušil právo na obhajobu příslušející Melco, zejména presumpci neviny tím, že požadoval od společnosti Melco poskytnutí negativního důkazu k prokázání neexistence porušení práva.

               —

               Tribunál nezohlednil presumpci neviny a porušil právní zásady tím, že nezohlednil alternativní možné vysvětlení.

         Navrhovatelka dále uplatňuje, že Tribunál se dopustil zjevně nesprávného posouzení údajné doby trvání tvrzeného protiprávního jednání:

               —

               Tribunál neprokázal právně dostačujícím způsobem údajnou dobu trvání tvrzeného protiprávního jednání.


title: Věc F-5/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. června 2013 — Bogusz v. Frontex ( „Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Zaměstnanci Frontex — Změna podmínek průběhu zkušební doby stanovených v článku PŘOZ — Propuštění na konci zkušební doby — Stanovení cílů — Důvod předložený poprvé na jednání“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. června 2013 — Bogusz v. Frontex
   (Věc F-5/12) (1)

   (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Zaměstnanci Frontex - Změna podmínek průběhu zkušební doby stanovených v článku PŘOZ - Propuštění na konci zkušební doby - Stanovení cílů - Důvod předložený poprvé na jednání)
   2013/C 252/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Slawomir Bogusz (Dobroszyce, Polsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, ve spolupráci s A. Duronem a D. Waelbroeckem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Frontex, jímž byla žalobci uložena sankce, a rozhodnutí, jímž mu byla dána výpověď

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených S. Boguszem.

               3)

               S. Bogusz ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012, s. 29.


title: Spojené věci C-508/15 a C-509/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15) v. Land Berlin „Řízení o předběžné otázce — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Rozhodnutí č. 1/80 — Článek 7 první pododstavec — Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě — Podmínky — Případ, kdy není nezbytné, aby turecký pracovník působil na řádném trhu práce po dobu prvních tří let pobytu rodinného příslušníka“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15) v. Land Berlin
   (Spojené věci C-508/15 a C-509/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 7 první pododstavec - Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě - Podmínky - Případ, kdy není nezbytné, aby turecký pracovník působil na řádném trhu práce po dobu prvních tří let pobytu rodinného příslušníka“)
   (2017/C 053/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastníci původního řízení

      Žalující strany: Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)

      Žalovaný: Land Berlin (Spolková země Berlín)

      Výrok

   Článek 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává právo na pobyt v hostitelském členském státě rodinnému příslušníkovi tureckého pracovníka, kterému bylo povoleno vstoupit do tohoto členského státu za účelem sloučení rodiny a který od svého vstupu na území uvedeného členského státu společně bydlel s uvedeným tureckým pracovníkem, přestože období nejméně tří let, kdy uvedený turecký pracovník působil na řádném trhu práce, nenásledovalo po vstupu dotyčného rodinného příslušníka do hostitelského členského státu bezprostředně, ale až později.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc C-210/08: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. ledna 2009 — Sebirán, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), El Coto de Rioja S.A. ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Nebezpečí záměny — Obrazová ochranná známka Coto D’Arcis — Námitky majitele slovních ochranných známek COTO DE IMAZ a EL COTO — Částečné zamítnutí zápisu )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/18

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. ledna 2009 — Sebirán, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), El Coto de Rioja S.A.
   (Věc C-210/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Obrazová ochranná známka Coto D’Arcis - Námitky majitele slovních ochranných známek COTO DE IMAZ a EL COTO - Částečné zamítnutí zápisu“)
   2009/C 113/35
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Sebirán, SL (zástupce: J. Calderón Chavero, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec), El Coto de Rioja S.A. (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 12. března 2008, Sebirán, S.L. v. OHIM a El Coto de Rioja, S.A. (T 332/04), kterým Soud prvního stupně zamítl žalobu podanou El Coto de Rioja, S.A., směřující k částečnému zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. června 2004 (věc R 550/2003-2)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek za zamítá.

               2)

               Sebirán SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc T-93/14: Žaloba podaná dne 10. února 2014 – St’art a další v. Komise

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/51

         Žaloba podaná dne 10. února 2014 – St’art a další v. Komise
   (Věc T-93/14)
   2014/C 135/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobci: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgie); Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdam, Nizozemsko); a Angel Capital Innovations Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: L. Dehin a C. Brüls, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho zrušil napadený akt:

                           —

                           a sice rozhodnutí neznámého data, formálně přijaté Evropskou komisí dne 29. listopadu 2013, kterým se žádá vrácení částky 140 500,01 eur od společnosti EDC v rámci zakázky „Factor SI.2.609157-2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011“, vyzývá k úhradě za tímto účelem a v případě potřeby vyžaduje společné a nerozdílné ručení ostatních členů konsorcia.

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu a zejména povinnosti uvést odůvodnění, jakož i porušení zásady legality, neboť rozhodnutí Komise, kterým se požaduje vrácení záloh vyplacených společnosti EDC v rámci projektu „C-I Factor“ a uplatňuje společné a nerozdílné ručení žalobců, kteří jsou členy konsorcia, je v tomto ohledu založeno na protiprávním rozhodnutí o ukončení smlouvy o dotaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z překročení a zneužití pravomoci, jakož i porušení práva na řádnou správu, zásady kontradiktornosti a obecné zásady „patere legem quam ipse ficisti“, neboť Komise nepředložila žádné skutečnosti, na základě nichž by bylo možné určit, zda přezkoumala tvrzení konsorcia, jehož jsou žalobci součástí, a dále seznámit se s důvody, pro které tato tvrzení odmítla. Žalobci Komisi rovněž vytýkají, že jim neposkytla možnost, aby sami dostáli povinnostem vyplývajícím ze smlouvy, aby tak napravili případná selhání ze strany společnosti EDC.


title: Věc T-278/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Inter-Union Technohandel v. OHIM – Gumersport Mediterranea de Distribuciones (PROFLEX) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROFLEX — Starší národní slovní ochranná známka PROFEX — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Inter-Union Technohandel v. OHIM – Gumersport Mediterranea de Distribuciones (PROFLEX)
   (Věc T-278/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PROFLEX - Starší národní slovní ochranná známka PROFEX - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 034/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter-Union Technohandel GmbH (Landau in der Pfalz, Německo) (zástupci: K. Schmidt-Hern a A. Feutlinske, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Gumersport Mediterranea de Distribuciones, SL (Barcelona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2012 (věc R 413/2011-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Inter-Union Technohandel GmbH a Gumersport Mediterranea de Distribuciones, SL.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 27. března 2012 (věc R 413/2011-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc C-552/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2010 Usha Martin Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-119/06, Usha Martin Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2010 Usha Martin Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-119/06, Usha Martin Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise
   (Věc C-552/10 P)
   2011/C 55/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Usha Martin Ltd (zástupci: V. Akritidis, Δικηγόρος, Y. Melin, avocat, E. Petritsi, Δικηγόρος)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka požaduje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v celém rozsahu výše uvedený rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. září 2010 ve věci T-119/06;

               —

               vyhověl svým konečným rozsudkem návrhu:

                           —

                           na zrušení rozhodnutí Komise 2006/38/ES ze dne 22. prosince 2005, kterým se mění rozhodnutí Komise č. 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů mimo jiné z Indie (1) (dále jen „napadené rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky a v němž byl vzat zpět dříve platný závazek ohledně minimální ceny, a

                           —

                           na zrušení nařízení Rady (ES) č. 121/2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1858/2005, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie (2) (dále jen „napadené nařízení“), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky a vede k napadenému rozhodnutí, jímž byl vzat zpět dřívější závazek navrhovatelky ohledně minimální ceny;

                           —

                           nebo alternativně, vrátil věc Tribunálu.

               —

               Uložil Radě a Komisi kromě vlastních nákladů řízení i náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce v tomto řízení, jakož i v řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí, že se Tribunál v bodech 44 až 56 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení především tím, že konstatoval, že legalita rozhodnutí Komise o zpětvzetí přijetí závazku nemůže být jako taková zpochybněna zásadou proporcionality, čímž nesprávně rozhodl, že i) zásada proporcionality se na rozhodnutí o zpětvzetí přijetí závazku nepoužije, protože takové rozhodnutí odpovídá uložení cel jako takovému, a ii) jakékoli porušení je samo o sobě dostatečným důvodem pro zpětvzetí, aniž by takové zpětvzetí bylo předmětem posouzení podle zásady proporcionality.
   Navrhovatelka také tvrdí, že Tribunál chybně posoudil skutkový stav věci a silně jej zkreslil, když měl za to, že „mezi stranami je nesporné, že závazek nebyl splněn“, v rozsahu, v němž uvedené tvrzení nesprávně implikuje, že navrhovatelka připouští porušení závazku quod non ve smyslu článku 8 základního antidumpingového nařízení.
   Navrhovatelka uvádí, že Tribunál dospěl k chybnému závěru, že legalita zpětvzetí závazku nemůže být zpochybněna zásadou proporcionality ani na základě toho, že jakékoli porušení je dostatečným důvodem pro zpětvzetí, ani asociací zpětvzetí s uložením cel. Tribunál má totiž nesprávně za to, že se zásada proporcionality nepoužije nikdy u zpětvzetí závazku a v rozporu s ustálenou judikaturou evropských soudů a úvodních bodů v napadeném rozsudku (především bodů 44 až 47) neaplikuje test „zjevné nepřiměřenosti“ opatření. Tribunál nesprávně rozhodl, že legalitu zpětvzetí závazku per se nelze zpochybnit podle obecné zásady proporcionality. Navíc tím, že chybně rozhodl, že je mezi stranami nesporné, že závazek nebyl splněn, což zahrnuje porušení závazku ve smyslu čl. 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení, Tribunál zjevně zkreslil skutkový stav věci a dopustil se tím nesprávného právního posouzení argumentů navrhovatelky.

      (1)  Úř. věst. L 22, s. 54.

      (2)  Úř. věst. L 22, s. 1.


title: Věc T-100/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2009 Georgim Kerelovem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2007 ve věci F-110/07, Kerelov v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/40

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2009 Georgim Kerelovem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2007 ve věci F-110/07, Kerelov v. Komise
   (Věc T-100/08 P)
   (2009/C 69/92)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Georgi Kerelov (Pazardžik, Bulharsko) (zástupce: A. Kerelov, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 12. prosince 2007 ve věci F-110/07, Kerelov v. Komise;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2007 vydaného ve věci Kerelov v. Komise, F-110/07, kterým byla jako zjevně nepřípustná odmítnuta žaloba, kterou se navrhovatel domáhal zrušení rozhodnutí ředitele Evropského úřadu pro výběr personálu Evropských společenství (EPSO) nepředat mu informace a dokumenty vztahující se k otevřenému výběrovému řízení EPSO/AD/46/06.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel tyto důvody vycházející z nebo směřující k:

               —

               porušení zásady správního řízení, jelikož Soud pro veřejnou službu měl za to, že žaloba neobsahuje právní důvody, aniž by sám provedl přezkum legality rozhodnutí napadeného v prvním stupni bez omezení se na žalobní důvody vznesené navrhovatelem;

               —

               porušení „práva na zákonného soudce“ a zásady nestrannosti Soudu, jelikož Soud pro veřejnou službu odmítl žalobu navrhovatele jako zjevně nepřípustnou, aniž by mu umožnil zhojit její vady, a to ve fázi, kdy již navrhovatel nemohl novou, právně bezvadnou žalobu podat, jelikož lhůta pro její podání uplynula;

               —

               porušení zásad práva na ústní projednání věci před soudem a veřejnosti řízení, jelikož neproběhlo jednání;

               —

               porušení zásady spravedlivého řízení, jelikož Soud pro veřejnou službu nevyslechl navrhovatele ve věci důvodu nepřípustnosti jeho žaloby;

               —

               porušení čl. 21 prvního pododstavce statutu Soudního dvora a čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, jelikož Soud ve skutečnosti tím, že měl za to, že žaloba neobsahuje právní důvody, zavedl „pravidlo krystalizace kontradiktorní diskuze“;

               —

               ověření, zda se Soud pro veřejnou službu nedopustil dalších porušení použitelných právních předpisů.


title: Věc C-239/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2011 proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-110/07, Siemens AG v. Evropská komise

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2011 proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. března 2011 ve věci T-110/07, Siemens AG v. Evropská komise
   (Věc C-239/11 P)
   2011/C 226/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Siemens AG (zástupci: I. Brinker, C. Steinle, M. Hörster, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               1)

               zrušil rozsudek vydaný druhým senátem Tribunálu dne 3. března 2011 ve věci T-110/07 v rozsahu, v němž je v její neprospěch;

               2)

               částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) v rozsahu, v němž se jí toto rozhodnutí týká;
               podpůrně zrušil nebo snížil pokutu, která jí byla tímto rozhodnutím uložena;

               3)

               podpůrně k bodu 2 vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl v souladu s právním posouzením v rozsudku Soudního dvora;

               4)

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených navrhovatelkou u Tribunálu a Soudního dvora

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým tento soud zamítl žalobu podanou navrhovatelkou proti rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje).
   Navrhovatelka uvádí sedm důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil její základní právo na spravedlivý proces (ustanovení článku 6 Evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ve spojení s čl. 6 odst. 3 Smlouvy o EU a čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské Unie), jakož i právo na obhajobu (čl. 48 odst. 2 uvedené Listiny) v rozsahu, v němž se za účelem zjištění, že se navrhovatelka účastnila kartelové dohody mezi 22. dubnem a 1. zářím 1999, opřel hlavně o výpověď svědka, aniž navrhovatelce dovolil uvedeného svědka vyslechnout.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Tribunál konstatováním, že se účastnila na kartelové dohodě mezi 22. dubnem a 1. zářím 1999, zkreslil určité důkazy a nepřistoupil k empirické analýze. Podle navrhovatelky tak Tribunál neprávem předpokládal, že se účastnila kartelové dohody v období mezi 22. dubnem a 1. zářím 1999 a neurčil správně dobu trvání protiprávního jednání.
   Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že Tribunál zaprvé neprávem neuznal, že stíhání bylo pro období až do 22. dubna 1999 promlčeno a zadruhé měl za to, že se jednalo o jediné a trvající protiprávní jednání.
   Začtvrté navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, když souhlasil, aby Komise při určení relativní váhy podniků, které se účastnili protiprávní jednání, použila různé referenční roky a zařadila tak navrhovatelku do nesprávné kategorie na základě bodu 1 první části pokynů o metodě stanovování pokut.
   Zapáté navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, když neomezil zvýšení základní částky pokuty, jejímž cílem je zajistit dostatečně odrazující účinek, v závislosti na rozdílu velikosti mezi navrhovatelkou a společností ABB.
   Zašesté navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 6 Evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článek 47 Listiny základních práv Evropské Unie v rozsahu, v němž nevyužil své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, která mu umožňuje přezkoumat rozhodnutí, jimiž Komise ukládá pokutu.
   Zasedmé žalobkyně tvrdí, že Tribunál neuznal rozsah povinnosti uvést odůvodnění, která vyplývá z článku 296 SFEU (bývalý článek 253 ES) v rozsahu, v němž stanovil nedostatečné požadavky na podmínky odůvodnění vyžadované při stanovení odrazujícího násobícího koeficientu.


title: Věc T-148/10: Žaloba podaná dne 25. března 2010 — Hynix Semiconductor v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/41

         Žaloba podaná dne 25. března 2010 — Hynix Semiconductor v. Komise
   (Věc T-148/10)
   2010/C 148/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hynix Semiconductor, Inc. (Icheon-si, Korea) (zástupci: A. Woodgate a O. Heinisch, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve věci COMP/38.636 — Rambus ze dne 9. prosince 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídit všechna další opatření, která Tribunál považuje za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v této věci navrhuje zrušit rozhodnutí Komise, které bylo přijato ve věci COMP/38.636 — Rambus v řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP, jehož předmětem byly potenciálně zneužívající licenční poplatky za užívání určitých patentů týkajících se dynamických pamětí s přímým přístupem (dále jen DRAM) pro čipy. Napadeným rozhodnutím Komise prohlásila určité závazky, které byly nabídnuty podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), za závazné pro Rambus a rozhodla, že již neexistují žádné důvody k tomu, aby jednala. Žalobkyně je konkurentkou společnosti Rambus a podala stížnost na zahájení řízení proti posledně uvedené.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí tři žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobkyně uvádí, že Komise porušila článek 9 nařízení č. 1/2003 tím, že se rozhodla pro postup stanovený v tomto článku v případě, ve kterém se její pochybnosti týkaly natolik závažného porušení článku 102 SFEU, že zamýšlela uložit pokutu. Dále uvádí, že použití článku 9 nepřináší procesní zjednodušení. Podle názoru žalobkyně byly závazky, které byly Komisí prohlášeny za závazné, vzhledem k uvedenému protiprávnímu jednání zjevně nevhodné, a uvádí tedy, že Komise porušila článek 9 nařízení č. 1/2003, článek 102 SFEU a zásadu řádné (nestranné) správy tím, že závazky společnosti Rambus přijala. Žalobkyně dále uvádí, že provedením nesprávného přezkumu proporcionality bez uplatnění podmínek stanovených v samotném článku 9, nesprávným popisem určitých pochybností a vyvozením nesprávných závěrů v souvislosti s otázkou, zda se závazky vypořádávají s jejími pochybnostmi, dospěla Komise k nesprávnému závěru, že již neexistují důvody, aby jednala. Žalobkyně dále uvádí, že Komise neodůvodnila vhodnost a přiměřenost závazků, a dopustila se tedy velmi závažné chyby při posouzení.
   Zadruhé, žalobkyně uvádí, že Komise zneužila svých pravomocí, které jí dává článek 9 nařízení č. 1/2003.
   Zatřetí, žalobkyně uplatňuje, že se Komise při přijímání napadeného rozhodnutí dopustila procesních chyb tím, že nevyužila svých pravomocí, které jí dává nařízení č. 1/2003 a odpovídajícím způsobem se dále nezabývala otázkou nápravných opatření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-171/08: Žaloba podaná dne 7. května 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/43

         Žaloba podaná dne 7. května 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-171/08)
   (2008/C 171/82)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V. (Berlín, Německo) (zástupce: U. Claus, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2007 ve formě dopisu ze dne 7. března 2008 o konečném schválení platby ve výši 9 215,20 eur v rámci projektu „Traumatizovaní uprchlíci v EU“ na základě „Grant Agreement JAI/2004/ERF/073“ v rozsahu, v němž byla žalobci odepřena platba ve výši více než 9 215,20 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce a Komise podepsali v květnu 2005 smlouvu o podpoře projektu v rámci Evropského uprchlického fondu. Dopisem ze dne 30. října 2007, potvrzeným dopisem ze dne 7. března 2008, zaslala žalovaná žalobci opravený výpočet zbývající platby, přičemž část jeho nákladů nebyla uznána jako způsobilá podpory. Žalobce napadá touto žalobou dopis Komise ze dne 7. března 2008.
   Žalobce uplatňuje k odůvodnění své žaloby argument, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost uvést odůvodnění, neboť žalovaná opakovaně změnila důvody svého rozhodnutí. Dále byla porušena zásada spravedlivého procesu. Konečně byl skutkový stav nesprávně posouzen při porušení ustanovení Grant Agreement a ochrany legitimního očekávání.


title: Věc T-551/13: Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Radecki v. OHIM — Vamed (AKTIVAMED)

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/36

         Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Radecki v. OHIM — Vamed (AKTIVAMED)
   (Věc T-551/13)
   2013/C 367/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Radecki (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: C. Menebröcker a V. Töbelmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vamed AG (Vídeň, Rakousko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. července 2013 (věc R 365/2012-1);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „AKTIVAMED“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 11 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 958 886

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Vamed AG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Rakouské obrazové ochranné známky a mezinárodní zápis „VAMED“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 8, 9, 10, 11, 12, 16, 20, 21, 28, 35, 36, 37, 39, 41, 42, 43, 44 a 45

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-22/13, C-61/13 až C-63/13 a C-418/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli, Corte costituzionale – Itálie) – Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13) v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Fortuna Russo v. Comune di Napoli (C-63/13) a Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13) „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou — Školství — Veřejný sektor — Zástupy na uprázdněných a volných místech do doby, než proběhnou výběrová řízení — Ustanovení 5 bod 1 — Opatření k předcházení zneužívání smluv na dobu určitou — Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující použití takových smluv — Sankce — Zákaz změny na pracovní poměr na dobu neurčitou — Absence práva na náhrady škody“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli, Corte costituzionale – Itálie) – Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13) v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Fortuna Russo v. Comune di Napoli (C-63/13) a Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino, Gemma Zangari v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13)
   (Spojené věci C-22/13, C-61/13 až C-63/13 a C-418/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Školství - Veřejný sektor - Zástupy na uprázdněných a volných místech do doby, než proběhnou výběrová řízení - Ustanovení 5 bod 1 - Opatření k předcházení zneužívání smluv na dobu určitou - Pojem ‚objektivní důvody‘ ospravedlňující použití takových smluv - Sankce - Zákaz změny na pracovní poměr na dobu neurčitou - Absence práva na náhrady škody“)
   (2015/C 026/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soudy

   Tribunale di Napoli a Corte costituzionale

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Raffaella Mascolo (C-22/13), Alba Forni (C-61/13), Immacolata Racca (C-62/13), Fortuna Russo (C-63/13), Carla Napolitano, Salvatore Perrella, Gaetano Romano, Donatella Cittadino a Gemma Zangari (C-418/13)

      Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca (C-22/13, C-61/13, C-62/13), Comune di Napoli (C-63/13) a Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca (C-418/13)

      za přítomnosti: Federazione Gilda-Unams, Federazione Lavoratori della Conoscenza (FLC CGIL) a Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) (C-22/13 a C-61/13 až C-62/13)

      Výrok

   Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999 a tvořící přílohu směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původních řízeních, která do doby, než proběhnou výběrová řízení na přijetí stálých zaměstnanců státních škol, umožňuje obnovování pracovních smluv na dobu určitou za účelem obsazení uprázdněných a volných míst pedagogických, jakož i administrativních, technických a pomocných pracovníků, aniž jsou stanoveny konkrétní lhůty pro dokončení těchto výběrových řízení, a současně vylučuje, aby tito pracovníci mohli získat náhradu újmy, kterou případně utrpěli z důvodu takového obnovování. Tato právní úprava totiž podle všeho neumožňuje vyvodit objektivní a transparentní kritéria za účelem ověření toho, zda obnovení takových smluv opravdu odpovídá skutečné potřebě, je způsobilé dosáhnout sledovaného cíle a je za tímto účelem nezbytné, a dále nestanoví žádné opatření k předcházení a postihování zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, což musí ověřit předkládající soudy.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.

      Úř. věst. C 141, 18.5.2013.

      Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc C-323/11: Žaloba podaná dne 22. června 2011 — Evropská komise v. Dánské království

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/3

         Žaloba podaná dne 22. června 2011 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-323/11)
   2011/C 282/05
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Hadjiyiannis a U. Nielsen, zmocněnci)

      Žalovaný: Dánské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Dánské království tím, že nezveřejnilo konečné plány povodí do 22. prosince 2009 a nezaslalo Komisi jejich kopie do 22. března 2010, a v každém případě tím, že o nich Komisi neinformovalo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky;

               —

               uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 13 odst. 1, 2 a 6 směrnice stanoví, že členské státy měly přijmout právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí do 22. prosince 2009 a zaslat Komisi jejich kopie do 22. března 2010.
   Vzhledem k tomu, že Komise nemá žádné informace, které by jí umožňovaly učinit závěr, že nezbytné předpisy byly přijaty, musí vycházet z toho, že Dánsko dosud tyto předpisy nepřijalo, a tudíž nesplnilo povinnosti, které pro něj ze směrnice vyplývají.

      (1)  Úř. věst. L 327. s. 1, 22.12.2000; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.


title: Věc T-62/15: Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Market Watch v. OHIM – El Corte Inglés (MITOCHRON)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/37

      Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Market Watch v. OHIM – El Corte Inglés (MITOCHRON)
      (Věc T-62/15)
      (2015/C 107/48)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamas) (zástupce: J. Korab, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „MITOCHRON“ – přihláška č. 11 200 078

         Řízení před OHIM: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2014 ve věci R 505/2014-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou,

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Absence nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami, které jsou předmětem sporu.


title: Věc T-450/09: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — Simba Toys v. OHIM — Seven Towns (Trojrozměrné zobrazení dětské kostkové hračky)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/34

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2009 — Simba Toys v. OHIM — Seven Towns (Trojrozměrné zobrazení dětské kostkové hračky)
   (Věc T-450/09)
   2010/C 11/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) (zástupce: O. Ruhl, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven Towns Ltd (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. září 2009 ve věci R 1526/2008-2 a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů odvolacího řízení a nákladů vynaložených v řízení u Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrné zobrazení dětské kostkové hračky pro výrobky zařazené do třídy 28.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a e) nařízení Rady č. 207/2009, protože odvolací senát nesprávně posoudil absolutní důvody pro zamítnutí uvedené žalobkyní; porušení článku 75 nařízení Rady č. 207/2009, protože odvolací senát neuvedl důvody, proč zamítl důvod pro zrušení podle čl. 7 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení; porušení čl. 76 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, protože odvolací senát plně neoznačil znaky ochranné známky, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti a nezohlednil určité znaky této ochranné známky.


title: Věc C-340/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG v. Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 9 odst. 1 — Článek 11 odst. 2 — Soudní příslušnost ve věcech pojištění — Přímá žaloba podaná poškozeným proti pojistiteli — Žaloba zaměstnavatele poškozeného, který je veřejnoprávní institucí a zákonným postupníkem nároků svého zaměstnance, podaná proti pojistiteli zúčastněného vozidla — Postoupení“

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG v. Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA
   (Věc C-340/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 9 odst. 1 - Článek 11 odst. 2 - Soudní příslušnost ve věcech pojištění - Přímá žaloba podaná poškozeným proti pojistiteli - Žaloba zaměstnavatele poškozeného, který je veřejnoprávní institucí a zákonným postupníkem nároků svého zaměstnance, podaná proti pojistiteli zúčastněného vozidla - Postoupení“)
   (2017/C 300/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Landeskrankenanstalten-Betriebsgesellschaft – KABEG

      Žalovaná: Mutuelles du Mans assurances – MMA IARD SA

      Výrok

   Článek 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve spojení s čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že zaměstnavatel usazený v prvním členském státě, který pokračoval ve vyplácení platu svému zaměstnanci v době jeho nepřítomnosti v důsledku dopravní nehody a na něhož přešly nároky tohoto zaměstnance vůči společnosti, která je pojistitelem občanskoprávní odpovědnosti z provozu vozidla, jež se účastnilo této dopravní nehody, a která má sídlo v druhém členském státě, může jakožto „poškozený“ ve smyslu posledně uvedeného ustanovení podat žalobu proti této pojišťovně k soudům prvního členského státu, pokud je přímá žaloba přípustná.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc F-82/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. prosince 2010 — Nolin v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Odnětí bodů za zásluhy a prioritních bodů )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/61

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. prosince 2010 — Nolin v. Komise
   (Věc F-82/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Odnětí bodů za zásluhy a prioritních bodů)
   2011/C 30/118
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. J. Baquero Cruz, zmocněnec, ve spolupráci s D.Waelbroeck, advokát)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 19. prosince 2008 o odnětí bodů pro povýšení a prioritních bodů žalobci.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M. Nolin ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009, s. 37.


title: Věc T-159/09: Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda v. Komise Evropských společenství

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/44

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-159/09)
   2009/C 153/86
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugalsko) (zástupce: A. Magalhães e Menezes, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 16. ledna 2009, kterým se zamítá žádost žalobkyně o osvobození od dovozního cla ve výši 41 271,09 eur a nařizuje žalobkyni, aby dodatečně toto clo zaplatila.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně dovezla v období od září 2003 do února 2005 různé částí zmražených krevet z Indonésie, pro které požadovala osvobození od dovozního cla podle čl. 220 odst. 2 písm. b), článku 236 a čl. 239 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (1).
   Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila přinejmenším uvedená ustanovení, jelikož: zaprvé se nevyjádřila ke všem argumentům dovolávaným žalobkyní ve své žádosti o osvobození od dovozního cla; zadruhé uvedla nedostatečné, nepravdivé a nesrozumitelné odůvodnění; zatřetí nesprávně si vyložila chybu indonéských orgánů; a konečně začtvrté považovala za prokázané skutečnosti, které nebyly ve skutečnosti důvěryhodné a ohledně kterých důkazní břemeno náleželo příslušným orgánům, které vedly řízení a nikdy žalobkyni.

      (1)  Úř. věst. L 97, s. 38; Zvl. vyd. 02/04 s. 307.


title: Věc T-89/13: Žaloba podaná dne 18. února 2013 — Calestep v. ECHA

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/33

         Žaloba podaná dne 18. února 2013 — Calestep v. ECHA
   (Věc T-89/13)
   2013/C 108/82
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Calestep, SL (Estepa, Španělsko) (zástupce: E. Cabezas Mateos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál po provedení všech fází řízení vydal rozsudek, kterým vyhoví žalobě a prohlásí neplatnost rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA), proti kterému žaloba směřuje.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v tomto řízení coby malý podnik odváděla snížený poplatek podle čl. 74 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1), jakož i podle nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky (Úř. věst. L 107, s. 6), která odkazují na doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36).
   Po provedeném šetření dospěla ECHA k názoru, že žalobkyni nelze považovat za malý podnik, jelikož je součástí skupiny. Žalovaná konstatovala, že tento podnik nesplňuje stanovené požadavky, a uložila žalobkyni, aby uhradila zbývající část celkové částky poplatku odpovídajícího střednímu podniku a také správní poplatek.
   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z nesplnění dvou z požadavků článku 2 odst. 2 přílohy shora citovaného doporučení.
   V této souvislosti tvrdí, že k vyloučení určitého podniku z kategorie „malý“ nestačí, aby měl více než padesát zaměstnanců, ale musí splňovat i některý z dalších požadavků stanovených v uvedeném ustanovení, což plyne z použití spojky „a“, avšak v projednávané věci tomu tak není.


title: Věc F-121/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Strack v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Pravomoc Soudu — Přípustnost — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení“ )

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Strack v. Komise
   (Věc F-121/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Pravomoc Soudu - Přípustnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení)
   2011/C 72/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení několika rozhodnutí Komise, kterými byl zamítnut okamžitý a plný přístup k různým údajům dokumentům týkajícím se žalobce. Žádost o náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007, s. 50.


title: Věc T-417/04: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2007 – Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1429/2004 — Zemědělství — Společná organizace trhu s vínem — Režim užívání názvů odrůd révy nebo jejich synonym — Časové omezení užívání — Žaloba podaná celkem působícím pod úrovní státu — Osobně dotčené osoby — Nepřípustnost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/35

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2007 – Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia v. Komise
   (Věc T-417/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1429/2004 - Zemědělství - Společná organizace trhu s vínem - Režim užívání názvů odrůd révy nebo jejich synonym - Časové omezení užívání - Žaloba podaná celkem působícím pod úrovní státu - Osobně dotčené osoby - Nepřípustnost“)
   (2007/C 96/72)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Regione autonoma Friuli-Venezia Giulia (zástupci: E. Bevilacqua a F. Capelli, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Maďarská republika (zástupce: G. Péter, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení ustanovení omezujícího ke dni 31. března 2007 právo užívat název „Tocai friulano “uvedeného ve formě vysvětlující poznámky v bodu 103 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označení, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktù (Úř. věst. L 263, s. 11),
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobce ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady Komise.

               3)

               Maďarská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc T-163/09: Žaloba podaná dne 16. dubna 2009 — Martinet v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/56

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2009 — Martinet v. Komise
   (Věc T-163/09)
   2009/C 141/113
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yvon Martinet (Paříž, Francie) (zástupce: J.-L. Fourgoux, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zamítnutí kandidatury Y. Martineta na funkci náhradníka člena odvolacího senátu Evropské agentury pro chemické látky;

               —

               uložit Evropské komisi, Generálnímu ředitelství pro podniky a průmysl a Výboru pro předvýběr odvolacího senátu Evropské agentury pro chemické látky, aby provedly skutečný a meritorní přezkum spisu týkajícího se kandidatury Y. Martineta jako naturální náhradu za újmu způsobenou ztrátou příležitosti;

               —

               v každém případě Evropské komisi, Generálnímu ředitelství pro podniky a průmysl a Výboru pro předvýběr odvolacího senátu Evropské agentury pro chemické látky uložit náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí své kandidatury na funkci náhradníka člena odvolacího senátu Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) proto, že jeho kandidatura nebyla vzata v úvahu z důvodu, že nebyla doručena útvaru zodpovědnému za výběrové řízení, protože byla zaslána místopředsedovi Komise, G. Verheugenovi, na adresu odlišnou od přesné adresy uvedené ve výzvě k vyjádření zájmu, zveřejněné v
         Úředním věstníku Evropské unie, C 2008, 41 A, s. 8.
   Na podporu své žaloby žalobce, pokud jde o návrh na zrušení, uvádí, že:

               —

               v napadeném rozhodnutí nebyla splněna povinnost uvést odůvodnění, která je zásadním formálním požadavkem, jenž je nutné dodržovat;

               —

               napadené rozhodnutí spočívá na věcně nesprávném skutkovém základě vzhledem k tomu, že kandidatura byla zaslána na adresu uvedenou ve výzvě ke kandidatuře;

               —

               byl porušena zásada řádné správy a zásada rovnosti příležitostí kandidátů, jelikož nebyla přezkoumána kandidatura žalobce.


title: Věc T-142/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – ECZG v. Komise

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/33

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – ECZG v. Komise
   (Věc T-142/06)
   (2006/C 178/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elektrociepłownia Zielona Góra S.A. (Zielona Góra, Polsko) (zástupci: M. Powell, solicitor, C. Arhold a K. Struckmann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. listopadu 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory C 43/2005 (ex N 99/2005) – Uvízlé náklady Polsko, nebo jinak zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýká SNE (smlouvy o nákupu elektřiny) uzavřené žalobkyní;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je provozovatelem teplárny a elektrárny v Polsku. V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení údajné nové státní podpory ve formě smluv o nákupu elektřiny uzavřených mezi výrobci elektřiny v Polsku a státním operátorem sítě „SPE“ (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise neměla pravomoc zahájil formální vyšetřovací řízení týkající se opatření podpor poskytnutých před přístupem Polska k Evropské unii, které nejsou po datu přistoupení platné. Tím Komise porušila obecné právní zásady zákazu zpětné účinnosti a ochrany legitimního očekávání.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že se Komise dopustila právního a skutkového omylu tím, že opatření klasifikovala jako novou státní podporu. Zaprvé, Komise neurčila povahu opatření ve světle skutkových a právních okolností existujících v době uzavření smluv. Zadruhé, Komise nesprávné posoudila pojem hospodářského zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES tím, že učinila globální přezkum veškerých smluv o nákupu elektřiny namísto individuálního přezkoumání. Zatřetí, Komise nezohlednila skutečnost, že v době, kdy byly trhy s elektřinou v členských státech otevřeny hospodářské soutěži, nemohla smlouva uzavřená žalobkyní narušit hospodářskou soutěž na společném trhu, jelikož Polsko ještě nebylo členským státem. Konečně, žalobkyně uplatňuje, že podpora není novou státní podporou, ale stávající podporou podle přístupové smlouvy i judikatury, na základě kterých podpora již poskytnutá na trhu uzavřeném hospodářské soutěži do jeho liberalizace má být od okamžiku liberalizace považována za stávající podporu. Žalobkyně dále uvádí, že Komise nepřezkoumala, zda byla dotčená smlouva po přístupu Polska k EU i nadále v platnosti.
   Konečně, žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je nepřiměřeně odůvodněné a porušuje článek 253 ES.

      (1)  Státní podpora — Polsko — Státní podpora č. C 43/2005 (ex N 99/2005) — Uvízlé náklady Polsko — Výzva k podání připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Úř. věst. C 52, s. 8)


title: Věc F-3/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – Freiberger a Vallin v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Reforma služebního řádu — Nařízení č. 1023/2013 — Článek 22 přílohy XIII služebního řádu — Vyšší věk odchodu do důchodu — Vrácení příspěvků do důchodového režimu Unie — Článek 26 přílohy XIII služebního řádu — Zhodnocení nároků na důchod“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 2. března 2016 – Freiberger a Vallin v. Komise
   (Věc F-3/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Reforma služebního řádu - Nařízení č. 1023/2013 - Článek 22 přílohy XIII služebního řádu - Vyšší věk odchodu do důchodu - Vrácení příspěvků do důchodového režimu Unie - Článek 26 přílohy XIII služebního řádu - Zhodnocení nároků na důchod“)
   (2016/C 136/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jürgen Freiberger (Woluwe-Satint-Lambert, Belgie) a Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a E. Taneva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterými byly zamítnuty žádosti žalobců o vrácení části příspěvků do důchodového systému Evropské unie, které byly odvedeny z jejich platu, jakož i žádost o přehodnocení bonifikace týkající se převodu nároků na důchod získaných před jejich nástupem do služebního poměru do systému EU

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. března 2014, kterým byla zamítnuta žádost J. Friebergera ze dne 17. prosince 2016 v rozsahu, v němž touto žádostí požádal o provedení nového výpočtu bonifikace týkající se nároků na důchod převedených do důchodového režimu Evropské unie, se zrušuje.

               2)

               Není třeba rozhodnout o žalobě v rozsahu, v němž byla podána B. Vallinem proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. března 2014 v rozsahu, v němž toto rozhodnutí údajně zamítlo žádost o provedení nového výpočtu bonifikace nároků na důchod převedených do důchodového režimu Evropské unie.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015, s. 25.


title: Věc C-263/07: Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/12

         Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-263/07)
   (2007/C 211/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že správně neprovedlo čl. 9 odst. 4 a čl. 13 odst. 1 a přílohu I směrnice Rady 96/61/ES (1) ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise na podporu své žaloby uplatňuje tři žalobní důvody.
   V rámci svého prvního žalobního důvodu žalovanému vytýká, že nesprávně provedlo čl. 9 odst. 4 směrnice 96/61 tím, že doplnilo správnou definici „nejlepších dostupných technik“ o text týkající se „nepřiměřených nákladů“ těchto technik, který směrnice neobsahuje. Přestože směrnice uvádí, že nejlepší dostupnou technikou se rozumí technika, která byla vyvinuta v měřítku umožňujícím její zavedení v příslušném průmyslovém odvětví za ekonomicky a technicky přijatelných podmínek, neumožňuje systematicky vyloučit techniky, jejichž použitelnost a dostupnost s sebou přináší nepřiměřené náklady s odkazem na středně velké a hospodářsky prosperující závody ve stejném nebo podobném odvětví. Takováto upřesnění podle ní překračují mez toho, co v tomto ohledu stanoví směrnice.
   V rámci svého druhého žalobního důvodu Komise žalovanému vytýká, že zúžilo rozsah povinnosti přezkoumávat a aktualizovat podmínky povolení stanovené v čl. 13 odst. 1 směrnice, neboť podle znění vnitrostátních ustanovení k provedení směrnice by takovýto přezkum byl učiněn pouze za třech přesně vymezených okolností nebo v případě „řádně odůvodněné“ potřeby. Toto znění je podle ní opět přísnější než znění směrnice, která pouze hovoří o „pravidelném“ přezkumu a aktualizaci „v případě nutnosti“ podmínek povolení.
   V rámci svého třetího žalobního důvodu Komise žalovanému vytýká, že nesprávně provedlo přílohu I směrnice tím, že vnitrostátní opatření k provedení směrnice údajně hovoří o „kotelnách o jmenovitém tepelném příkonu větším než 50 MW“, a nikoli o „spalovacích zařízeních o jmenovitém tepelném příkonu větším než 50 MW“, jak se uvádí v kategorii 1.1. výše uvedené přílohy. Posledně uvedená kategorie je však širší než kategorie kotelen.

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 26; Zvl. vyd. 15/03, s. 80.


title: Věc T-141/16: Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Evropská komise v. IEM

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/39

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Evropská komise v. IEM
   (Věc T-141/16)
   (2016/C 191/51)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: S. Lejeune, zmocněnkyně)

      Žalovaná: IEM – Erga – Erevnes – Meletes Perivallontos kai Chorotaxias AE (Atény, Řecko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované povinnost uhradit částku 105 416,47 eura, navýšenou o úroky z prodlení v sazbě používané Evropskou centrální bankou pro její hlavní refinanční operace k 1. červenci 2010 (2,0 %), navýšené o (1,0 %), tedy v celkové výši tři procenta (3 %), plynoucí od 6. července 2010 do dne plného zaplacení částky, z níž je třeba odečíst 30 208 eur (jež byly uhrazeny v rámci započtení dne 4. září 2010); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty.

   Touto žalobou, jež byla u Tribunálu podána na základě článku 272 SFEU, se žalobkyně domáhá, aby byla žalované uložena povinnost uhradit Komisi částku 75 208,47 eura spolu s úroky, v rámci smlouvy FAIR-CT98-9544 týkající se projektu nazvaného „Rozvoj nového způsobu čištění a loupání ovoce“.
   Komise uvádí jako hlavní právní základ nesplnění smluvních povinností ze strany žalované. Konkrétně uvádí, že částka, jež byla vyplacena žalované na základě předmětné smlouvy, nebyla použita na žádnou z činností souvisejících se smlouvou a žalovaná nepředložila v tomto směru žádný důkaz. Komise podpůrně tvrdí, že se žalovaná dopustila bezdůvodného obohacení ve smyslu článků 904 a 908 občanského zákoníku.


title: Věc T-23/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — MAF v. EIOPA ( „Žaloba na neplatnost — Jazykový režim — Zveřejnění konzultačních dokumentů orgánem EIOPA na jeho internetové stránce výlučně v angličtině — Akty, které nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — MAF v. EIOPA
   (Věc T-23/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Jazykový režim - Zveřejnění konzultačních dokumentů orgánem EIOPA na jeho internetové stránce výlučně v angličtině - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
   2014/C 45/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mutuelle des architectes français assurances (MAF) (Paříž, Francie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) (zástupci: J. Stuyck a A. M. Vandromme, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí orgánu EIOPA zveřejňovat informace, a konkrétně zahájit veřejné konzultace, na svých internetových stránkách výlučně v angličtině a na zrušení údajného rozhodnutí výkonného ředitele orgánu EIOPA ze dne 16. ledna 2012 o zamítnutí žádosti MAF o zrušení prvního údajného rozhodnutí a o zveřejnění výše uvedených konzultací a veškerých informací na internetové stránce EIOPA ve všech úředních jazycích Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Mutuelle des architectes français assurances (MAF) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-205/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2008 – NewSoft Technology v. OHIM – Soft (Presto! BizCard Reader) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství Presto! BizCard Reader — Starší národní obrazová ochranná známka Presto — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2008 – NewSoft Technology v. OHIM – Soft (Presto! BizCard Reader)
   (Věc T-205/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Presto! BizCard Reader - Starší národní obrazová ochranná známka Presto - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 171/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: NewSoft Technology Corp. (Taipei, Taiwan) (zástupci: M. Dirksen-Schwanenland, U. von Sothen a M. Di Stefano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Soft, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Velázquez Ibáñez a P. Merino Baylos, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2006 (věc R 601/2005-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Soft, SA, a NewSoft Technology Corp.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               NewSoft Technology Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc T-258/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 — i-content v. OHIM (BETWIN) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BETWIN — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení — Článek 49 ES“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 — i-content v. OHIM (BETWIN)
   (Věc T-258/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BETWIN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Článek 49 ES)
   2011/C 238/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlín, Německo) (zástupci: původně A. Nordemann, poté A. Nordemann a T. Boddien, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět

   Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2009 (věc R 1528/2008-4) týkajícího se přihlášky slovního označení BETWIN jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2009 (věc R 1528/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká jiných služeb, než jsou služby „koncepce a příprava představení, her, loterií, soutěží, plesů, slosování a konkursů; výroba, organizace a pořádání her, loterií, soutěží, plesů, slosování, konkursů všeho druhu; herny; provozování kasin; služby sportovních, hracích a sázkových a loterijních zařízení, včetně těchto služeb na internetu; poskytování sportovního, herního, sázkového a loterijního zařízení, včetně jeho poskytování na internetu; provozování heren; zpřístupnění interaktivních počítačových her; provozování a organizace kasin, hazardních her, karetních her, sázek, sportovních sázek, her zručnosti; hrací automaty; provozování kasin, provozování heren; provozování sázkových a loterijních středisek všeho druhu“ zařazené do třídy 41 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků a služby „koncepce a příprava představení, her, loterií, soutěží, plesů, slosování, konkursů v oblasti obchodu, organizace a reklamy“ zařazené do třídy 35 zmíněné dohody.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-540/14: Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Klass v. OHIM – F. Smit (PLAYSEAT a PLAYSEATS)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Klass v. OHIM – F. Smit (PLAYSEAT a PLAYSEATS)
   (Věc T-540/14) (1)

   (2016/C 106/55)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22. 9. 2014.


title: Věc C-606/15: Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 19. června 2017 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/27

         Usnesení předsedy devátého senátu Soudního dvora ze dne 19. června 2017 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-606/15) (1)

   (2017/C 300/31)
   Jednací jazyk: čeština
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-194/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA v. Mostra d'Oltremare SpA, Cofathec Servizi SpA, a další

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – SAVA e C. Srl, SIEME Srl, GRADED SpA v. Mostra d'Oltremare SpA, Cofathec Servizi SpA, a další
   (Věc C-194/07) (1)

   (2008/C 209/61)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-250/06 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2008 – Ott a další v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Incidenční kasační opravný prostředek — Přípustnost — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období povýšení 2004 — Přidělení prioritních bodů — Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu — Námitka nepřípustnosti — Nahrazení odůvodnění — Kasační opravný prostředek zčásti neopodstatněný a zčásti opodstatněný — Spor, o kterém může být rozhodnuto — Zamítnutí návrhu )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2008 – Ott a další v. Komise
   (Věc T-250/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Incidenční kasační opravný prostředek - Přípustnost - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období povýšení 2004 - Přidělení prioritních bodů - Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu - Námitka nepřípustnosti - Nahrazení odůvodnění - Kasační opravný prostředek zčásti neopodstatněný a zčásti opodstatněný - Spor, o kterém může být rozhodnuto - Zamítnutí návrhu“)
   (2008/C 171/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Martial Ott (Oberanven, Lucembursko), Fernando Lopez Tola (Lucemburk, Lucembursko) a Francis Weiler (Itzig, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. června 2006, Ott a další v. Komise (F-87/05, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení
   Výrok rozsudku

               1)

               Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. června 2006, Ott a další v. Komise (F-87/05) se zrušuje v rozsahu, ve kterém v něm tento soud zamítá návrh v rozsahu, ve kterém byl podán Francisem Weilerem.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Incidenční kasační opravný prostředek se zamítá.

               4)

               Návrh podaný k Soudu pro veřejnou službu pod značkou F-87/05 se zamítá v rozsahu, ve kterém byl podán F. Weilerem.

               5)

               Martial Ott, Fernando Lopez Tola a Francis Weiler ponesou vlastní náklady řízení týkající se řízení v tomto stupni a ukládá se jim náhrada čtyř pětin nákladů řízení vynaložených Komisí. Komise ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení týkajících se řízení v tomto stupni.

               6)

               Francis Weiler a Komise ponesou vlastní náklady řízení týkající se řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.


title: Věc T-37/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Meggle v. OHIM – Clover (HiQ s trojlístkem) ( Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/25

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Meggle v. OHIM – Clover (HiQ s trojlístkem)
   (Věc T-37/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2008/C 142/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meggle AG (Wasserburg, Německo) (zástupci: T. Raab a H. Lauf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndörfer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Clover Corporation Limited (Sydney, Austrálie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. listopadu 2005 (věc R 1130/2004-2) v námitkovém řízení mezi Meggle AG a Clover Corporation Limited
   Výrok

               1.

               O žalobě již není namístě vydat rozhodnutí.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc T-44/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Kaučuk v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Účast na kartelové dohodě — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Kaučuk v. Komise
   (Věc T-44/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Účast na kartelové dohodě - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
   2011/C 269/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kaučuk a. s. (Kralupy nad Vltavou, Česká republika) (zástupci: původně M. Powell a K. Kuik, poté M. Powell, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Kellerbauer, V. Bottka a O. Weber, poté M. Kellerbauer, V. Bottka a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Kaučuk a. s., nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Kaučuk.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), se v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Kaučuk a. s., zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-598/17: Žaloba podaná dne 5. září 2017 – Itálie v. Komise

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/27

         Žaloba podaná dne 5. září 2017 – Itálie v. Komise
   (Věc T-598/17)
   (2017/C 357/36)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec a P. Pucciariello, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v části, v níž se na ni vztahuje tato žaloba, prováděcí rozhodnutí Komise 2017/1144 ze dne 26. června 2017, oznámené v tentýž den, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV);

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jako jediný žalobní důvod porušení čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (1) a čl. 31 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (2).
   V rámci tohoto důvodu žalobkyně zpochybňuje uplatnění finančních oprav uložených jí v napadeném rozhodnutí vzhledem k nekonzistentnosti informací.
   Žalobkyně rovněž napadá vyčíslení těchto finančních oprav v rozsahu, v němž je stanovená částka nepřiměřená a jednoznačně nelogická, jelikož je značně vyšší než škoda, která mohla vzniknout v důsledku jednání přičítaného italským organům.

      (1)  Úř. věst. 1999 L 160, s. 103.

      (2)  Úř. věst.2005 L 209, s. 1.


title: Věc T-446/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2017 – CC v. Parlament „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Otevřené výběrové řízení — Pochybení, ke kterým došlo při vedení seznamu úspěšných uchazečů — Mimosmluvní odpovědnost — Označení nových důkazů — Majetková újma — Rovné zacházení — Zkreslení skutkového stavu — Ztráta příležitosti“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2017 – CC v. Parlament
   (Věc T-446/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Pochybení, ke kterým došlo při vedení seznamu úspěšných uchazečů - Mimosmluvní odpovědnost - Označení nových důkazů - Majetková újma - Rovné zacházení - Zkreslení skutkového stavu - Ztráta příležitosti“)
   (2017/C 195/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CC (zástupci: G. Maximini a C. Hölzer, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a E. Despotopoulou, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV, EU:F:2016:165), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zaprvé vypočítal ztrátu příležitosti paní CC být přijata do zaměstnání jako úřednice ve zkušební době Radou Evropské unie s vyloučením období mezi 16. únorem 2006 a 31. srpnem 2007 a zadruhé vypočítal ztrátu příležitosti paní CC být přijata do zaměstnání jako úřednice ve zkušební době ostatními orgány a institucemi Evropské unie na základě jiné metody, než je metoda, kterou použil v případě Rady.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Věc se vrací zpět jinému senátu Tribunálu, než který rozhodoval o tomto kasačním opravném prostředku.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc C-582/08: Žaloba podaná dne 29. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/23

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-582/08)
   (2009/C 69/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, M. Afonso, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království tím, že upírá navrácení daně odvedené na vstupu u některých transakcí prováděných osobami povinnými k dani neusazenými na území Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 167, 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a z čl. 2 odst. 1 třinácté směrnice o DPH 86/560/EHS (2) ze dne 17. listopadu 1986 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že čl. 2 odst. 1 třinácté směrnice o DPH nemůže být vykládán v tom smyslu, že by vylučoval vrácení DPH vybírané ze zboží nebo služeb využívaných za účelem pojistných a finančních transakcí zmíněných v čl. 17 odst. 3 písm. c) šesté směrnice o DPH (3). Komise je proto názoru, že právní předpisy Spojené království jsou v rozporu s právem Společenství v rozsahu, v němž upírají právo na vrácení této DPH osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 326, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 129.

      (3)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23; šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.


title: Věc T-332/08: Žaloba podaná dne 15. srpna 2008 – Melli Bank v. Rada

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/23

         Žaloba podaná dne 15. srpna 2008 – Melli Bank v. Rada
   (Věc T-332/08)
   (2008/C 247/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Gordon, QC, M. Hoskins, barrister, a T. Din, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že bod 4 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2008/475/ES o omezujících opatřeních vůči Íránu je neplatný v rozsahu, v němž se vztahuje na Malli Bank plc;

               —

               určit, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu je nepoužitelný, shledá-li Soud, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení je ve skutečnosti donucující povahy;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V této věci se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008 (1), kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž je žalobkyně zahrnuta na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou v souladu s uvedeným ustanovením zmrazeny. Žalobkyně totéž rozhodnutí napadla ve věci C-246/08, Melli Bank v. Rada (2).
   Na podporu své žaloby v této věci žalobkyně tvrdí, že Rada porušila svou povinnost podat odůvodnění, jelikož nepředložila žádné individuální a zvláštní důvody pro zahrnutí žalobkyně na seznam. Žalobkyně tvrdí, že byla zahrnuta na seznam nikoli z důvodu, že by sama byla zapojena do poskytování podpory jaderným činnostem Íránu, ale pouze z důvodu, že je dceřinou společností mateřské společnosti, o níž se má za to, že do takových činností zapojena je.
   Žalobkyně dále tvrdí, že pokud je třeba čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (3) vykládat v tom smyslu, že Radě ukládá povinnost zahrnout na seznam jakoukoli dceřinou společnost vlastněnou nebo ovládanou mateřskou společností, která sama byla zahrnuta na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny, mělo by toto ustanovení být prohlášeno za nepoužitelné, jelikož je v rozporu se zásadou proporcionality.
   Žalobkyně má za to, že povinné zahrnutí dceřiné společnosti na seznam není nezbytné ani není vhodné k dosažení účelu nařízení, jelikož zahrnutí mateřské společnosti na seznam brání dceřiné společnosti se sídlem v Evropské unii, aby od mateřské společnosti přijímala pokyny, které by přímo či nepřímo mařily účinek zahrnutí mateřské společnosti na seznam.
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že čl. 7 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení Rady by mělo být vykládáno v tom smyslu, že Radě přiznává prostor pro uvážení, zda na seznam zahrne dceřinou společnost mateřské společnosti, která je již v seznamu zahrnuta, a nikoli v tom smyslu, že v tomto ohledu ukládá Radě povinnost.

      (1)  Úř. věst. 2008, L 163, s. 29.

      (2)  Úř. věst. 2008, C 197, s. 34.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1).