title: Věc C-117/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 9. března 2015 – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH v. Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 9. března 2015 – Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH v. Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)
   (Věc C-117/15)
   (2015/C 198/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Reha Training Gesellschaft für Sport- und Unfallrehabilitation mbH

      Žalovaný: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba otázku, zda se jedná o sdělování veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29 (1) nebo ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115 (2), posuzovat vždy podle stejných kritérií, a sice že

                           —

                           uživatel při plném vědomí důsledků svého chování zprostředkovává třetím osobám přístup k chráněnému dílu, který by tyto osoby bez jeho jednání neměly;

                           —

                           pojmem „veřejnost“ se rozumí neurčitý počet potenciálních adresátů, který musí být tvořen značným počtem osob, přičemž neurčitost je dána tehdy, pokud se jedná o „osoby obecně“, tedy nikoli o osoby náležící do soukromé skupiny, a „značný počet osob“ znamená, že musí být překročen určitý minimální práh, takže příliš malý nebo dokonce nevýznamný počet dotčených osob toto kritérium nesplňuje. V této souvislosti přitom záleží nejen na tom, kolik osob mělo současně přístup k témuž dílu, ale také na tom, kolik z nich mělo přístup k dílu následně;

                           —

                           jde o novou veřejnost, které je dílo sdělováno, tedy o veřejnost, kterou autor díla nezohlednil při udělování svolení k jeho užití sdělováním původní veřejnosti, ledaže k následnému sdělení dochází za použití specifické technologie, která se liší od technologie původního sdělování, a

                           —

                           není nepodstatné, zda dotčené užití slouží výdělečným účelům a dále zda je veřejnost vůči tomuto sdělování vnímavá a není jím pouze náhodně „zachycena“, ačkoliv se nejedná o nutnou podmínku existence sdělování veřejnosti?

               2)

               Je třeba otázku, zda se jedná o sdělování veřejnosti v takových případech, jako je případ v původním řízení, v němž provozovatel rehabilitačního centra umístí ve svých prostorách televizní přijímače, připojí je k vysílacímu signálu a tím veřejnosti zpřístupní televizní vysílání, posoudit podle pojmu „sdělování veřejnosti“ podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29 nebo podle čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115, pokud jsou zpřístupněním televizního vysílání dotčena autorská práva a práva s ním související velkého počtu účastníků, zejména skladatelů, textařů a hudebních vydavatelů, ale také výkonných umělců, výrobců zvukových záznamů a autorů mluvených děl, jakož i jejich vydavatelství?

               3)

               Jedná se v takových případech, jako je případ v původním řízení, v němž provozovatel rehabilitačního centra umístí ve svých prostorách televizní přijímače, připojí je k vysílacímu signálu a tím zpřístupní televizní vysílání svým pacientům, o „sdělování veřejnosti“ podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29 nebo podle čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115?

               4)

               Pokud bude v takových případech, jako je případ v původním řízení, uznáno, že se v tomto smyslu jedná o sdělování veřejnosti: potvrdí Soudní dvůr svou judikaturu, podle které se nejedná o sdělování veřejnosti v případě sdělování chráněných zvukových záznamů v rámci rozhlasového vysílání pro pacienty v zubní ordinaci nebo v obdobných zařízeních (viz rozsudek SCF ze dne 15. března 2012, C–135/10 (3))?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 376, s. 28).

      (3)  EU:C:2012:140.


title: Věc C-430/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 2. září 2010 — Hristo Gaydarov v. Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 2. září 2010 — Hristo Gaydarov v. Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
   (Věc C-430/10)
   ()
   2010/C 301/21
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hristo Gaydarov

      Žalovaný: Direktor na Glavna direktsia „Ohranitelna politsia“ pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1), s ohledem na okolnosti původního řízení, vykládáno v tom smyslu, že je toto ustanovení použitelné, pokud je příslušníku členského státu zakázáno, aby opustil území svého vlastního státu, protože na území třetího státu spáchal trestný čin, který se týkal omamných látek, pokud jsou současně splněny následující okolnosti:

                           1.1

                           Uvedená ustanovení směrnice nebyla pro vlastní příslušníky členského státu výslovně provedena;

                           1.2

                           důvody uvedené vnitrostátním zákonodárcem pro stanovení přípustných cílů pro omezení práva bulharských státních příslušníků na volný pohyb se opírají o nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (2), a

                           1.3

                           k použití správních opatření dochází v souvislosti s článkem 71 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 a s ohledem na pátý a dvacátý bod odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)?

               2)

               Vyplývá z omezení a podmínek, které jsou stanoveny pro výkon práva občanů Unie na volný pohyb, a z opatření, která byla přijata k jejich provedení v souladu s právem Unie, mezi nimi z ustanovení čl. 71 odst. 1, 2 a 5 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ve spojení s pátým a dvacátým bodem odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), s ohledem na okolnosti původního řízení, že je přípustná vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že členský stát uloží vůči svému státnímu příslušníkovi z důvodu spáchání trestného činu, který se týkal omamných látek, správní donucovací opatření spočívající v tom, „aby neopouštěl zemi“, jestliže tento státní příslušník byl za tento čin odsouzen soudem třetího státu?

               3)

               Mají být omezení a podmínky, které jsou stanoveny pro výkon práva občanů Unie na volný pohyb, a opatření, která byla přijata k jejich provedení v souladu s právem Unie, mezi nimi čl. 71 odst. 1, 2 a 5 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ve spojení s pátým a dvacátým bodem odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), s ohledem na okolnosti původního řízení vykládány v tom smyslu, že odsouzením státního příslušníka členského státu soudem třetího státu pro jednání, které je podle práva tohoto členského státu závažným úmyslným trestným činem, který se týkal omamných látek, je z důvodu generální a speciální prevence včetně zajištění vyšší míry ochrany zdraví jiných osob podle zásady obezřetnosti konstatováno, že osobní chování tohoto státního příslušníka představuje skutečné, aktuální a dostatečně závažné ohrožení, které se dotýká základního zájmu společnosti, a to do budoucna po zákonem pevně stanovenou dobu, která nesouvisí s dobou výkonu uloženého trestu, ale pohybuje se v rámci lhůty pro zahlazení odsouzení?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.

      (2)  Úř. věst. L 105, s. 1.


title: Věc C-180/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 7. dubna 2017 – X, Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 7. dubna 2017 – X, Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-180/17)
   (2017/C 202/18)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: X, Y

      Odpůrce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98; dále jen „směrnice o navracení“), ve spojení s články 4, 18, čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že podle unijního práva, pokud je to podle vnitrostátního práva možné, má podání opravného prostředku v řízení směřujícím proti rozhodnutí, jehož součástí je rozhodnutí a navrácení ve smyslu čl. 3 odst. 4 směrnice 2008/115/ES, k vyšší instanci automaticky odkladný účinek, tvrdí-li státní příslušník třetího státu, že v důsledku výkonu rozhodnutí o navrácení by hrozilo vážné porušení zásady nenavracení? Jinak řečeno, měl by být v takovém případě přerušen výkon vyhoštění dotčeného státního příslušníka třetího státu po dobu běhu lhůty pro podání opravného prostředku k vyšší instanci, nebo, byl-li takový opravný prostředek podán, do okamžiku, než bude o takovém opravném prostředku rozhodnuto, aniž by o to musel dotčený státní příslušník třetího státu zvlášť požádat?

               2)

               Musí být článek 46 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60), ve spojení s články 4, 18, čl. 19 odst. 2 a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, vykládán v tom smyslu, že podle unijního práva, pokud je to podle vnitrostátního práva možné, má podání opravného prostředku v řízeních týkajících se zamítnutí žádosti o azyl ve smyslu článku 2 směrnice 2005/85/ES k vyšší instanci automaticky odkladný účinek? Jinak řečeno, měl by být v takovém případě přerušen výkon vyhoštění žadatele po dobu lhůty pro podání opravného prostředku k vyšší instanci, nebo, byl-li takový opravný prostředek podán, do okamžiku, než bude o takovém opravném prostředku rozhodnuto, aniž by o to musel dotčený žadatel zvlášť požádat?

               3)

               Je pro existenci výše uvedeného automatického odkladného účinku relevantní, zda žádost o přiznání mezinárodní ochrany, v souvislosti s níž bylo zahájeno v důsledku uplatnění prostředku právní nápravy soudní řízení a následně soudní řízení o opravném prostředku u vyšších instancí, byla zamítnuta z důvodů uvedených v čl. 46 odst. 6 směrnice 2013/32/EU? Nebo se tento požadavek vztahuje na všechny kategorie rozhodnutí ve věci azylu, které jsou stanoveny v uvedené směrnici?


title: Věc C-475/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Evropská komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Evropská komise
   (Věc C-475/09 P)
   2010/C 37/17
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Evropská komise a Comunidad Autónoma de la Rioja

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               —

               zrušit napadnutý rozsudek,

               —

               vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšímu účastníku řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání. V řízení v prvním stupni došlo ke zkreslení předmětu věci a k porušení zásady kontradiktornosti. Došlo k porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením přijatým na základě rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla selektivnost opatření odůvodnit jinými skutečnostmi, než které jsou uvedeny v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení neslučitelnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující odůvodnění skutečnosti, že Tribunál nezohlednil existenci mimořádné okolnosti, jež sama o sobě či ve spojení s dalšími okolnostmi v dané věci brání Komisi nařídit vrácení podpory, jíž se týká sporné rozhodnutí.
               Tím, že se Tribunál domníval, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/02 a T-86/02 až T-88/02 nejsou srovnatelná z důvodu technicky zdanění a rozsahu zvýhodnění, se dopustil zkreslení předmětu řízení, nezohlednil zásadu kontradiktornosti, a navíc se dopustil zjevného porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že jednání Komise ve vztahu k daňové výjimce z roku 1993, jakož i k daňovému bonusu podle zákona 22/1993, nepředstavuje mimořádnou okolnost odůvodňující jakékoli legitimní očekávání v regulérnost daňového opatření, jež by bránila nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.

               2)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se provádění důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
               Tribunál se tím, že neprovedl navrhované dokazování, dopustil porušení základního práva žalobce na spravedlivý proces, neboť zamítnutím provedení důkazu podstatného pro žalobce porušil jeho právo na obhajobu. Návrhová žádání žalobce byla zamítnuta s odůvodněním, že nepředložil důkaz o tom, co chce dokázat neprovedeným důkazem: že výslovné konečné stanovisko Komise ke stížnosti z roku 1994 proti v podstatě totožnému opatření z roku 1993, a v každém případě jednání Komise, které představuje mimořádnou okolnost, neboť takové jednání odůvodňovalo legitimní očekávání v regulérnost daňových opatření z roku 1993, vedlo k přijetí sporných daňových opatření v roce 1996.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).

      (2)  Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  17. ledna 2006  ve věci C-1/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof): Susanne Staubitz-Schreiber (Soudní spolupráce v občanských věcech — Úpadková řízení — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Časová působnost — Příslušný soud)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 17. ledna 2006
   ve věci C-1/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof): Susanne Staubitz-Schreiber (1)

   (Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Časová působnost - Příslušný soud)
   (2006/C 60/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-1/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 27. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. ledna 2004, v řízení Susanne Staubitz-Schreiber, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, A. La Pergola, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. Klučka, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka v době podání návrhu na zahájení úpadkového řízení dlužníkem, je i nadále příslušný k zahájení uvedeného řízení, pokud uvedený dlužník přemístí středisko svých hlavních zájmů na území jiného členského státu po podání návrhu, ale před rozhodnutím o zahájení řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-9/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – National Iranian Gas Company v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Námitka protiprávnosti — Nesprávné právní posouzení — Proporcionalita — Právo vlastnit majetek — Pravomoc Rady — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Opětovný přezkum přijatých omezujících opatření — Právo na účinnou soudní ochranu — Nesprávné posouzení“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – National Iranian Gas Company v. Rada
   (Věc T-9/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Nesprávné právní posouzení - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek - Pravomoc Rady - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Opětovný přezkum přijatých omezujících opatření - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení“)
   (2015/C 198/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: The National Iranian Gas Company (Teherán, Irán) (zástupci: E. Glaser a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečně zrušení čl. 1 bodu 8 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), a návrh na zrušení rozhodnutí 2012/635, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16), rozhodnutí sděleného dopisem Rady ze dne 14. března 2014 v rozsahu, v němž se týkají zařazení jména žalobkyně na seznamy v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) a v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti The National Iranian Gas Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/2

         Seznamy pro účely sestavení soudních kolegií
   (2008/C 51/04)
   Soudní dvůr na své schůzi konané dne 15. ledna 2008 sestavil seznam uvedený v čl. 11b odst. 2 jednacího řádu pro účely sestavení velkého senátu následovně:

               p. Tizzano

               p. Kasel

               p. Cunha Rodrigues

               pí Toader

               pí Silva de Lapuerta

               p. Arabadžev

               p. Schiemann

               p. von Danwitz

               p. Makarczyk

               p. Bonichot

               p. Kūris

               pí Lindh

               p. Juhász

               p. Bay Larsen

               p. Arestis

               p. Ó Caoimh

               p. Borg Barthet

               p. Levits

               p. Ilešič

               p. Lõhmus

               p. Malenovský

               p. Klučka

         Soudní dvůr na své schůzi konané dne 15. ledna 2008 sestavil seznam uvedený v čl. 11c odst. 2 prvním pododstavci jednacího řádu pro účely sestavení prvního senátu následovně:

               p. Tizzano

               p. Kasel

               p. Borg Barthet

               p. Levits

               p. Ilešič

         Soudní dvůr na své schůzi konané dne 15. ledna 2008 sestavil seznam uvedený v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro účely sestavení pátého senátu následovně:

               p. Borg Barthet

               p. Ilešič

               p. Levits

               p. Kasel


title: Věc T-484/11: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2012 — Skyhawke Technologies v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYCADDIE)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2012 — Skyhawke Technologies v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (SKYCADDIE)
   (Věc T-484/11) (1)

   2012/C 355/80
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


title: Věc T-199/06: Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Akzo Nobel a další v. Komise

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2009 — Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-199/06) (1)

   2010/C 37/72

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


               15.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 467/26

         Žaloba podaná dne 26. září 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-13/16)
   (2016/C 467/13)
   Dne 26. září 2016 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Audur Ýr Steinarsdóttirovou a Øyvindem Bøem, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 17h kapitoly II přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES ze dne 6. června 2000 o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství) tím, že nezavedl silniční technické kontroly podle čl. 3 odst. 1 uvedeného aktu.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Island nejpozději do 16. září 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 16. července 2014, které se zabývá skutečností, že země nesplnila své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodě 17h kapitoly II přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES ze dne 6. června 2000 o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství) tím, že nezavedla silniční technické kontroly podle čl. 3 odst. 1 uvedeného aktu.


title: Věc C-170/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Huawei Technologies Co. Ltd v. ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH „Hospodářská soutěž — Článek 102 SFEU — Podnik, který je majitelem patentu na standardizovanou technologii a který se před standardizační organizací zavázal, že třetím osobám vydá licence za rovných, přiměřených a nediskriminačních podmínek zvaných ‚FRAND‘ (‚fair, reasonable and non-discriminatory‘) — Zneužití dominantního postavení — Žaloba pro porušení — Žaloba na zdržení se jednání — Žaloba na stažení produktů — Žaloba na sdělení účetních údajů — Žaloba na náhradu škody — Povinnosti majitele patentu na standardizovanou technologii“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Huawei Technologies Co. Ltd v. ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH
   (Věc C-170/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Článek 102 SFEU - Podnik, který je majitelem patentu na standardizovanou technologii a který se před standardizační organizací zavázal, že třetím osobám vydá licence za rovných, přiměřených a nediskriminačních podmínek zvaných ‚FRAND‘ (‚fair, reasonable and non-discriminatory‘) - Zneužití dominantního postavení - Žaloba pro porušení - Žaloba na zdržení se jednání - Žaloba na stažení produktů - Žaloba na sdělení účetních údajů - Žaloba na náhradu škody - Povinnosti majitele patentu na standardizovanou technologii“)
   (2015/C 302/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Huawei Technologies Co. Ltd

      Žalované: ZTE Corp., ZTE Deutschland GmbH

      Výrok

               1)

               Článek 102 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že majitel patentu na standardizovanou technologii stanovenou standardizační organizací, který se před standardizační organizací neodvolatelně zavázal vydávat třetím osobám licence za rovných, přiměřených a nediskriminačních podmínek zvaných „FRAND“ („fair, reasonable and non-discriminatory“), nezneužívá dominantní postavení ve smyslu uvedeného článku, když podá žalobu pro porušení směřující ke zdržení se porušování jeho patentu či ke stažení produktů, k jejichž výrobě byl daný patent použit, jestliže:

                           —

                           před podáním uvedené žaloby jednak upozornil údajného porušovatele na vytýkané porušení, označil uvedený patent a upřesnil, v čem spočívalo jeho porušení, a jednak poté, co údajný porušovatel vyjádřil vůli uzavřít licenční smlouvu za podmínek FRAND, předá danému porušovateli konkrétní písemnou nabídku licenční smlouvy za podmínek FRAND a upřesní zejména poplatek a způsob jeho výpočtu a

                           —

                           uvedený porušovatel, který nadále využívá dotčený patent, nezváží pečlivě dotčenou nabídku v souladu s uznávanými obchodními zvyklostmi a s dobrou vírou, což je třeba určit na základě objektivních kritérií a znamená to zejména zdržení se jakékoli odkládací taktiky.

               2)

               Článek 102 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, podniku, který má dominantní postavení a je majitelem patentu na standardizovanou technologii stanovenou standardizační organizací, který se před uvedenou organizací zavázal vydávat licence za podmínek FRAND, nezakazuje podat žalobu pro porušování proti údajnému porušovateli jeho patentu, která směřuje ke sdělení účetních údajů týkajících se užívání daného patentu nebo k přiznání náhrady škody na základě uvedeného užívání.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


title: Věc T-514/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2013 — i-content v. OHIM — Decathlon (BETWIN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BETWIN — Starší obrazová ochranná známka Společenství b’Twin — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/72

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2013 — i-content v. OHIM — Decathlon (BETWIN)
   (Věc T-514/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BETWIN - Starší obrazová ochranná známka Společenství b’Twin - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/158
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlín, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Decathlon SA (Villeneuve d’Ascq, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2011 (věc R 1816/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Decathlon SA a i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2011 (věc R 1816/2010 1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků spadajících do třídy 28 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, odpovídajících následujícímu popisu: „Nafukovací bazény k rekreačnímu využití; prolézačky; plyšová zvířata (vycpaná); bazény plavecké (potřeby pro hru); vzduchové pistolky (hračky); přenosné elektronické videohry; vozidla (hračky); zmenšené modely; přenosná jednotka na elektronické hry; hrací žetony; dáma (stolní hra); zařízení pro hřiště; akční mechanické hry; hračky, s výjimkou hraček pro domácí zvířata; elektronické hry; míče (hračky); hra v kostky; kotiliony; přenosné elektronické hry; hrací karty; hry typu flipper; pohárky na hry; hračky vyvolávající určitý dojem; sady otázek pro společenské hry; karty na bingo; miniaturní letadla; kuželky; domino (stolní hra); dekorační větrné rukávy; flippery; cvičení obratnosti a akční hry; společenské hry; zábavné automatické stroje a automaty; flippery (jako automaty, či nikoli); modely zmenšených letadel (zmenšených v určitém měřítku); karetní hry; frisbee; míče na hraní; hry; pohárky na hrací kostky; panenky; hra v kuželky; rádiem řízená autíčka na hraní; puky hokejové; šipky (hra); zařízení na vypouštění terčů v podobě asfaltových holubů; zmenšené modely vozidel; skluzavky (hry); zábavné automatické stroje a automaty; šachovnice; karnevalové masky; puzzles; vycpané hračky; přenosné počítačové hry; šipky (hra); letadla (hračky); disky na házení (hračky); hlinění holubi (terče); vyklápěče; plyšoví medvědi; přenosné videohry; hračky jakožto vozidla s motorem poháněná elektronicky; hračky na baterky; žetony pro hazardní hry; terče; medvědi (vycpané hračky); nafukovací hračky; společenské hry; houpačky; létající draci; zmenšené modely vozidel“.

               2)

               Pokud jde o výrobky uvedené v bodě 1, rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 21. července 2010 se zrušuje a námitky se zamítají.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-262/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 15. června 2006 – Deutsche Telekom AG v. Spolková republika Německo

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 15. června 2006 – Deutsche Telekom AG v. Spolková republika Německo
   (Věc C-262/06)
   (2006/C 212/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Telekom AG

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba chápat článek 27 první větu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a čl. 16 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (2) ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) v tom smyslu, že je nutné dočasně zachovat zákonnou povinnost získat povolení ke zpoplatnění hlasových telefonních služeb poskytovaných koncovým uživatelům podnikem s dominantním postavením na trhu, stanovenou podle dřívějšího vnitrostátního práva, a s ní i příslušný správní akt stanovící tuto povinnost?

         Při záporné odpovědi na otázku 1:

               2)

               Brání právo Evropských společenství takovému rozsáhlému zachování?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33 (Zvl. vyd. 13/29, s. 349).

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 51 (Zvl. vyd. 13/29, s. 367).


title: Věc T-401/12: Žaloba podaná dne 10. září 2012 — Klingel v. OHIM — Develey (JUNGBORN)

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/31

      Žaloba podaná dne 10. září 2012 — Klingel v. OHIM — Develey (JUNGBORN)
      (Věc T-401/12)
      (2012/C 331/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Německo) (zástupkyně: T. Zeiher, advokátka)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Německo)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. července 2012 ve věci R 936/2011-4;

                  —

                  zamítl námitku podanou proti poskytnutí ochrany mezinárodním zápisem W 1 002 323 — JUNGBORN;

                  —

                  podpůrně, aby věc vrátil k dalšímu projednání odvolacímu senátu;

                  —

                  uložil účastníku řízení, který nebude mít ve věci úspěch, náhradu nákladu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

         Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „JUNGBORN“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 32 a 33 — mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie, č. W 1 002 323.

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG.

         Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „BORN“ pro výrobky zařazené do třídy 29, 30 a 32.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo z části vyhověno.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

         Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 41 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-340/04: Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 France Télécom S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/53

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 France Télécom S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-340/04)
   (2004/C 262/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností France Télécom S.A., se sídlem v Paříži, zastoupenou Christophem Clarencem a Javierem Ruizem Calzadem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C(2004)1929 ze dne 18. května 2004, jímž se společnosti France Telécom S.A., jakož i všem podnikům, které přímo či nepřímo ovládá, ukládá, aby se podřídily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení č. 1/2003 (věc č. COM/C-38.916),

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vzniklých France Télécom v rámci této žaloby na neplatnost.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Kontrola, k níž se váže dotčené rozhodnutí, se týká „předpokládaného vynucování nerovných prodejních cen v oblasti vysokorychlostního internetového připojení pro domácnosti v rozporu s článkem 82 Smlouvy o ES s úmyslem omezit a vytlačit ostatní soutěžitele“ (článek 1 napadeného rozhodnutí) a je určena žalobkyni a její dceřinné společnosti Wanadoo, jakož i všem podnikům, které tyto společnosti přímo či nepřímo ovládají (článek 3). Komise měla za to, že prošetření toho, zda došlo k naznačovaným jednáním, vyžaduje kontrolu podle čl. 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1). V projednávané věci je napadáno právě toto rozhodnutí, jímž se nařizuje uvedená kontrola.
   Žalobkyně na podporu svého žalobního návrhu zaprvé uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění. V této souvislosti upřesňuje, že nerozumí tomu, že je jí rozhodnutí osobně určeno a že je dotčena touto kontrolou. Zdůrazňuje se, že v souladu s argumentací v rozhodnutí „Wanadoo“ ze dne 16. července 2003, jímž byla uznána autonomie společnosti Wanadoo vůči žalobkyni v její cenové politice na francouzském trhu služeb vysokorychlostního internetového připojení pro domácnosti, Komise ve svém rozhodnutí připisuje existenci údajně nerovných prodejní cen, jakož i údajnou strategii vytlačit soutěžitele, společnosti Wanadoo, a nikoli společnosti France Télécom. Dále Komise opomněla odůvodnit, proč považovala za nutné nařídit kontrolu sazeb nabízených společností Wanadoo, přestože tyto sazby podléhají její kontrole na základě jejího rozhodnutí ze 16. července 2003 a že mimoto byly právě specificky prošetřeny a potvrzeny Conseil français de la concurence (Francouzskou radou pro hospodářskou soutěž).
   Zadruhé, žalobkyně vytýká napadenému rozhodnutí, že nezohlednilo požadavky zásady loajální spolupráce, kterou je Evropská Komise povinna zachovávat ve svých vztazích s vnitrostátními orgány, jak je stanovena v článku 10 Smlouvy o ES a prováděna nařízením (ES) č. 1/2003 nejprve tím, že opomněla uvědomit vnitrostátního soudce o tomto celkovém kontextu a následně se zdržela konzultací s Conseil français de la concurence, přestože u něj bylo zahájeno v lednu 2004 řízení za podmínek stanovených v čl. 11 odst. 6 tohoto nařízení.
   Zatřetí a na posledním místě, žalobkyně uplatňuje porušení zásady proporcionality, a to jak ve vztahu ke zjevnému cíli kontrolování, tak ve vztahu k jeho kontextu a neexistenci jakékoli skutečnosti potvrzující riziko zatajování nebo znehodnocení důkazních prostředků.

      (1)  Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1.


title: Věc T-365/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — AO v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Lhůta pro podání kasačního opravného prostředku — Opožděnost — Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě — Nahodilá událost — Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/14

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — AO v. Komise
   (Věc T-365/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Lhůta pro podání kasačního opravného prostředku - Opožděnost - Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě - Nahodilá událost - Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
   2012/C 39/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: AO (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Lewisch, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. dubna 2011, AO v. Komise (F-45/10 dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               AO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-272/12: Žaloba podaná dne 12. června 2012 — Energetický a průmyslový holding a EP Investment Advisors v. Komise

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/17

         Žaloba podaná dne 12. června 2012 — Energetický a průmyslový holding a EP Investment Advisors v. Komise
   (Věc T-272/12)
   2012/C 250/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Energetický a průmyslový holding a.s. (Brno, Česká republika) a EP Investment Advisors s.r.o. (Praha, Česká republika) (zástupci: K. Desai, solicitor, J. Schmidt a M. Peristeraki, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 28. března 2012, v řízení podle článku 23 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) (odmítnutí podřídit se kontrole), ve věci COMP/39793 — EPH a další;

               —

               podpůrně, zrušit pokutu uloženou žalobkyním v celém rozsahu nebo ji snížit na přiměřenou částku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že při přijetí napadeného rozhodnutí byly porušeny podstatné procesní náležitosti. Žalobkyně konkrétně uvádějí, že při přijímání rozhodnutí bylo v důsledku vad při vedení kontroly porušeno jejich právo na obhajobu, zejména protože Komise nezajistila, aby dotčené osoby byly řádně informovány o jejich povinnostech v rámci kontroly a o důsledcích jejich nesplnění.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že závěr Komise v tom smyslu, že žalobkyně odmítly podřídit se kontrole, je nepodložený a nepřiměřený. Žalobkyně tvrdí, že důkazy předložené Komisí ohledně odblokování účtu elektronické pošty nebo přesměrování elektronické pošty na server žalobkyň v projednávaném případě nepostačují k doložení porušení čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003. Žalobkyně rovněž tvrdí, že kontrole nebránily úmyslně nebo z nedbalosti.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadou „presumpce neviny“, jelikož Komise nepřistupovala k věci s dostatečnou péčí a transparentností, neboť existovaly indicie, že Komise je vůči žalobkyním zaujata, v důsledku nesouvisejících okolností, které nelze přičítat žalobkyním.

               4)

               Čtvrtý (podpůrný) žalobní důvod, uplatňovaný na podporu druhého návrhového žádání pro případ, že Tribunál nezruší napadené rozhodnutí v celém rozsahu, vycházející z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a při stanovení pokuty porušila zásadu proporcionality a povinnost uvést odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-350/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Nordea Pankki Suomi Oyj ( Řízení o předběžné otázce — Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část B písm. d) body 3 a 5 — Osvobození od daně — Převody a platby — Operace týkající se cenných papírů — Služby elektronického přenosu zpráv pro finanční ústavy )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/9

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Nordea Pankki Suomi Oyj
   (Věc C-350/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část B písm. d) body 3 a 5 - Osvobození od daně - Převody a platby - Operace týkající se cenných papírů - Služby elektronického přenosu zpráv pro finanční ústavy)
   2011/C 298/16
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

   Nordea Pankki Suomi Oyj

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad čl. 13 části B písm. d) bodů 3 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození pro bankovní operace — Služby SWIFT pro banky

      Výrok

   Článek 13 část B písm. d) body 3 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že osvobození od daně z přidané hodnoty upravené v tomto ustanovení nezahrnuje služby elektronického přenosu zpráv pro finanční ústavy, které jsou předmětem věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-498/04: Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd proti Radě Evropské unie

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/35

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd proti Radě Evropské unie
   (Věc T-498/04)
   (2005/C 57/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské Unie Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co., Ltd, se sídlem v Jiande City (Čínská lidová republika), zastoupenou D. Horovitzem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil článek 1 napadeného nařízení v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení nařízení Rady (ES) č. 1683/2004 ze dne 24. září 2004 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu glyfosátu pocházejícího z Čínské lidové republiky (1) v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně. Žalobkyně uplatňuje, že orgány Společenství na ni náležitě nepoužily kritéria tržního hospodářství.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává zjevně nesprávného posouzení při použití čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení č. 384/96 (2), ve znění změn.
   Žalobkyně tvrdí, že Rada v napadeném nařízení neuvedla, že došlo k podstatnému státnímu zásahu do obchodních rozhodnutí žalobkyně. Podle žalobkyně Rada rovněž nepoužila správný práh pro posouzení, zda byla kritéria zakotvená v čl. 2 odst. 7 písm. c) splněna. Žalobkyně tvrdí, že údajné právo státu zasahovat do obchodních rozhodnutí společnosti, bez konkretizace nebo výkonu tohoto údajného práva, bylo faktorem, ze kterého je možné vyvodit, že první kritérium čl. 2 odst. 7 písm. c) nebylo splněno. Žalobkyně dále uplatňuje, že předložené důkazy jasně prokázaly, že rozhodnutí žalobkyně o cenách, výdajích a vstupech odpovídaly signálům trhu odrážejícím nabídku a poptávku, a že v tomto ohledu neexistoval žádný státní zásah.
   Zadruhé se žalobkyně dovolává porušení odstavce 6 přílohy II Antidumpingové dohody Světové obchodní organizace a čl. 18 odst. 4 nařízení č. 384/96, jakož i závazku ochrany zákonných práv žalobkyně. Žalobkyně tvrdí, že její zákonná a procesní práva byla porušena tím, že nebyla informována o důvodech pro odmítnutí jejích důkazů, že jí nebylo umožněno poskytnout další informace, a že nebyly zveřejněny důvody pro odmítnutí námitek, které předložila.
   Nakonec se žalobkyně dovolává porušení legitimní důvěry tím, že orgány Společenství neposkytly urychlené rozhodnutí ohledně žádosti o statut tržního hospodářství žalobkyně.

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996, L 56, s. 1).


title: Věc T-705/15: Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/30

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2015 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
   (Věc T-705/15)
   (2016/C 059/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit škodu, která žalobkyni vznikla, ve výši, kterou Tribunál určí ex aequo et bono;

               —

               podpůrně nařídil jmenovat znalce za účelem určení rozsahu škody, která žalobkyni vznikla;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalobkyni vznikla nemajetková újma z důvodu poškození její pověsti a majetková újma z důvodu přerušení smluvních vztahů, ztráty materiálu a ušlého zisku v přímé souvislosti s opatřeními přijatými Radou Evropské unie, za něž tento orgán nese odpovědnost.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2005 ve věci T-267/03: Anna Maria Roccato proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Vnitřní výběrové řízení — Nepřipuštění k ústní zkoušce — Posuzovací pravomoc výběrové komise — Dosah soudní kontroly)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/28

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 26. ledna 2005
   ve věci T-267/03: Anna Maria Roccato proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Vnitřní výběrové řízení - Nepřipuštění k ústní zkoušce - Posuzovací pravomoc výběrové komise - Dosah soudní kontroly)
   (2005/C 82/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-267/03, Anna Maria Roccato, bývalá úřednice Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. Tserepa-Lacombe a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení COM/PB/99 ze dne 24. ledna 2003 a jednak návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 26. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


title: Věc C-135/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Republik Griechenland v. Grigorios Nikiforidis „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Právo rozhodné pro pracovní smlouvu — Nařízení (ES) č. 593/2008 — Článek 28 — Působnost ratione temporis — Článek 9 — Pojem ‚imperativní ustanovení‘ — Použití imperativních ustanovení jiných členských států než státu sídla soudu — Právní úprava členského státu, kterou se snižují platy ve veřejném sektoru z důvodu rozpočtové krize — Povinnost loajální spolupráce“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Republik Griechenland v. Grigorios Nikiforidis
   (Věc C-135/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Právo rozhodné pro pracovní smlouvu - Nařízení (ES) č. 593/2008 - Článek 28 - Působnost ratione temporis - Článek 9 - Pojem ‚imperativní ustanovení‘ - Použití imperativních ustanovení jiných členských států než státu sídla soudu - Právní úprava členského státu, kterou se snižují platy ve veřejném sektoru z důvodu rozpočtové krize - Povinnost loajální spolupráce“)
   (2016/C 475/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Republik Griechenland

      Odpůrce: Grigorios Nikiforidis

      Výrok

               1)

               Článek 28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) musí být vykládán v tom smyslu, že smluvní pracovněprávní vztah vzniklý před 17. prosincem 2009 je do působnosti tohoto nařízení zahrnut, pouze pokud byl tento vztah v důsledku vzájemného souhlasu smluvních stran, který byl projeven k tomuto datu či později, změněn v takovém rozsahu, že je třeba mít za to, že byla od tohoto data uzavřena nová pracovní smlouva, což přísluší určit předkládajícímu soudu.

               2)

               Článek 9 odst. 3 nařízení č. 593/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že vylučuje možnost soudu, jemuž je věc předložena, použít jako právní normu jiná imperativní ustanovení než imperativní ustanovení státu sídla soudu nebo státu, ve kterém mají být nebo byly povinnosti vyplývající ze smlouvy splněny, avšak nebrání tomu, aby tento soud zohlednil tato jiná imperativní ustanovení jakožto skutkovou okolnost, pokud to stanoví vnitrostátní právo, které je podle ustanovení tohoto nařízení pro smlouvu rozhodné. Tento výklad není zpochybněn zásadou loajální spolupráce zakotvenou v čl. 4 odst. 3 SEU.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc C-526/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – UAB „Fast Bunkering Klaipėda“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 148 písm. a) — Dodání zboží — Pojem — Osvobození od daně — Dodání zboží pro zásobení lodí užívaných k plavbě po volném moři — Dodání zprostředkovatelům jednajícím vlastním jménem“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės – Litva) – UAB „Fast Bunkering Klaipėda“ v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-526/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 148 písm. a) - Dodání zboží - Pojem - Osvobození od daně - Dodání zboží pro zásobení lodí užívaných k plavbě po volném moři - Dodání zprostředkovatelům jednajícím vlastním jménem“)
   (2015/C 354/04)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: UAB „Fast Bunkering Klaipėda“

      Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Výrok

   Článek 148 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že se osvobození od daně upravené v tomto ustanovení v zásadě neuplatní na dodání zboží pro zásobení zprostředkovatelům jednajícím vlastním jménem, i když je konečné určení zboží v době dodání známo a řádně prokázáno a potvrzující důkazy jsou v souladu s právními předpisy předloženy správci daně. Avšak za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, se uvedené osvobození od daně uplatnit může, jestliže k převodu vlastnictví k dotyčnému zboží na tyto zprostředkovatele dle formálních náležitostí upravených použitelným vnitrostátním právem nedošlo dříve než v okamžiku, kdy byli provozovatelé lodí užívaných k plavbě po volném moři oprávněni s tímto zbožím fakticky nakládat, jako by byli jeho vlastníky, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc F-45/11: Žaloba podaná dne 14. dubna 2011 — ZZ v. EIB

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/35

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2011 — ZZ v. EIB
   (Věc F-45/11)
   2011/C 186/66
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící posudek žalobce za rok 2009 v rozsahu, v němž mu nepřiděluje hodnocení A nebo B+ a v rozsahu, v němž ho nenavrhuje k povýšení do funkce D

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí zaslané v kopii dne 24. září 2010 v rozsahu, v němž odvolací výbor dne 22. září zamítl na základě článku 22 služebního řádu a dopisu ze dne 18. března 2010 opravný prostředek žalobce proti hodnotícímu posudku za rok 2009,

               —

               zrušit hodnotící posudek za rok 2009 v rozsahu, v němž mu nepřiděluje hodnocení A nebo B+ a v rozsahu, v němž ho nenavrhuje k povýšení do funkce D,

               —

               zrušit všechny související, následné a předchozí akty, mezi něž patří jistě jak pokyny vydané ředitelstvím pro lidské zdroje pro shrnutí hodnocení pomocí jednoho z prvních písmen abecedy tak povýšení ze dne 25. března, jelikož s ohledem na hodnocení vyjádřené nadřízenými žalobce, které je tímto napadeno, ho EIB nevzala v úvahu v bodě „povýšení z funkce E na funkci D“,

               —

               zrušit dopisy ze dne 17. a 30. listopadu 2010, kterými prezident EIB v rámci smírčího řízení podle článku 41 pracovního řádu zaměstnanců zamítl, aby se žalobce zatupoval sám, a dopis ze dne 20. ledna 2011, ve kterém generální ředitel pro lidské zdroje zamítl náhradu nákladů advokáta, který ho zastupoval,

               —

               uložit EIB náhradu utrpěné majetkové a nemajetkové újmy, včetně náhrady poplatků zaplacených advokátovi Gabrielu Isolovi, a náhradu nákladů řízení spolu s úroky a peněžním zhodnocením přiznaných částek.


title: Věc C-627/11: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 27. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit ( „Řízení o předběžné otázce — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/5

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 27. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Inalta Curte de Casație și Justiție — Rumunsko) — SC „AUGUSTUS“ Iași SRL v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Věc C-627/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 108/09
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Inalta Curte de Casație și Justiție

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: SC „AUGUSTUS“ Iași SRL

      Žalovaná: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Inalta Curte de Casație și Justiție — Výklad nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období (Úř. věst. L 161, s. 87; Zvl. vyd. 11/31, s. 268), jakož i nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31) — Zrušení a navrácení finanční podpory Společenství poskytnuté na základě programu SAPARD v případě nesrovnalostí — Uznatelnost vynaložených nákladů — Případ vyšší moci — Odůvodnění — Pojmy „hospodářská efektivita“ a „ziskovost“

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Inalta Curte de Casație și Justiție — Sectia de contencios administrativ si fiscal (Rumunsko) rozhodnutím ze dne 3. listopadu 2011 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-270/08: Žaloba podaná dne 8. července 2008 – Německo v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/15

         Žaloba podaná dne 8. července 2008 – Německo v. Komise
   (Věc T-270/08)
   (2008/C 247/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupce: M. Lumma, ve spolupráci s C. von Donatem, advokátem)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1615 konečné ze dne 29. dubna 2008 o snížení podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program Berlín (východ) cíl 1 (1994–1999) ve Spolkové republice Německo, poskytnuté rozhodnutím Komise K(94) 1973 ze dne 5. srpna 1994,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím snížila Komise finanční podporu poskytnutou z EFRR pro operační program pro oblast cíl 1 země Berlín ve Spolkové republice Německo (1994–1999).
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně zaprvé argument, že Komise nesprávně posoudila skutkový stav. Žalobkyně zejména vytýká, že Komise neuznala jednotlivé výsledky auditu a neoprávněně předpokládala systematické chyby při správě a kontrole.
   Zadruhé je žalobkyní uváděno, že pro uplatnění paušálních a extrapolovaných finančních oprav operačního programu v období financování 1994–1999 neexistuje žádný právní základ, neboť pro toto období financování nebyla k dispozici úprava srovnatelná s článkem 39 nařízení (ES) č. 1260/99 (1). Krom toho neposkytují ustanovení článku 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 (2) ani interní pokyny Komise ze dne 15. října 1997 k čistým finančním opravám v rámci použití článku 24 nařízení č. 4253/88 nebo zásada hospodárnosti využití rozpočtových prostředků podle článku 274 ES dostatečně určitý právní základ. Odpovídající dlouholetou a obecně uznávanou správní praxi nebylo rovněž podle názoru žalobkyně možno zaznamenat.
   Žalobkyně kromě toho uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88, neboť se ve smyslu tohoto předpisu nejedná o nesrovnalosti. V této souvislosti dále uplatňuje argument, že i v případě, kdy by byly splněny podmínky snížení podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88, musela by Komise využít své posuzovací pravomoci a zvážit, zda je snížení přiměřené.
   Podpůrně žalobkyně uvádí, že jsou paušální opravy nepřiměřené a že Komise provedla extrapolaci na nedostatečném skutkovém základě.
   Dále je vytýkáno, že žalovaná porušila povinnost dostatečně odůvodnit napadené rozhodnutí.
   Konečně žalobkyně uplatňuje argument, že Komise porušila zásadu partnerství, neboť navzdory mnohým přezkumům jejími finančními kontrolory během období financování 1994–1999 nikdy nezamýšlela vyvodit finanční důsledky ze systémových nedostatků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


title: Věc C-376/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-376/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 155/10)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc F-83/06: Žaloba podaná dne 30. července 2006 – Shell v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/18

         Žaloba podaná dne 30. července 2006 – Shell v. Komise
   (Věc F-83/06)
   (2006/C 237/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit seznamy povýšených úředníků za hodnotící období 2004 a 2005, v rozsahu, v němž tyto seznamy neobsahují jméno žalobce, jakož i případně přípravné akty vedoucí k těmto rozhodnutím;

               —

               podpůrně, zrušit přidělení bodů pro povýšení za výše uvedená hodnotící období, pokud jde o žalobce;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce sedm žalobních důvodů:

               —

               první vychází z porušení článku 45 služebního řádu;

               —

               druhý vychází z porušení obecných prováděcích ustanovení uvedeného článku;

               —

               třetí vychází z porušení zásady nediskriminace;

               —

               čtvrtý vychází z porušení Správního průvodce „hodnocení a povýšení úředníků“ a následných průvodců;

               —

               pátý vychází z porušení zásad zákazu svévolného postupu a zákazu zneužití pravomoci, jakož i z porušení povinnosti odůvodnění;

               —

               šestý vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání a pravidla „patere legem quam ipse fecisti“;

               —

               sedmý vychází z porušení povinnosti péče.


title: Věc C-663/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2015 – Umweltverband WWF Österreich v. Landeshauptmann von Tirol

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 14. prosince 2015 – Umweltverband WWF Österreich v. Landeshauptmann von Tirol
   (Věc C-663/15)
   (2016/C 111/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Umweltverband WWF Österreich

      Odpůrce: Landeshauptmann von Tirol

      Další účastnice řízení: Ötztaler Wasserkraft GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Přiznává článek 4 směrnice 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, nebo směrnice 2000/60 jako taková, organizaci na ochranu životního prostředí v řízení, na které se nevztahuje posouzení vlivu na životní prostředí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, práva, jejichž ochrana se na základě čl. 9 odst. 3 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla jménem Evropského společenství schválena rozhodnutím Rady č. 2005/370/ES ze dne 17. února 2015 (Aarhuská úmluva) zajistí prostřednictvím přístupu ke správnímu a soudnímu řízení?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Vyplývá z ustanovení Aarhuské úmluvy, že uplatnění těchto práv musí být umožněno již v řízení před správním orgánem, nebo postačí možnost domáhat se právní ochrany proti rozhodnutí správního orgánu před soudem?

               3)

               Je přípustné, aby vnitrostátní procesní právo (ustanovení § 42 AVG) od organizace na ochranu životního prostředí – stejně jako od jiných účastníků řízení – vyžadovalo, aby včas uplatnila své námitky již ve správním řízení, a nikoliv až ve fázi stížnosti ke správnímu soudu, jinak ztratí své postavení účastníka řízení i možnost podat stížnost ke správnímu soudu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275).


title: Věc C-464/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Itálie) dne 7. září 2011 — Paola Galioto v. Maria Guccione a další

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria (Itálie) dne 7. září 2011 — Paola Galioto v. Maria Guccione a další
   (Věc C-464/11)
   2011/C 340/18
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Palermo — Sezione Distaccata di Bagheria

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Paola Galioto

      Žalovaní: Maria Guccione, Maria Piera Savona, Fabio Savona

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné články 3 a 4 směrnice 2008/52/ES (1) o účinnosti a kvalifikovanosti mediátora vykládat v tom smyslu, že se požaduje, aby měl mediátor kvalifikovanost i v soudní oblasti a aby byl výběr mediátora ze strany odpovědné osoby organizace prováděn s ohledem na zvláštní znalosti a profesní zkušenosti, pokud jde o oblast, která je předmětem sporu?

               2)

               Je možné článek 1 směrnice 2008/52/ES vykládat v tom smyslu, že se vyžadují kritéria územní příslušnosti organizací poskytujících mediační služby, jejichž cílem je usnadnit přístup k alternativnímu řešení sporů a podpořit jejích smírné řešení?

               3)

               Je možné článek 1 směrnice 2008/52/ES o vyváženém vztahu mezi mediací a soudním řízením, čl. 3 písm. a), bod 10 odůvodnění a bod 13 odůvodnění směrnice 2008/52/ES o absolutní klíčové roli dobrovolnosti stran při vedení mediačního řízení a v rámci rozhodnutí týkajícího se jeho ukončení vykládat v tom smyslu, že pokud nebyla dosažena smírná a spontánní dohoda, mediátor může vypracovat návrh smíru, ledaže by ho strany společně požádaly, aby tak nečinil (protože se domnívají, že je třeba mediační řízení ukončit)?

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 3.


title: Věc C-505/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2016 Olgou Stanislavivnou Janukovyč, jako dědičkou Viktora Viktorovyče Janukovyče proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. července 2016 ve věci T-347/14, Olga Stanislavivna Janukovyč v. Rada Evropské unie

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2016 Olgou Stanislavivnou Janukovyč, jako dědičkou Viktora Viktorovyče Janukovyče proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. července 2016 ve věci T-347/14, Olga Stanislavivna Janukovyč v. Rada Evropské unie
      (Věc C-505/16 P)
      (2016/C 441/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Olga Stanislavivna Janukovyč, jako dědička Viktora Viktorovyče Janukovyče (zástupce: T. Beazley QC)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2016 ve věci T-347/14 v rozsahu upřesněném v bodech 6 a 7 kasačního opravného prostředku, a sice:

                              —

                              body 2 a 4 výroku tohoto usnesení;

                              —

                              bod 3 výroku usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2016 ve věci T-347/14 v rozsahu, v němž Soudní dvůr shledá, že tento bod 3 vyžaduje, aby Rada Evropské unie hradila pouze náklady řízení vzniklé navrhovatelce, ale nikoli náklady řízení vzniklé zesnulému;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu k projednání a rozhodnutí nebo podpůrně:

                              —

                              vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelky v řízení před Tribunálem v rozsahu upřesněném v bodech 6 a 7 kasačního opravného prostředku, a sice zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 (1) ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119, nařízení Rady (EU) 2015/138 (2) ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení č. 208/2014, rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 (3) ze dne 5. března 2015 a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 (4) ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014, v rozsahu, v němž se tato opatření týkají Viktora Viktorovyče Janukovyče, a

                              —

                              v rozsahu, v němž Soudní dvůr shledá, že Tribunál tak ještě neučinil, uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení navrhovatelky i zesnulého, jež jim vznikly v souvislosti s návrhem na zrušení vzneseným v žalobě;

                              —

                              uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení navrhovatelky, včetně nákladů vzniklých zesnulému, ve vztahu k návrhu na zrušení vzneseném v návrhu na úpravu žaloby;

                  —

                  v každém případě uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v bodech 84, 89 a 92 napadeného usnesení měl za to, že návrh na úpravu žaloby je nepřípustný, jelikož byl podán jménem zesnulého v době po jeho smrti. Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že za okolností projednávané věci musí být přípustnost návrhu na úpravu žaloby posuzována pouze vzhledem k situaci v okamžiku, kdy byl tento návrh podán. Přípustnost návrhu na úpravu žaloby by přitom měla být posuzována komplexně s ohledem na všechny okolnosti daného případu.
      Zadruhé, i kdyby měl Tribunál pravdu ohledně závěru, že přípustnost návrhu na úpravu žaloby měla být výhradně posuzována s ohledem na situaci v okamžiku, kdy byl podán, dopustil se nesprávného právního posouzení rozhodnutím, že návrh na úpravu žaloby nebyl v podstatě předložen jménem navrhovatelky. Návrhu na úpravu žaloby, vykládaný v souvislosti s ostatními materiály, s nimiž byl tento návrh Tribunálu předložen, jasně ukazuje, že byl podán jménem zesnulého navrhovatelkou jakožto de facto právní nástupkyní a dědičkou zesnulého. Jako takový byl s ohledem na faktickou situaci v době jeho podání přípustný. Tribunál se tím, že dospěl k opačnému závěru, dopustil nesprávného právního posouzení zkreslením důkazů, které mu byly předloženy.
      Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nerozlišoval mezi (i) přípustností návrhu na úpravu žaloby a (ii) přípustností druhé žaloby na neplatnost. Tribunál: (1) neprávem nevzal v úvahu skutečnost, že v souvislosti s návrhem na úpravu žaloby přerušil řízení; (2) dospěl k nesprávnému závěru, že o přípustnosti návrhu na úpravu žaloby by mělo být rozhodnuto pouze na základě situace, která panovala v době, kdy byl tento návrh podán; (3) neprávem nepřihlédl ke skutečnosti, že ukrajinské dědické právo určuje právního nástupce šest měsíců po smrti, ale se zpětnou účinností, a (4) v důsledku toho nesprávně a bez jakéhokoliv odůvodnění zbavil navrhovatelku přístupu k soudu, aby mohla jakožto právní nástupkyně a dědička nebo jiným způsobem napadnout opatření z roku 2015.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 24, s. 16).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 24, s. 1).

         (3)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 25).

         (4)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 1).


title: Věc T-729/16: Žaloba podaná dne 17. října 2016 – PO a další v. ESVČ

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/19

         Žaloba podaná dne 17. října 2016 – PO a další v. ESVČ
   (Věc T-729/16)
   (2016/C 475/29)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: PO (Brusel, Belgie), PP (Peking, Čína), PQ (Peking), PR (Peking) (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že se zrušují

                           —

                           rozhodnutí ze dne 17. prosince 2015 o omezení výše školného vynaloženého žalobci na 10 000 eur;

                           —

                           vzhledem ke specifickému kontextu oznámení aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení, v případě potřeby email ze dne 21. prosince 2015, který byl doručen některým žalobcům, hodnocení příspěvku a konečně jejich výplatní pásky, ve kterých je uvedena výše přijatého příspěvku;

                           —

                           nakonec v případě potřeby rozhodnutí o zamítnutí jejich stížnosti ze dne 5. července 2016;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádějí žalobci čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti v rozsahu, v němž jsou napadená rozhodnutí založena na Guidelines, které přijala Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) dne 31. července 2014 a které porušují služební řád a jeho Přílohu X.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti, jelikož napadená rozhodnutí porušují uvedené Guidelines.

               3.

               Třetí žalobní důvod je rozdělen na čtyři části a vychází z protiprávnosti individuálních rozhodnutí.

                           —

                           První část vychází z porušení nabytých práv, legitimního očekávání, zásady právní jistoty, jakož i zásady řádné správy, jelikož všichni žalobci se rozhodli vzít s sebou svoji rodinu do dotčené země s tím, že vycházeli z předpokladu, že školné bude nahrazeno ve 100 % výši.

                           —

                           Druhá část vychází z porušení zásad rovného zacházení a nediskriminace, jelikož takto zavedený systém doplňkového paušálního vyplácení náhrad omezený na 10 000 eur bez ohledu na konkrétní situaci jednotlivých zastoupení vede ke stejnému zacházení v odlišných situacích.

                           —

                           Třetí část vychází z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání, jelikož ESVČ nechává některé domácnosti úředníků nebo zaměstnanců, aby nesly vysoké finanční zatížení, a tyto rodiny se tak musí buď rozhodnout, že toto zatížení ponesou, aby svým dětem poskytly vzdělání, které je rovnocenné vzdělání dětí jejich kolegů, anebo že se odliší a poskytnou takové vzdělání za minimální náklady v některé ze zemí Evropské unie.

                           —

                           Čtvrtá část vychází z neprovedení skutečného zvážení zájmů a nerespektování zásady proporcionality v přijatých rozhodnutích, a to zejména v rozsahu, v němž žalovaná neprokázala, že sledovaný cíl odůvodňuje porušení základních práv žalobců.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení, na které poukazují tři žalobci. Dva z nich mají za to, že k takovému nesprávnému posouzení došlo při rozboru výjimečných okolností, které byly uvedeny v jejich žádosti o náhradu, a třetí žalobce se domnívá, že toto nesprávné posouzení je důsledkem nezohlednění dodatečných nákladů na výuku v mateřském jazyce.


title: Věc C-111/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Chebu — Česká republika) — Česká podnikatelská pojišťovna, a. s., Vienna Insurance Group v. Michal Bilas ( „Nařízení (ES) č. 44/2001 — Žaloba pojistitele podaná k soudu místa jeho sídla a směřující k zaplacení pojistného pojistníkem, který má bydliště v jiném členském státě — Účast žalovaného na řízení před soudem, jemuž byl spor předložen — Nezpochybnění příslušnosti a obrana ve věci samé — Účast na řízení zakládající příslušnost“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Chebu — Česká republika) — Česká podnikatelská pojišťovna, a. s., Vienna Insurance Group v. Michal Bilas
   (Věc C-111/09) (1)

   („Nařízení (ES) č. 44/2001 - Žaloba pojistitele podaná k soudu místa jeho sídla a směřující k zaplacení pojistného pojistníkem, který má bydliště v jiném členském státě - Účast žalovaného na řízení před soudem, jemuž byl spor předložen - Nezpochybnění příslušnosti a obrana ve věci samé - Účast na řízení zakládající příslušnost“)
   2010/C 179/17
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Okresní soud v Chebu

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Česká podnikatelská pojišťovna, a. s., Vienna Insurance Group

      Žalovaný: Michal Bilas

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Okresní soud v Chebu — Výklad čl. 13 odst. 1, článku 24 a článku 26 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Příslušnost v oblasti pojištění — Žaloba směřující k zaplacení pojistného pojištěncem, který má bydliště v jiném členském státě, než pojistitel — Meritorní obhajoba pojištěnce v místě sídla pojistitele

      Výrok

   Článek 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se soud, jemuž byl spor předložen, aniž byla dodržena pravidla obsažená v oddílu 3 kapitoly II tohoto nařízení, musí prohlásit za příslušný, pokud se žalovaný účastní řízení před tímto soudem a neuplatní námitku nepříslušnosti, jelikož taková účast na řízení představuje konkludentní ujednání o příslušnosti.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-581/15: Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Syndial v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti proti Itálii — Případné nedodržení směrnic 2011/92/EU a 1999/13/ES — Sanace bývalé průmyslové lokality (Cengio- Saliceto) — Odmítnutí přístupu — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Syndial v. Komise
   (Věc T-581/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti proti Itálii - Případné nedodržení směrnic 2011/92/EU a 1999/13/ES - Sanace bývalé průmyslové lokality (Cengio- Saliceto) - Odmítnutí přístupu - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
   (2016/C 260/51)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Itálie) (zástupci: L. Acquarone a S. Grassi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. srpna 2015, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům vztahujícím se k řízení, které se týká případného nesplnění povinností Italské republiky vyplývajících ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. 2012, L 26, s. 1), jakož i ze směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. 1999, L 182, s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Syndial SpA – Attività Diversificate ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc T-50/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená) ( „Ochranná známka — Přihláška obrazové ochranné známky zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená)
      (Věc T-50/11) (1)

      (Ochranná známka - Přihláška obrazové ochranné známky zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: V. Frans GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2010 (věc R 1316/2010-4) týkajícímu přihlášky obrazové ochranné známky zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti V. Frans GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-37/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Região autónoma dos Açores v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1954/2003 — Rybolov — Řízení intenzity rybolovu — Rybolovné oblasti a zdroje Společenství — Žaloba podaná regionálním celkem — Osobně dotčené subjekty — Nepřípustnost )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/42

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Região autónoma dos Açores v. Rada
   (Věc T-37/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1954/2003 - Rybolov - Řízení intenzity rybolovu - Rybolovné oblasti a zdroje Společenství - Žaloba podaná regionálním celkem - Osobně dotčené subjekty - Nepřípustnost“)
   (2008/C 209/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Região autónoma dos Açores (Portugalsko) (zástupci: původně M. Renouf, S. Crosby, C. Bryant, solicitors, a H. Mercer, barrister, poté M. Renouf, C. Bryant a H. Mercer)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. Monteiro a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Seas at Risk VZW, dříve Stichting Seas at Risk Federation (Brusel, Belgie); WWF – World Wide Fund for Nature (Gland, Švýcarsko); a Stichting Greenpeace Council (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: R. Buxton, solicitor, a D. Owen, barrister)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a B. Roberty, zmocněnci) a Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, abogado del Estado)
   Předmět věci
   Žádost o částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství, kterým se mění nařízení (ES) č. 2847/93 a zrušují nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95 (Úř. věst. L 289, s. 1; Zvl. vyd. 04/06, s. 44)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Região autónoma dos Açores ponese své vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

               3)

               Španělské království a Komise ponesou své vlastní náklady řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

               4)

               Seas at Risk VZW a WWF – World Wide Fund for Nature ponesou své vlastní náklady řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

               5)

               Stichting Greenpeace Council ponese své vlastní náklady řízení.

               6)

               Porto de Abrigo – Organização de Produtores da Pesca CRL a GÊ-Questa – Associação de Defesa do Ambiente ponesou své vlastní náklady související s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-575/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Larymnis Larko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Privatizace — Opatření na podporu dlužníka žalobkyně — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2016 – Larymnis Larko v. Komise
   (Věc T-575/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Privatizace - Opatření na podporu dlužníka žalobkyně - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/56)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE (Kallithea, Řecko) (zástupce: V. Koulouris, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar, zmocněnec, ve spolupráci s V. Chatzopoulosem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/539/EU ze dne 27. března 2014 o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (Úř. věst. L 254, s. 24).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Elliniki Metalleftiki kai Metallourgiki Larymnis Larko AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 395, 10. 11. 2014.