title: Věc T-103/12: Žaloba podaná dne 24. února 2012 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/31

         Žaloba podaná dne 24. února 2012 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-103/12)
   2012/C 151/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: T&L Sugars Ltd (Londýn, Spojené království) a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise a Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit projednávanou žalobu na neplatnost podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU nebo námitku nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti nařízení č. 1240/2011, nařízení č. 1308/2011, nařízení č. 1239/2011, nařízení č. 1281/2011, nařízení č. 1316/2011, nařízení č. 1384/2011, nařízení č. 27/2012 a nařízení č. 57/2012 za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1240/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a isoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. L 318, s. 9);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1308/2011 ze dne 14. prosince 2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o uzavření lhůty pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. L 332, s. 8);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1239/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení na dovoz cukru kódu KN 1701 se sníženou celní sazbou na hospodářský rok 2011/12 (Úř. věst. L 318, s. 4);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1281/2011 ze dne 8. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro první dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 327, s. 60);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1316/2011 ze dne 15. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro druhé dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 334, s. 16);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1384/2011 ze dne 22. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro třetí dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 343, s. 33);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 27/2012 ze dne 12. ledna 2012 o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro čtvrté dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 9, s. 12);

               —

               zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 57/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se pozastavuje nabídkové řízení zahájené prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 19, s. 12);

               —

               alternativně, prohlásit námitku nepoužitelnosti směřující proti čl. 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007 (1) za přípustnou a opodstatněnou a prohlásit tato ustanovení za protiprávní, jakož i zrušit napadená nařízení, která se na těchto ustanoveních přímo či nepřímo zakládají;

               —

               uložit EU zastoupené Komisí náhradu veškeré škody způsobené žalobkyním v důsledku toho, že Komise porušila své povinnosti, a toto odškodnění za škodu způsobenou žalobkyním v období od 1. dubna 2011 do 29. ledna 2012 stanovit ve výši 87 399 257 eur zvýšené o další ztráty způsobené žalobkyním po tomto dni, nebo v jakékoli jiné výši, která bude odrážet škodu, která již byla žalobkyním způsobena nebo bude způsobena do budoucna, a to v souladu s tím, co žalobkyně dále prokáží během tohoto řízení, a se zvláštním zřetelem na budoucí škodu;

               —

               uložit zaplacení úroků v souladu s mírou stanovenou v rozhodné době Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšenou o dva procentní body, nebo v souladu s jakoukoli jinou přiměřenou úrokovou mírou stanovenou Tribunálem ze základní částky, a to za období od vydání rozsudku Tribunálu do jejího skutečného zaplacení;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace, jelikož napadená opatření jsou diskriminační vůči zpracovatelům třtinového cukru ve prospěch zpracovatelů cukrové řepy.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 1234/2007 a nedostatku náležitého právního základu, jelikož žalovaná nemá žádnou pravomoc ke zvýšení kvót a je povinna uložit vysoké a odrazující poplatky za uvolnění cukru nepodléhajícího kvótě, ani není zmocněna či oprávněna přijmout tento druh opatření, které nebylo základním nařízením nikdy zamýšleno.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, jelikož nařízení č. 1239/2011 a prováděcí nařízení k němu vytvořila systém, v němž není výše cla předvídatelná ani není stanovena s použitím soudržných objektivních kritérií, nýbrž je určena na základě subjektivní ochoty clo odvést, aniž by existovala skutečná souvislost se skutečně dováženými produkty.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, jelikož žalovaná mohla stejně tak přijmout méně omezující opatření, která by nebyla přijata výlučně v neprospěch dovážejících zpracovatelů cukru.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání, jelikož žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyň, že s nimi bude zacházeno vyváženým, spravedlivým a nediskriminačním způsobem.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti náležité péče a řádné správy, jelikož žalovaná nejprve i přes opakovaná varování ohledně narušení trhu nejednala vůbec, poté přijala zjevně nevhodná opatření k odstranění tohoto narušení a přitom porušila rovnováhu zavedenou Radou mezi domácími výrobci a dovážejícími zpracovateli.

         Na podporu zrušení nařízení č. 57/2012 se žalobkyně dovolávají pouze prvního, čtvrtého a šestého žalobního důvodu.
   Alternativně se žalobkyně dovolávají výše uvedených žalobních důvodů jakožto námitky nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti nařízení č. 1239/2011 a nařízení č. 1308/2011. Zamítne-li Tribunál tyto důvody směřující ke zrušení, uplatňují žalobkyně námitku nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti čl. 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007, na nichž se napadená nařízení zakládají, a navrhují zrušení těchto ustanovení nařízení č. 1234/2007, jakož i napadených nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1; oprava v Úř. věst 2009 L 37, s. 14; Úř. věst. 2010 L 63, s. 30, a Úř. věst. 2010 L 327, s. 79).


title: Věc F-123/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Palleschi v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce — Článek 3b PŘOZ — Žádost o překvalifikování na smlouvu dočasného zaměstnance na dobu neurčitou — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/23

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Palleschi v. Komise
   (Věc F-123/12) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce - Článek 3b PŘOZ - Žádost o překvalifikování na smlouvu dočasného zaměstnance na dobu neurčitou - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 377/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria-Pia Palleschi (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, jímž byla zamítnuta žádost žalobkyně, aby její smlouva smluvní zaměstnankyně pro pomocné práce byla překvalifikována na smlouvu dočasné zaměstnankyně na dobu neurčitou.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2)

               Maria-Pia Palleschi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí

      (1)  Úř. věst. C 389, 15.12.2012, s. 9.


title: Věc F-27/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2012 — Ghigna v. Komise

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. prosince 2012 — Ghigna v. Komise
   (Věc F-27/12) (1)

   2013/C 38/64
   Jednací jazyk: italština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012, s. 22.


title: Věc T-379/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Kaimer a další v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/29

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Kaimer a další v. Komise
   (Věc T-379/06)
   (2007/C 42/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Essen, Německo), SANHA Kaimer GmbH & Co. KG (Essen, Německo) a Sanha Italia srl. (Milán, Itálie) (zástupce: J. Brück, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí žalované K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006, pozměněné rozhodnutím žalované ze dne 29. září 2006, doručeným žalobkyním 1 až 3 dne 5. října 2006, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky);

               —

               podpůrně snížit dobu trvání údajného porušení žalobkyněmi 1 až 3 stanoveného v článku 1 uvedeného rozhodnutí a zrušit nebo snížit pokutu uloženou žalobkyním 1 až 3 stanovenou v článku 3 uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyním uložena pokuta za porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 dohody o EHP. Podle Komise se žalobkyně účastnily řady dohod ve formě určování cen, ujednání o cenících a slevách, ujednání o mechanismech provádění zvyšování cen, rozdělení trhů a zákazníků a výměny dalších hospodářských informací na trhu měděných tvarovek a tvarovek z měděných slitin.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují pět žalobních důvodů.
   Žalobkyně zaprvé zejména uvádějí, že žalovaná k odůvodnění svého rozhodnutí použila dokumenty, ohledně nichž žalobkyním nebylo poskytnuto právo být vyslechnuty.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 253 ES. Napadené rozhodnutí je podle názoru žalobkyň z důvodu nesprávného zjištění předmětných skutečností nedostatečně odůvodněno. Navíc nebyly zohledněny skutečnosti ve prospěch žalobkyň a důkazy byly nesprávně posouzeny.
   Žalobkyně mimoto Komisi vytýkají, že Komisí zjištěné skutečnosti byly posouzeny jako celkové porušení čl. 81 odst. 1 ES.
   Začtvrté je podpůrně uplatněno, že při výpočtu pokuty se z důvodu nesprávného posouzení vychází z příliš dlouhé doby trvání porušení a že žalobkyním nebyly přiznány žádné polehčující okolnosti.
   Nakonec žalobkyně uvádějí, že Komise výší pokuty porušila zásadu proporcionality.


title: Věc C-124/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 9. března 2011 — Spolková republika Německo v. Karen Dittrich

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 9. března 2011 — Spolková republika Německo v. Karen Dittrich
   (Věc C-124/11)
   2011/C 269/33
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo

      Žalovaná: Karen Dittrich

      Předběžná otázka

   Vztahuje se směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) na vnitrostátní předpisy o poskytování příspěvku úředníkům v případě nemoci?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc C-310/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. srpna 2013 — Evropská komise v. Maďarsko

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/53

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. srpna 2013 — Evropská komise v. Maďarsko
   (Věc C-310/12) (1)

   2013/C 344/92
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc T-579/11: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2011 — Akhras v. Rada

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/23

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2011 — Akhras v. Rada
   (Věc T-579/11)
   2012/C 6/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Tarif Akhras (Homs, Sýrie) (zástupci: S. Ashley a S. Millar, Solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit bod 3 tabulky A přílohy rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               zrušit bod 3 tabulky A přílohy I nařízení Rady (EU) č. 878/2011 v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               zrušit bod 2 tabulky v příloze II rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               zrušit bod 2 tabulky v příloze II nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 v rozsahu, ve kterém se týká žalobce;

               —

               určit, že se článek 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP (ve znění pozdějších předpisů) na žalobce nepoužije;

               —

               určit, že se článek 5 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 442/2011 (ve znění pozdějších předpisů) na žalobce nepoužije, a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že

                           —

                           hmotněprávní kritéria pro označení žalobce nebyla splněna nebo Rada označila žalobce na základě nedostačujících důkazů k prokázání, že kritéria byla splněna nebo se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení při zjišťování, zda byla nebo nebyla kritéria splněna. Žalobce především není odpovědný za násilné represe proti civilnímu obyvatelstvu v Sýrii a nepodporoval ani neměl prospěch ze syrského režimu a není spojen s žádnou osobou, která je odpovědná za násilné represe nebo která podporovala nebo měla prospěch ze syrského režimu. Jediné tvrzení v žalobcův neprospěch je, že poskytl hospodářskou pomoc syrskému režimu. Toto tvrzení je nepravdivé.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že

                           —

                           označení žalobce je zjevným porušením jeho lidských práv a základních svobod, včetně jeho práva na respektování soukromého a rodinného života, na pokojné užívání vlastního majetku a konečně jeho práva na život, nebo je porušením zásady proporcionality.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že

                           —

                           Rada v každém případě porušila procesní náležitosti: (a) informovat žalobce individuálním oznámením o jeho označení, (b) poskytnout odpovídající a dostatečné odůvodnění a (c) respektovat právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.


title: Věc T-544/08: Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Hansen & Rosenthal a H & R Wax Company Vertrieb v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/31

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Hansen & Rosenthal a H & R Wax Company Vertrieb v. Komise
   (Věc T-544/08)
   (2009/C 55/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hansen & Rosenthal KG (Hamburk, Německo), H & R Wax Company Vertrieb GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: J. Schulte a A. Lober, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí Komise K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 ve věci COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček, v rozsahu, v němž se týká žalobkyní;

               —

               podpůrně zrušit pokuty, které byly uloženy žalobkyním, nebo je – taktéž podpůrně – snížit;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 ve věci COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček, v němž žalovaná konstatovala, že určité podniky, mezi nimi i žalobkyně, z důvodu účasti na trvalé dohodě nebo trvajícím jednání ve vzájemné shodě v odvětví výroby parafinového vosku porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají šesti žalobních důvodů.
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že je rozhodnutí stiženo závažně nedostatečným odůvodněním. Musí tudíž být z důvodu porušení článku 81 ES a s ním spojeného porušení práv obhajoby žalobkyň zrušeno.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně uvádějí, že nebyly naplněny podmínky porušení článku 81 ES. Především neexistuje ani společný cíl žalobkyň a ostatních výrobců parafinu. Žalobkyně se nepodílely na dohodách omezujících hospodářskou soutěž nebo jednání ve vzájemné shodě. Zasílání dopisů ohledně zvýšení cen tudíž nesloužilo provádění protisoutěžních dohod nebo ujednání, ale došlo k němu v rámci dodavatelských vztahů. Ani v ostatních ohledech nedošlo k omezení hospodářské soutěže následkem výměny informací.
   Podpůrně uplatňují žalobkyně ve svém třetím až šestém žalobním důvodu proti stanovené výši pokut toto:

               —

               Komise nesprávně uplatnila pokyny pro stanovování pokut, které byly vydány teprve v roce 2006, třebaže údajné porušení právních předpisů bylo ukončeno na jaře roku 2005. Komise tím porušila zásadu sebeomezení správy, zákaz zpětného působení právních předpisů a zásadu určitosti;

               —

               ve čtvrtém žalobním důvodu se žalobkyně dovolávají vadného výpočtu obratu významného pro stanovení pokuty provedeného Komisí. V relevantním období let 2002 až 2004 docílily žalobkyně parafinovými produkty obratu ve výši pouhých 18,97 milionu eur. Komise však při výpočtu pokuty vycházela z obratu ve výši 26 milionů eur;

               —

               v pátém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dále dopustila nesprávného posouzení při stanovení závažnosti porušení právních předpisů. Stanovení podílu obratu na závažnosti porušení, jakož i vstupního poplatku na 17 % porušuje zásadu proporcionality. Dále nebyla dostatečně zohledněna velikost a významnost podniků;

               —

               v šestém žalobním důvodu žalobkyně uvádějí, že Komise nesprávně určila délku trvání porušení právních předpisů kladeného za vinu žalobkyním. Neprokázala účast žalobkyň na údajných omezeních hospodářské soutěže pro celé období, za něž jim byla vytýkána.


title: Věc C-28/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1. G. J. Dokter, 2. Maatschap Van den Top, 3. W. Boekhout proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1. G. J. Dokter, 2. Maatschap Van den Top, 3. W. Boekhout proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit
   (Věc C-28/05)
   (2005/C 93/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 18. ledna 2005 ve věci 1. G. J. Dokter, 2. Maatschap Van den Top, 3. W. Boekhout proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Má povinnost členských států zajistit, aby laboratorní vyšetření zaměřená na prokázání slintavky a kulhavky byla prováděna v národní laboratoři uvedené v příloze B směrnice 85/511/EHS vyplývající z čl. 11 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 13 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 85/511/EHS přímý účinek?

               2.

                           a)

                           Má být čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS vykládán tak, že z okolnosti, že slintavka a kulhavka byla prokázána laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, mají být vyvozeny právní důsledky?

                           b)

                           V případě, že bude kladně odpovězeno na otázku 2a:
                           Je účelem čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EWG ochrana zájmů jednotlivce jako žalobce v řízení před postupujícím soudem? V případě že ne, může se jednotlivec dovolávat jako žalobce v řízení před postupujícím soudem případného nesplnění povinností, které vyplývají pro orgány členských států z tohoto ustanovení?

                           c)

                           V případě, že z odpovědi na otázku 2b vyplyne, že se jednotlivec může dovolávat čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS:
                           Jaké právní důsledky mají být vyvozeny z prokázání slintavky a kulhavky laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS?

               3.

               Má být příloha B směrnice 85/511/EHS vykládána s přihlédnutím k ustanovením článku 11 a 13 této směrnice tak, že uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ se může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.?

               4.

               V případě, že z odpovědí na výše uvedené otázky vyplyne, že slintavka a kulhavka smí být prokázána laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo že příloha B směrnice 85/511/EHS má být vykládána tak, že uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ se může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.:
               Má být směrnice 85/511/EHS vykládána tak, že stanoví, že správní orgán pověřený rozhodnutím je vázán výsledky vyšetření laboratoře, která je uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo v případě, že z odpovědi na otázku 2a vyplyne, že správní orgán může svá opatření pro tlumení slintavky a kulhavky opřít také o výsledky laboratoře, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo spadá toto určení do správního uvážení členského státu a příslušný soudce v řízení před postupujícím soudem má zkoumat, zda příslušné předpisy platí nezávisle na tom, zda se laboratorní vyšetření uskuteční na základě povinnosti stanovené právem Společenství nebo vnitrostátním právem, jakož i zda použití vnitrostátního procesně-právního rámce nečiní provedení předpisů práva Společenství krajně obtížným nebo prakticky nemožným?

               5.

               V případě, že z odpovědi na otázku 4 vyplyne, že vázanost vnitrostátních orgánů laboratorními výsledky je upravena směrnicí 85/511/EHS:
               Jsou vnitrostátní orgány nutně vázány výsledkem vyšetření slintavky a kulhavky provedeným laboratoří? V případě že ne, jaký prostor pro uvážení ponechává směrnice 85/511/EHS vnitrostátním orgánům?


title: Věc T-763/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Soprema v. OHIM – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/38

      Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Soprema v. OHIM – Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
      (Věc T-763/14)
      (2015/C 073/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Holding Soprema (Strasbourg, Francie) (zástupce: M.- R. Hirsch, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Sopro Bauchemie GmbH (Wiesbaden, Německo)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie pro slovní ochrannou známku „SOPRAPUR“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 977 642

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. srpna 2014, ve věci R 1370/2013- 2

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 75 nařízení č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-677/16: Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Bowles v. ECB

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/54

         Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Bowles v. ECB
   (Věc T-677/16)
   (2016/C 419/71)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Bowles (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

         v důsledku toho:

               —

               zrušil rozhodnutí CSO přijaté dne 29. února 2016 na základě pověření Výkonné rady a oznámené zaměstnancům dne 11. března 2016 o vyloučení žalobce z ASA za rok 2016;

               —

               zrušil rozhodnutí o zamítnutí zvláštního odvolání s vyznačením dne 5. července 2016 a přijatého dne 13. července 2016;

               —

               uložil náhradu hmotné škody utrpěné žalobcem spočívající ve ztrátě příležitosti získat ASA v roce 2016 ohodnocené na 49 102 eur;

               —

               uložil náhradu nehmotné újmy žalobce ohodnocené ex aequo et bono na 15 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace, článků 12 a 21 Listiny základních práv („Listina“), jakož i článku 51 pracovního řádu zaměstnanců ECB („pracovní řád“), práva na služební postup a na povýšení a zásady právní jistoty.

                           —

                           Žalobce má za to, že rozsudek vydaný Soudem pro veřejnou službu („SVP“) dne 15. října 2015 ve věci F-94/14, Bowles v. ECB ještě nebyl do dnešního dne ze strany ECB proveden. Zejména oběžník č. 1/2011 o dodatečných zvýšeních platu („ASA“), prohlášený SVP za protiprávní, nebyl ani zrušen ani změněn.

                           —

                           Má rovněž za to, že při neexistenci legislativní změny se zástupci zaměstnanců, kteří jsou zcela nebo značně uvolněni z práce, opět nacházejí v situaci, kdy jsou zbaveni možnosti dosáhnout zvýšení platu a služebního postupu na rozdíl od zbývajících zaměstnanců ECB.

                           —

                           Dále má žalobce za to, že jeho vyloučení ze srovnávacího hodnocení, po jehož ukončení ECB přijímá rozhodnutí o přiznání ASA, ovlivňuje legalitu tohoto rozhodnutí a že toto vyloučení, které je v praxi konečné, jej zjevně znevýhodňuje a diskriminuje z důvodu jeho postavení jako zástupce zaměstnanců na plný úvazek.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Chief Services Officer („CSO“) nemá pravomoc rozhodnout, že se ve vztahu k žalobci nebude řídit postupem stanoveným v oběžníku č. 1/2011.

                           —

                           Žalobce má za to, že kromě pravomoci rozhodnout o osobách, které získají ASA, nebyla CSO v otázkách ASA Výkonnou radou ECB svěřena žádná další pravomoc, ani pravomoc změnit oběžník č. 1/2011 s cílem vyloučit jeho použití pro některé zaměstnance.

                           —

                           V důsledku toho tedy CSO neměl pravomoc rozhodnout o tom, že se na žalobce neuplatní oběžník č. 1/2011, jelikož tento oběžník se na něj měl uplatnit, pokud by CSO jednal v rámci pravomocí, které mu byly Výkonnou radou svěřeny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatku konzultace s výborem zaměstnanců a to v rozporu s článkem 27 Listiny a s články 48 a 49 pracovního řádu.

                           —

                           Žalobce má konečně za to, že ačkoli by rozhodnutí CSO mělo být považováno za rozhodnutí, jímž se mění oběžník č. 1/2011, toto rozhodnutí nebylo předmětem předchozí konzultace s výborem zaměstnanců. Jelikož se tato konzultace vyžaduje především před každou změnou oběžníku č. 1/2011, ECB tedy měla s výborem zaměstnanců tuto změnu konzultovat.


title: Věc C-270/14 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2015 – Debonair Trading Internacional Lda v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení č. 40/94 — Článek 8 odstavec 1 písm. b) — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SÔ:UNIC — Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranná známka SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Skupina ochranných známek“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2015 – Debonair Trading Internacional Lda v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-270/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení č. 40/94 - Článek 8 odstavec 1 písm. b) - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SÔ:UNIC - Starší slovní ochranné známky Společenství a starší národní slovní ochranná známka SO…?, SO…? ONE, SO…? CHIC - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Skupina ochranných známek“)
   (2015/C 406/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Debonair Trading Internacional Lda (zástupce: T. Alkin, Barrister)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Debonair Trading Internacional Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-503/15: Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Aranynektár v. OHIM – Naturval Apícola (Natür-bal)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/43

         Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Aranynektár v. OHIM – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Věc T-503/15)
   (2015/C 354/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi kft (Dunavarsány, Maďarsko) (zástupce: I. Molnár, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Natür-bal“ – Přihláška č. 11 374 841

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. června 2015, ve věci R 1158/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl projednávané žalobě;

               —

               změnil napadené rozhodnutí, zamítl odvolání subjektu, který podal námitky, proti rozhodnutí námitkového oddělení (rozhodnutí č. B 2 156 383 ze dne 5. března 2014) a uvedené rozhodnutí námitkového oddělení potvrdil;

               —

               uložil subjektu, který podal námitky, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-400/06: Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – ZERO Industry v. OHIM – International Holding (zerorh+)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/30

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – ZERO Industry v. OHIM – International Holding (zerorh+)
   (Věc T-400/06)
   (2007/C 56/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZERO Industry Srl (Como, Itálie) (zástupce: M. Rapisardi, zmocněnec)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: zero International Holding GmbH Co. KG (Bremen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R0958/2005-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 5. října 2006, které bylo žalobkyni oznámeno 23. října 2006;

               —

               zrušit s konečnou platností námitku žalovaného proti přihlášce k zápisu ochranné známky Společenství č. 2004547 podané jménem ZERO Industry Srl;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zapsal ochrannou známku Společenství, kterou přihlásila ZERO Industry Srl;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu nebo jakémukoli jinému účastníku řízení společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení, výdajů a poplatků, které vznikly žalobkyni v tomto řízení, v námitkovém a odvolacím řízení u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „zerorh+“ pro výrobky zařazené ve třídách 9, 18 a 25 – přihláška č. 2004547

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: zero International Holding GmbH Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazová ochranná známka „zero“ pro výrobky zařazené ve třídách 18 a 25 a národní slovní ochranná známka „zero“ pro výrobky zařazené ve třídě 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94
   Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nesprávně vyložil výše uvedené ustanovení, jelikož nezohlednil vzhledové, fonetické a pojmové rozdíly mezi výrobky, na které se sporná ochranná známka vztahuje.


title: Věc F-40/15: Žaloba podaná dne 9. března 2015 – ZZ v. Rada

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/27

         Žaloba podaná dne 9. března 2015 – ZZ v. Rada
   (Věc F-40/15)
   (2015/C 178/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za rok 2013.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit hodnotící zprávu vyhotovenou pro žalobkyni za rok 2013;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-92/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 96/75/ES — Systémy pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrozemské vodní dopravě — Působnost — Článek 1 písm. b) — Pojem ‚dopravce‘ — Článek 2 — Svoboda uzavírat smlouvy a sjednávat ceny“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/3

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV
   (Věc C-92/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 96/75/ES - Systémy pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrozemské vodní dopravě - Působnost - Článek 1 písm. b) - Pojem ‚dopravce‘ - Článek 2 - Svoboda uzavírat smlouvy a sjednávat ceny“)
   (2016/C 462/03)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Sven Mathys

      Žalovaná: De Grave Antverpia NV

      Výrok

   V rámci činností vnitrozemské vodní přepravy zboží musí být čl. 1 písm. b) směrnice Rady 96/75/ES ze dne 19. listopadu 1996 o systémech pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrostátní a mezinárodní vnitrozemské vodní dopravě ve Společenství, který definuje „dopravce“ jako vlastníka nebo provozovatele jednoho nebo více plavidel vnitrozemské plavby, a článek 2 této směrnice, který uvádí, že v této oblasti se smlouvy mezi dotyčnými partnery uzavírají volně, vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava použitelná ve sporu v původním řízení, která osobě, jež neodpovídá této definici, umožňuje uzavřít přepravní smlouvu v postavení dopravce.

      (1)  Úř. věst. C 155, 11. 5. 2015.


title: Věc T-44/11: Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — Itálie v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/29

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — Itálie v. Komise
   (Věc T-44/11)
   2011/C 80/54
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: L. Ventrella, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. listopadu 2010 č. K(2010) 7555, oznámené dne 5. listopadu 2010, o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení podstatných náležitostí (článek 269 SEU, dříve článek 253 ES) z důvodu nedostatku odůvodnění. Zkreslení skutkového stavu. Porušení zásady proporcionality. Porušení čl. 24 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, v otázce poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde v otázce prodeje tohoto sušeného odstředěného mléka (Úř. věst. L 340, s. 3, Zvl. vyd. 03/25. s. 366).
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise zavedla finanční opravy v odvětví sušeného odstředěného mléka z důvodu údajně nesprávného uplatňování snížení podpory a sankcí stanovených právními předpisy. Konkrétně na základě restriktivního výkladu čl. 24 odst. 2 nařízení ES č. 2799/1999, který není správný a není v souladu s tímto nařízením, dospěla k závěru, že čtvrtletní ověření uskutečněné v týdnu poté, kdy došlo ke zjištění anomálií, nebylo zvláštním šetřením upraveným právní úpravou Společenství, a nemohlo jej tudíž nahradit. Krom toho Komise kromě specifických, málo důležitých, případů generalizovala případné a hypotetické nedostatky v sankcích ze strany italských orgánů a zkreslila tak skutečnost. Konečně vzhledem k tomu, že částky sankcí, které nebyly uloženy, jsou o mnoho nižší než celková částka pokuty, jejíž úhradu Komise požaduje od Itálie, nelze pochopit důvody k uplatnění paušálních oprav, které jsou každopádně nepřiměřené a nadměrné. Z toho kromě zjevného nedostatku odůvodnění vyplývá také porušení zásady proporcionality.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných náležitostí (článek 269 SEU, dříve článek 253 ES) z důvodu nedostatku odůvodnění. Porušení zásady proporcionality. Porušení čl. 6 odst. 3 SEU z důvodu porušení zásadních zásad legitimního očekávání, právní jistoty, zákazu zpětné působnosti základních norem. Porušení čl. 32 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1). Porušení zásady „ne bis in idem“.
               Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise po zahájení šetření v roce 2003 uplatnila opravu vůči členskému státu za finanční rok 2003 za organizaci systému vymáhání pohledávek ze strany platebních subjektů, vypočítanou z hodnoty případů, o nichž v dané době nerozhodla ani sama Komise, při uplatnění ustanovení Společenství platných v rozhodné době. Tyto případy pak byly Komisí posouzeny tak, že se na ně vztahuje nová právní úprava a byly tedy podřízeny pravidlu zvanému 50-50 zavedenému nařízením (ES) č. 1290/05. Dotčená finanční oprava je protiprávní v tom, že členskému státu automaticky ukládá úhradu 50 % dotčených částek na základě čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) 1290/05, protiprávně uplatněného se zpětnou účinností na šetření o vymáhání pohledávek, jehož předmětem byla v zásadě „situace zjištěná v roce 2002/2003“, jak výslovně připustila sama Komise. Krom toho, pokud jde o případ, který byl předmětem kontroly, byla již italskému státu nařízena 50 % finanční oprava podle článku 32 nařízení č. 1290/05 rozhodnutím Komise K(2007) 1901 ze dne 27. dubna 2007. Napadeným rozhodnutím tak Komise uplatňuje na tytéž případy a na základě týchž žalobních důvodů dodatečnou finanční opravu dosahující 100 % výše nevymožených pohledávek. Je tedy protiprávní a nepřiměřené ukládat po několika letech dodatečnou 50 % sankci v jasném rozporu se zásadou „ne bis in idem“.

               3)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zániku sankční pravomoci Komise. Uplynutí přiměřené lhůty k uzavření dotčeného šetření. Porušení čl. 32 odst. 5 nařízení ES č. 1290/05. Porušení zásady „ne bis in idem“.
               Podpůrně k druhému žalobnímu důvodu, pokud by čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/05 použitý se zpětnou působností na dotčená šetření měl být považován za procesní normu, se žalobkyně dovolává protiprávnosti výše uvedené opravy z důvodu uplynutí čtyřleté promlčecí lhůty k výkonu sankční pravomoci Komise. Dále se žalobkyně dovolává uplynutí přiměřené lhůty pro dotčená šetření. Jelikož uvedená šetření nebyla uzavřena v přiměřené lhůtě (od jejich zahájení uplynulo přibližně osm let), utrpěl již státní rozpočet značnou finanční škodu z důvodu paušálního opravného rozhodnutí Komise K(2007) 1901 ve výši 50 % v těch případech, které jsou rovněž předmětem napadeného rozhodnutí v jasném rozporu se zásadou „ne bis in idem“.


title: Věc C-418/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Innsbruck (Rakousko) dne 10. srpna 2011 — TEXDATA Software GmbH

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Innsbruck (Rakousko) dne 10. srpna 2011 — TEXDATA Software GmbH
   (Věc C-418/11)
   2011/C 331/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: TEXDATA Software GmbH

      Předběžné otázky

   Brání unijní právo v platném znění, zejména

               1)

               svoboda usazování podle článků 49 a 54 SFEU;

               2)

               všeobecná právní zásada (čl. 6 odst. 3 SEU) účinné právní ochrany (zásada efektivity);

               3)

               právo na spravedlivý proces podle čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (čl. 6 odst. 1 SEU) a čl. 6 odst. 2 EÚLP (čl. 6 odst. 1 SEU);

               4)

               zásada non bis in idem vyjádřená v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie; nebo

               5)

               ustanovení o sankcích při postupu zveřejňování podle článku 6 směrnice 68/151/EHS (1), článku 60a směrnice 78/660/EHS (2) a čl. 38 odst. 6 směrnice 83/349/EHS (3);

         vnitrostátní právní úpravě, která při překročení zákonné devítiměsíční lhůty k sestavení roční účetní závěrky a jejímu zveřejnění příslušnému rejstříkovému soudu (soudu, který vede obchodní rejstřík)

               —

               bez předchozí možnosti zaujmout stanovisko k existenci povinnosti zveřejňování a případným překážkám, zejména bez předchozího přezkumu, zda již byla tato roční účetní závěrka vůbec předložena rejstříkovému soudu sídla hlavní provozovny;

               —

               bez předchozí individuální výzvy určené společnosti nebo orgánům oprávněným k jejímu zastupování, aby splnily povinnost zveřejnění;

         požaduje, aby rejstříkový soud neprodleně uložil společnosti a každému z orgánů oprávněných k jejímu zastupování peněžitou pokutu ve výši nejméně 700,- eur, není-li podán důkaz opaku, s uplatněním fikce, že společnost a její orgány vlastním zaviněním nesplnily povinnost zveřejnění; při dalším prodlení vždy o dva měsíce požaduje, není-li podán důkaz opaku, v každém případě okamžité uložení pokuty společnosti a jejím orgánům ve výši nejméně 700,- eur s uplatněním fikce, že společnost a její orgány vlastním zaviněním nesplnily povinnost zveřejnění.

      (1)  První směrnice Rady ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, s. 8; Zvl. vyd. 17/01, s. 3).

      (2)  Čtvrtá směrnice Rady ze dne 25. července 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 21).

      (3)  Sedmá směrnice Rady ze dne 13. června 1983, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o konsolidovaných účetních závěrkách (Úř. věst. L 193, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 58).


title: Věc T-121/07: Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Alstom v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/30

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Alstom v. Komise
   (Věc T-121/07)
   (2007/C 140/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alstom (Levallois Perret, Francie) (zástupci: J. Derenne, advokát, W. Broere, Solicitor, a A. Müller-Rappard a C. Guirado, advokátky)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl.1 písm. b) a čl. 2 písm. b) a c) napadeného rozhodnutí;

               —

               podpůrně podstatně snížit pokuty uložené Alstom;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje), týkajícího se kartelové dohody v oblasti projektů vztahujících se k plynem izolovaným spínacím přístrojům, jejímž předmětem byla manipulace nabídkových řízení týkajících se těchto projektů, stanovení minimálních cen nabídek, přidělení kvót a projektů a výměna informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů.
   První žalobní důvod vychází z porušení pravidel týkajících se soudní ochrany a obecné zásady „práva na účinný opravný prostředek“ tím, že uložením společné pokuty dvěma podnikům nezávislým jak právně, tak hospodářsky Komise vytvořila situaci, v níž jakýkoli případný prospěch vyplývající pro žalobkyni z opravného prostředku proti napadenému rozhodnutí závisí výlučně na výsledku opravného prostředku nezávislé třetí osoby.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení právních pravidel použitelných na společnou odpovědnost tím, že Komise učinila společně a nerozdílně zodpovědnými za totéž protiprávní jednání dva podniky, které mezi sebou nemají žádnou právní vazbu, čímž porušila zásadu právní jistoty a zásadu personality trestů.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýká, že porušila článek 253 ES, jelikož nevysvětlila, v čem skutečnosti předložené žalobkyní za účelem prokázání absence jejího rozhodujícího vlivu na její stoprocentně vlastněné dceřiné společnosti nejsou dostačující k vyvrácení předmětné vyvratitelné domněnky.
   Čtvrtý žalobní důvod uplatněný žalobkyní vychází z porušení článku 81 ES a zvláště pravidel týkajících se přičitatelnosti protiprávního jednání způsobeného dceřinými společnostmi jejich mateřským společnostem, jakož i pravidel týkajících se přenesení odpovědnosti za protiprávní jednání.
   Svým pátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje pravidla použitelná pro uznání přitěžujících okolností za aktivity „vůdce kartelu“ ve spojení se zásadou rovného zacházení. Žalobkyně tvrdí, že Komise pochybila, když žalobkyni přisoudila úlohu vůdkyně a že její role „evropské tajemnice“ kartelu je čistě administrativní a nemůže jí svěřovat úlohu důležitější než dalším účastníkům kartelu. V důsledku toho žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, že porušila použitelná pravidla a že rozhodnutí v tomto bodu dostatečně neodůvodnila.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise porušila právní pravidla, co se týče prokázání nepřetržitosti protiprávního jednání, tím, že nepředložila důkazy týkající se skutečností dostatečně časově blízkých k prokázání nepřetržitosti protiprávního jednání.
   Sedmý žalobní důvod uplatněný žalobkyní vychází z porušení práva na obhajobu tím, že podle žalobkyně je napadené rozhodnutí založeno na některých informacích neobsažených v oznámení námitek Komise, v jejichž případě ji Komise neinformovala o důsledcích, které z nich hodlá vyvodit v rozhodnutí.
   Konečně svým osmým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise porušila pravidla týkající se stanovení základní částky pokuty, jelikož napadené rozhodnutí určilo, pro celé období protiprávního jednání, částku pokuty na základě obratu dosaženého v Evropském hospodářském prostoru, ačkoli Dohoda o EHP vstoupila v platnost teprve dnem 1. ledna 1994.


title: Věc C-459/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg – Německo) – Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Věc C-459/12) (1)

   2014/C 184/28
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc C-150/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Dánské království (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb pracovníků — Volný pohyb služeb — Volný pohyb kapitálu — Svoboda usazování — Daň z příjmů — Zabezpečení ve stáří — Sjednání u důchodové instituce usazené v jiném členském státě — Daňové právní předpisy — Omezení odečitatelnosti ze základu daně nebo nezahrnutí do základu daně u příspěvků zaplacených v rámci důchodového programu — Naléhavé důvody veřejného zájmu — Účinnost daňového dohledu — Soudržnost daňové soustavy — Symetrie daňové soustavy — Daňová smlouva o zamezení dvojího zdanění)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Dánské království
   (Věc C-150/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Volný pohyb služeb - Volný pohyb kapitálu - Svoboda usazování - Daň z příjmů - Zabezpečení ve stáří - Sjednání u důchodové instituce usazené v jiném členském státě - Daňové právní předpisy - Omezení odečitatelnosti ze základu daně nebo nezahrnutí do základu daně u příspěvků zaplacených v rámci důchodového programu - Naléhavé důvody veřejného zájmu - Účinnost daňového dohledu - Soudržnost daňové soustavy - Symetrie daňové soustavy - Daňová smlouva o zamezení dvojího zdanění)
   (2007/C 82/03)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, S. Tams a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaný: Dánské království (zástupce: J. Modle, zmocněnec)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalovaného: Švédské království (zástupce: A. Kruse, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 39 ES, 43 ES, 49 ES a 56 ES – Daňové právní předpisy omezující odečitatelnost ze základu daně z příjmu u příspěvků na důchodové pojištění na pojištění uzavřená u podniku usazeného v členském státě
   Výrok

               1)

               Dánské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti systém životního a důchodového pojištění, který stanoví, že právo odečíst příspěvky od daňového základu a právo tyto příspěvky do tohoto základu nezahrnout jsou přiznána pouze u příspěvků placených na základě smluv sjednaných s důchodovými institucemi usazenými v Dánsku, zatímco u příspěvků placených na základě smluv sjednaných s důchodovými institucemi usazenými v jiných členských státech není přiznáno žádné daňové zvýhodnění takové povahy, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 39 ES, 43 ES a 49 ES.

               2)

               Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc C-89/07: Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/23

         Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-89/07)
   (2007/C 95/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že ve svých právních předpisech ponechala požadavek francouzské státní příslušnosti pro výkon zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na všech lodích plujících pod francouzskou vlajkou, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Jelikož francouzské právní předpisy vyžadují pro výkon zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na všech lodích plujících pod francouzskou vlajkou francouzskou státní příslušnost, nejsou tyto předpisy v souladu s ustanoveními práva Společenství o volném pohybu pracovníků, jak byly vyloženy Soudním dvorem v rozsudcích ze dne 30. září 2003, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española (C-405/01) a Anker a další (C-47/02). Tento požadavek státní příslušnosti je možno vyžadovat jen u zaměstnání kapitána a prvního důstojníka, která skutečně a obvykle zahrnují výkon pravomoci orgánu veřejné moci.


title: Věc C-302/06: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově – Slovenská republika) – František Koval'ský v. Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s. (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dodatkový protokol k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod — Majetkové právo — Instalace elektrického vedení na soukromé pozemky bez nároku vlastníků na kompenzaci — Nepříslušnost Soudního dvora)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/11

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově – Slovenská republika) – František Koval'ský v. Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.
   (Věc C-302/06) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Dodatkový protokol k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod - Majetkové právo - Instalace elektrického vedení na soukromé pozemky bez nároku vlastníků na kompenzaci - Nepříslušnost Soudního dvora)
   (2007/C 82/22)
   Jednací jazyk: slovenština
   Předkládající soud
   Krajský soud v Prešově
   Účastníci řízení

      Žalobce: František Koval'ský

      Žalovaná: Mesto Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.

      Vedlejší účastníci řízení: Zuzana Petrová, Ondrej Valla
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Krajský soud v Prešově – Výklad článku 6 Smlouvy o EU jakož i článku 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod podepsaného v Paříži dne 20. března 1952 – Majetkové právo – Vnitrostátní právní úprava umožňující instalaci elektrického vedení na soukromé pozemky bez nároku vlastníků na kompenzaci
   Výrok
   Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázky položené rozhodnutími ze dne 2. května a 21. července 2006 Krajského soudu v Prešově.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-333/11: Žaloba podaná dne 24. června 2011 — Wessang v. OHIM — Greinwald (star foods)

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/51

         Žaloba podaná dne 24. června 2011 — Wessang v. OHIM — Greinwald (star foods)
   (Věc T-333/11)
   2011/C 269/114
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Greinwald GmbH (Kempten, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2011;

               —

               rozhodl, že OHIM má povinnost přijmout opatření k provedení tohoto rozsudku, jímž se výše uvedené rozhodnutí zrušuje, a tedy vyhovět námitkám Nicolase Wessanga ze dne 26. září 2005 vůči přihlášce ochranné známky STAR FOODS a jejího grafického ztvárnění č. 4 105 615;

               —

               rozhodl, že OHIM má povinnost přijmout opatření k provedení tohoto rozsudku, jímž se výše uvedené rozhodnutí zrušuje, a tedy v plném rozsahu zamítnout přihlášku ochranné známky STAR FOODS a jejího grafického ztvárnění č. 4 105 615;

               —

               uložil společnosti Greinwald GmbH a OHIM povinnost solidárně nebo in solidum nahradit veškeré výdaje a náklady řízení vynaložené Nicolasem Wessangem v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení;

               —

               uložil společnosti Greinwald GmbH povinnost nést veškeré vlastní výdaje a náklady řízení vynaložené v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení;

               —

               uložil OHIM povinnost nést veškeré vlastní výdaje a náklady řízení vynaložené v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Greinwald GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „star foods“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32 — přihláška č. 4 105 615

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová a slovní ochranná známka Společenství „STAR SNACKS“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 31

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí námitek; rozhodnutí přijaté po vydání rozsudku Tribunálu ze dne 11. května 2010 ve věci T-492/08, Wessang v. OHIM — Greinwald (star foods)

      Dovolávané žalobní důvody: žalobce namítá, že Tribunál rozhodl, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny a že v důsledku toho měl odvolací senát pravomoc přesně stanovenou rozsudkem Tribunálu. Žalobce se tudíž domnívá, že odvolací senát tím, že znovu posuzoval věc v plném rozsahu, překročil své pravomoci


title: Věc C-302/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 3. června 2013 — AS flyLAL-Lithuanian Airlines, na niž byl prohlášen konkurs v. VAS Starptautiskā lidosta „,Riga“ , AS Air Baltic Corporation

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 3. června 2013 — AS flyLAL-Lithuanian Airlines, na niž byl prohlášen konkurs v. VAS Starptautiskā lidosta „,Riga“, AS Air Baltic Corporation
   (Věc C-302/13)
   (2013/C 226/10)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: AS flyLAL-Lithuanian Airlines, na niž byl prohlášen konkurs

      Žalované: VAS Starptautiskā lidosta „,Riga“, AS Air Baltic Corporation

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba za občanskou nebo obchodní věc ve smyslu nařízení (1) považovat spor, v němž je požadována náhrada škody a určení protiprávnosti jednání žalovaných spočívajícího v protiprávní dohodě a ve zneužití dominantního postavení, které je založeno na použití obecně závazných normativních aktů jiného členského státu, s ohledem na to, že protiprávní dohody jsou neplatné od okamžiku jejich uzavření a že naproti tomu vydání předpisu je aktem státu v oblasti veřejného práva (acta iure imperii), na který se použijí pravidla mezinárodního práva veřejného týkající se soudní imunity státu vůči soudům jiných států?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku (věc je občanskou nebo obchodní věcí ve smyslu nařízení), je třeba mít za to, že řízení o náhradu škody je sporem, jehož předmětem je platnost usnesení orgánů společností ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení, což umožňuje neuznat rozhodnutí podle čl. 35 odst. 1 nařízení?

               3)

               Jestliže předmět žaloby v řízení o náhradu škody spadá do oblasti působnosti čl. 22 odst. 2 nařízení (výlučná příslušnost), je soud státu, v němž je navrhováno uznání, povinen ověřit, že jsou splněny podmínky vyjmenované v čl. 35 odst. 1 nařízení v souvislosti s uznáním rozhodnutí, jímž bylo nařízeno zajišťovací předběžné opatření?

               4)

               Lze ustanovení o veřejném pořádku obsažené v čl. 34 odst. 1 nařízení vykládat v tom smyslu, že uznání rozhodnutí, jímž bylo nařízeno zajišťovací předběžné opatření, je v rozporu s veřejným pořádkem členského státu, jestliže, zaprvé, hlavním důvodem pro nařízení zajišťovacího předběžného opatření je značná výše požadované částky, aniž byl proveden opodstatněný a odůvodněný výpočet, a zadruhé, uznáním a výkonem uvedeného rozhodnutí lze způsobit žalovaným škodu, kterou žalobkyně, společnost, na niž byl prohlášen konkurs, nebude moci v případě, že bude žaloba v řízení o náhradu škody zamítnuta, nahradit, což by se mohlo dotknout hospodářských zájmů státu, v němž je navrhováno uznání, a ohrozit tak bezpečnost státu, vzhledem k tomu, že Lotyšská republika je majitelem 100 % akcií společnosti Lidosta Rīga a 52,6 % akcií společnosti AS Air Baltic Corporation?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1)


title: Věc C-97/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Španělsko) dne 17. února 2016 – José María Pérez Retamero v. TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. a Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 17. února 2016 – José María Pérez Retamero v. TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. a Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Věc C-97/16)
   (2016/C 156/38)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: José María Pérez Retamero

      Žalovaní: TNT Express Worldwide S.L., Transportes Saripod S.L. a Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Předběžné otázky

               1)

               Má být definice pojmu „mobilní pracovník“ stanovená v čl. 3 písm. d) směrnice 2002/15/ES (1) vykládána v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu předpisu, jako je čl. 1 odst. 3 písm. g) zákoníku práce, který stanoví, že za „mobilní pracovníky“ nemohou být považovány „osoby poskytující přepravní služby na základě správních povolení, které jsou uskutečňovány […] pomocí dopravních prostředků […], které mají ve svém vlastnictví nebo jsou oprávněny s nimi přímo disponovat […]“?

               2)

               Má být druhý pododstavec čl. 3 písm. e) směrnice 2002/15/ES („Pro účely této směrnice mají řidiči nesplňující tato kritéria stejné povinnosti a stejná práva jako jsou ty, které stanoví tato směrnice pro mobilní pracovníky“) vykládán v tom smyslu, že nejsou-li splněna všechna kritéria pro kvalifikaci jako „samostatně výdělečně činný řidič“, jedná se vždy o „mobilního pracovníka“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (

            Úř. věst. L 80, s. 35)


title: Věc F-90/09: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Ernotte v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/41

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Ernotte v. Komise
   (Věc F-90/09)
   2010/C 11/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Frédéric Ernotte (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Defalque, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Žaloba, kterou se žalobce domáhá, aby Komisi byla uložena povinnost nahradit majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobci v důsledku způsobu, jakým byl vyřízen jeho spis týkající se uznání náhodného původu srdečního infarktu, který jej postihl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila částku 96 579,175 eur (zvýšenou ode dne 1. ledna 2006 o úroky z prodlení, jejichž výše se vypočte za použití úrokové míry stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, navýšené o dva procentní body) jako náhradu majetkové újmy způsobené žalobci z důvodu nedůslednosti Komise a nepřiměřenosti lhůty, v níž Komise vyřídila jeho spis týkající se uznání náhodného původu srdečního infarktu, který jej postihl dne 28. srpna 2002;

               —

               přiznat náhradu škody za nemajetkovou újmu způsobenou žalobci, jejíž výše byla ex aequo et bono prozatímně vyčíslena na 5 000 eur, s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2005 ve věci C-207/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Comissione tributaria provinciale di Novara): Paolo Vergani proti Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona (Sociální politika — Stejná odměna a rovné zacházení pro muže a ženy — Odstupné — Zdanění stanovené v závislosti na věku — Daňové zvýhodnění)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/20

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 21. července 2005
   ve věci C-207/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Comissione tributaria provinciale di Novara): Paolo Vergani proti Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona (1)

   (Sociální politika - Stejná odměna a rovné zacházení pro muže a ženy - Odstupné - Zdanění stanovené v závislosti na věku - Daňové zvýhodnění)
   (2005/C 217/39)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-207/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Comissione tributaria provinciale di Novara (Itálie) ze dne 26. dubna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 10. května 2004, v řízení Paolo Vergani proti Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj), K. Schiemann, E. Juhász a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, musí být vykládána tak, že brání ustanovení, jako je dotčené ustanovení v původním řízení, kterým se přiznává za účelem pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání pracovníkům, kteří dosáhli věku 50 let, jedná-li se o ženy, a 55 let, jedná-li se o muže, zvýhodnění spočívající ve zdanění částek vyplacených v souvislosti se skončením pracovního poměru o polovinu sníženou sazbou.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-297/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Sozialhilfeverband Rohrbach proti Arbeiterkammer Oberösterreich, Österreichischer Gewerkschaftsbund („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Směrnice 2001/23/ES — Převod podniků — Možnost uplatnění směrnice vůči jednotlivci — Výhrada pracovníka vůči převodu jeho smlouvy na nabyvatele“)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/19

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-297/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Sozialhilfeverband Rohrbach proti Arbeiterkammer Oberösterreich, Österreichischer Gewerkschaftsbund (1)

   („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Směrnice 2001/23/ES - Převod podniků - Možnost uplatnění směrnice vůči jednotlivci - Výhrada pracovníka vůči převodu jeho smlouvy na nabyvatele“)
   (2005/C 182/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-297/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 4. června 2003, došlá Soudnímu dvoru dne 10. července 2003, v řízení Sozialhilfeverband Rohrbach proti Arbeiterkammer Oberösterreich, Österreichischer Gewerkschaftsbund, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. května 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Mezi útvary, proti nimž lze uplatnit čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) větu první směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, náleží soukromoprávní společnost s ručením omezeným, jejímž jediným společníkem je veřejnoprávní interkomunální svaz sociální pomoci.

               2.

               Státní instituce, která převádí svůj podnik, nemůže uplatňovat čl. 3 odst. 1 a čl. 1 odst. 1 písm. c) směrnice 2001/23 vůči pracovníkovi za tím účelem, aby mu bylo uloženo pokračovat ve svém pracovním poměru s nabyvatelem.

      (1)  Úř. věst. 226, 20.9.2003.


title: Věc C-271/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada, Řecko) dne 31. května 2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) a další v. Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Metaforon kai Epikoinonion, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada, Řecko) dne 31. května 2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) a další v. Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Metaforon kai Epikoinonion, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon
   (Věc C-271/11)
   2011/C 232/32
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada, Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Techniko Epimelitirio Ellados (TEE), Syllogos Ellinon Diplomatouchon Aeronafpigon Michanikon (SEA), Alexandros Tsiapas, Antonios Oikonomopoulos, Apostolos Batategas, Vasileios Kouloukis, Georgios Oikonomopoulos, Ilias Iliadis, Ioannis Tertigkas, Panellinios Syllogos Aerolimenikon Ypiresias Politikis Aeroporias, Eleni Theodoridou, Ioannis Karnesiotis, Alexandra Efthimiou, Eleni Saatsaki

      Žalovaní: 1) Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, 2) Ypourgos Metaforon kai Epikoinonion, 3) Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (Ministři vnitra, veřejné správy a decentralizace; dopravy a komunikace; hospodářství a financí)

      Předběžné otázky

               1)

               Může vnitrostátní zákonodárce ve smyslu článku 2 nařízení (ES) č. 2042/2003 ve spojení s ustanovením M.B.902 písm. b) bodem 1 hlavy I oddílu B přílohy I uvedeného nařízení, a s ohledem na to, co je uvedeno v ustanovení AMC M.B.102 písm. c) bodu 1 (odstavce 1.1 až 1.4, 1.6 a 1.7) hlavy A oddílu B přílohy I rozhodnutí EABL č. 2003/19/RM/28.11.2003 o přijatelných prostředcích prokazování shody s ohledem na nařízení č. 2042/2003, při přijetí doplňkových opatření k provedení uvedeného nařízení rozdělit kontrolní činnosti týkající se letadel za účelem určení, že jsou v souladu s požadavky platnými v oblasti letecké navigace, mezi několik kategorií/specifických druhů inspektorů, když každá kategorie či specifický druh inspektorů může kontrolovat letovou způsobilost letadla pouze v jedné určité oblasti? Je konkrétně v souladu s nařízením č. 2042/2003 taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava, o niž se jedná v projednávané věci a která zavádí inspektory pro letovou způsobilost (Airworthiness and Avionics Inspectors), inspektory pro letový provoz (Flight Operations Inspectors), inspektory pro bezpečnost v kabině pro cestující (Cabin Safety Inspectors) a inspektory pro diplomy a licence (Licensing Inspectors)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku, je třeba ustanovení M.B.902 písm. b) bod 1 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003 vykládat tak, že jakákoli osoba, jíž jsou svěřeny úkoly kontroly letové způsobilosti v jediné určité oblasti, musí mít pětiletou praxi zahrnující veškeré aspekty, které mají zajistit zachování letové způsobilosti letadla, či stačí, že má tuto pětiletou praxi v oblasti specifických funkcí, jež spadají pod její kvalifikaci?

               3)

               V případě, že na tuto otázku bude odpovězeno tak, že stačí, aby kontrolní personál měl pětiletou praxi v oblasti specifických funkcí, které jsou mu svěřeny, je třeba mít za to, že požadavky výše uvedeného ustanovení M.B. 902 písm. b) bodu 1 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003, podle něhož musí mít kontrolní personál,alespoň pětiletou praxi v oblasti zachování letové způsobilosti‘, splňuje takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná v projednávané věci, které stanoví, že inspektoři pro letovou způsobilost (Airworthiness and Avionics Inspectors), kteří odpovídají za dohled a kontrolu prostředků navigace, schválení organizací provádějících údržbu, jakož i leteckých provozovatelů, a to v souladu s nařízeními uvedenými v příručce ICAO (doc. 9760), musejí mít alespoň pětiletou praxi v závodě provádějícím údržbu letedel a pracovat v oblasti údržby letadel?

               4)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku, je takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení, o něž se jedná v projednávané věci, které držitele licence na údržbu letadel na základě části 66 (Příloha III) uvedeného nařízení staví na roveň držitelům diplomů osvědčujících vysokoškolské vzdělání v oblasti letectví, v souladu s nařízením č. 2042/2003 v rozsahu, v němž stanoví, že obě tyto kategorie osob musejí mít praxi v závodě provádějícím údržbu letadel, aby mohly získat osvědčení jako inspektoři pro letovou způsobilost?

               5)

               Zahrnuje pětiletá praxe v oblasti zachování letové způsobilosti podle ustanovení M.B.902 písm. b) bodu 1 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003, rovněž ve světle ustanovení AMC M.B.102 písm. c) bodu 1 odst. 1.4 a 1.5 hlavy A oddílu B přílohy I rozhodnutí EABL č. 2003/19/RM/28.11.2003 o přijatelných prostředcích prokazování shody s ohledem na nařízení č. 2042/2003, praxi získanou případně v rámci studií za účelem získání příslušného akademického titulu, či pouze praxi získanou v rámci skutečně vykonané práce, a to nezávisle na studiích, tedy získanou po skončení studií a získání příslušného akademického titulu?

               6)

               Lze ve smyslu výše uvedeného ustanovení nařízení č. 2042/2003 pětiletou praxí v rámci zachování letové způsobilosti chápat rovněž praxi, která byla získána v důsledku toho, že byly případně v minulosti a před tím, než uvedené nařízení vstoupilo v platnost, vykonávány funkce kontroly letové způsobilosti letadel?

               7)

               Je ve smyslu ustanovení M.B.902 písm. b) bodu 2 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003 k tomu, aby byl majitel licence na letecké údržbářství podle části 66 (příloha III) nařízení č. 2042/2003 vybrán jako inspektor, třeba, aby získal dodatečný výcvik v oblastech týkajících se letové způsobilosti letadel předtím, než bude vybrán, anebo stačí, že takový výcvik absolvuje poté, co bude vybrán, ale předtím, než bude vykonávat funkce inspektora?

               8)

               Lze mít ve smyslu ustanovení M.B.902 písm. b) bodu 3 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003, které stanoví, že kontrolní personál musí mít nezbytně,úřední výcvik v letecké údržbě‘, za to, že takový výcvik představuje systém vzdělávání zavedený vnitrostátním zákonodárcem, jenž vykazuje následující charakteristické rysy: i) vzdělávání se poskytuje po počátečním výběru inspektorů pouze na základě formálních požadavků, ii) takové vzdělávání se nemění v závislosti na formálních požadavcích týkajících se osob, které byly původně vybrány jako inspektoři, a iii) v rámci tohoto vzdělávacího systému není stanoveno žádné řízení, žádná hodnotící kritéria účastníka kurzu ani konečná zkouška za účelem osvědčení jeho způsobilosti poté, co ukončil vzdělání?

               9)

               Představuje hierarchické postavení ve smyslu ustanovení M.B.902 písm. b) bodu 4 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003, které stanoví, že kontrolní personál musí mít,postavení s odpovídajícími odpovědnostmi‘, nezbytnou podmínku k tomu, aby určitá osoba mohla získat osvědčení jako inspektor, v tom smyslu, že v průběhu své předcházející činnosti musela zastávat vyšší postavení, či výše uvedené ustanovení nařízení č. 2042/2003 je třeba vykládat, rovněž ve světle ustanovení AMC M.B.902 písm. b) bodu 3 hlavy A oddílu B přílohy I rozhodnutí EABL č. 2003/19/RM/28.11.2003, v tom smyslu, že po počátečním výběru osoby jakožto inspektora je jí třeba svěřit postavení v rámci orgánu, který je příslušný ke kontrole letové způsobilosti letadel, které zahrnuje pravomoc podepisovat na účet tohoto orgánu?

               10)

               Má-li být výše uvedené ustanovení M.B.902 písm. b) bod 4 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení vykládáno v tomto druhém výše uvedeném smyslu, lze mít za to, že v souladu s nařízením je ustanovení vnitrostátního práva, které stanoví, že k vydání osvědčení jako inspektor dojde po ukončení jeho teoretického a praktického vzdělání, což je okamžik, od kterého může provádět kontroly letové způsobilosti letadel, když podepisuje sám dokumenty týkající se kontroly letové způsobilosti a zavazuje příslušný orgán?

               11)

               Dále pak v případě, že má být výše uvedené ustanovení M.B.902 písm. b) bod 4 hlavy I oddílu B přílohy I nařízení č. 2042/2003 vykládáno ve druhém výše uvedeném smyslu, je s ním v souladu takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení, o něž se jedná v projednávané věci, které stanoví, že pro počáteční výběr osoby jakožto inspektora pro letovou způsobilost je žádoucí, aby byla předtím povýšena,do vyššího stupně‘ a aby,odpovídala za závod provádějící údržbu letadel‘?

               12)

               Měl vnitrostátní zákonodárce ve smyslu nařízení (ES) č. 2042/2003, které neupravuje otázku, zda a za jakých podmínek osoby, které vykonávaly funkce inspektora vztahující se ke kontrole letové způsobilosti letadel před jeho vstupem v platnost, mají právo pokračovat ve výkonu těchto funkcí po vstupu uvedeného nařízení v platnost, povinnost stanovit, že osoby, které vykonávaly funkce inspektora k datu vstupu výše uvedeného nařízení v platnost (a případně před tímto datem), musejí získat automaticky nové osvědčení jako inspektoři, aniž předtím budou podléhat výběrovému a hodnotícímu řízení, anebo je třeba výše uvedené nařízení č. 2042/2003, jehož cílem je zlepšit bezpečnost leteckého provozu, a nikoli potvrdit profesní práva osob pracujících u orgánu členského státu, který je příslušný ke kontrole letové způsobilosti letadel, vykládat v tom smyslu, že členským státům poskytuje, považují-li to za nezbytné, pouze možnost i nadále zaměstnávat jako inspektory pro letovou způsobilost letadel osoby, které vykonávaly uvedené kontroly před vstupem výše uvedeného nařízení v platnost, i když tyto osoby nemají kvalifikaci vyžadovanou uvedeným nařízením, a to rovněž s ohledem na to, co je stanoveno v tomto ohledu ustanovením AMC M.B. 902 písm. b) bodem 4 hlavy A oddílu B přílohy I rozhodnutí EABL č. 2003/19/RM/28.11.2003?

               13)

               V případě, že by bylo shledáno, že ve smyslu nařízení (ES) č. 2042/2003 musejí členské státy vydat znovu osvědčení osobám, které vykonávaly funkce inspektorů před vstupem uvedeného nařízení v platnost, automaticky bez výběrového řízení, je v souladu s uvedeným nařízením takové vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení, o něž se jedná v projednávané věci, které stanoví, že k tomu, aby bylo vydáno nové osvědčení jako inspektor, musejí tyto osoby fakticky vykonávat funkci inspektora, nikoli k datu vstupu výše uvedeného nařízení v platnost, ale po vstupu uvedeného vnitrostátního ustanovení v platnost?


title: Věc T-373/08: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Nuova Agricast v. Komise ( „Mimosmluvní odpovědnost — Režim podpor stanovený italskými právními předpisy — Režim, který byl prohlášen za slučitelný se společným trhem — Přechodné opatření — Vyloučení některých podniků — Zásada ochrany legitimního očekávání — Dostatečně závažné porušení právního pravidla přiznávajícího práva jednotlivcům — Neexistence — Zjevná nepříslušnost — Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“ )

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Nuova Agricast v. Komise
   (Věc T-373/08) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Režim podpor stanovený italskými právními předpisy - Režim, který byl prohlášen za slučitelný se společným trhem - Přechodné opatření - Vyloučení některých podniků - Zásada ochrany legitimního očekávání - Dostatečně závažné porušení právního pravidla přiznávajícího práva jednotlivcům - Neexistence - Zjevná nepříslušnost - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
   2011/C 219/23
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Itálie) (zástupce: M.A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na určení mimosmluvní odpovědnosti domáhající se náhrady škody údajně vzniklé žalobkyni v důsledku toho, že Komise dne 12. července 2000 přijala rozhodnutí, kterým se režim podpor stanovený v italských právních předpisech ve formě podpor investic v znevýhodněných regionech Itálie [SG (2000) D/105754 — Podpora č. 715/99] prohlašuje za slučitelný se společným trhem a v důsledku jednání Komise během řízení, které předcházelo přijetí tohoto rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nuova Agricast Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-350/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Trieste – Itálie) – Florin Lazar v. Allianz SpA „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 864/2007 — Článek 4 odst. 1 — Pojmy ‚země, kde škoda vznikla‘, ‚škoda‘ a ‚nepřímé následky civilního deliktu‘ — Škoda utrpěná osobně rodinným příslušníkem osoby, která zahynula v důsledku dopravní nehody — Rozhodné právo“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Trieste – Itálie) – Florin Lazar v. Allianz SpA
   (Věc C-350/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 864/2007 - Článek 4 odst. 1 - Pojmy ‚země, kde škoda vznikla‘, ‚škoda‘ a ‚nepřímé následky civilního deliktu‘ - Škoda utrpěná osobně rodinným příslušníkem osoby, která zahynula v důsledku dopravní nehody - Rozhodné právo“)
   (2016/C 048/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale civile di Trieste

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Florin Lazar

      Žalovaná: Allianz SpA

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy („Řím II“) musí být pro účely určení práva rozhodného pro mimosmluvní závazkový vztah, který vznikne v důsledku dopravní nehody, vykládán v tom smyslu, že újma související s úmrtím osoby při takové nehodě, k níž došlo v členském státě sídla soudu, a utrpěná jejími blízkými příbuznými s bydlištěm v jiném členském státě musí být kvalifikována jako „nepřímé následky“ této nehody ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc C-496/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Sul — Portugalsko) — Portugal Telecom SGPS, SA v. Fazenda Pública ( „DPH — Šestá směrnice — Článek 17 odst. 2 a článek 19 — Odpočty — Splatná nebo zaplacená daň ze služeb přijatých holdingovou společností — Služby, které mají přímou, bezprostřední a nepochybnou souvislost s plněními zdanitelnými na výstupu“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/12

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Sul — Portugalsko) — Portugal Telecom SGPS, SA v. Fazenda Pública
      (Věc C-496/11) (1)

      (DPH - Šestá směrnice - Článek 17 odst. 2 a článek 19 - Odpočty - Splatná nebo zaplacená daň ze služeb přijatých holdingovou společností - Služby, které mají přímou, bezprostřední a nepochybnou souvislost s plněními zdanitelnými na výstupu)
      (2012/C 331/18)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Central Administrativo Sul

         Účastníci/Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Portugal Telecom SGPS, SA

         Žalovaná: Fazenda Pública

         Za účasti: Ministério Público

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Central Administrativo Sul — Výklad čl. 17 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Odpočty — Splatná nebo zaplacená daň ze služeb přijatých holdingovou společností — Služby, které mají přímou, bezprostřední a nepochybnou souvislost s plněními zdanitelnými na výstupu

         Výrok

      Článek 17 odst. 2 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že taková holdingová společnost, jako je společnost dotčená v původním řízení, která vedle své hlavní činnosti spočívající ve správě obchodních podílů společností, v nichž má plnou či částečnou kapitálovou účast, nabude zboží a získá služby, které dále fakturuje uvedeným společnostem, může odpočíst částku daně z přidané hodnoty zaplacenou na vstupu za podmínky, že služby přijaté na vstupu mají přímou, bezprostřední a nepochybnou souvislost s hospodářskými plněními na výstupu zakládajícími nárok na odpočet. Využívá-li holdingová společnost uvedené zboží a služby k ekonomickým plněním zakládajícím nárok na odpočet i k ekonomickým plněním nezakládajícím nárok na odpočet, lze odpočíst pouze podíl daně z přidané hodnoty, který připadá na hodnotu prvního druhu plnění, a vnitrostátní správce daně může stanovit jednu z metod pro určení nároku na odpočet vymezených v uvedeném čl. 17 odst. 5 šesté směrnice. Jsou-li uvedené zboží a služby využity k hospodářským činnostem i k nehospodářským činnostem, čl. 17 odst. 5 šesté směrnice se nepoužije a metody odpočtu a rozdělení vymezují členské státy, které musí při výkonu této pravomoci zohlednit účel a systematiku šesté směrnice a stanovit v tomto ohledu způsob výpočtu, který objektivně odráží podíl vstupních výdajů, který skutečně připadá na každou z těchto dvou činností.

         (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc F-110/12: Žaloba podaná dne 1. října 2012 — ZZ v. EMA

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/34

         Žaloba podaná dne 1. října 2012 — ZZ v. EMA
   (Věc F-110/12)
   2012/C 379/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o překvalifikování jeho smlouvy pomocného zaměstnance na smlouvu dočasného zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí, kterým orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv zamítl dne 21. listopadu 2011 žádost žalobce o překvalifikování jeho smlouvy pomocného zaměstnance na smlouvu dočasného zaměstnance;

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-188/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 – Evropská komise v. Slovinská republika

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2013 – Evropská komise v. Slovinská republika
   (Věc C-188/13) (1)

   2014/C 102/45
   Jednací jazyk: slovinština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc C-475/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen — Německo) — Kostas Konstantinides ( „Volný pohyb lékařských služeb — Poskytovatel služby, který se přemisťuje do jiného členského státu za účelem poskytování služeb — Použitelnost stavovských pravidel hostitelského členského státu a především stavovských pravidel upravujících honoráře a reklamu“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen — Německo) — Kostas Konstantinides
   (Věc C-475/11) (1)

   (Volný pohyb lékařských služeb - Poskytovatel služby, který se přemisťuje do jiného členského státu za účelem poskytování služeb - Použitelnost stavovských pravidel hostitelského členského státu a především stavovských pravidel upravujících honoráře a reklamu)
   2013/C 325/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Berufsgericht für Heilberufe bei dem Verwaltungsgericht Gießen

      Účastník původního řízení

   Kostas Konstantinides

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 5 odst. 3 a čl. 6 prvního pododstavce písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) — Volný pohyb lékařských služeb — Situace, kdy se poskytovatel služby přemisťuje do jiného členského státu za účelem poskytování služeb — Použitelnost stavovských pravidel hostitelského členského státu a především stavovských pravidel upravujících honoráře a reklamu

      Výrok

               1)

               Článek 5 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací musí být vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní pravidla, jaká jsou uvedena zaprvé v § 12 odst. 1 Etického kodexu lékařek a lékařů Hesenska, který stanoví, že účtované honoráře musí být přiměřené, a nestanoví-li zákonné úhradové předpisy jinak, musí být vypočítány na základě úředního sazebníku lékařských výkonů, a zadruhé v § 27 odst. 3 tohoto kodexu, který lékařům zakazuje jakoukoli reklamu v rozporu s profesní etikou, nespadají do její věcné působnosti. Předkládajícímu soudu však přísluší, aby s ohledem na údaje poskytnuté Soudním dvorem Evropské unie ověřil, zda jsou uvedená pravidla omezením ve smyslu článku 56 SFEU, a je-li tomu tak, zda sledují cíl obecného zájmu, jsou způsobilá zaručit jeho uskutečnění a nepřekračují meze toho, co je k dosažení sledovaného cíle nezbytné.

               2)

               Článek 6 písm. a) směrnice 2005/36 musí být vykládán v tom smyslu, že nestanoví pravidla pro výkon povolání ani disciplinární řízení, která se mohou vztahovat na poskytovatele služeb, který se pohybuje na území hostitelského členského státu, aby zde dočasně a příležitostně vykonával své povolání, ale pouze uvádí, že členské státy mohou pro snadnější uplatňování disciplinárních předpisů podle čl. 5 odst. 3 této směrnice stanovit buď automatickou dočasnou registraci, nebo formální členství v profesní organizaci nebo subjektu.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011