title: Věc C-664/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Lucreţiu Hadrian Vădan v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba „Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty – Směrnice 2006/112/ES – Články 167, 168, 178 a 273 – Rozsah nároku na odpočet – Chybějící faktury – Použití soudního znaleckého posudku – Důkazní břemeno ohledně nároku na odpočet – Zásady daňové neutrality a proporcionality“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Lucreţiu Hadrian Vădan v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba
      (Věc C-664/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 167, 168, 178 a 273 - Rozsah nároku na odpočet - Chybějící faktury - Použití soudního znaleckého posudku - Důkazní břemeno ohledně nároku na odpočet - Zásady daňové neutrality a proporcionality“)
      (2019/C 25/04)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Lucreţiu Hadrian Vădan

         Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Braşov – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Alba

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, a zejména její články 167 a 168, čl. 178 písm. a) a článek 179, jakož i zásady neutrality daně z přidané hodnoty (DPH) a proporcionality, musí být vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako nastaly ve věci v původním řízení, nelze osobě povinné k dani, která není schopna předložením faktur nebo jakýchkoli jiných dokladů prokázat částku DPH, kterou zaplatila na vstupu, přiznat nárok na odpočet DPH pouze na základě odhadu vyplývajícího ze znaleckého posudku, jejž si vyžádal vnitrostátní soud.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-790/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ST ANDREWS – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Zeměpisný původ – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS)
      (Věc T-790/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ST ANDREWS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Zeměpisný původ - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 25/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Spojené království) (zástupkyně: B. Hattier, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: K. Kompari, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2017 (věc R 92/2017-4) týkajícímu přihlášky slovního označení ST ANDREWS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti St. Andrews Links Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc C-646/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Španělsko) dne 15. října 2018 – OD v. Ryanair D.A.C.

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Španělsko) dne 15. října 2018 – OD v. Ryanair D.A.C.
      (Věc C-646/18)
      (2019/C 25/22)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil de Gerona

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: OD

         Žalovaná: Ryanair D.A.C.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vyžaduje pravidlo konkludentní volby příslušnosti stanovené v článku 26 nařízení (EU) č. 1215/12 (1) nějaký objektivní vztah předmětu sporu a bydliště žalobce k soudu, k němuž je podána žaloba?

                  2)

                  Vyžaduje pravidlo konkludentní volby příslušnosti stanovené v článku 26 nařízení (EU) č. 1215/2012 v každém ohledu autonomní výklad společný pro všechny členské státy? Nemůže být tedy podmíněno omezeními stanovenými pravidly členských států o určení vnitrostátní příslušnosti, jako je jeho neplatnost v řízeních, v nichž má být podle španělského občanského řádu vzhledem k nízké hodnotě sporu rozhodnuto ve zjednodušeném řízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc T-675/18: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2018 – Trifolio-M a další v. EFSA

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/52

      Žaloba podaná dne 19. listopadu 2018 – Trifolio-M a další v. EFSA
      (Věc T-675/18)
      (2019/C 25/67)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Trifolio-M GmbH (Lahnau, Německo), Oxon Italia SpA (Milán, Itálie) a Mitsui AgriScience International (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie) (zástupci: C. Mereu a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EFSA ze dne 11. září 2018 o posouzení žádosti žalobkyň o důvěrnost v souvislosti se závěrem závěr o vzájemném přezkumu hodnocení rizik účinné látky Azadirachtin;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 63 nařízení (ES) č. 1107/2009 (1).

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že žalovaný provedl nesprávný výklad toho, co jsou informace související s průmyslovým a obchodním tajemstvím, které si zaslouží důvěrné zacházení, a nesprávně uplatnil článek 63 nařízení č. 1107/2009 a to na základě zjevně nesprávného posouzení žádosti žalobkyň o důvěrnost.

                  1.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení základních zásad unijního práva v rozsahu, v němž žalovaný neuvedl důvody svého rozhodnutí, neuplatňoval unijní právo jednotně a nedodržel zásadu proporcionality.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).


title: Věc C-688/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 6. listopadu 2018 – trestní řízení proti TX a UW

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 6. listopadu 2018 – trestní řízení proti TX a UW
      (Věc C-688/18)
      (2019/C 25/35)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Specializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního trestního řízení

      TX a UW

         Předběžná otázka

      Je porušeno právo obžalovaného být přítomen při řízení před soudem podle čl. 8 odst. 1 a 2 ve spojení s body 35 a 44 odůvodnění směrnice (EU) 2016/343 (1), pokud se některé jednání v trestním řízení konalo v nepřítomnosti obžalovaného a tento byl řádně předvolán, vyrozuměn o důsledcích nedostavení se a jeho obhajobu zajistil obhájce, kterého si zvolil, pokud:

                  a)

                  se nedostavil z důvodu, za nějž odpovídá (vlastní rozhodnutí, že se konkrétního jednání nezúčastní);

                  b)

                  se nedostavil z důvodu, za nějž neodpovídá (nemoc), pokud byl následně vyrozuměn o provedených úkonech a při znalosti situace se rozhodl a prohlásil, že:

                              —

                              zákonnost těchto úkonů s odvoláním na svou nepřítomnost nezpochybňuje a nepožaduje jejich opakování za své [přítomnosti];

                              —

                              se chce těchto úkonů účastnit, přičemž soud následně provedl dodatečný výslech osoby označené obžalovaným a obžalovanému umožnil se jej přiměřeně účastnit?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem (Úř. věst. 2016, L 65, s. 1).


title: Věc T-791/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ST ANDREWS – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Zeměpisný původ – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS)
      (Věc T-791/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ST ANDREWS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Zeměpisný původ - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 25/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Spojené království) (zástupce: B. Hattier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: K. Kompari, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2 října 2017 (věc R 93/2017-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení ST ANDREWS jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti St. Andrews Links Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 42, 5.2.2018.


title: Věc T-678/18: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2018 – Società agricola Giusti Dal Col v. EUIPO – DMC (GIUSTI WINE)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/53

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2018 – Società agricola Giusti Dal Col v. EUIPO – DMC (GIUSTI WINE)
      (Věc T-678/18)
      (2019/C 25/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Società agricola Giusti Dal Col Srl (Nervesa della Battaglia, Itálie)(zástupci: M. Pizzigati a A. Mayr, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DMC Srl (San Vendemiano, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky GIUSTI WINE

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2018, ve věci R 1154/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-831/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Obrazová ochranná známka Evropské unie Flexagil – Řádné užívání ochranné známky – Článek 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 – Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)
      (Věc T-831/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie Flexagil - Řádné užívání ochranné známky - Článek 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a článek 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001 - Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“)
      (2019/C 25/53)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: DRH Licensing & Managing AG (Curych, Švýcarsko) (zástupce: S. Salomonowitz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a M. Fischer, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Merck KGaA (Darmstadt, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. října 2017 (věc R 2043/2016-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi DRH Licensing & Managing a Merck.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti DRH Licensing & Managing AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12. 2. 2018.


title: Věc C-689/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Patron (Řecko) dne 5. listopadu 2018 – XT v. Elliniko Dimosio

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/28

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Protodikeio Patron (Řecko) dne 5. listopadu 2018 – XT v. Elliniko Dimosio
      (Věc C-689/18)
      (2019/C 25/36)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XT

         Žalovaný: Elliniko Dimosio

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představuje ustanovení čl. 44 odst. 1 písm. b) zákona č. 4111/2013 ve znění platném během rozpočtového roku 2013 (rok 2012), podle něhož jsou vlastníci nebo držitelé osobních automobilů (s objemem motoru nejméně 1 929 kubických centimetrů), jejichž stáří přesahuje deset let od roku, kdy byly poprvé uvedeny do provozu v Řecku, a nikoli od roku jejich případného předchozího (prvního) uvedení do provozu v jiném členském státě Evropské unie, osvobozeni od daně z luxusního zboží, poplatek s účinkem rovnocenným clu mezi členskými státy Evropské unie podle článků 28 až 30 Smlouvy o fungování Evropské unie?

                  2)

                  Je-li odpověď na tuto otázku záporná, představuje toto citované ustanovení vyšší vnitrostátní (nepřímé) zdanění výrobků dovezených z jiných členských států Evropské unie než je to, jemuž jsou podrobeny podobné domácí výrobky, ve smyslu článku 110 této Smlouvy?


title: Věc C-151/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků – Směrnice 2014/40/EU – Článek 1 písm. c) a článek 17 – Zákaz uvádět na trh tabákové výrobky pro orální užití – Platnost“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2018 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health
      (Věc C-151/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Směrnice 2014/40/EU - Článek 1 písm. c) a článek 17 - Zákaz uvádět na trh tabákové výrobky pro orální užití - Platnost“)
      (2019/C 25/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Swedish Match AB

         Žalovaný: Secretary of State for Health

         Za přítomnosti: New Nicotine Alliance

         Výrok

      Přezkum položené otázky neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost čl. 1 písm. c) a článku 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/ES ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES.

         (1)  Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


title: Věc T-679/18: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2018 – Showroom v. EUIPO – E-Gab (SHOWROOM)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/53

      Žaloba podaná dne 12. listopadu 2018 – Showroom v. EUIPO – E-Gab (SHOWROOM)
      (Věc T-679/18)
      (2019/C 25/69)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Showroom sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: M. Janicka – Kapłon, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: E-Gab NV (Ternat, Belgie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně / Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SHOWROOM“ – Přihláška č. 11 110 376

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. Září 2018, ve věci R 1834/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti E-Gab (pokud se účastní řízení) náhradu nákladů řízení, včetně těch, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-703/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 12. listopadu 2018 – Healthspan Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 12. listopadu 2018 – Healthspan Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
      (Věc C-703/18)
      (2019/C 25/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Healthspan Limited

         Odpůrkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

         Předběžné otázky

                  1.

                  Uzavře-li zákazník a) smlouvu o koupi zboží s dodavatelem a b) smlouvu o odeslání a přepravě zboží se třetí osobou, která je přepravní společností (dále jen „přepravní společnost“), považuje se zboží za dodané z místa, kde se nachází v době zahájení odeslání nebo přepravy zboží k zákazníkovi, takže se vždy použije článek 32 (1) (a nikoliv článek 33)?

                  2.

                  Je-li odpověď na první otázku záporná, je zboží přepravováno „dodavatelem nebo na jeho účet“, uzavře-li zákazník smlouvu s přepravní společností a je-li splněna jedna z následujících podmínek, a pokud ano, která:

                              a)

                              Zákazník prakticky nemá jinou alternativu, než použít přepravní společnost.

                              b)

                              Zákazník je v kontaktu pouze s dodavatelem a nikoliv s přepravní společností.

                              c)

                              Dodavatel a přepravní společnost si dohodnou cenu, kterou má přepravní společnost účtovat, bez jakéhokoliv vstupu zákazníka.

                              d)

                              Dodavatel poskytne zákazníkovi slevu na poplatek za přepravu prostřednictvím poskytnutí slevy z ceny zboží.

                              e)

                              Dodavatel od zákazníka vybírá poplatek za přepravu a předává ho přepravní společnosti, která je třetí stranou.

                              f)

                              Smluvní podmínky, které stanovily okamžik přechodu vlastnického práva ke zboží na zákazníka, nedávají z obchodního hlediska smysl, ale to v praxi nepředstavuje problém, jelikož dodavatel zákazníkovi nahradí jakoukoli škodu na zboží vzniklou v průběhu přepravy.

                              g)

                              Ve vztahu k poplatkům za přepravu, dojde-li k problému s původním dodáním, platí:

                                          i)

                                          dodavatel je podle smlouvy se zákazníkem povinen vrátit zákazníkovi již uhrazené poplatky,

                                          ii)

                                          dodavatel není podle smlouvy se zákazníkem povinen tyto poplatky vrátit, ale v praxi tak činí,

                                          iii)

                                          v obou případech nese náklady na tato vrácení dodavatel (a nikoliv přepravní společnost), nebo

                                          iv)

                                          dodavatel je podle smlouvy se zákazníkem povinen uhradit jak náklady na zaslání náhradního zboží, tak související poplatek za přepravu, nebo

                                          v)

                                          dodavatel je podle smlouvy se zákazníkem povinen uhradit náklady na zaslání náhradního zboží, ale nikoliv za jeho přepravu, ale v praxi tak činí.

                  3.

                  Je-li odpověď na druhou otázku záporná, jedná přepravní společnost na účet dodavatele, pokud je splněna více než jedna z výše uvedených podmínek? Pokud ano, jaké faktory musí být zohledněny a jaká má být každému faktoru dána váha?

                  4.

                  Je-li odpověď na druhou, nebo třetí otázku kladná, jedná přepravní společnost na účet dodavatele, pokud dodavatel přímo nebo nepřímo zasahuje do přepravy nebo odeslání zboží, jak tomu bude od roku 2021 podle směrnice 2017/2455 (2)? Jinými slovy, jedná se v případě změn zavedených směrnicí 2017/2455 o pouhé zpřesnění významu článku 33 v jeho současné podobě?

         (1)  Článek 32 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady (EU) 2017/2455 ze dne 5. prosince 2017, kterou se mění směrnice 2006/112/ES a směrnice 2009/132/ES, pokud jde o určité povinnosti v oblasti daně z přidané hodnoty při poskytování služeb a prodeji zboží na dálku (Úř. věst. 2017, L 348, s. 7).


title: Věc T-680/18: Žaloba podaná dne 15. listopadu 2018 – SLL Service v EUIPO – Elfa International (LUMIN8)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/54

      Žaloba podaná dne 15. listopadu 2018 – SLL Service v EUIPO – Elfa International (LUMIN8)
      (Věc T-680/18)
      (2019/C 25/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: SLL Service GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: C. Schmitt, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Elfa International AB (Västervik, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky LUMIN8 – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 276 543

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. srpna 2018, ve věci R 2752/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-704/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 12. listopadu 2018 – trestní řízení proti LD, ME, NF, OG, PH a RI

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 12. listopadu 2018 – trestní řízení proti LD, ME, NF, OG, PH a RI
      (Věc C-704/18)
      (2019/C 25/38)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního řízení

      LD, ME, NF, OG, PH a RI

         Předběžná otázka

      Musí být článek 267 SFEU vykládán v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu upustit od uplatnění rozsudku v řízení o předběžné otázce v rámci věci v původním řízení, ve kterém byl tento rozsudek přijat, tím, že odkáže na skutkové okolnosti, které Soudní dvůr zohlednil při rozhodování o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce?


title: Věc C-648/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bucureşti (Rumunsko) dne 17. října 2018 – Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE) v. Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Bucureşti (Rumunsko) dne 17. října 2018 – Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE) v. Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA
      (Věc C-648/18)
      (2019/C 25/23)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Autoritatea naţională de reglementare în domeniul energiei (ANRE)

         Odpůrkyně: Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

         Předběžná otázka

      Brání článek 35 SFEU takovému výkladu čl. 23 odst. 1 a čl. 28 písm. c) Legea energiei electrice și a gazelor naturale nr. 123/2012 [zákon č. 123/2002 o elektřině a zemním plynu], podle kterého jsou rumunští výrobci elektřiny povinni obchodovat veškeré množství vyrobené elektřiny výhradně prostřednictvím rumunského konkurenčního centralizovaného trhu, existuje-li možnost vývozu elektřiny, avšak nikoli přímo, ale prostřednictvím obchodních společností?


title: Spojené věci T-202/10 RENV II a T-203/10 RENV II: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Stichting Woonlinie a další v. Komise „Státní podpory – Sociální bydlení – Režim podpor ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení – Existující podpory – Závazky členského státu – Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem – Článek 17 nařízení (ES) č. 659/1999 – Služba obecného hospodářského zájmu – Článek 106 odst. 2 SFEU – Definice poslání veřejné služby“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Stichting Woonlinie a další v. Komise
      (Spojené věci T-202/10 RENV II a T-203/10 RENV II) (1)

      („Státní podpory - Sociální bydlení - Režim podpor ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Závazky členského státu - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem - Článek 17 nařízení (ES) č. 659/1999 - Služba obecného hospodářského zájmu - Článek 106 odst. 2 SFEU - Definice poslání veřejné služby“)
      (2019/C 25/39)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně ve věci T-202/10 RENV II: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nizozemsko) Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nizozemsko) a Stichting Woonstede (Ede, Nizozemsko) (zástupci: L. Hancher, E. Besselink, J. de Kok, Y. de Vries a F. van Orden, advokáti)

         Žalobkyně ve věci T-203/10 RENV II: Stichting Woonpunt (Maastricht, Nizozemsko), Woningstichting Haag Wonen (Haag, Nizozemsko) a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: L. Hancher, E. Besselink, J. de Kok, Y. de Vries a F. van Orden, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyně: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux a L. Van den Broeck, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupci: M. Meulenbelt a B. Natens, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloby se zamítají.

                  2)

                  Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang a Stichting Woonstede ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí ve věcech T 202/10, T 202/10 RENV, T 202/10 RENV II, C 133/12 P a C 414/15 P, jakož i náklady řízení vynaložené Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) ve věcech T 202/10, T 202/10 RENV a T 202/10 RENV II.

                  3)

                  Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí ve věcech T 203/10, T 203/10 RENV, T 203/10 RENV II, C 132/12 P a C 415/15 P, jakož i náklady řízení vynaložené IVBN ve věcech T 203/10, T 203/10 RENV a T 203/10 RENV II.

                  4)

                  Belgické království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-245/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Castilla-La Mancha – Španělsko) – Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González v. Consejería de Educación de Castilla-La Mancha „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 4 – Zásada zákazu diskriminace – Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje ukončit pracovní smlouvy na dobu určitou, jestliže odpadl důvod k zaměstnávání – Učitelé zaměstnaní po dobu školního roku – Ukončení pracovního poměru ke dni ukončení školní výuky – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/ES“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/7

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Castilla-La Mancha – Španělsko) – Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González v. Consejería de Educación de Castilla-La Mancha
      (Věc C-245/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Vnitrostátní právní úprava, která umožňuje ukončit pracovní smlouvy na dobu určitou, jestliže odpadl důvod k zaměstnávání - Učitelé zaměstnaní po dobu školního roku - Ukončení pracovního poměru ke dni ukončení školní výuky - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES“)
      (2019/C 25/08)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Castilla-La Mancha

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Pedro Viejobueno Ibáñez, Emilia de la Vara González

         Žalovaný: Consejería de Educación de Castilla-La Mancha

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení 4 bod 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která se nachází v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje zaměstnavateli ukončit ke dni skončení výuky pracovní poměr na dobu určitou učitelů, kteří byli přijati do zaměstnaní na jeden školní rok jako dočasní zaměstnanci, a to z důvodu, že podmínky potřeby a naléhavosti, kterými bylo podmíněno jejich zaměstnání, k tomuto datu již nejsou splněny, kdežto pracovní poměr na dobu neurčitou s učiteli, kteří mají postavení úředníků, nadále trvá.

                  2)

                  Článek 7 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje ke dni ukončení výuky skončit pracovní poměr na dobu určitou učitelů, kteří byli přijati do zaměstnání na jeden školní rok jako dočasní zaměstnanci, přestože toto připravuje tyto učitele o dny placené letní dovolené za kalendářní rok, které připadají na tento školní rok, pokud uvedení učitelé z tohoto důvodu dostanou finanční náhradu.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13.11.2017.


title: Věc C-658/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Bologna (Itálie) dne 22. října 2018 – UX v. Governo della Repubblica italiana

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Bologna (Itálie) dne 22. října 2018 – UX v. Governo della Repubblica italiana
      (Věc C-658/18)
      (2019/C 25/24)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Giudice di pace di Bologna

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: UX

         Odpůrce: Governo della Repubblica italiana (vláda Italské republiky)

         Předběžné otázky

                  1)

                  Zahrnuje pojem řádný soud členského státu Unie, který má pravomoc podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 SFEU, smírčího soudce, který je předkládajícím soudem, ačkoli vnitrostátní právo takovémuto soudci nepřiznává z důvodu nestálosti jeho profesní situace pracovní podmínky rovnocenné pracovním podmínkám profesionálních soudců, přestože vykonává stejné soudní funkce a je součástí vnitrostátní soudního systému, v rozporu se zárukami nezávislosti a nestrannosti řádných soudů členských států Unie, které Soudní dvůr uvedl v rozsudcích ze dne 19. září 2006, Wilson (C-506/04, EU:C:2006:587, body 47 až 53), ze dne 27. února 2018, Associaçâo Sindical dos Juizes Portugueses (C-64/16, EU:C:2018:117, bod 32 a body 41 až 45), a ze dne 25. července 2018, Minister for Justice and Equality (C-216/18 PPU, EU:C:2018:586, body 50 až54)?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, spadá služba smírčí soudkyně, která je navrhovatelkou, pod pojem „zaměstnanec v pracovním poměru na dobu určitou“ podle čl. 1 odst. 3 a článku 7 směrnice 2003/88 (1), ve spojení s ustanovením 2 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedené směrnicí 1999/70 (2), a čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie, ve světle výkladu podaného Soudním dvorem v rozsudcích ze dne 1. Března 2012, O’ Brien (C-393/10, EU:C:2012:110) a ze dne 29. Listopadu 2017, King (C-214/16, EU:C:2017:914), a v případě kladné odpovědi může být pro účely uplatnění stejných pracovních podmínek podle ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedené směrnicí 1999/70, řádný soudce nebo profesionální soudce považován za srovnatelného zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou ve vztahu k zaměstnanci v pracovním poměru na dobu určitou, kterým je smírčí soudce?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první a druhou otázku, brání článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s článkem 267 SFEU, ve světle judikatury Soudního dvora EU v oblasti odpovědnosti italského státu za zjevné porušení právních předpisů Společenství ze strany soudu posledního stupně v rozsudcích ze dne 30. září 2003, Köbler (C-224/01, EU:C:2003:513), ze dne 13. června 2006, Traghetti del Mediterraneo (C-173/03, EU:C:2006:391) a ze dne 24. listopadu 2011, Komise v. Italská republika (C-379/10, nezveřejněný, EU:C:2011:775], článku 2 odst. 3 a 3a legge 13 aprile 1988, n. 117, sulla responsabilità civile dei magistrati (zákon č. 117 ze dne 13. dubna 1988 o občanskoprávní odpovědnosti soudců), který stanoví odpovědnost soudců za úmyslné protiprávní jednání nebo hrubou nedbalost „v případě zjevného porušení zákona a práva Evropské unie“ a staví vnitrostátní soud před volbu – přičemž ať se rozhodne jakkoli, jeho volba povede k založení občanskoprávní a disciplinární odpovědnosti vůči státu v řízeních, v nichž hraje významnou roli samotná veřejná správa, zejména tehdy, když soudcem rozhodujícím ve věci je smírčí soudce v pracovním poměru na dobu určitou bez jakékoli účinné právní, hospodářské a sociální ochrany – jako je tomu v projednávané věci, zda postupovat v rozporu s vnitrostátní právní úpravou tím, že se tato právní úprava neuplatní a uplatní se právo Evropské unie, jak jej vykládá Soudní dvůr, nebo naopak postupovat v rozporu s právem Evropské unie tím, že se uplatní vnitrostátní předpisy, které brání přiznání ochrany a jsou v rozporu s čl. 1 odst. 3 a článkem 7 směrnice 2003/88, s ustanoveními 2 a 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, provedené směrnicí 1999/70, a s čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie?

                  4)

                  Představuje postup Evropské komise, která odmítá zahájit řízení o nesplnění povinnosti nebo podat k Soudnímu dvoru žalobu pro nesplnění povinnosti z důvodu jednaní členského státu v rozporu s unijním právem závažné protiprávní jednaní, které může být podle článku 2, čl. 4 odst. 2 a 3, čl. 6 odst. 1, článku 9, čl. 10 odst. 1, čl. 17 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie důvodem pro podání žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie podle čl. 340 druhého pododstavce SFEU, a to v případě, kdy nastaly, jako v projednávané věci, tyto situace:

                              —

                              sdělením DG EMPL/B2/DA-MAT/sk (2016), došlým italským orgánům veřejné moci dne 10. června 2016, dospěla Komise v červnu 2016 k negativnímu stanovisku ve věci EU Pilot 7779/15/EMPL, čímž avizovala zahájení řízení o nesplnění povinnosti s tím, že konstatovala neslučitelnost vnitrostátní právní úpravy týkající se služby honorárních soudců, pokud jde o opakované protiprávní uzavírání smluv na dobu určitou, nerovné zacházení při odměňování oproti řádným nebo profesionálním soudcům, dovolenou a mateřskou dovolenou, s unijním právem, přičemž předmětné řízení o nesplnění povinnosti nebylo doposud zahájeno;

                              —

                              Komise ve sdělení ze dne 21. prosince 2016 C(2016) 8600 final uvedla, že v rámci diskreční pravomoci se může rozhodnout, zda a kdy zahájí řízení o nesplnění povinnosti nebo předloží věc Soudnímu dvoru, který ve své judikatuře uznává, že občané Unie nebudou mít úspěch v soudních řízeních zahájených proti Komisi týkajících se odmítnutí Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti?

                  5)

                  Bez ohledu na odpovědi na čtyři předchozí otázky, mohou být články 268, 274 a čl. 340 druhý pododstavec SFEU vykládány s ohledem na článek 2, čl. 4 odst. 2 a 3, čl. 6 odst. 1, článek 9, čl. 10 odst. 1, čl. 17 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, v tom smyslu, že žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti Unie nelze vyjmout z pravomoci vnitrostátních soudů v takovém případě, o jaký jde v projednávané věci, tedy v situaci, kdy je neuplatnění unijního práva zaručujícího zásadu nezávislosti a nestrannosti soudů v rámci vnitrostátního práva považováno za jednu z příčin zjevného porušení úkolů a povinností vyplývajících z funkce „strážkyně Smluv“ ze strany Komise, jakož i diskreční pravomoci Komise rozhodnout, zda a kdy zahájí řízení o nesplnění povinnosti nebo předloží věc Soudnímu dvoru, který ve své judikatuře uznává, že občané Unie nebudou mít úspěch v soudních řízeních zahájených proti Komisi týkajících se odmítnutí Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti, což vede k neúčinnosti pravomoci Soudního dvora výlučně rozhodovat ve věci mimosmluvní odpovědnosti Unie?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9).

         (2)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43).


title: Věc T-207/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Deutsche Telekom v. Komise „Státní podpory – Daňový režim umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill plynoucí z nabytí podílu v podnicích, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její částečné navrácení – Ustanovení, které dovoluje, aby se režim nadále zčásti uplatňoval – Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé – Přetrvání právního zájmu na podání žaloby – Legitimní očekávání – Konkrétní ujištění poskytnutá Komisí – Legitimita očekávání – Časová působnost legitimního očekávání“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/32

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Deutsche Telekom v. Komise
      (Věc T-207/10) (1)

      („Státní podpory - Daňový režim umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill plynoucí z nabytí podílu v podnicích, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její částečné navrácení - Ustanovení, které dovoluje, aby se režim nadále zčásti uplatňoval - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé - Přetrvání právního zájmu na podání žaloby - Legitimní očekávání - Konkrétní ujištění poskytnutá Komisí - Legitimita očekávání - Časová působnost legitimního očekávání“)
      (2019/C 25/40)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo) (zástupci: původně A. Cordewener a J. Schönfeld, poté J. Schönfeld, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Martenczuk, T. Maxian Rusche a C. Urraca Caviedes, poté T. Maxian Rusche, C. Urraca Caviedes, a konečně T. Maxian Rusche, C. Urraca Caviedes a K. Blanck Putz, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Ebro Foods, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, poté J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro a R. Calvo Salinero, advokáti), Banco Santander, SA (Santander, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, poté J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro a R. Calvo Salinero), Iberdrola, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: původně J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, poté J. Ruiz Calzado, J. Domínguez Pérez a S. Völcker, advokáti) a Telefónica, SA (Madrid) (zástupci: původně J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, poté J. Ruiz Calzado, J. Domínguez Pérez a S. Völcker, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení čl. 1 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Deutsche Telekom AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-36/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka Celeson – Starší mezinárodní slovní ochranná známka CELESIO – Relativní důvod zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson)
      (Věc T-36/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka Celeson - Starší mezinárodní slovní ochranná známka CELESIO - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 25/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Asahi Intecc Co, Ltd (Nagoya, Japonsko) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Rajh a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Celesio AG (Stuttgart, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. listopadu 2017 (věc R 1004/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Celesio et Asahi Intecc.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Asahi Intecc Co., Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-452/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Liège – Belgie) – Zako SPRL v. Sanidel SA „Řízení o předběžné otázce – Nezávislí obchodní zástupci – Směrnice 86/653/EHS – Článek 1 odst. 2 – Pojem ‚obchodní zástupce‘ – Nezávislý zprostředkovatel vykonávající činnost v podniku zmocnitele – Plnění jiných úkolů, než jsou úkoly související se sjednáváním prodeje a nákupu zboží pro zmocnitele“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Liège – Belgie) – Zako SPRL v. Sanidel SA
      (Věc C-452/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nezávislí obchodní zástupci - Směrnice 86/653/EHS - Článek 1 odst. 2 - Pojem ‚obchodní zástupce‘ - Nezávislý zprostředkovatel vykonávající činnost v podniku zmocnitele - Plnění jiných úkolů, než jsou úkoly související se sjednáváním prodeje a nákupu zboží pro zmocnitele“)
      (2019/C 25/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de commerce de Liège

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Zako SPRL

         Žalovaná: Sanidel SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že osoba trvale pověřená sjednáváním prodeje nebo nákupu zboží pro jinou osobu anebo sjednáváním a uzavíráním těchto obchodů jménem a na účet této osoby vykonává tuto činnost v provozovně této osoby, nebrání tomu, aby tato osoba mohla být kvalifikována jako „obchodní zástupce“ ve smyslu tohoto ustanovení, za předpokladu, že tato okolnost nebrání této osobě vykonávat její činnost nezávisle, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  2)

                  Článek 1 odst. 2 směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že osoba vykonává nejen činnosti spočívající ve sjednávání prodeje nebo nákupu zboží pro jinou osobu anebo sjednávání a uzavírání těchto obchodů jménem a na účet této osoby, nýbrž vykonává pro tutéž osobu i činnosti jiného druhu, aniž by tyto činnosti byly vedlejší ve vztahu k prvně uvedeným činnostem, nebrání tomu, aby tato osoba mohla být kvalifikována jako „obchodní zástupce“ ve smyslu uvedeného ustanovení, za předpokladu, že jí tato okolnost nebrání vykonávat prvně uvedené činnosti nezávisle, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-219/10 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – World Duty Free Group v. Komise „Státní podpory – Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení – Pojem ‚státní podpora‘ – Selektivnost – Referenční systém – Odchylka – Rozdílné zacházení – Odůvodnění rozdílného zacházení – Podniky, které mají z opatření prospěch – Legitimní očekávání“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – World Duty Free Group v. Komise
      (Věc T-219/10 RENV) (1)

      („Státní podpory - Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Selektivnost - Referenční systém - Odchylka - Rozdílné zacházení - Odůvodnění rozdílného zacházení - Podniky, které mají z opatření prospěch - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 25/41)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: World Duty Free Group, SA, dříve Autogrill España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. Stromsky, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Spolková republika Německo (zástupce: T. Henze, zmocněnec), Irsko (zástupci: původně G. Hodge a E. Creedon, poté G. Hodge a D. Browne, zmocněnci, ve spolupráci s B. Doherty Barrym a A. Goodman, barristers) a Španělské království (zástupce: M. Sampol Pucurull, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48), a podpůrně článku 4 tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  World Duty Free Group, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo, Irsko a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-227/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Banco Santander v. Komise „Státní podpory – Ustanovení týkající se daně z příjmů právnických osob, která umožňují podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku odepisovat goodwill vzniklý z nabytí podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení – Pojem státní podpora – Selektivita – Referenční systém – Odchylka – rozdílné zacházení – Odůvodnění rozdílného zacházení – Podniky, které měly prospěch z opatření – Legitimní očekávání“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Banco Santander v. Komise
      (Věc T-227/10) (1)

      („Státní podpory - Ustanovení týkající se daně z příjmů právnických osob, která umožňují podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku odepisovat goodwill vzniklý z nabytí podílu ve společnostech, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Pojem státní podpora - Selektivita - Referenční systém - Odchylka - rozdílné zacházení - Odůvodnění rozdílného zacházení - Podniky, které měly prospěch z opatření - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 25/42)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Banco Santander, SA (Santander, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, poté J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

         Žalovaná: Evropksá komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem, a podpůrně článku 4 tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Banco Santander, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-660/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 22. října 2018 – Sundair GmbH v. WV a další

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 22. října 2018 – Sundair GmbH v. WV a další
      (Věc C-660/18)
      (2019/C 25/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Berlin

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Sundair GmbH

         Odpůrci: WV, XU, YT, zastoupení XU a ZS

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 5 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), vykládán v tom smyslu, že náhrady za zrušení letu náležejí dotčeným cestujícím i tehdy, pokud podnik zabývající se leteckou dopravou, který má provést přepravu, nemá platnou provozní licenci ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 261/2004, neexistence platné provozní licence byla přinejmenším jednou z příčin zrušení letu a cestující o ní v době provedení rezervace nevěděli?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc T-521/18: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/47

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)
      (Věc T-521/18) (1)

      (2019/C 65/64)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 392, 29.10.2018.


title: Věc T-83/19: Žaloba podaná dne 12. února 2019 — AL v. Komise

text:
               1.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/28

      Žaloba podaná dne 12. února 2019 — AL v. Komise
      (Věc T-83/19)
      (2019/C 122/32)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: AL (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: A. Blot a S. Rodrigues, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti o náhradu škody podané žalobcem dne 19. prosince 2017 a v případě potřeby i rozhodnutí ze dne 12. listopadu 2018 o zamítnutí žalobcovy stížnosti;

                  —

                  přiznal žalobci náhradu majetkové a nemajetkové újmy vzniklé žalobci;

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení smluvních závazků žalované vůči žalobci, jelikož Komise nedodržela závazek, který na sebe vzala, když žalobce jmenovala na místo koordinátora Evropské unie v rámci Partnerství pro lesy v Konžské pánvi.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady dodržování legitimního očekávání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a povinnosti jednat s náležitou péčí.


title: Věc T-85/19: Žaloba podaná dne 14. února 2019 — Gwo Chyang Biotech v. EUIPO — Norma (KinGirls)

text:
               1.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/29

      Žaloba podaná dne 14. února 2019 — Gwo Chyang Biotech v. EUIPO — Norma (KinGirls)
      (Věc T-85/19)
      (2019/C 122/33)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gwo Chyang Biotech Co. Ltd (Tainan, Tchaj-wan) (zástupce: J. Kakoures, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG (Norimberk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie KinGirls — Přihláška č. 15 151 038

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2018, ve věci R 718/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž bylo vyhověno námitce ohledně výrobků spadajících do třídy 3, a námitku v plném rozsahu zamítl;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Norma Lebensmittelfilialbetrieb Stiftung & Co. KG náhradu nákladů námitkového, odvolacího a tohoto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: C-510/17: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 24. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Bratislava — Slovensko) — ML

text:
               20.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 172/23

      Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 24. ledna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresného súdu Bratislava — Slovensko) — ML
      (C-510/17) (1)

      (2019/C 172/27)
      Jednací jazyk: slovenština
      Předseda druhého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-138/19: Žaloba podaná dne 14. února 2019 — WH v. EUIPO

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/59

      Žaloba podaná dne 14. února 2019 — WH v. EUIPO
      (Věc T-138/19)
      (2019/C 148/58)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: WH (zástupce: E. Fontes Vila, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál rozhodl, že pro zamítnutí odvolání není důvod, a zpětně jí přiznal spravedlivě zasloužené povýšení se všemi účinky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí žalovaného nepovýšit žalobkyni během povyšovacího řízení za rok 2018.
      Na podporu své žaloby žalobkyně jako jediný žalobní důvod uvádí porušení svého práva na účinnou procesní obranu, neboť jí obrana byla znemožněna.


title: Věc T-141/19: Žaloba podaná dne 4. března 2019 — Sabo a další v. Parlament a Rada

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/60

      Žaloba podaná dne 4. března 2019 — Sabo a další v. Parlament a Rada
      (Věc T-141/19)
      (2019/C 148/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Peter Sabo (Tulčik, Slovensko) a dalších šest žalobců (zástupce: R. Smith, solicitor)

         Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál zrušil ta ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001 (1), která umožňují zohlednit energii z lesní biomasy pro účely uvedené v čl. 29 odst. 1: a to a) přispění ke splnění společného cíle pro rok 2030; b) posuzování plnění povinností využívat energii z obnovitelných zdrojů, a c) způsobilost k finanční podpoře.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že směrnice 2018/2001 porušuje článek 191 SFEU, jelikož nezachovává, nechrání nebo nezlepšuje kvalitu životního prostředí, nechrání lidské zdraví nebo nepřispívá k obezřetnému nebo racionálnímu využívání přírodních zdrojů. Jejím cílem není dosažení vysokého stupně ochrany životního prostředí, nenapravuje škody u zdroje a neuplatňuje zásadu předběžné opatrnosti nebo zásadu znečišťovatel platí. Nezohledňuje ani dostupné vědecké údaje ohledně dopadů spalování lesní biomasy na klimatické změny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že směrnice 2018/2001 porušuje řadu práv žalobců (uznaných články 7, 10, 14, 17, 22, 24, 35 a 37 Listiny základních práv Evropské unie), která jsou univerzální a musí být dodržována jak ve vztahu k žalobcům, kteří jsou občany EU tak i k žalobcům, kteří nejsou jejími občany. Tato porušení nelze nijak odůvodnit, jelikož předmětná ustanovení sporné směrnice nesouvisejí nezbytné nebo racionálně s unijními cíli ochrany životního prostředí, s nimiž jsou v rozporu.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001 ze dne 11. prosince 2018 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (Úř. vest. L 328, 21.12.2018, s. 82).


title: Věc T-142/19: Žaloba podaná dne 1. března 2019 — Nosio v. EUIPO — Passi (PASSIATA)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/60

      Žaloba podaná dne 1. března 2019 — Nosio v. EUIPO — Passi (PASSIATA)
      (Věc T-142/19)
      (2019/C 148/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Nosio SpA (Mezzocorona, Itálie) (zástupci: J. Graffer a A. Ottolini, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Passi AG (Rothrist, Švýcarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PASSIATA — Přihláška č. 14 593 123

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. listopadu 2018 ve věci R 927/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil protistranám náhradu nákladů tohoto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-143/19: Žaloba podaná dne 2. března 2019 — Solar Ileias Bompaina v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/61

      Žaloba podaná dne 2. března 2019 — Solar Ileias Bompaina v. Komise
      (Věc T-143/19)
      (2019/C 148/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Solar Ileias Bompaina AE (Atény, Řecko) (zastoupená: A. Metaxas a A. Bartosch, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené akty Komise, tedy rozhodnutí C(2018) 6777 final ze dne 10. října 2018 v rozsahu, v němž zamítá stížnost podanou Komisi ve věci SA.41794 a konkrétně pouze body 111-121 rozhodnutí, jakož i dopis ze dne 8. února 2019 (B.2 VI/MJ/mkl D*2019/019026);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby vznáší žalobkyně jediný důvod, kterým uplatňuje porušení procesních práv, protože opomenutí definovat relevantní referenční systém jako prerogativ pro posouzení věcné selektivity napadeného opatření, nesprávné posouzení skutečností uvedených Komisí ve správním řízení ohledně slučitelnosti RES producentů a dodavatelů energie, nesprávná právní analýza kritérií srovnatelnosti, která má být provedena pro posouzení věcné selektivity napadeného opatření, nedostatečné odůvodnění a zjevné neprovedení řádného posouzení, jakož i nesprávné posouzení věci v důsledku nesprávného uplatnění dovolávané judikatury.


title: Věc T-147/19: Žaloba podaná dne 6. března 2019 — Flovax v. EUIPO — Dagniaux a Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/62

      Žaloba podaná dne 6. března 2019 — Flovax v. EUIPO — Dagniaux a Gervais Danone (GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923)
      (Věc T-147/19)
      (2019/C 148/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Flovax Sàrl (Doncols, Lucembursko) (zástupce: C.-S. Marchiani, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dagniaux (Roubaix, Francie), Compagnie Gervais Danone (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem, Compagnie Gervais Danone

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie GLACIER DAGNIAUX DEPUIS 1923 v barvě „text a barva: Pantone modrá č. 302; pozadí: Pantone č. 1205c (krémová)“ — Ochranná známka Evropské unie č. 896 480

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. května 2018, ve věci R 2210/2016-1 a R 2211/2016-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví ze dne 18. května 2018, které bylo vydáno ve věcech R 2210/2016-1 a R 2211/2016-1;

                  —

                  prohlásil odvolání R2211/2016-1, které společnost FLOVAX podala k odvolacímu senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví, za přípustné;

                  —

                  zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení č. 10417 C, které bylo přijato na základě čl. 55 odst. 1 nařízení o ochranné známce Evropské unie v návaznosti na návrh společnosti Compagnie Gervais Danone na zrušení práv, který byl zapsán dne 22. října 2015, a uvedený návrh na zrušení práv zamítl v plném rozsahu;

                  —

                  uložil společnosti Compagnie Gervais Danone, aby majitelce ochranné známky zaplatila poplatek za zrušení a náklady na zastoupení stanovené na základě maximální sazby uvedené v článku 94 nařízení o ochranné známce Evropské unie.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 70 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení zásady kontradiktornosti;

                  —

                  Skutečnost, že odvolací senát nesprávně právně posoudil podmínky nepřípustnosti odvolání, které k němu bylo podáno.


title: Věc T-156/19: Žaloba podaná dne 12. března 2019 — Koenig & Bauer v. EUIPO (we’re on it)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/63

      Žaloba podaná dne 12. března 2019 — Koenig & Bauer v. EUIPO (we’re on it)
      (Věc T-156/19)
      (2019/C 148/63)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Koenig & Bauer AG (Würzburg, Německo) (zástupci: B. Reinisch, B. Sorg a M. Ringer, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie we’re on it — Přihláška č. 16 983 066

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. ledna 2019, ve věci R 1027/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a rozhodl, že rozhodnutí EUIPO ze dne 23. dubna 2018, kterým byla zamítnuta přihláška ochranné známky č. 16983066, se zrušuje a řízení o zápisu ochranné známky Evropské unie č. 16 983 066 pokračuje, a že žalobkyni (přihlašovatelce) se vrací poplatek za odvolání;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 první věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 druhé věty nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-507/16: Usnesení Tribunálu ze dne 1. března 2019 — Baradel a další v. EIF

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/64

      Usnesení Tribunálu ze dne 1. března 2019 — Baradel a další v. EIF
      (Věc T-507/16) (1)

      (2019/C 148/64)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-51/13 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-760/18: Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2019 — Intercontinental Exchange Holdings v. EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/64

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2019 — Intercontinental Exchange Holdings v. EUIPO — New York Mercantile Exchange (NYMEX BRENT)
      (Věc T-760/18) (1)

      (2019/C 148/65)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 93, 11.3.2019.


title: Věc C-90/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 5. února 2019 — Rieco SpA v. Comune di Ortona, Ecolan SpA

text:
               27.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 5. února 2019 — Rieco SpA v. Comune di Ortona, Ecolan SpA
      (Věc C-90/19)
      (2019/C 182/09)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Rieco SpA

         Odpůrci: Comune di Ortona, Ecolan SpA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání unijní právo (a zejména zásada nezávislé správy ze strany orgánů veřejné správy a zásada zásadní rovnocennosti mezi různými způsoby zadávání a správy služeb obecného zájmu orgánů veřejné správy) takové vnitrostátní právní úpravě (jako je čl. 192 odst. 2 zákoníku veřejných zakázek, legislativní nařízení č. 50 z roku 2016), která řadí in house zadávání do podřízeného a výjimečného postavení ve vztahu k zadávání prostřednictvím zadávacího řízení: i) tím, že připouští tato zadávání pouze v případě prokázaného selhání relevantního trhu, a ii) tím, že v každém případě ukládá správnímu orgánu, který má v úmyslu provést zadávání v režimu meziorgánové delegace, aby poskytl konkrétní odůvodnění ohledně přínosů pro společenství, které jsou s touto formou zadávání spojeny?

                  2)

                  Brání unijní právo (a zejména čl. 12 odst. 3 směrnice 2014/24/EU (1) týkající se in house zadávání v režimu společné obdobné kontroly více veřejnými zadavateli) takové vnitrostátní právní úpravě (jako je čl. 4 odst. 1 konsolidovaného zákon o společnostech s veřejnou kapitálovou účastí — legislativní nařízení č. 175 z roku 2016), která zabraňuje orgánu veřejné správy nabýt podíl (v každém případě nezpůsobilý k zajištění kontroly nebo práva veta) v subjektu, který je kontrolován více orgány veřejné správy, pokud má tento orgán veřejné správy v úmyslu v každém případě v budoucnu nabýt postavení společné kontroly a tedy možnost přistoupit k přímým zadáváním ve prospěch subjektu, který je kontrolován více orgány veřejné správy?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Spojené věci C-C-582/17 a C-583/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. H. (C-582/17), R. (C-583/17) („Řízení o předběžné otázce — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Článek 18 odst. 1 písm. b) až d) — Článek 23 odst. 1 — Článek 24 odst. 1 — Řízení o přijetí zpět — Kritéria příslušnosti — Nová žádost podaná v jiném členském státě — Článek 20 odst. 5 — Probíhající řízení o určení — Zpětvzetí žádosti — Článek 27 — Opravné prostředky“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. H. (C-582/17), R. (C-583/17)
      (Spojené věci C-C-582/17 a C-583/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Článek 18 odst. 1 písm. b) až d) - Článek 23 odst. 1 - Článek 24 odst. 1 - Řízení o přijetí zpět - Kritéria příslušnosti - Nová žádost podaná v jiném členském státě - Článek 20 odst. 5 - Probíhající řízení o určení - Zpětvzetí žádosti - Článek 27 - Opravné prostředky“)
      (2019/C 206/06)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Žalované: H. (C-582/17), R. (C-583/17)

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být vykládáno v tom smyslu, že státní příslušník třetí země, který podal žádost o mezinárodní ochranu v prvním členském státě, poté tento členský stát opustil a následně podal novou žádost o mezinárodní ochranu v druhém členském státě:

                  —

                  se v zásadě nemůže v rámci opravného prostředku podaného na základě čl. 27 odst. 1 tohoto nařízení v tomto druhém členském státě proti rozhodnutí o jeho přemístění dovolávat kritéria příslušnosti podle článku 9 uvedeného nařízení;

                  —

                  se může výjimečně v rámci takového opravného prostředku dovolávat tohoto kritéria příslušnosti v situaci, na kterou se vztahuje čl. 20 odst. 5 téhož nařízení, pokud tento státní příslušník třetí země předložil příslušnému orgánu dožadujícího členského státu skutečnosti zjevně prokazující, že musí být považován za členský stát příslušný k posouzení žádosti na základě uvedeného kritéria příslušnosti.

         (1)  Úř. věst. C 424, 11.12.2017.


title: Věc C-169/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 25. února 2019 — IC v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 25. února 2019 — IC v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (Věc C-169/19)
      (2019/C 206/25)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti — Sezione giurisdizionale per la Regione Puglia

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: IC

         Žalovaný: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Předběžná otázka

      Musí být články 18 a 21 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které v souvislosti se zdaněním příjmů stanoví, že osoba s bydlištěm v jiném členském státě, která dosáhla všech svých příjmů v prvním členském státě, avšak nemá státní příslušnost druhého státu, nemá nárok na daňové úlevy, jež jsou poskytovány ve druhém členském státě?


title: Věc T-196/19: Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — AZ v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/41

      Žaloba podaná dne 4. dubna 2019 — AZ v. Komise
      (Věc T-196/19)
      (2019/C 213/43)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AZ (zástupci: F. Wagner a N. Voß, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-232/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — H&R Ölwerke Schindler v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/50

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — H&R Ölwerke Schindler v. Komise
      (Věc T-232/19)
      (2019/C 213/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: H&R Ölwerke Schindler GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc C-265/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Akvilė Jarmuškienė („Řízení o předběžné otázce — Harmonizace daňových právních předpisů — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Zvláštní režim pro malé podniky — Články 282 až 292 — Osvobození malých podniků od DPH, nepřekročí-li stanovenou roční míru obratu — Současné dodání dvou nemovitých věcí v rámci jednoho plnění — Překročení roční míry obratu na základě kupní ceny jedné ze dvou věcí — Povinnost zaplatit daň z celkové hodnoty plnění“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/10

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Akvilė Jarmuškienė
      (Věc C-265/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Harmonizace daňových právních předpisů - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Zvláštní režim pro malé podniky - Články 282 až 292 - Osvobození malých podniků od DPH, nepřekročí-li stanovenou roční míru obratu - Současné dodání dvou nemovitých věcí v rámci jednoho plnění - Překročení roční míry obratu na základě kupní ceny jedné ze dvou věcí - Povinnost zaplatit daň z celkové hodnoty plnění“)
      (2019/C 220/13)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Žalovaná: Akvilė Jarmuškienė

         za přítomnosti: Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Výrok

      Články 282 až 292 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, že jsou jednomu kupujícímu dodány dvě nemovité věci, které jsou z podstaty věci spojeny a které jsou předmětem jedné kupní smlouvy, a dojde k překročení roční hranice obratu sloužící jako referenční hodnota pro uplatnění zvláštního režimu pro malé podniky upraveného touto směrnicí, musí osoba povinná k dani zaplatit daň z hodnoty celého sporného plnění, tj. z hodnoty obou věcí, které byly takto dodány, ačkoli zohlednění hodnoty jedné z těchto věcí by nevedlo k překročení uvedené roční hranice

         (1)  Úř. věst. C 276, 6.8.2018.


title: Věc C-268/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău — Rumunsko) — SC Onlineshop SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor („Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Podpoložky 85269120 a 85285900 — Navigační systém GPS s více funkcemi“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/11

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bacău — Rumunsko) — SC Onlineshop SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor
      (Věc C-268/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložky 85269120 a 85285900 - Navigační systém GPS s více funkcemi“)
      (2019/C 220/14)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bacău

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SC Onlineshop SRL

         Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală a Vămilor

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím z prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1754 ze dne 6. října 2015, musí být vykládána v tom smyslu, že takový multifunkční přístroj používaný v motorových vozidlech, který jako přístroj dotčený v původním řízení kombinuje pod týmž krytem monitor s radionavigací prostřednictvím předinstalovaných navigačních aplikací GPS, který plní hlavní funkci, a přístroj pro rozhlasové vysílání, přístroj pro reprodukci zvuku a videozáznamu a displej s úhlopříčkou obrazovky přibližně 5 palců (12,7 cm), které plní vedlejší funkci, musí být zařazen do podpoložky 85269120 této nomenklatury.

         (1)  Úř. věst. C 249, 16.7.2018.


title: Věc C-294/18: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus — Finsko) — řízení zahájené Oulun Sähkönmyynti Oy („Řízení o předběžné otázce — Energetická účinnost — Směrnice 2012/27/EU — Článek 11 odst. 1 — Náklady na přístup k informacím o měření a vyúčtování — Právo konečných zákazníků dostávat veškerá vyúčtování a informace o vyúčtování za jejich spotřebu energie bezplatně — Poplatek za přístup k distribuční soustavě elektřiny — Sleva z poplatku za přístup k distribuční soustavě elektřiny, poskytovaná dodavatelem elektřiny zákazníkům, kteří si zvolili možnost dostávat vyúčtování v elektronické podobě“)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/12

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 2. května 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus — Finsko) — řízení zahájené Oulun Sähkönmyynti Oy
      (Věc C-294/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Energetická účinnost - Směrnice 2012/27/EU - Článek 11 odst. 1 - Náklady na přístup k informacím o měření a vyúčtování - Právo konečných zákazníků dostávat veškerá vyúčtování a informace o vyúčtování za jejich spotřebu energie bezplatně - Poplatek za přístup k distribuční soustavě elektřiny - Sleva z poplatku za přístup k distribuční soustavě elektřiny, poskytovaná dodavatelem elektřiny zákazníkům, kteří si zvolili možnost dostávat vyúčtování v elektronické podobě“)
      (2019/C 220/15)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Markkinaoikeus

         Účastnice původního řízení

      Oulun Sähkönmyynti Oy

         Výrok

      Článek 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových podmínek, jako jsou podmínky, jež jsou dány ve věci v původním řízení, nebrání slevě z poplatku za přístup k distribuční soustavě elektřiny, kterou dodavatel zajišťující maloobchodní prodej elektřiny poskytuje pouze konečným zákazníkům, kteří si zvolili možnost dostávat vyúčtování v elektronické podobě.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.