title: Věc T-300/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Moser Baer India v. Rada ( Řízení o uložení vyrovnávacího cla — Zapisovatelné kompaktní disky pocházející z Indie — Výpočet výše subvence — Zjišťování újmy — Příčinná souvislost — Práva obhajoby )

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. října 2006 – Moser Baer India v. Rada
   (Věc T-300/03) (1)

   („Řízení o uložení vyrovnávacího cla - Zapisovatelné kompaktní disky pocházející z Indie - Výpočet výše subvence - Zjišťování újmy - Příčinná souvislost - Práva obhajoby“)
   (2006/C 281/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Moser Baer India Ltd (New Delhi, Indie) (zástupci: A. P. Bentley, QC, K. Adamantopoulos, advokát, R. MacLean a J. Branton, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, zmocněnec, ve spolupráci s G. M. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a K. Talabér-Ricz, zmocněnci) a Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA), původně Committee of European CD-R Manufacturers (CECMA) (Kolín, Německo) (zástupci: D. Ehle a V. Schiller, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 960/2003 ze dne 2. června 2003 o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz zapisovatelných kompaktních disků (CD-R) pocházejících z Indie (Úř. věst. L 138, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalovanou.

               3)

               Každý z vedlejších účastníků ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc T-241/12: Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Versalis v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/28

         Žaloba podaná dne 4. června 2012 — Versalis v. Komise
   (Věc T-241/12)
   2012/C 227/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Versalis SpA (San Donato Milanese, Itálie) (zástupci: F. Moretti, L. Nascimbene a M. Siragusa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené opatření, kterým Komise rozhodla, že existují předpoklady pro znovuzahájení řízení o uložení pokuty společnostem Versalis SpA a Eni SpA, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí obsaženému v dopise Evropské komise ze dne 23. dubna 2012 (D/2012/042050, nadepsaném: COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací — Znovupřijetí), kterým bylo společnosti Versalis SpA oznámeno rozhodnutí Komise přijmout nové oznámení námitek a nové rozhodnutí o porušení právních předpisů, kterým bude této společnosti uložena pokuta v souvislosti s řízením COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací. Tento dopis je důsledkem rozsudku ze dne 13. července 2011 ve věci T-59/07, kterým Tribunál zrušil rozhodnutí o porušení právních předpisů v části, jež se týká přičtení žalobkyni, a společně a nerozdílně s žalobkyní společnosti Eni, přitěžující okolnosti spočívající v opakovaném protiprávním jednání, a znovu vypočítal uloženou pokutu.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod.
   Prvním a jediným žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise neměla pravomoc znovu zahájit řízení o uložení pokuty vůči ní na základě přijetí nového rozhodnutí o uložení pokuty. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že pravomoc Komise uložit sankce společnosti Versalis SpA v souvislosti se skutkovými okolnostmi, jež jsou předmětem řízení COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací, již neexistuje po přijetí rozhodnutí ze dne 29. listopadu 2006 [C(2006) 5700 final], které bylo zrušeno a změněno Tribunálem Evropské unie rozsudkem ze dne 13. července 2011 ve věci T-59/07, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek, jenž je v současné době projednáván před Soudním dvorem.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03: Tokai Carbon co. Ltd a další proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trhy se speciálními grafity — Stanovení cen — Započitatelnost — Výpočet výše pokut — Uložení současně více sankcí — Povinnost odůvodnění — Právo na obhajobu — Pokyny pro výpočet výše pokut — Použitelnost — Závažnost a délka trvání porušení — Polehčující okolnosti — Přitěžující okolnosti — Schopnost přispívat — Spolupráce během správního řízení — Způsob platby)

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/18

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 15. června 2005
   ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03: Tokai Carbon co. Ltd a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trhy se speciálními grafity - Stanovení cen - Započitatelnost - Výpočet výše pokut - Uložení současně více sankcí - Povinnost odůvodnění - Právo na obhajobu - Pokyny pro výpočet výše pokut - Použitelnost - Závažnost a délka trvání porušení - Polehčující okolnosti - Přitěžující okolnosti - Schopnost přispívat - Spolupráce během správního řízení - Způsob platby)
   (2005/C 205/31)
   Jednací jazyk: němčina a angličtina
   Ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03, Tokai Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupená G. van Gervenem a T. Franchooem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, Intech EDM BV, se sídlem v Lomm (Nizozemsko), zastoupená M. Karlem a C. Steinlem, advokáty, Intech EDM AG, se sídlem v Losone (Švýcarsko), zastoupená M. Karlem a C. Steinlem, advokáty, SGL Carbon AG, se sídlem ve Wiesbadenu (Německo), zastoupená M. Klusmannem a P. Niggemannem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: W. Mölls, P. Hellström, F. Castillo de la Torre a S. Rating, ve spolupráci ve věcech T-74/03 a T-87/03 s H.-J. Freundem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na úplné nebo částečné zrušení konečného rozhodnutí C(2002) 5083 Komise, ze dne 17. prosince 2002, týkajícího se postupu použití článku 81 smlouvy o ES a článku 53 dohody o EHP (Věc COMP/E-2/37.667 – Speciální grafity), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Ve věci T-71/03, Tokai Carbon v. Komise:

                           —

                           žaloba se zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

               2.

               Ve věci T-74/03, Intech EDM BV v. Komise:

                           —

                           žaloba se zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3.

               Ve věci T-87/03, Intech EDM AG v. Komise:

                           —

                           částka pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí COMP/E-2/37.667 se stanovuje na 420 000 EUR;

                           —

                           čl. 3 písm. h) rozhodnutí COMP/E-2/37.667 se mění v tom smyslu, že společné a nerozdílné ručení Intech EDM AG je omezeno na částku 420 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyně ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Komisí, přičemž Komise ponese třetinu vlastních nákladů řízení a třetinu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               4.

               Ve věci T-91/03, SGL Carbon v. Komise:

                           —

                           se částka pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí COMP/E-2/37.667 stanovuje na 9 641 970 EUR za porušení v odvětví isostatického grafitu;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyně ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Komisí, přičemž Komise ponese třetinu vlastních nákladů řízení a třetinu nákladů vynaložených žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-623/14: Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Loewe Technologies v. OHIM – DNS International (SoundVision)

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2016 – Loewe Technologies v. OHIM – DNS International (SoundVision)
   (Věc T-623/14) (1)

   (2016/C 098/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc C-374/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) ze dne 25. srpna 2004 ve věci Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) ze dne 25. srpna 2004 ve věci Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Věc C-374/04)
   (2004/C 273/30)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) ze dne 25. srpna 2004 ve věci Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 30. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England & Wales) (Chancery Division) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je v rozporu s článkem 43 ES nebo článkem 56 ES (s ohledem na článek 57 ES a článek 58 ES) (nebo jejich dřívějších ustanovení):

                           a)

                           aby členský stát A (jako je Velká Británie)

                                       i)

                                       přijímal a ponechával v účinnosti právní a správní předpisy, které opravňují k úplnému daňovému dobropisu ohledně dividend vyplácených společnostmi se sídlem v členském státě A („příslušné dividendy“) jednotlivým akcionářům s bydlištěm nebo sídlem v členském státě A;

                                       ii)

                                       uváděl v účinnost ustanovení obsažené v úmluvách o zamezení dvojího zdanění uzavřených s určitými jinými členskými státy a třetími státy, které opravňuje k úplnému daňovému dobropisu (nižší daň jak stanoveno v těchto úmluvách) ohledně příslušných dividend pro jednotlivé akcionáře s bydlištěm nebo sídlem v těchto jiných členským státech nebo ve třetích státech;

                                 ale neudělil oprávnění k daňovému dobropisu (úplnému nebo částečnému) ohledně příslušných dividend, pokud jsou tyto vypláceny dceřinnou společností se sídlem v členském státě A (jako Velká Británie) mateřské společnosti se sídlem v členském státě B (jako je Německo), ať již na základě národních právních předpisů nebo podmínek úmluvy o zamezení dvojího zdanění mezi těmito státy;

                           b)

                           aby členský stát A (jako je Velká Británie) uváděl v účinnost ustanovení příslušné úmluvy o dvojím zdanění opravňující k částečnému daňovému dobropisu ohledně příslušných dividend pro mateřskou společnost se sídlem v členském státě C (jako je Nizozemsko), ale neudělil takové oprávnění mateřské společnosti se sídlem v členském státě B (jako je Německo), kde neexistuje v úmluvě o zamezení dvojího zdanění mezi členským státem A a členským státem B ustanovení o částečném daňovém dobropise;

                           c)

                           aby členský stát A (jako je Velká Británie) neudělil oprávnění částečného daňového dobropisu ohledně příslušných dividend společnosti se sídlem v členském státě C (jako je Nizozemsko), která je kontrolována společností se sídlem v členském státě B (jako je Německo), v případě, kdy členský stát A uvádí v účinnost ustanovení úmluv o dvojím zdanění, která udělují takové oprávnění:

                                       1.

                                       společnostem se sídlem v členském státě C, kontrolovaným společnostmi se sídlem v členském státě C;

                                       2.

                                       společnostem se sídlem v členském státě C, kontrolovaným společnostmi se sídlem v členském státě D (jako je Itálie), kde existuje ustanovení v úmluvě o zamezení dvojího zdanění mezi členským státem A a členským státem D opravňující k částečnému daňovému dobropisu ohledně příslušných dividend;

                                       3.

                                       společnostem se sídlem v členském státě D bez ohledu na to, kdo kontroluje tyto společnosti?

                           d)

                           Bude odpověď na otázku 1 písm. c) odlišná, pokud je společnost se sídlem v členském státě C kontrolována nikoliv společností se sídlem v členském státě B, ale společností se sídlem ve třetím státě?

               2.

               Pokud je odpověď na veškeré nebo pouze některé části otázky 1 písm. a) až c) kladná, jaké zásady zakotvuje právo Společenství s ohledem na uplatnitelná práva a dostupné právní prostředky Společenství za okolností uvedených v těchto otázkách? Zejména:

                           a)

                           Je členský stát A povinen platit:

                                       i)

                                       úplný daňový dobropis nebo jemu odpovídající částku; nebo

                                       ii)

                                       částečný daňový dobropis nebo jemu odpovídající částku; nebo

                                       iii)

                                       úplný nebo částečný daňový dobropis, nebo jim odpovídající částku:

                                                   1.

                                                   po odečtení jakékoliv další daně z příjmů, která je splatná nebo která by byla splatná, pokud by dividenda vyplacená příslušnému nárokujícímu byla spojena s právem na daňový dobropis;

                                                   2.

                                                   po odečtení takové daně vypočítané na nějakém jiném základě?

                           b)

                           Taková platba bude provedena:

                                       i)

                                       ve prospěch příslušné mateřské společnosti v členském státě B nebo členském státě C; nebo

                                       ii)

                                       příslušné dceřinné společnosti v členském státě A?

                           c)

                           Je právo na takovou platbu:

                                       i)

                                       právem na vrácení nenáležitě vybraných částek, takže jejich vrácení je důsledkem práva nabytého na základě článku 43 nebo článku 56; nebo

                                       ii)

                                       právem na vyrovnání nebo náhradu škody, takže podmínky navrácení stanovené ve spojených případech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame musí být splněny; nebo

                                       iii)

                                       právem na navrácení nenáležitě odepřeného zisku a pokud ano, tak:

                                                   1.

                                                   je takové právo důsledkem práva nabytého na základě článku 43 nebo článku 56; nebo

                                                   2.

                                                   musí být podmínky navrácení stanovené ve spojených případech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame splněny; nebo

                                                   3.

                                                   musí být splněny nějaké další podmínky?

                           d)

                           Je pro účely otázky 2 písm. (c) výše rozdíl, zda jako záležitost národního práva státu A jsou nároky vzneseny jako nároky na navrácení nebo zda byly nebo musí být vzneseny jako nároky na náhradu škody?

                           e)

                           Je nutné, aby společnost vznášející nárok za účelem navrácení prokázala, že ona nebo její mateřská společnost by byly nárokovaly daňový dobropis (úplný nebo částečný podle daného případu), kdyby bývaly věděly, že k tomu byly podle práva Společenství oprávněny?

                           f)

                           Může skutečnost, že v souladu s rozhodnutím Soudního dvora ve spojených případech C-397/98 a C-410/98 Hoechst a Metallgesellschaft příslušné dceřinné společnosti v členském státě A mohly být vráceny zaplacené částky nebo že mohla být v podstatě oprávněna k vrácení záloh na dani z příjmů právnických osob ve vztahu k dividendě vyplácené příslušné mateřské společnosti v členském státě B nebo členském státě C, změnit odpověď na otázku 2 písm. a)?

                           g)

                           Jaké obecné směry, pokud nějaké, je podle Soudního dvora vhodné poskytnout v daných případech ohledně okolností, které by měl vnitrostátní soud vzít v potaz při určování, zda existuje dostatečně vážné porušení ve smyslu rozsudku ve spojených případech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame, zejména zda je, s ohledem na stávající precedenční právo týkající se výkladu příslušných ustanovení práva Společenství, toto porušení odůvodněné?


title: Věc T-512/15: Žaloba podaná dne 4. září 2015 – Sun Cali v. OHIM – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/47

         Žaloba podaná dne 4. září 2015 – Sun Cali v. OHIM – Abercrombie & Fitch Europe (SUN CALI)
   (Věc T-512/15)
   (2015/C 354/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sun Cali, Inc. (Denver, Spojené státy) (zástupce: C. Thomas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Abercrombie & Fitch Europe SA (Mendrisio, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „SUN CALI“ – ochranná známka Společenství č. 5 482 369

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. června 2015 ve věcech R 1260/2014-5 a R 1281/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení před Tribunálem a (případně uložil) další účastnici řízení náhradu nákladů správního řízení před odvolacím senátem,

               —

               určil den konání jednání v případě, že by Tribunál bez konání jednání nemohl rozhodnout.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 92 odst. 3 nařízení č. 207/2009 ve věci T-1260/2014-5,

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve věci T-1281/2014-5


title: Věc F-74/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Caldarone v. Komise ( Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2003 — Povinnost odůvodnění zprávy — Zrušení zprávy — Žádost o náhradu škody )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Caldarone v. Komise
   (Věc F-74/05) (1)

   („Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Povinnost odůvodnění zprávy - Zrušení zprávy - Žádost o náhradu škody“)
   (2006/C 331/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Maurizio Caldarone (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu za hodnotící období 2003
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o přijetí zprávy o vývoji služebního postupu M. Calderone pro období od 1. ledna do 21. srpna 2003 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-293/05 a převedená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-57/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2014 společností Recaro Holding GmbH, dříve Recaro Beteiligungs-GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. listopadu 2013 ve věci T-524/12, Recaro Holding GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2014 společností Recaro Holding GmbH, dříve Recaro Beteiligungs-GmbH proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. listopadu 2013 ve věci T-524/12, Recaro Holding GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-57/14 P)
   (2015/C 127/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Recaro Holding GmbH, dříve Recaro Beteiligungs-GmbH (zástupce: J. Weiser, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Usnesením ze dne 14. ledna 2015 zamítl Soudní dvůr (sedmý senát) kasační opravný prostředek a uložil společnosti Recaro Holding GmbH, že ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-104/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 CEGELEC SA proti Evropskému parlamentu

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/42

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 CEGELEC SA proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-104/05)
   (2005/C 106/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. února 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu CEGELEC SA, se sídlem v Bruselu, zastoupenou Andrém Delvauxem a Véronique Bertrand, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou,

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 15. prosince 2004, kterým Evropský parlament odmítl nabídku společnosti CEGELEC a zadal GROUP 4 Technology SA tři části zakázky na dodávku a zavedení systémů videokamerového monitoringu na třech hlavních pracovištích Evropského parlamentu, která byla předmětem vyhlášení zveřejněného v
                     Úředním věstníku Evropské unie S 61 ze dne 26. března 2004, jehož odůvodnění byla společnosti CEGELEC sdělena dopisem ze dne 16. prosince 2004,

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Parlamentu, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně v rámci výběrového řízení na zavedení systémů videokamerového monitoringu na třech hlavních pracovištích Evropského parlamentu a zakázka zadána jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává některých údajných porušení dotyčné zadávací dokumentace a nařízení 1605/2002 (1) a 2432/2002 (2) a směrnic 92/50 (3), 93/36 (4) a 2004/18 (5), která spočívají konkrétněji v:

               —

               nedostatečném odůvodnění napadeného rozhodnutí, oznámeném žalobkyni,

               —

               neuplatnění zadávacích kritérií a systému hodnocení zavedených zadávací dokumentací,

               —

               skutečnosti, že vybraná nabídka s ohledem na svůj rozsah není v souladu s povinností předložit nabídku písemně v jednom z úředních jazyků Unie,

               —

               skutečnosti, že Parlament zadal zakázku na základě kamer, které nebyly prezentovány při předvedení „fototestů“, přičemž porušil zásadu rovnosti mezi uchazeči,

               —

               údajné opožděnosti vybrané nabídky.

      (1)  Úř. věst. L 248, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 357, s. 1

      (3)  Úř. věst. L 209, s. 1

      (4)  Úř. věst. L 199, s. 1

      (5)  Úř. věst. L 134, s. 114


title: Věc T-131/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — Saupiquet v. Evropská komise ( „Celní právo — Náhrada dovozního cla — Konzervy z tuňáků pocházejících z Thajska — Celní kvóta — Datum otevření — Neděle — Vyčerpání kvóty — Článek 239 Celního kodexu Společenství — Články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93 — Nařízení (ES) č. 975/2003“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2011 — Saupiquet v. Evropská komise
   (Věc T-131/10) (1)

   (Celní právo - Náhrada dovozního cla - Konzervy z tuňáků pocházejících z Thajska - Celní kvóta - Datum otevření - Neděle - Vyčerpání kvóty - Článek 239 Celního kodexu Společenství - Články 308a až 308c nařízení (EHS) č. 2454/93 - Nařízení (ES) č. 975/2003)
   2012/C 13/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Saupiquet (Courbevoie, Francie) (zástupce: R. Ledru, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. R. Killmann a L. Bouyon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10005 konečné ze dne 16. prosince 2009, kterým se sděluje, že náhrada dovozního cla na konzervy tuňáka původem z Thajska, určená žalobkyni, není odůvodněná [věc REM 07/08].

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Saupiquet se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Vyškrtnutí věci C-55/05

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/13

         Vyškrtnutí věci C-55/05 (1)

   (2005/C 330/31)

      (Jednací jazyk: finština)

   Usnesením ze dne 16. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-55/05, Komise Evropských společenství proti Finské republice.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005


title: Věc C-525/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Vlaams Gewest v. Heidi Van Den Broeck „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 2419/2001 — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor — Žádost o podporu ‚na plochu‘  — Článek 33 — Sankce — Úmyslné nesrovnalosti“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/16

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Vlaams Gewest v. Heidi Van Den Broeck
   (Věc C-525/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor - Žádost o podporu ‚na plochu‘ - Článek 33 - Sankce - Úmyslné nesrovnalosti“)
   2014/C 421/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vlaams Gewest

      Žalovaná: Heidi Van Den Broeck

      Výrok

   Článek 33 první pododstavec nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 118/2004 ze dne 23. ledna 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě úmyslné nesrovnalosti zjištěné v rámci žádosti o podporu „na plochu“ jsou zemědělci odepřeny všechny podpory, na které mohl mít nárok v rámci režimu podpor, kterého se tato žádost týká a který se vztahoval na skupinu plodin, jíž se týká zmíněná nesrovnalost.

      (1)  Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-84/03, Maurizio Turco proti Radě Evropské unie (Transparentnost — Přístup veřejnosti k dokumentům Rady — Částečné odepření přístupu — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Výjimky)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/20

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 23. listopadu 2004
   ve věci T-84/03, Maurizio Turco proti Radě Evropské unie (1)

   (Transparentnost - Přístup veřejnosti k dokumentům Rady - Částečné odepření přístupu - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Výjimky)
   (2005/C 31/39)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-84/03, Maurizio Turco, s bydlištěm v Pulsano (Itálie), zastoupený O. W. Brouwerem, T. Janssensem a C. Schillemansem, advokáty, podporovaný Finskou republikou (zmocněnci: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), Dánským královstvím (zmocněnci: J. Liisberg, poté J. Molde, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Švédským královstvím (zmocněnci: A. Kruse a K. Wistrand, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), proti Radě Evropské unie (zmocněnci: J-C.-Piris a M. Bauer), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: C. Jackson, ve spolupráci s P. Salesem a J. Stratford, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Komisí Evropských společenství (zmocněnci: M. Petite, C. Docksey a P. Aalto, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002, kterým byl žalobci částečně odepřen přístup k některým dokumentům uvedeným na programu zasedání Rady „Spravedlnost a vnitřní věci“ ve dnech 14. a 15. října 2002, Soud (pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 23. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá v rozsahu, v němž se týká odepření přístupu k právnímu stanovisku Rady.

               2.

               Ve zbývající části není na místě vydat rozhodnutí ve věci.

               3.

               Žalobce a Rada ponesou každý polovinu nákladů řízení vzniklých v souvislosti s žalobou.

               4.

               Vedlejší účastnící ponesou své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-144/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. března 2017 – Numbi v. Rada „Řízení o předběžných opatřeních — Omezující opatření — Demokratická republika Kongo — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/25

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. března 2017 – Numbi v. Rada
   (Věc T-144/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Omezující opatření - Demokratická republika Kongo - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 178/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: John Numbi (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupci: O. Okito a A. Ouannès, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti nařízení Rady (EU) 2016/2230, ze dne 12. prosince 2016, kterým se provádí nařízení (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice (Úř. věst. 2016, L 336 I, s. 1).

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení rozhodnuto později.


title: Věc T-43/16: Žaloba podaná dne 29. ledna 2016 – 1&1 Telecom v. Komise

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/44

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2016 – 1&1 Telecom v. Komise
   (Věc T-43/16)
   (2016/C 106/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Německo) (zástupci: J. Murach, advokát, a P. Alexiadis, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. listopadu 2015, přijaté generálním ředitelem pro hospodářskou soutěž, týkající se provádění nápravných opatření u osob, které nejsou operátory mobilních sítí ve věci COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland/E-Plus (dále jen „rozhodnutí o spojení“), které uznalo písemný dobrovolný závazek v souladu se závazky v konečném znění a s unijním právem,

               —

               nařídil Komisi, aby od společnosti Telefónica Deutschland vyžádala předložení nového písemného dobrovolného závazku úzce zaměřeného na povinnost, která pro ni vyplývá z bodu 78 závazků v konečném znění schválených rozhodnutím o spojení,

               —

               uložil Komisi náhradu vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyně podle článku 87 konsolidovaného znění jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení žalobkyně, že Komise tím, že přijala rozhodnutí, se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, neboť Smlouvy ani nařízení Evropské unie o kontrole spojování podniků (dále jen „NKSP“), rozhodnutí o spojení, ani závazky v konečném znění nepovolují doložku 2.3 písemného dobrovolného závazku tak jak byla schválena rozhodnutím.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení žalobkyně, že tím, že Komise se tím, že přijala své rozhodnutí, dopustila zneužití pravomoci, neboť zohlednila úvahy, které nespadají do oblasti hospodářské soutěže a porušila tak Smlouvy, NKSP, jakož i rozhodnutí o spojení.


title: Věc C-282/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 7. června 2010 — Maribel Dominguez v. Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 7. června 2010 — Maribel Dominguez v. Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre
   (Věc C-282/10)
   ()
   2010/C 234/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maribel Dominguez

      Žalovaný: Centre informatique du Centre Ouest Atlantique, Préfet de la région Centre

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 odst. 1 směrnice č. 2003/88/ES (1) vykládat tak, že brání vnitrostátním předpisům nebo praxi, podle nichž je nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok podmíněn skutečně odpracovanou dobou v trvání nejméně deseti dnů (nebo jednoho měsíce) během referenčního období?

               2)

               V případě kladné odpovědi, ukládá článek 7 směrnice č. 2003/88/ES — který zakládá pro zaměstnavatele zvláštní povinnost tím, že pracovníkovi, který byl v práci nepřítomen ze zdravotních důvodů po dobu jednoho roku či déle, poskytuje nárok na placenou dovolenou — vnitrostátnímu soudu, jemuž byl spor mezi jednotlivci předložen, aby nepoužil vnitrostátní ustanovení v opačném smyslu, které v tomto případě vznik nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok podmiňuje skutečně odpracovanou dobou v trvání nejméně deseti dnů během referenčního roku?

               3)

               Vzhledem k tomu, že článek 7 směrnice č. 2003/88/ES nečiní žádný rozdíl mezi pracovníky podle toho, zda jejich nepřítomnost v práci během referenčního období byla zapříčiněna pracovním úrazem, nemocí z povolání, úrazem při cestě do zaměstnání nebo ze zaměstnání nebo nemocí jinou než nemocí z povolání, mají pracovníci na základě tohoto ustanovení nárok na stejnou dobu placené dovolené bez ohledu na příčinu své nepřítomnosti v práci ze zdravotních důvodů, nebo je třeba toto ustanovení vykládat tak, že nebrání tomu, aby se doba trvání placené dovolené lišila v závislosti na důvodu nepřítomnosti pracovníka v práci, jestliže vnitrostátní právní předpis stanoví za určitých podmínek dobu placené dovolené za kalendářní rok delší, než činí minimální doba placené dovolené za kalendářní rok v trvání čtyř týdnů, kterou stanoví směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9)


title: Věc T-530/12 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2014 – Bermejo Garde v. EHSV „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Psychické obtěžování — Protiprávní aktivity poškozující zájmy Unie — Závažné porušení služebních povinností úředníků — Články 12a a 22a služebního řádu — Oznámení učiněné žalobcem — Přeřazení v návaznosti na toto oznámení — Nepředložení věci úřadu OLAF nadřízeným, který informace obdržel — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Dobrá víra — Právo na obhajobu — Pravomoc autora akta“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2014 – Bermejo Garde v. EHSV
   (Věc T-530/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Protiprávní aktivity poškozující zájmy Unie - Závažné porušení služebních povinností úředníků - Články 12a a 22a služebního řádu - Oznámení učiněné žalobcem - Přeřazení v návaznosti na toto oznámení - Nepředložení věci úřadu OLAF nadřízeným, který informace obdržel - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Dobrá víra - Právo na obhajobu - Pravomoc autora akta“)
   2014/C 421/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: původně G. Nijborg, poté U. Schwab a M. Lernhart, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-41/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-41/10), se zrušuje v rozsahu, v němž byla zamítnuta návrhová žádání M. Bermejo Garda znějící na zrušení rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) č. 133/10 A ze dne 24. března 2010 o ukončení výkonu jeho předchozích funkcí a rozhodnutí EHSV č. 184/10 A ze dne 13. dubna 2010 o jeho přeřazení.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc T-517/15: Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult v. OHIM (Limbic® Sales)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/49

         Žaloba podaná dne 7. září 2015 – Gruppe Nymphenburg Consult v. OHIM (Limbic® Sales)
   (Věc T-517/15)
   (2015/C 354/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „Limbic® Sales“ – přihláška č. 12 316 493

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. června 2015, ve věci R 1972/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí týkající se přihlášky ochranné známky Společenství 012 316 493 Limbic® Sales;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 63, čl. 75 první věty a článku 76 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-428/10: Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/12

         Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-428/10)
   ()
   2010/C 328/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2007/36/ES uplynula dne 3. srpna 2009. Ke dni podání žaloby však žalovaná nepřijala veškerá opatření nutná k provedení směrnice, nebo o nich v každém případě Komisi neinformovala.

      (1)  Úř. věst. L 184, s. 17.


title: Věc T-385/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Orange v. Komise „Státní podpory — Důchody — Podpora týkající se reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u France Télécom — Snížení odvodů, které má France Télécom hradit státu — Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem — Zvýhodnění — Selektivní povaha — Narušení hospodářské soutěže — Práva na obhajobu“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Orange v. Komise
   (Věc T-385/12) (1)

   („Státní podpory - Důchody - Podpora týkající se reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u France Télécom - Snížení odvodů, které má France Télécom hradit státu - Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem - Zvýhodnění - Selektivní povaha - Narušení hospodářské soutěže - Práva na obhajobu“)
   (2015/C 118/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Orange původně France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/540/EU ze dne 20. prosince 2011 o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom (Úř. věst. 2012, L 279, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Orange ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


title: Věc C-128/15: Žaloba podaná dne 13. března 2015 – Španělské království v. Rada Evropské unie

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/17

         Žaloba podaná dne 13. března 2015 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-128/15)
   (2015/C 155/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: L. Banciella Rodríguez-Miñón a A. Rubio González, L, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit napadené ustanovení;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

                  Rada překročila svůj prostor pro posouzení, když v čl. 3 a v části 2 přílohy nařízení č. 1367/2014
                   (1)
                  stanovila pro roky 2015 a 2016 taková rybolovná práva na druhy hlavoun tuponosý (RNG-Coryphaenoides rupestris) a hlavoun severní (RHG-Macrourus berglax) v oblastech Vb, VI a VII, respektive VIII, IX, X, XII a XIV, která ohrožují relativní stabilitu historických úlovků druhu hlavoun severní ze strany Španělského království.

               2.

                  K dodržení zásady proporcionality. Nařízení č. 1367/2014 je zjevně nepřiměřené, pokud jde o stanovení celkového přípustného odlovu (TAC) společně pro oba druhy hlavouna v oblastech Vb, VI a VII na jedné straně a v oblastech VIII, IX, X, XII a XIV na straně druhé.

               3.

                  Porušení zásady rovného zacházení. Tím, že byl stanoven TAC společně pro oba druhy hlavounů, byla porušena zásada zákazu diskriminace, jelikož v porovnání s uvedenými příklady nebyla dodržena zásada relativní stability a TAC byl stanoven jednostranně evropskými orgány bez ohledu na legitimní požadavky Španělského království.

      (1)  Nařízení Rady ze dne 15. prosince 2014, kterým se pro roky 2015 a 2016 stanoví rybolovná práva na některé populace hlubinných druhů ryb pro rybářská plavidla Unie (Úř. věst. L 366, s. 1).


title: Věc C-71/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2013 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 13. prosince 2012 ve věci T-588/10, Řecká republika v. Komise

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2013 Řeckou republikou proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 13. prosince 2012 ve věci T-588/10, Řecká republika v. Komise
   (Věc C-71/13 P)
   2013/C 101/27
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a E. Leftheriotou)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku a zrušit napadený rozsudek Tribunálu Evropské unie v plném rozsahu v souladu s tím, co je dále podrobně vysvětleno;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká odvětví tabáku, Řecká republika uvádí toto:

               1)

               porušení unijního práva — nesprávný výklad článku 31 nařízení č. 1290/2005,

               2)

               podmínky zaplacení prémie na tabák byly definovány omezujícím způsobem a výlučně v článku 5 nařízení č. 2075/92 (1) a v důsledku toho se Tribunál dopustil chyby, když protiprávně připustil, že čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2848/1998 (2) legitimně vyžadoval jako dodatečnou podmínku pro zaplacení prémie, aby byl tabák dodaný prvnímu zpracovateli nejpozději 30. dubna následujícího roku po sklizňovém roce, třebaže čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2848/1998, který odnímá pěstiteli celou prémii v případě dodávky opožděné třeba jen o jeden den, porušuje zásadu proporcionality ve spojení s čl. 39 odst. 1 písm. b) SFEU a čl. 3 odst. 3 nařízení č. 2075/92,

               3)

               porušení unijního práva — nesprávný výklad čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2848/1998 (pokud jde o opožděné dodávky tabáku),

               4)

               rozporné odůvodnění napadeného rozsudku a nesprávný výklad čl. 9 odst. 4 a čl. 10 odst. 1 nařízení č. 2848/1998 (pokud jde o postoupení smluv o pěstování); a

               5)

               nesprávný výklad a uplatnění čl. 6 odst. 2 nařízení č. 2075/92 a článku 7 nařízení č. 2848/1998 (pokud jde o použití pronajatých zařízení a vybavení schváleným podnikem prvního zpracování)

         Druhým důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká odvětví sušených vinných hroznů, Řecká republika uvádí, že Tribunál nesprávně přistoupil k:

               1)

               nesprávnému výkladu čl. 3 odst. 2 čtvrté odrážky nařízení č. 1621/1999 (3), pokud jde o pojem přírodní katastrofy; a

               2)

               nesprávný výklad a uplatnění pokynů týkajících se paušálních oprav v odvětví sušených vinných hroznů (pro vinnou odrůdu sultana ohledně sběru v roce 2004 a 2005 a pro Korintské sušené hrozny ohledně sběru v roce 2005) z důvodu, že podmínky uložení opravy 25 % nejsou splněny, což znamená, že rozsudek neobsahuje dostatečné odůvodnění.

         Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká odvětví plodin na orné půdě, Řecká republika uvádí:

               1)

               porušení unijního práva, pokud jde o právní základ opravy, jelikož čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/1999 (4) byl uplatněn nesprávně, jelikož platný právní základ představuje pouze článek 31 nařízení č. 1290/05 (5); a

               2)

               porušení unijního práva z důvodu nesprávného výkladu a použití pokynů týkajících se paušálních oprav původní SZP na novou SZP, aniž by byly tyto aktualizovány, pokud jde o rozlišování kontrol na klíčové kontroly a druhotné kontroly, nedostatek odůvodnění a porušení zásad proporcionality a právní jistoty, jejímž zvláštním výrazem je zásada zákazu zpětné účinnosti, jelikož procenta paušálních oprav se vztahovala na jiné režimy kontrol a jelikož aktualizace evokovaná výše uvedenými pokyny se uskutečnila v červnu 2006 a nemohla se tedy použít na rok předložení prohlášení 2006

         Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká úpravy, Řecká republika uvádí, že Tribunál porušil zásadu zákazu zpětné účinnosti.
   Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká regionů POSEI malých ostrovů v Egejském moři, Řecká republika uvádí porušení zásady právní jistoty, přiměřené lhůty a rychlé akce EU.
   Svým šestým důvodem kasačního opravného prostředku, který se týká odvětví hovězího, ovčího a kozího masa, Řecká republika uvádí nesprávný výklad a použití článku 8 nařízení č. 1663/95 (6) a čl. 7 odst. 4 nařízení č. 1258/1999, jakož i článků 12 a 24 odst. 2 nařízení č. 2419/01 (7), porušení zásady proporcionality a nedostatek odůvodnění

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (Úř. věst. L 215, s. 70; Zvl. vyd. 03/13, s. 29).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku (Úř. věst. L 358, s. 17; Zvl. vyd. 03/24, s. 250).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1621/1999 ze dne 22. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o podporu pro pěstování vinných hroznů k produkci některých druhů sušených vinných hroznů (Úř. věst. L 192, s. 21; Zvl. vyd. 03/26, s. 163).

      (4)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6; Zvl. vyd. 03/18, s. 31).

      (7)  Nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11; Zvl. vyd. 03/34, s. 308).


title: Věc C-144/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalsko) dne 14. března 2016 – Município de Palmela v. ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal (Portugalsko) dne 14. března 2016 – Município de Palmela v. ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações
      (Věc C-144/16)
      (2016/C 211/35)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Município de Palmela

         Žalovaný: ASAE – Divisão de Gestão de Contraordenações

         Předběžné otázky

                  a)

                  Vzhledem k tomu, že nařízení s mocí zákona č. 379/97 ze dne 27. prosince 1997 schválilo nařízení, kterým se stanoví požadavky na bezpečnost, které je třeba dodržet při umisťování, zavádění, koncepci a funkční organizaci prostorů pro hry a odpočinek, odpovídajícího vybavení a nárazových částí;

                  b)

                  vzhledem k tomu, že nařízení s mocí zákona č. 119/2009 ze dne 19. května 2009 změnilo nařízení s mocí zákona č. 379/97 ze dne 27. prosince 1997 tím, že změnilo některé technické normy a doplnilo jiné technické normy a ve znění provedených změn znovu vyhlásilo zmíněné nařízení, jehož je součástí;

                  c)

                  vzhledem k tomu, že žádný z obou zmíněných vnitrostátních právních předpisů nebyl oznámen Evropské komisi v souvislosti s postupem při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů stanoveným směrnicí Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES (1) ze dne 22. června 1998, ve znění směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, provedené do vnitrostátního právního řádu nařízením s mocí zákona č. 58/2000 ze dne 18. dubna 2000:

                              1)

                              musí vnitrostátní soud rozhodnout o úplné nepoužitelnosti vnitrostátního právního předpisu, který zavádí technické normy a který v rozporu s ustanovením směrnice 98/34/ES nebyl oznámen Evropské komisi, nebo musí rozhodnutí o nepoužitelnosti omezit na nové technické předpisy zavedené vnitrostátním právním předpisem, nebo

                              2)

                              musí být prohlášena úplná nepoužitelnost vnitrostátního právního předpisu, který zavádí technické normy a který v rozporu s ustanovením směrnice 98/34/ES nebyl oznámen Evropské komisi, nebo musí být rozhodnutí o nepoužitelnosti omezeno na nové technické předpisy zavedené vnitrostátním právním předpisem?

                              3)

                              Jsou nepoužitelné všechny technické normy, které jsou obsaženy ve zmíněném nařízení, nebo pouze technické normy, které byly změněny nebo zavedeny nařízením s mocí zákona č. 119/2009 ze dne 19. května 2009?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37).


title: Věc C-625/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2016 Anikó Pint proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. listopadu 2016 ve věci T-660/16, Anikó Pint v. Evropská komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2016 Anikó Pint proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. listopadu 2016 ve věci T-660/16, Anikó Pint v. Evropská komise
   (Věc C-625/16 P)
   (2017/C 112/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anikó Pint (zástupce: D. Lazar, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) usnesením ze dne 2. března 2017 odmítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-456/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 17. září 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) v. Administración del Estado

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 17. září 2010 — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) v. Administración del Estado
   (Věc C-456/10)
   ()
   2010/C 328/30
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)

      Žalovaný: Administración del Estado

      Předběžná otázka

   Umožňuje výklad článku 34 Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 28 Smlouvy o ES) mít za to, že zákaz provádění činnosti spočívající v dovozu tabákových výrobků z jiných členských států, který je podle španělského práva uložen majitelům prodejen tabáku, představuje množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem, která jsou zakázána Smlouvou?


title: Věc T-564/10: Žaloba podaná dne 15. prosince 2010 — Quimitécnica.com a Mello v. Komise

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/25

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2010 — Quimitécnica.com a Mello v. Komise
   (Věc T-564/10)
   2011/C 55/46
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugalsko) a José Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: J. Calheiros, advogado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               v souladu s článkem 264 SFEU částečně zrušit rozhodnutí Komise přijaté jejím účetním dne 8. října 2010, které má referenční číslo BUDG/C5/MG s737983, v rozsahu, v němž vyžaduje, aby finanční záruka byla poskytnuta bankou, která má ratingovou známku „AA“ z dlouhodobého hlediska;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně následující žalobní důvody:
   1.
         První žalobní důvod založený na porušení podstatných formálních náležitostí: neuvedení odůvodnění rozhodnutí přijatého dne 8. října 2010.

   V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že:

               —

               V souladu s článkem 296 SFEU všechny akty, včetně rozhodnutí, musí být nutně odůvodněny. Rozhodnutí ze dne 8. října 2010 neobsahuje řádné odůvodnění vztahující se k požadavku ratingové známky banky, která poskytuje záruku.

               —

               Vzhledem k vyžadované úrovni ratingové známky, mělo být uvedeno takové odůvodnění, a to o to spíše, že v případě diskreční pravomoci je požadavek na uvedení odůvodnění vyšší než v případech upravené pravomoci.

               —

               Rozhodnutí neuvádí ani žádné pravidlo Společenství (ani vnitřní), na němž by mohl být založen tento požadavek. Vzhledem k chybějícímu odůvodnění, mělo by být rozhodnutí zrušeno v tomto ohledu.

         2.
         Druhý žalobní důvod založený na porušení Smlouvy: zásady proporcionality

   V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že:

               —

               Podle článku 85 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2003 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1) pro poskytnutí dodatečné lhůty k platbě „aby byla chráněna práva Společenství, složí dlužník finanční jistotu přijatou účetním orgánu, která kryje jistinu i úroky nezaplaceného dluhu“. Úroky, které má uvedená záruka zajišťovat nicméně představují nároky Společenství, konkrétně nárok na obdržení dlužné částky.

               —

               Záruka poskytnutá na první požádání, která je přijata úvěrovou institucí v souladu s charakteristikami vyžadovanými Komisí, představuje vhodnou a přiměřenou formu zajištění zaplacení dlužných částek. Celý portugalský soudní systém a také obecně většina zemí Evropské unie totiž přijímá pro různé účely poskytnutí bankovní záruky, včetně za účelem odkladu výkonu soudních rozhodnutí.

               —

               V tomto případě záruka navržená žalobkyněmi, která nebyla přijata Komisí, byla poskytnuta Banco Comercial Português, S.A., úvěrovou institucí, která má sídlo v Evropské unii a podléhá pravidlům dohledu a konsolidace stanoveným orgány Společenství. Proto se zdá, že nic neodůvodňuje skutečnost, že z důvodu ochrany nároků Společenství je odmítnuta možnost, aby uvedená banka poskytla záruku ani skutečnost, že se vyžaduje bankovní záruka poskytnutá bankou s ratingovou známkou „AA“ z dlouhodobého hlediska.

               —

               Krom toho veřejnosti je známá současná situace, v níž byla v nedávné době portugalským bankám změněna ratingová známka samotnou Portugalskou republikou. Proto v současnosti žádná banka se sídlem v Portugalsku nesplňuje kritéria ratingové známky („AA“ z dlouhodobého hlediska) vyžadovaná v rozhodnutí Komise.

               —

               Rozhodnutí Komise tak nesplňuje kritérium nutnosti (které představuje podstatný aspekt zásady přiměřenosti), vzhledem k tomu, že ze všech možných opatření zvolila Komise opatření, které za současné situace nejvíce poškozuje zájmy žalobkyň.

               —

               Z toho vyplývá jasná nepřiměřenost mezi požadavkem uloženým Komisí (záruka přijatá evropskou bankou s ratingovou známkou „AA“ z dlouhodobého hlediska) a cílem, o němž tvrdí, že se jej snaží dosáhnout (ochrana nároku Komise na obdržení částek), a proto by rozhodnutí Komise mělo být zrušeno v tomto ohledu.


title: Věc T-174/16: Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Wessel Werk v. EUIPO – Wolf PVG (Nástavce vysavače)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/62

      Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Wessel Werk v. EUIPO – Wolf PVG (Nástavce vysavače)
      (Věc T-174/16)
      (2016/C 211/77)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Wessel-Werk GmbH (Reichshof, Německo) (zástupce: C. Becker, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 725932-0004 (Nástavec vysavače)

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. února 2016, ve věci R 1652/2014-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil účastníkům řízení, kteří neměli ve věci úspěch, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002;

                  —

                  porušení čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002;

                  —

                  porušení článku 62 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-548/08: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/28

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-548/08) (1)

   2010/C 51/46

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-115/16: Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Unipapel (ADVEON)

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/54

      Žaloba podaná dne 18. března 2016 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Unipapel (ADVEON)
      (Věc T-115/16)
      (2016/C 211/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sandvik Intellectual Property AB (Sandviken, Švédsko) (zástupce: S. Maaßen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Unipapel Industria, Comercio y Servicios, SL (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie, pokud jde o slovo ve standardním písmu „ADVEON“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 164 374

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2016 ve věci R 738/2015-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, aby námitky byly zamítnuty a mezinárodní zápis IR 1164374 s vyznačením Evropské unie byl povolen,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, nebo

                  —

                  uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení,

                  —

                  přerušil řízení, dokud Soudní dvůr Evropské unie nevydá rozhodnutí v rámci řízení o žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Högsta domstolen (Švédsko) dne 7. prosince 2015 ve věci Länsförsäkringar AB v. A/S Matek (věc C-654/15).

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-213/05: Žaloba podaná dne 26. května 2005 Jean-Lucem Delplanckem a Matteem Governatorim proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/37

         Žaloba podaná dne 26. května 2005 Jean-Lucem Delplanckem a Matteem Governatorim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-213/05)
   (2005/C 193/63)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Lucem Delplanckem, s bydlištěm v Braine-le-Comte (Belgie), a Matteem Governatorim, s bydlištěm v Saint-Josse-ten-Node (Belgie), zastoupenými Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o jmenování žalobců úředníky Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují jejich nástupní platovou třídu za použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-170/05, T-183/05 a podobné jako ve věcech T-58/05, T-164/05, T-192/05 a T-201/05.


title: Věc C-151/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Versailles – Francie) – Le Rayon d'Or SARL v. Ministre de l'Économie et des Finances „Řízení o předběžné otázce — Daně — DPH — Oblast působnosti — Stanovení základu daně — Pojem, dotace přímo vázaná k ceně‘ — Vyplácení paušálu národní zdravotní pojišťovnou pobytovým zařízením pro seniory se sníženou soběstačností“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Versailles – Francie) – Le Rayon d'Or SARL v. Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-151/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - DPH - Oblast působnosti - Stanovení základu daně - Pojem, dotace přímo vázaná k ceně‘ - Vyplácení paušálu národní zdravotní pojišťovnou pobytovým zařízením pro seniory se sníženou soběstačností“)
   2014/C 151/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Le Rayon d'Or SARL

      Odpůrce: Ministre de l'Économie et des Finances

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative d'appel de Versailles – Výklad čl. 11 části A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), převzatého do článku 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Působnost DPH – Dotace přímo vázaná k ceně péče – Zahrnutí „paušálu za poskytování péče“ vypláceného zdravotními pojišťovnami pobytovým zařízením pro seniory se sníženou soběstačností

      Výrok

   Článek 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně a článek 73 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že taková paušální platba, jako je „paušál za poskytování péče“ ve věci v původním řízení, je protiplněním za péči, kterou pobytové zařízení pro seniory se sníženou soběstačností poskytuje za úplatu svým klientům, a z tohoto důvodu podléhá dani z přidané hodnoty.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc F-90/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2015 – Meyer v. Komise „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Odměňování — Rodinné přídavky — Nepřiznání příspěvku na dítě — Článek 2 odst. 3 písm. b) přílohy VII služebního řádu — Dítě ve věku 18 až 26 let, které se účastní vzdělávání nebo odborné přípravy — Příspěvek na vzdělání — Článek 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu — Dítě docházející pravidelně a v plném rozsahu do vzdělávacího zařízení — Přerušení studia — Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2015 – Meyer v. Komise
   (Věc F-90/14) (1)

   („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Odměňování - Rodinné přídavky - Nepřiznání příspěvku na dítě - Článek 2 odst. 3 písm. b) přílohy VII služebního řádu - Dítě ve věku 18 až 26 let, které se účastní vzdělávání nebo odborné přípravy - Příspěvek na vzdělání - Článek 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu - Dítě docházející pravidelně a v plném rozsahu do vzdělávacího zařízení - Přerušení studia - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2015/C 198/69)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ronald Meyer (Tallinn, Estonsko) (zástupce: H.-R. Ilting, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, na jehož základě se žalobci od 1. září 2013 nepřiznává příspěvek na dítě z důvodu, že se jeho dítě již neúčastní „vzdělávání nebo odborné přípravy“ ve smyslu článku 2 přílohy VII služebního řádu, a dále návrh na uložení povinnosti zaměstnavateli spočívající ve vyplácení tohoto příspěvku žalobci a zpětném doplacení všech léčebných výdajů jeho dítěte zpětně od 1. září 2013.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ronald Meyer ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014, s. 39.


title: Věc T-206/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Intercon v. Komise

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/24

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Intercon v. Komise
   (Věc T-206/15)
   (2015/C 221/33)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intercon Sp. z o.o. (Lodž, Polsko) (zástupce: B. Eger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že finanční prostředky vyplacené Evropskou komisí žalobkyni z titulu její účasti na návrhu smlouvy VPH2-224635 představují uznatelné náklady podle čl. II.14 obecných podmínek smlouvy a v důsledku toho žalobkyně není povinna tyto finanční prostředky vrátit;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               odložit vykonatelnost napadeného rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z porušení zásady vzájemné loajality smluvních stran a zásady důvěry podnikatele v Komisi.

               —

               Komise nevzala v úvahu žádné z vyjádření nebo dokumentů předložených příjemkyní v jejím dopise ze dne 14. srpna 2014. Komise se v tomto ohledu odvolala na čl. 22.II.5 přílohy II smlouvy, která Komisi opravňuje k tomu, aby nezohlednila opožděná tvrzení a důkazy. Takové jednání navzdory tomu nebylo opodstatněné, jelikož sama Komise žádala příjemkyni, aby předložila nové vyjádření. V této situaci úplné opominutí nových vyjádření a důkazů představuje zjevné porušení zásady vzájemné loajality smluvních stran a zásady důvěry mezi podnikatelem a Komisí.


title: Věc T-293/09: Žaloba podaná dne 29. července 2009 — CNIEL v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/9

         Žaloba podaná dne 29. července 2009 — CNIEL v. Komise
   (Věc T-293/09)
   2009/C 244/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Centre National Interprofessionnel de l’Économie Laitière (CNIEL) (Paříž, Francie) (zástupci: A. Cabanes a V. Kostrzewski-Pugnat, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí vydané Komisí ze dne 10. prosince 2008 ve věci N 561/2008 — Francie (Činnosti prováděné IPO);

               —

               podpůrně, uložit Komisi, aby zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně podpory stanovené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, na základě kterého měla Komise za to, že rámcový režim činností, které hodlají provést francouzské zemědělské mezioborové organizace a které sestávají z podpor technické pomoci, výroby a uvádění na trh kvalitních zemědělských produktů, výzkumu a vývoje a propagace prvovýrobců a podniků činných v oblasti zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh, které jsou financovány dobrovolnými příspěvky, které se staly na základě meziministerské vyhlášky povinnými (dále jen „CVO“) a které se vybírají od členů těchto mezioborových organizací, představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává třech žalobních důvodů vycházejících ze:

               —

               zjevného nesprávného posouzení v rozporu s čl. 87 odst. 1 ES, jelikož CVO nejsou státními zdroji a přijatá opatření nelze přičíst státu a nepředstavují zvýhodnění pro konečné příjemce;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Komise neuvedla důvody, na základě kterých došla k závěru, že CVO jsou státními zdroji, nebo jak je ovlivněn obchod mezi členskými státy nebo narušena hospodářská soutěž;

               —

               porušení čl. 88 odst. 3 ES, jelikož Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES, i přes existenci vážných obtíží při posuzování povahy dotčeného rámcového režimu.

      (1)  Úř. věst. C 116, s. 14.


title: Věc C-205/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. dubna 2010 Heinzem Helmuthem Eriksenem proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 24. března 2010 ve věci T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen v. Evropská komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. dubna 2010 Heinzem Helmuthem Eriksenem proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 24. března 2010 ve věci T-516/08, Heinz Helmuth Eriksen v. Evropská komise
   (Věc C-205/10 P)
   2010/C 195/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Heinz Helmuth Eriksen (zástupce: I. Anderson, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit v plném rozsahu usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010, kterým se odmítá žaloba účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustná a ukládá se mu náhrada nákladů řízení.

               —

               Rozhodnout o kasačním opravném prostředku uvedeného účastníka řízení a uložit Komisi, aby:

                           a)

                           účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek zaplatila náhradu škody ve výši 800 000 eur nebo ve výši, kterou bude Soudní dvůr považovat za spravedlivou a přiměřenou, za minulou, přítomnou a budoucí bolest, jinou nehmotnou újmu a snížení kvality života v důsledku vážné újmy na jeho zdraví způsobené tím, že Komise v případě zvláštních zásahových týmů v Thule svévolně a protiprávně odmítla prosadit provedení ustanovení směrnice 96/26 (1) o preventivním lékařském monitorování pro případ onemocnění v důsledku ozáření.

                           b)

                           účastníku řízení podávajícímu kasační opravný prostředek, nebo zdravotnickým zařízením, v nichž podstupuje léčbu, nebo jeho poskytovatelům péče zaplatila budoucí náklady na léčbu a léčiva za účelem zmírnění nebo léčení jeho zhoršeného zdravotního stavu zmíněného výše v písmeni a), k nimž nemá přístup v rámci sociálního systému zdravotní péče svého členského státu.

                           c)

                           nahradila přiměřené náklady řízení a výdaje vynaložené účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek v řízení před Tribunálem, jakož i v rámci tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil pochybení, když žalobu účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek ve věci týkající se mimosmluvní odpovědnosti odmítl jako nepřípustnou, jelikož zkreslil jak povahu návrhových žádání uvedeného účastníka řízení, tak jeho žalobní důvody. V důsledku tohoto zkreslení Tribunál neposuzoval protiprávnost v souvislosti se svévolnými a falešnými záminkami Komise, proč odmítla jednat; tato nečinnost podkopala jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků v případech radiačních nehod způsobených vojenským využitím jaderné energie.

               2)

               Nepoužití právních zásad společných členským státům. Tribunál neposoudil protiprávnost nedostatku obezřetnosti, řádné péče a řádné správy ze strany Komise z hlediska právních zásad společných právním řádům členských států v oblasti odpovědnosti správních orgánů za škodu způsobenou jednotlivcům, jak vyžaduje článek 188 Smlouvy o ESAE.

               3)

               Nesprávné využití zvláštní pravomoci Komise v oblasti výjimek z práva hospodářské soutěže ve vztahu k přípustnosti výtky týkající se zdravotních standardů. Tribunál se dále dopustil pochybení, když „vojenskou“ výjimku ze systému ochrany zdraví podle směrnice, kterou Komise povolila v případě radiační nehody u Thule, hodnotil ve světle široké a zvláštní diskreční pravomoci, kterou Komise disponuje v rámci určování politiky hospodářské soutěže EU prostřednictvím výjimek pro protiprávní obchodní dohody spadajících do jejího uvážení. Tribunál tak nezohlednil svá rozhodnutí týkající se přípustnosti v jiných oblastech práva EU, v nichž Komise nedisponuje takovou zvláštní diskreční pravomocí a v nichž tvrzení o nečinnosti Komise v minulosti nevedla k prohlášení návrhového žádání za zjevně nepřípustné.
               Tribunál přehlédl okolnost, že Komise nemá zvláštní a neomezenou diskreční pravomoc k prosazování jednotných bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví, jelikož Smlouva o ESAE úzce vymezuje její pravomoc k povolování výjimek a stanoví zvláštní mechanismy, v jejichž rámci se mohou jednotlivci bránit proti nečinnosti Komise jako správního orgánu v oblastech, v nichž jim byla poskytnuta ochrana. To zahrnuje i situace, v nichž bylo jednání odmítnuto vůči jiné osobě.

               4)

               Neprovedení přezkumu, zda odmítnutí Komise jednat nebylo v rozporu se stanoveným cílem Smlouvy o ESAE spočívajícím v ochraně zdraví obyvatelstva a pracovníků.
               Tribunál se rovněž dopustil pochybení, jelikož nepřezkoumal otázku, zda odmítnutí Komise jednat nebylo v rozporu s cíli Smlouvy o ESAE vypracovávat jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků před dlouhodobými účinky ionizujícího záření a dbát na jejich dodržování. Tribunál tak nezohlednil povinnost Komise kogentně stanovenou ve Smlouvě o ESAE dbát na řádné uplatňování Smlouvy, včetně v ní stanovené zásady prevence.

      (1)  Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291).


title: Věc T-340/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Stradivarius España v. OHIM – Ricci (Stradivari 1715) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Stradivari 51 — Starší obrazové ochranné známky Společenství Stradivarius — Odůvodnění odmítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/49

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Stradivarius España v. OHIM – Ricci (Stradivari 1715)
   (Věc T-340/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Stradivari 51 - Starší obrazové ochranné známky Společenství Stradivarius - Odůvodnění odmítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/85)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stradivarius España (Arteixo, Španělsko) (zástupci: G. Marín Raigal a P. López Ronda, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a A. Sempio, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Cristina Ricci (Reggello, Itálie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzaretti, M. Boretto a E. Gavuzzi, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba prodaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 7. září 2006 ve (věc R 1024/2005-1) týkajícího se námitkového řízení mezi Stradivarius España, SA a Cristina Ricci.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Stradivarius España, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-77/10: Žaloba podaná dne 18. února 2010 — Certmedica International v. OHIM — Lehning Entreprise (L112)

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/53

         Žaloba podaná dne 18. února 2010 — Certmedica International v. OHIM — Lehning Entreprise (L112)
   (Věc T-77/10)
   2010/C 113/85
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Certmedica International GmbH (Aschaffenburg, Německo) (zástupce: P. Pfortner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lehning Entreprise SARL (Sainte Barbe, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. prosince 2009 (věc 934/2009-2), doručené dne 21. prosince 2009, a to v rozsahu, v němž jím byla ochranná známka Společenství „L112“ (EU 002349728) prohlášena za neplatnou, pokud jde o výrobky „Farmaceutické a zvěrolékařské přípravky; zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; doplňky výživy pro lékařské účely“ třídy 5,
               podpůrně, zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. prosince 2009 (věc R 934/2009-2), doručené dne 21. prosince 2009, a to v rozsahu, v němž jím byla ochranná známka Společenství „L112“ (EU 002349728) prohlášena za neplatnou, pokud jde o výrobky „Zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; doplňky výživy pro lékařské účely“ třídy 5,
               zcela podpůrně, zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. prosince 2009 (věc R 934/2009-2), doručené dne 21. prosince 2009, a to v rozsahu, v němž jím byla ochranná známka Společenství „L112“ (EU 002349728) prohlášena za neplatnou, pokud jde o výrobky „Zdravotnické prostředky pro vnitřní užití“ ve třídě 5,

               —

               zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „L112“ (EU 002349728) opírající se o francouzskou ochrannou známku „L.114“ (F 1 312 700) v plném rozsahu a zapsat ochrannou známku Společenství „L112“ pro následující výrobky:

                  „Třída 5:
                  Farmaceutické a zvěrolékařské přípravky a hygienické přípravky; zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; doplňky výživy pro lékařské účely, dietetické potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)
                  Třída 29:
                  Potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)“;

               podpůrně, zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „L112“ (EU 002349728) opírající se o francouzskou ochrannou známku „L.114“ (F 1 312 700) v rozsahu, v němž se v něm požaduje prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „L112“ ve třídě 5 pro výrobky „Zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; doplňky výživy pro lékařské účely“ a zapsat ochrannou známku Společenství „L112“ pro následující výrobky:

                  „Třída 5:
                  Hygienické přípravky; zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; doplňky výživy pro lékařské účely, dietetické potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)
                  Třída 29:
                  Potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)“;

               zcela podpůrně, zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „L112“ (EU 002349728) opírající se o francouzskou ochrannou známku „L.114“ (F 1 312 700) v rozsahu, v němž se v něm požaduje prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství „L112“ ve třídě 5 pro výrobky „Zdravotnické prostředky pro vnitřní užití“ a zapsat ochrannou známku Společenství „L112“ pro následující výrobky:

                  „Třída 5:
                  Hygienické přípravky; zdravotnické prostředky pro vnitřní užití; dietetické potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)
                  Třída 29:
                  Potravinové koncentráty na bázi měkkýšů (jako je chitosan)“;

               —

               uložit společnosti Lehning Entreprise SARL náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni v řízení o prohlášení neplatnosti a v odvolacím řízení;
               podpůrně, uložit Lehning Entreprise SARL náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti pouze v rozsahu, v němž byla ochranná známka „L112“ (EU 002349728) prohlášena za neplatnou pokud jde o výrobky „Farmaceutické přípravky“ (20 %);
               zcela podpůrně, uložit Lehning Entreprise SARL náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti pouze v rozsahu, v němž byla ochranná známka „L112“ (EU 002349728) prohlášena za neplatnou pokud jde o výrobky „Farmaceutické přípravky; doplňky výživy pro lékařské účely“ (30 %).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství č. 2 349 728 pro výrobky zařazené do tříd 5 a 29.

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Lehning Entreprise SARL.

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Francouzská slovní ochranná známka „L.114“ (ochranná známka č. 1 312 700), přičemž návrh na prohlášení neplatnosti se vztahuje pouze na určité výrobky třídy 5.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti a částečné prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               neexistence důkazu o užívání francouzské ochranné známky „L.114“ společností Lehning Entreprise SARL;

               —

               neexistence podobnosti výrobků ve třídě 5

               —

               nesprávné posouzení podobnosti označení odvolacím senátem.


title: Věc T-164/16: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2017 – Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THE TRAVEL EPISODES — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Návrh na změnu — Akt, který nemůže přijmout odvolací senát — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2017 – Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
   (Věc T-164/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie THE TRAVEL EPISODES - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Návrh na změnu - Akt, který nemůže přijmout odvolací senát - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2017/C 231/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Piper Verlag GmbH (Mnichov, Německo) (zástupkyně: F. Oster, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016 (věc R 1099/2015-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení THE TRAVEL EPISODES jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Piper Verlag GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Spojené věci C-159/10 a C-160/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Německo) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10) v. Land Hessen ( „Směrnice 2000/78/ES — Článek 6 odst. 1 — Zákaz diskriminace na základě věku — Povinný odchod do důchodu státních zástupců, kteří dosáhli věku 65 let — Legitimní cíle odůvodňující rozdílné zacházení na základě věku — Koherentnost právních předpisů“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Frankfurt am Main — Německo) — Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10) v. Land Hessen
   (Spojené věci C-159/10 a C-160/10) (1)

   (Směrnice 2000/78/ES - Článek 6 odst. 1 - Zákaz diskriminace na základě věku - Povinný odchod do důchodu státních zástupců, kteří dosáhli věku 65 let - Legitimní cíle odůvodňující rozdílné zacházení na základě věku - Koherentnost právních předpisů)
   2011/C 269/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gerhard Fuchs (C-159/10), Peter Köhler (C-160/10)

      Žalovaná: Land Hessen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichts Frankfurt am Main — Výklad článku 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Zákaz diskriminace na základě věku — Vnitrostátní právní úprava, která v případě státního zaměstnance, který dosáhl věku 65 let, automaticky stanoví jeho odchod do důchodu — Legitimní cíle odůvodňující rozdílné zacházení na základě věku

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, nebrání takovému zákonu, jako je zákon o státní službě spolkové země Hesensko (Hessisches Beamtengesetz), ve znění zákona ze dne 14. prosince 2009, který stanoví povinný odchod do důchodu doživotně jmenovaných státních zaměstnanců — v projednávaném případě státních zástupců — po dosažení věku 65 let, a případně v zájmu služby jim umožňuje nadále pracovat až do věku 68 let, pokud je cílem tohoto zákona nastolit vyváženou věkovou skladbu za účelem podpory přijímání nových pracovníků a povyšování mladých pracovníků, optimalizovat řízení zaměstnanců, a tím předcházet případným sporům týkajícím se schopnosti zaměstnance vykonávat pracovní činnost po překročení určitého věku, a pokud umožňuje dosažení tohoto cíle přiměřenými a nezbytnými prostředky.

               2)

               K tomu, aby byl prokázán přiměřený a nezbytný charakter předmětného opatření, se nesmí toto opatření jevit jako nepřiměřené s ohledem na sledovaný cíl a musí být založeno na skutečnostech, jejichž důkazní hodnotu přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu.

               3)

               Takový zákon, jako je zákon o státní službě spolkové země Hesensko ve znění zákona ze dne 14. prosince 2009, který stanoví povinný odchod do důchodu státních zástupců po dosažení věku 65 let, není nekoherentní pouze z toho důvodu, že jim v určitých případech umožňuje pracovat do věku 68 let, že kromě toho obsahuje ustanovení určená k bránění odchodům do důchodu před věkem 65 let a že jiná ustanovení právních předpisů dotyčného členského státu stanoví ponechání některých státních zaměstnanců ve službě, zejména těch, kteří jsou voleni, po překročení tohoto věku, jakož i postupné zvyšování věku pro odchod do důchodu ze 65 na 67 let.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.