title: Věc C-353/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 22. července 2004 ve věci Nowaco Germany GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 22. července 2004 ve věci Nowaco Germany GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-353/04)
   (2004/C 262/33)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením ze dne 22. července 2004 ve věci Nowaco Germany GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Může být pro stanovení uspokojivé obchodní jakosti zboží, ohledně kterého je žádáno o vývozní náhradu, použito nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 (1) ze dne 5. června 1991, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso?

               2)

               Pro případ, že odpověď na první otázku je kladná:

                           a)

                           Použije se článek 70 nařízení Rady (EHS) č. 2913/1992 (2) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, pokud jde o zjištění, zda má zboží, ohledně kterého je požadována vývozní náhrada, uspokojivou obchodní jakost?

                           b)

                           Nastupuje fikce jakosti podle čl. 70 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (EHS) č. 2913/1992 také tehdy, jestliže byla na zboží provedena pouze namátková kontrola, avšak příslušné předpisy práva Společenství tolerují vady zboží v určitém kvantitativním objemu a podle toho požadují či dokonce výslovně předepisují kontrolu jakosti určitého minimálního množství vzorků k určení dodržení těchto tolerancí?

               3)

               Pro případ, že také odpověď na otázky 2 písm. a) a b) je kladná:
               Jaký účinek má výše uvedená fikce jakosti, když bylo odebráno více vzorků z jednotné, v celním prohlášení uvedené vývozní zásilky a při přezkumu jedné části zkušebních vzorků byla zjištěna uspokojivá obchodní jakost, u jiné části vzorků však tato uspokojivá obchodní jakost zjištěna nebyla?

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 11.

      (2)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc T-45/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – Reliance Industries v. Rada a Komise ( Společná obchodní politika — Antidumpingové clo — Vyrovnávací clo — Pozbytí platnosti cla — Oznámení o zahájení přezkumu — Lhůta — Pravidla WTO )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – Reliance Industries v. Rada a Komise
   (Věc T-45/06) (1)

   („Společná obchodní politika - Antidumpingové clo - Vyrovnávací clo - Pozbytí platnosti cla - Oznámení o zahájení přezkumu - Lhůta - Pravidla WTO“)
   (2008/C 285/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Reliance Industries Ltd (Bombaj, Indie) (zástupci: I. MacVay, S. Ahmed, solicitors, R. Thompson, QC a K. Beal, barrister)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem) a Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a P. Stancanelli, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy na zrušení:

               —

               oznámení Komise ze dne 1. prosince 2005 o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti vyrovnávacích opatření použitelných na dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících zejména z Indie (Úř. věst. C 304, s. 4),

               —

               oznámení Komise ze dne 1. prosince 2005 o zahájení přezkumu před pozbytím platnosti antidumpingových opatření použitelných na dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Korejské republiky, Malajsie, Tchaj-wanu a Thajska a částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření použitelných na dovoz některých polyethylentereftalátů pocházejících z Korejské republiky a Tchaj-wanu (Úř. věst. C 304, s. 9),

               —

               nařízení Rady (ES) č. 2603/2000 ze dne 27. listopadu 2000, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo a konečné vybrání prozatímního cla uloženého na dovozy některých polyetyléntereftalátů z Indie, Malajsie a Thajska a ukončuje antisubvenční řízení týkající se dovozů některých polyetyléntereftalátů pocházejících z Indonésie, Korejské republiky a Tchaj-wanu (Úř. věst. L 301, s. 1; Zvl. vyd. 11/34 s. 241), nařízení Rady (ES) č. 2604/2000 ze dne 27. listopadu 2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 301, s. 21; Zvl. vyd. 11/34, s. 261) a rozhodnutí Komise 2000/745/ES ze dne 29. listopadu 2000 o přijetí závazků nabízených v rámci antidumpingového a antisubvenčního řízení týkajících se dovozů některých polyetyléntereftalátů (PET) pocházejících z Indie, Indonésie, Malajsie, Korejské republiky, Tchaj-wanu a Thajska (Úř. věst. L 301, s. 88), v rozsahu, ve kterém se tyto akty mají po 1. prosinci 2005 uplatnit na žalobkyni,

               —

               podpůrně, zrušení čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996, L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45), a čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 288, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 78).

         Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Reliance Industries Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-29/10: Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Nizozemsko v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/38

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-29/10)
   2010/C 80/63
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a Y. de Vries, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               částečně zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 ve věci č. C 10/2009 (ex N 138/2009) — Nizozemsko, podpora pro ING Groep N. V.

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V napadeném rozhodnutí Komise určila, že určitá opatření, která byla přijata Nizozemskem ohledně ING Groep N. V., představují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, které za určitých podmínek nejsou slučitelné se společným trhem. Podle rozhodnutí představuje změna podmínek splácení ohledně 5 miliard eur kapitálové injekce dodatečnou podporu.
   Žaloba směřuje proti čl. 2 odst. 1 rozhodnutí, který je založen na konstatování Komise, že změna podmínek splácení ohledně 5 miliard eur kapitálové injekce představuje státní podporu.
   Zaprvé žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje článek 107 SFEU v rozsahu, ve kterém Komise konstatuje, že úprava podmínek splácení účasti na základním kapitálu ING představuje dodatečnou státní podporu ve prospěch ING ve výši 2 miliard eur. Komise nesprávně považovala úpravu podmínek splácení za státní podporu, a to z následujících důvodů:

               —

               Pokud by mohlo jít o státní podporu, spočívala by podle rozhodnutí v celkové účasti na základním kapitálu ING; změna podmínek, za kterých může být tato podpora splacena, nemůže představovat státní podporu navíc k této účasti.

               —

               Komise měla vzít v úvahu úpravu podmínek splácení při svém posouzení účasti na základním kapitálu a posoudit ji odděleně.

               —

               Komise sice mohla posoudit úpravu podmínek splácení izolovaně ve světle předpisů o státní podpoře, nicméně se přitom dopustila řady nesprávností.

               —

               Komise při svém posouzení nesprávně nezohlednila, že cílem úpravy podmínek splácení bylo rovněž, aby byly tyto podmínky uvedeny do souladu s tržně obvyklými podmínkami splácení.

         Zadruhé žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy, jelikož Komise neprovedla šetření ohledně relevantního skutkového stavu.
   Zatřetí žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje povinnost odůvodnění, neboť Komise své zjištění, že úprava podmínek splácení představuje dodatečnou podporu, dostatečně neodůvodnila.


title: Věc T-251/08: Žaloba podaná dne 26. června 2008 – Vion v. OHIM (PASSION FOR BETTER FOOD)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/52

         Žaloba podaná dne 26. června 2008 – Vion v. OHIM (PASSION FOR BETTER FOOD)
   (Věc T-251/08)
   (2008/C 223/92)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vion NV (Best, Nizozemsko) (zástupce: A. Kliner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. dubna 2008 (odvolání R 562/2007-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PASSION FOR BETTER FOOD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29 a 30 (přihláška č. 5 039 946).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka nemá dostatečnou rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-541/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2014 Royal Scandinavian Casino Århus I/S proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. září 2014 ve věci T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus v. Evropská komise

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2014 Royal Scandinavian Casino Århus I/S proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 26. září 2014 ve věci T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus v. Evropská komise
   (Věc C-541/14 P)
   (2015/C 034/18)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (zástupci: B. Jacobi a P. Vesterdorf, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království, Maltská republika, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2014 vydaný ve věci T-615/11, Royal Scandinavian Århus týkající se opatření C 35/10 (ex N 302/10), kterým Dánsko provádí daň z hazardních her poskytovaných on-line do dánského zákona o dani z hazardních her, podle kterého navrhovatelka nemá právní zájem na podání žaloby,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů řízení navrhovatelky, a uložit vedlejším účastníkům řízení náhradu vlastních nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Navrhovatelka tvrdí, že tvrzení Tribunálu týkající se toho, že navrhovatelka nemá právní zájem na podání žaloby, je nesprávné, protože splnila podmínky stanovené v článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie kladené na podání žaloby proti Evropské komisi.

               2.

               Navrhovatelka dále tvrdí, že se Tribunál v rozsudku ze dne 26. září 2014 ve věci T-615/11, Royal Scandinavian Casino Århus dopustil nesprávného právního posouzení, čímž poškodil zájmy navrhovatelky tím, že:

                           a)

                           v bodě 43 s odkazem na nedostatek důkazů uvedl, že navrhovatelka neprokázala, jaký účinek by měla státní podpora na její finanční situaci,

                           b)

                           v bodě 44 dospěl k závěru, že navrhovatelka rovněž neprokázala, že státní podpora jí mohla značně poškodit její postavení na relevantním trhu, a tudíž nemohlo být uznáno její osobní dotčení,

                           c)

                           v bodě 42 konstatoval, že navrhovatelka nebyla napadeným rozhodnutím osobně dotčena, přestože její kasino tvoří součást uzavřeného okruhu kamenných kasin,

                           d)

                           v bodě 52 konstatoval, že žaloba, kterou podala navrhovatelka, nesplňovala podmínky přípustnosti stanovené v poslední části čtvrtého odstavce článku 263 SFEU, a

                           e)

                           v bodě 53 konstatoval, že žaloba má být odmítnuta z důvodu, že navrhovatelka neměla právní zájem na podání žaloby.

               3.

               Navrhovatelka tvrdí, že kasino je osobně dotčeno, neboť:

                           —

                           Navrhovatelka podala stížnost Komisi týkající se dotčené státní podpory ve formě značně nižších daní z hazardních her poskytovaných on-line, aktivně se účastnila předběžného i formálního vyšetřování a kasino bylo značně dotčeno opatřením státní podpory,

                           —

                           podnik navrhovatelky sestává z malého množství kamenných kasin, na které má státní podpora dopad a které jsou právně a skutkově odlišným subjektem od všech ostatních podniků v Dánsku, a

                           —

                           napadené rozhodnutí Komise, které povoluje Dánsku státní podporu ve formě nižších daní pro hazardní hry poskytované on-line, není regulačním aktem zahrnujícím prováděcí opatření, a to v každém případě ne ve vztahu k navrhovatelce.


title: Věc C-427/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. „Veloserviss“ SIA „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Kontrola prohlášení po propuštění zboží — Zásada ochrany legitimního očekávání — Omezení přezkumu výsledků kontroly prohlášení po propuštění zboží ve vnitrostátním právu — Možnost — Rozhodnutí o první kontrole prohlášení po propuštění zboží — Nesprávné a neúplné údaje, které nebyly známy v okamžiku přijetí rozhodnutí“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – Valsts ieņēmumu dienests v. „Veloserviss“ SIA
   (Věc C-427/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Kontrola prohlášení po propuštění zboží - Zásada ochrany legitimního očekávání - Omezení přezkumu výsledků kontroly prohlášení po propuštění zboží ve vnitrostátním právu - Možnost - Rozhodnutí o první kontrole prohlášení po propuštění zboží - Nesprávné a neúplné údaje, které nebyly známy v okamžiku přijetí rozhodnutí“)
   (2016/C 048/04)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaná:„Veloserviss“ SIA

      Výrok

   Článek 78 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která omezuje možnost celních orgánů znovu přezkoumat či zopakovat kontrolu po propuštění zboží a vyvodit z toho důsledky v podobě vyměření nového celního dluhu, jestliže se toto omezení vztahuje na období tří let od data vzniku původního celního dluhu, což musí ověřit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


title: Věc T-63/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Iran Insurance Company v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Námitka protiprávnosti — Článek 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 267/2012 — Článek 215 SFEU — Článek 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 2010/413/SBZP, ve znění čl. 1 bodu 7 rozhodnutí 2012/35/SBZP — Článek 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2012 — Základní práva — Články 2 SEU, 21 SEU a 23 SEU — Články 17 a 52 Listiny základních práv — Nesprávné posouzení — Rovné zacházení — Zákaz diskriminace — Zásada řádné správy — Povinnost odůvodnění — Zneužití pravomoci — Legitimní očekávání — Proporcionalita“

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2016 – Iran Insurance Company v. Rada
   (Věc T-63/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Článek 46 odst. 2 nařízení (EU) č. 267/2012 - Článek 215 SFEU - Článek 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 2010/413/SBZP, ve znění čl. 1 bodu 7 rozhodnutí 2012/35/SBZP - Článek 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2012 - Základní práva - Články 2 SEU, 21 SEU a 23 SEU - Články 17 a 52 Listiny základních práv - Nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Zákaz diskriminace - Zásada řádné správy - Povinnost odůvodnění - Zneužití pravomoci - Legitimní očekávání - Proporcionalita“)
   (2016/C 222/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iran Insurance Company (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: I. Rodios a M. Bishop, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh podaný na základě článků 263 SFEU a 275 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/661/SBZP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SBZP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 18), jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o přijetí omezujících opatření vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 3), a to v rozsahu, v němž se tyto předpisy týkají žalobkyně, a na druhé straně, návrh na vydání prohlášení, že se vůči žalobkyni na základě článku 277 SFEU nepoužije čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2010/413/SBZP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SBZP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění čl. 1 bodu 7 rozhodnutí Rady 2012/35/SBZP ze dne 23. ledna 2012 (Úř. věst. L 19, s. 22), jakož i čl. 23 odst. 2 písm. d) a čl. 46 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 o přijetí omezujících opatření vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Iran Insurance Company ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc T-173/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Messe Düsseldorf v. OHIM – Canon Communications (MEDTEC)

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Messe Düsseldorf v. OHIM – Canon Communications (MEDTEC)
   (Věc T-173/08) (1)

   (2009/C 6/87)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-561/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Španělsko) — Fédération Cynologique Internationale v. Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza ( „Ochranné známky Společenství — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 9 odst. 1 — Pojem „třetí strana“ — Majitel pozdější ochranné známky Společenství“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/15

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Španělsko) — Fédération Cynologique Internationale v. Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza
   (Věc C-561/11) (1)

   (Ochranné známky Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 9 odst. 1 - Pojem „třetí strana“ - Majitel pozdější ochranné známky Společenství)
   2013/C 114/21
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Mercantil de Alicante

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Fédération Cynologique Internationale

      Žalovaná: Federación Canina Internacional de Perros de Pura Raza

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil de Alicante — Výklad nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikovaná verze) (Úř. věst. L 78, s. 1) — Porušení nebo hrozící porušení ochranné známky Společenství — Výlučné právo z ochranné známky Společenství — Pojem „třetí strana“

      Výrok

   Článek 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství je třeba vykládat v tom smyslu, že se výlučné právo majitele ochranné známky Společenství zakázat všem třetím stranám užívat v obchodním styku označení totožná nebo podobná s jeho ochrannou známkou vztahuje na třetí stranu, jež je majitelem pozdější ochranné známky Společenství, aniž je nutné, aby tato pozdější ochranná známka byla nejdříve prohlášena za neplatnou.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-486/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-486/09) (1)

   2011/C 89/24
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc F-63/14: Žaloba podaná dne 11. července 2014 – ZZ v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/61

         Žaloba podaná dne 11. července 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-63/14)
   2014/C 421/89
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu důchodových nároků žalobců do unijního důchodového systému, na který se vztahují nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit za protiprávní a tudíž za nepoužitelný článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí o bonifikaci důchodových nároků nabytých žalobci před jejich nástupem do služebního poměru, v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-373/06: Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican Forte)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/25

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican Forte)
   (Věc T-373/06)
   (2007/C 42/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Kapské město, Jižní Afrika) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dr. Grandel GmbH
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. října 2006 v rozsahu, v němž neumožňuje zápis ochranné známky Společenství, tj. s ohledem na výrobky třídy 5 „doplňky výživové pro jiné než lékařské účely, zejména doplňky na bázi vitamínů, aminokyselin, minerálů a stopových prvků, dietetické látky upravené pro jiné než lékařské účely, a to aminokyseliny a stopové prvky; přičemž výše uvedené výrobky neslouží jako antiepileptika“;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Epican Forte“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32 (přihláška č. 2 525 251).

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Dr. Grandel GmbH.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EPIGRAN“, původně zapsaná pro výrobky zařazené do tříd 1, 3 a 5, nyní pouze pro výrobky zařazené do třídy 3 (ochranná známka Společenství č. 560 292), přičemž námitky byly namířeny pouze proti zápisu do třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám, částečné zamítnutí zápisu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-634/11: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 1. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, dříve Anglo Irish Bank Corp. Ltd v. Sean Quinn a další

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 1. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, dříve Anglo Irish Bank Corp. Ltd v. Sean Quinn a další
   (Věc C-634/11) (1)

   2013/C 129/21
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc T-593/11: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — Al-Chihabi v. Rada

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/62

      Žaloba podaná dne 28. listopadu 2011 — Al-Chihabi v. Rada
      (Věc T-593/11)
      (2012/C 25/119)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Fares Al-Chihabi (Aleppo, Sýrie) (zástupci: L. Ruessmann a W. Berg, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011 (1) a nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011 (2), jakož i rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011 (3) a rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011 (4), a jakýkoli následující legislativní akt, kterým budou prodloužena nebo nahrazena omezující opatření v rozsahu, v němž se týkají žalobce, a

                  —

                  uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1)

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu, především povinnosti uvést odůvodnění, podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, článku 216 SFEU a čl. 14 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 442/2011 (5).

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení žalobcova práva na obhajobu, především práva být vyslechnut, a práva na účinný soudní přezkum těchto práv.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení základních práv žalobce neoprávněným a nepřiměřeným způsobem, především práva vlastnit majetek, práva na respektování dobrého jména a pověsti, práva pracovat a podnikat a práva na presumpci neviny.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení žalobcova práva na soukromí v rozsahu, v němž zmrazení finančních prostředků a omezení svobody pohybu představují rovněž nepřiměřený zásah do žalobcova základního práva na soukromí, jakož i porušení obecné zásady proporcionality.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 18).

         (3)  Rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 228, s. 16).

         (4)  Rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 269, s. 33).

         (5)  Nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 1).


title: Věc T-634/13: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — Arctic Paper Mochenwangen v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/17

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — Arctic Paper Mochenwangen v. Komise
   (Věc T-634/13)
   2014/C 31/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arctic Paper Mochenwangen GmbH (Wolpertswende, Německo) (zástupce: S. Kobes, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí žalované 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) (C(2013) 5666, Úř. věst. L 240, s. 27), pokud odmítne zahrnutí zařízení uvedeného v příloze I bodu A s identifikátorem zařízení DE000000000000563 do seznamu zařízení, na která se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předloženého Komisi Německem podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, a příslušná předběžná roční množstvím emisních povolenek, které jsou těmto zařízením přidělována bezplatně;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně následující:

               —

               Napadené rozhodnutí, v části napadané žalobkyní, je v rozporu se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU (2). Rozhodnutí je navíc neslučitelné se zásadou proporcionality a Listinou základních práv Evropské unie.

               —

               rozhodnutí 2011/278/EU nebrání dodatečnému předběžnému přidělení bezplatných povolenek jako odškodnění za případ tvrdosti. V každém případě záruky poskytované Listinou základních práv Evropské unie, zejména základní právo na svobodné podnikání a základní právo na vlastnictví, jakož i zásada proporcionality vyžadují zvláštní přidělení v případech tvrdosti jako odškodnění za nepřiměřená zatížení v důsledku obchodování s emisemi.

               —

               Nakonec žalobkyně vytýká porušení požadavků řádné správy podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. Před přijetím rozhodnutí neměla žalobkyně příležitost zaujmout své stanovisko.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).

      (2)  Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772)


title: Věc F-115/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CG v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Jmenování — Pracovní místo vedoucího oddělení — Jmenování jiného uchazeče než žalobkyně — Vady výběrového řízení — Povinnost nestrannosti členů výběrového panelu — Trestuhodné jednání předsedy výběrového panelu vůči žalobkyni — Střet zájmů — Ústní prezentace společná pro všechny uchazeče — Dokumenty poskytnuté pro ústní prezentaci, které mohou zvýhodnit jednoho z uchazečů — Uchazeč, který se zúčastnil přípravy poskytnutých dokumentů — Porušení zásady rovnosti — Žaloba na neplatnost — Návrh na náhradu škody“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CG v. EIB
   (Věc F-115/11) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Jmenování - Pracovní místo vedoucího oddělení - Jmenování jiného uchazeče než žalobkyně - Vady výběrového řízení - Povinnost nestrannosti členů výběrového panelu - Trestuhodné jednání předsedy výběrového panelu vůči žalobkyni - Střet zájmů - Ústní prezentace společná pro všechny uchazeče - Dokumenty poskytnuté pro ústní prezentaci, které mohou zvýhodnit jednoho z uchazečů - Uchazeč, který se zúčastnil přípravy poskytnutých dokumentů - Porušení zásady rovnosti - Žaloba na neplatnost - Návrh na náhradu škody“)
   2014/C 421/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CG (zástupci: původně N. Thieltgen, advokát, poté J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí prezidenta EIB o nejmenovaní žalobkyně, nýbrž jiného uchazeče na pracovní místo vedoucího oddělení v rámci EIB a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí prezidenta Evropské investiční banky ze dne 28. července 2011 o jmenování pana A na pracovní místo vedoucího oddělení „Tarifikace a politika rizik“ se zrušuje.

               2)

               Evropské investiční bance se ukládá zaplatit CG částku 25  000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloby zamítá.

               4)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CG.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012, s. 28.


title: Věc T-149/04: Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Imrem Cziganym, Isabel Alves, Georgette Henningsen a Michelem Lucasem proti Komisi Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/10

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Imrem Cziganym, Isabel Alves, Georgette Henningsen a Michelem Lucasem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-149/04)
   (2004/C 168/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Imrem Cziganym, s bydlištěm v Rhode St. Genese (Belgie), Isabel Alves, s bydlištěm v Lucemburku, Georgette Henningsen, s bydlištěm v Bruselu a Michelem Lucasem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenými Gillesem Bounéouem, Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil hodnocení žalobců za období 2001–2002;

               —

               podpůrně zrušil posudek o vývoji služeb (REC/CDR) žalobců za období od 1. 7. 2001 do 31. 12. 2002;

               —

               rozhodl o výdajích, nákladech a odměnách a uložil Komisi Evropských společenství nahradit je.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobní důvody a hlavní tvrzení, jichž se žalobci dovolávají v této věci, jsou totožné se žalobními důvody a hlavními tvrzeními dovolávanými ve věcech T-43/04 a T-47/04.


title: Věc C-433/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2012 Luigim Marcucciem proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. července 2012 ve věci T-27/12, Marcuccio v. Soudní dvůr

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2012 Luigim Marcucciem proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. července 2012 ve věci T-27/12, Marcuccio v. Soudní dvůr
   (Věc C-433/12 P)
   2012/C 355/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2012 ve věci T-27/12;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelem v prvním stupni řízení a v tomto řízení o kasačním opravném prostředku, a v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele v žalobě v prvním stupni;

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu, aby znovu rozhodl ve věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadené usnesení je zjevně stiženo vadou z důvodu absolutního nedostatku odůvodnění, iracionality, nelogičnosti a zkreslení skutkového stavu. Tribunál nesprávně kvalifikoval některé dopisy zaslané navrhovatelem prvnímu generálnímu advokátovi Soudního dvora jako žádosti o přezkum ve smyslu čl. 256 odst. 2 SFEU.


title: Věc T-460/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Komise v. Acentro Turismo ( „Rozhodčí doložka — Smlouva o poskytování služeb týkající se organizace služebních cest — Nesplnění smlouvy — Přípustnost — Zaplacení dlužné jistiny — Úroky z prodlení“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Komise v. Acentro Turismo
   (Věc T-460/08) (1)

   (Rozhodčí doložka - Smlouva o poskytování služeb týkající se organizace služebních cest - Nesplnění smlouvy - Přípustnost - Zaplacení dlužné jistiny - Úroky z prodlení)
   2011/C 38/17
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaná: Acentro Turismo SpA (Milán, Itálie) (zástupci: A. Carta a G. Murdolo, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná Komisí podle článku 153 AE směřující k tomu, aby byla žalované uložena náhrada částek údajně dlužných v rámci plnění smlouvy o poskytování služeb 349-90-04 TL ISP I, týkající se organizace služebních cest vyžádaných Společným výzkumným střediskem, zvýšených o úroky z prodlení

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti Acentro Turismo SpA se ukládá, aby Evropské komisi uhradila dlužnou jistinu ve výši 13 497,46 eur, úroky z prodlení ve výši 2 278,55 eur splatné ke dni podání žaloby, jakož i úroky z prodlení z těchto částek vypočítané na základě sazeb platných od 10. října 2008 až do dne plného splacení dlužné jistiny.

               2)

               Společnosti Acentro Turismo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-308/13: Žaloba podaná dne 7. června 2013 — Repsol v. OHIM — Argiles (ELECTROLINERA)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/22

         Žaloba podaná dne 7. června 2013 — Repsol v. OHIM — Argiles (ELECTROLINERA)
   (Věc T-308/13)
   (2013/C 226/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Repsol, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Josep María Adell Argiles (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. března 2013 ve věci R 1565/2012-1, potažmo nařídil zápis ochranné známky Společenství č. 9 548 884„ELECTROLINERA“ pro výrobky spadající do tříd 4, 37 a 39, pro které byl napadeným rozhodnutím odmítnut;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ELECTROLINERA“ pro výrobky a služby spadající do tříd 4, 35, 37 a 39 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 548 884

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Josep María Adell Argiles

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „ELECTROLINERA“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 9 a 12

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání, částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a v důsledku toho odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství ve větším rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-7/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Har Vaessen Douane Service BV v. Staatssecretaris van Financiën ( Osvobození od dovozního cla — Nařízení (EHS) č. 918/83 — Článek 27 — Zboží, jehož individuální hodnota je zanedbatelná a jež je odesíláno jako seskupená zásilka — Zásilky, které jsou odesílány přímo z třetí země příjemci ve Společenství )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Har Vaessen Douane Service BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-7/08) (1)

   („Osvobození od dovozního cla - Nařízení (EHS) č. 918/83 - Článek 27 - Zboží, jehož individuální hodnota je zanedbatelná a jež je odesíláno jako seskupená zásilka - Zásilky, které jsou odesílány přímo z třetí země příjemci ve Společenství“)
   2009/C 205/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Har Vaessen Douane Service BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag (Nizozemsko) — Výklad článku 27 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla ve znění nařízení (EHS) č. 3357/91 (Úř. věst. L 105, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 236) — Zásilky odesílané přímo z třetí země příjemci ve Společenství, jež jednotlivě mají zanedbatelnou hodnotu, ale které jsou odesílány jako seskupená zásilka, jejíž celková vlastní hodnota překračuje hranici maximální hodnoty stanovené nařízením

      Výrok

   Článek 27 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla ve znění nařízení (EHS) č. 3357/91 ze dne 7. listopadu 1991, nebrání tomu, aby seskupené zásilky zboží, jejichž celková vlastní hodnota přesahuje omezení stanovené uvedeným článkem 27, ale které posuzované samostatně mají zanedbatelnou hodnotu, byly osvobozeny od dovozního cla za podmínky, že každý balíček seskupené zásilky je adresován individuálně příjemci, který se nachází v Evropském společenství. V tomto ohledu není skutečnost, že smluvní partner těchto příjemců je sám usazen ve Evropském společenství, relevantní, jestliže je zboží uvedeným příjemcům odesíláno přímo z třetí země.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc F-69/13: Žaloba podaná dne 9. července 2013 — ZZ v. Komise

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/31

         Žaloba podaná dne 9. července 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-69/13)
   2013/C 274/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o provedení výpočtu odpracovaných let pro účely výpočtu důchodových práv před nástupem do služby na základě nových DGE.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o výpočtu odpracovaných let v rámci důchodového systému orgánů Evropské unie pro případ převodu jejích důchodových práv do uvedeného systému při uplatnění všeobecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků ze dne 3. března 2011,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-403/12: Žaloba podaná dne 11. září 2012 — Intrasoft International v. Komise

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/18

         Žaloba podaná dne 11. září 2012 — Intrasoft International v. Komise
   (Věc T-403/12)
   2012/C 343/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intrasoft International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí Zastoupení Evropské unie při Srbské republice ze dne 10. srpna 2012 (č. RH(2012)3471), jakož i implicitní zamítnutí stížnosti žalobkyně ze dne 10. srpna 2012 podané proti tomuto rozhodnutí s tím, že žalobkyni bude umožněno účastnit se následujících fází zadávacího řízení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení zadávacích podmínek a zásady řádné správy. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že dodatečné informace či vysvětlení, které zadavatel poskytl všem uchazečům v rámci zadávacího řízení, doplnily zadávací podmínky, staly se součástí právního rámce pro předmětnou zakázku a byly tudíž závazné pro všechny strany včetně zadavatele. Žalovaná v této věci tyto podmínky porušila.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 94 finančního nařízení (1), jelikož:

                           —

                           Žalobkyně byla vyloučena ze zadávacího řízení z důvodu střetu zájmů, aniž by jí bylo umožněno prokázat a předložit důkazy o tom, že tomu tak nebylo;

                           —

                           správní orgány neposoudily ani nedoložily, zda dřívější zapojení žalobkyně v jiném zadávacím řízení mohlo mít vliv na předmětnou zakázku.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc C-601/11 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. července 2013 — Francouzská republika v. Komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Ochrana proti přenosným spongiformním encefalopatiím — Nařízení (ES) č. 746/2008 — Nařízení povolující méně omezující opatření dohledu a eradikace než ta, která byla upravena dříve — Zásada obezřetnosti — Úroveň ochrany lidského zdraví — Nové skutečnosti, jež mohou pozměnit vnímání rizika — Nedostatek odůvodnění — Zkreslení skutkového stavu — Nesprávné právní posouzení“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. července 2013 — Francouzská republika v. Komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-601/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Ochrana proti přenosným spongiformním encefalopatiím - Nařízení (ES) č. 746/2008 - Nařízení povolující méně omezující opatření dohledu a eradikace než ta, která byla upravena dříve - Zásada obezřetnosti - Úroveň ochrany lidského zdraví - Nové skutečnosti, jež mohou pozměnit vnímání rizika - Nedostatek odůvodnění - Zkreslení skutkového stavu - Nesprávné právní posouzení)
   2013/C 252/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, jakož i G. de Bergues a S. Menez, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Bianchi, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) ze dne 9. září 2011, Francie v. Komise (T-257/07), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 202, s. 11) v rozsahu, v němž v případě stád ovcí a koz schvaluje méně restriktivní opatření pro dohled a eradikaci než opatření stanovená dříve — Nedostatek odůvodnění — Zkreslení skutkového stavu — Nesprávná právní kvalifikace skutkového stavu — Porušení zásady obezřetnosti

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


title: Věc T-63/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Air France v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Air France v. Komise
   (Věc T-63/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société Air France SA (Roissy-en-France, Francie) (zástupkyně: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokátky)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Giolito, S. Noë a N. von Lingen, zmocněnci, ve spolupráci s B. Lebrunem, advokátem, poté C. Giolito a A. Dawes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón, M. Simm a M. Balta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně na zrušení čl. 5 písm. b) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu, nebo na snížení této pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Société Air France SA.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Société Air France.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc C-419/06: Žaloba podaná dne 13. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/8

         Žaloba podaná dne 13. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-419/06)
   (2006/C 310/14)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a E. Righini)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách předpisy nezbytné

                           —

                           pro zrušení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise K(2005) 2706 ze dne 14. září 2005 o státních podporách poskytnutých Řecku ve prospěch Olympiaki Aeroporia a Olympiakes Aerogrammes (oznámeným dne 15. září 2005 dokumentem pod číslem SG Greffe (2005) D/205062) a

                           —

                           pro vrácení těchto podpor jejich příjemci

                     a v každém případě tím, že o těchto opatřeních neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí a Smlouvy o ES;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí Komise ukládá Řecku požadovat vrácení podpory uvedené v jeho článku 1 od jejích příjemců a bezodkladně pozastavit vyplácení jakékoliv podpory ve prospěch Olympiaki Aeroporia a Olympiakes Aerogrammes. Krom toho mělo Řecko uvědomit Komisi ve lhůtě dvou měsíců ode dne přijetí rozhodnutí o opatřeních, která přijalo pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
   Uvedená lhůta uplynula dne 15. listopadu 2005.
   Podle ustálené judikatury je jediným důvodem, kterého se může dovolávat členský stát v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 ES, důvod vycházející z absolutní nemožnosti správně provést rozhodnutí. Mimoto Komise připomíná, že v souladu s výše uvedenou judikaturou se řecké orgány nemohly dovolávat absolutní nemožnosti, aniž by požádaly o vrácení částky, která musí být nahrazena, k čemuž nedošlo.
   Řecké orgány se dokonce ani nedovolávaly výjimečných a nepředvídatelných obtíží, které znemožňují provedení rozhodnutí. Krom toho ani nenavrhly alternativní způsoby provedení rozhodnutí, které by umožnily obtíže překonat. Řecké orgány se omezily na zpochybnění opodstatněnosti rozhodnutí a výpočtu výše podpory Komisí, což prokazuje, že neuplatnily sebemenší opatření týkající se pozastavení nebo vrácení.


title: Věc C-478/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. října 2014 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/18/ES — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Uvádění na trh — Článek 31 odst. 3 písm. b) — Záznam míst pěstovaných geneticky modifikovaných organismů — Povinnost oznámit tato místa příslušným orgánům — Povinnost zřídit veřejný registr — Loajální spolupráce“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/15

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 2. října 2014 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-478/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Uvádění na trh - Článek 31 odst. 3 písm. b) - Záznam míst pěstovaných geneticky modifikovaných organismů - Povinnost oznámit tato místa příslušným orgánům - Povinnost zřídit veřejný registr - Loajální spolupráce“)
   2014/C 421/21
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nestanovila povinnost oznámit příslušným polským orgánům místa geneticky modifikovaných organismů pěstovaných podle části C směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, nezřídila registr pro záznam takových míst a neoznámila veřejnosti s tím související informace, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 odst. 3 písm. b) této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


title: Věc T-798/16: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – Hanso Holding v. EUIPO (REAL)

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/55

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – Hanso Holding v. EUIPO (REAL)
   (Věc T-798/16)
   (2017/C 006/69)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hanso Holding AS (Tomasjord, Norsko) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „REAL“ – Přihláška č. 14 020 093

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2016, ve věci R 2405/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-666/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Matilda Bačelić v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/79

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Matilda Bačelić v. Parlament
   (Věc T-666/15)
   (2016/C 048/87)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matilda Bačelić (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál::

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8672 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobkyně o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobkyní podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobkyně.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc C-106/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí a ochrana lidského zdraví — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Článek 7 odst. 2 a článek 33 — Látky vzbuzující mimořádné obavy, které jsou obsaženy v předmětech — Oznamovací povinnost a povinnost poskytnout informace — Výpočet prahové hodnoty 0,1 % hmotnostních“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB) v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
   (Věc C-106/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Článek 7 odst. 2 a článek 33 - Látky vzbuzující mimořádné obavy, které jsou obsaženy v předmětech - Oznamovací povinnost a povinnost poskytnout informace - Výpočet prahové hodnoty 0,1 % hmotnostních“)
   (2015/C 363/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)

      Žalovaný: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, ve znění nařízení Komise (EU) č. 366/2011 ze dne 14. dubna musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití tohoto ustanovení přísluší výrobci určit, zda látka vzbuzující mimořádné obavy, identifikovaná v souladu s čl. 59 odst. 1 tohoto nařízení, v platném znění, je přítomna v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních v každém předmětu, jejž vyrábí, a dovozci předmětu složeného z několika předmětů přísluší, aby u každého předmětu určil, zda je taková látka přítomna v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních tohoto předmětu.

               2)

               Článek 33 nařízení č. 1907/2006, v platném znění, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely použití tohoto ustanovení přísluší dodavateli předmětu, jehož jeden či více předmětů, z nichž se skládá, představuje předmět obsahující látku vzbuzující mimořádné obavy, identifikovanou v souladu s čl. 59 odst. 1 tohoto nařízení, v koncentraci vyšší než 0,1 % hmotnostních tohoto předmětu, aby o přítomnosti této látky informoval příjemce, a na požádání i spotřebitele, a sdělil jim přinejmenším název dotyčné látky.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-287/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  8. září 2005  – Lorte a další v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 864/2004 a č. 865/2004 — Režim podpory v odvětví olivového oleje — Fyzické a právnické osoby — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/24

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2005 – Lorte a další v. Rada
   (Věc T-287/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 864/2004 a č. 865/2004 - Režim podpory v odvětví olivového oleje - Fyzické a právnické osoby - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2005/C 296/52)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lorte, SL (Séville, Španělsko), Oleo Unión, Federación empresarial de organizaciones de productores de aceite de oliva (Séville, Španělsko), Unión de organizaciones de productores de aceite de oliva (Unaproliva) (Jaén, Španělsko) (zástupce: R. Illescas Ortiz, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Balta a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 864/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění a z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 161, s. 48; Zvl. vyd. 03/40, s. 269), jakož i nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami a o změně nařízení (EHS) č. 827/68 (Úř. věst. L 161, s. 97)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.

               3)

               Není namístě rozhodnout o návrhu Komise na vstoupení do řízení jako vedlejší účastník.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-319/05: Žaloba podaná dne 19. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/5

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-319/05)
   (2005/C 257/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 19. srpna 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Brunem Stromskym a Bernhardem Schimou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               rozhodl, že Spolková republika tím, že klasifikuje česnekový preparát v kapslích, jež svým označením nespadá do definice léčivého přípravku, jako léčivý přípravek, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 a 30 ES;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise směřuje svou žalobu proti tomu, že německé orgány klasifikují česnekový preparát v kapslích jako léčivý přípravek.
   Výrobek není dle názoru Komise léčivým přípravkem. Česnek je velmi rozšířenou potravinou. Obchod s česnekem není omezen z důvodu ochrany zdraví. Výrobek není podle svého označení léčivým přípravkem, neboť není označen nebo doporučován jako prostředek k léčení chorob nebo jejich předcházení a ani jinak není upravován způsobem typickým pro léčivé přípravky.
   Nejedná se o léčivý přípravek ani z funkčního hlediska. Mírný preventivní účinek česneku proti arterioskleróze nepropůjčuje výrobku vlastnost léčivého přípravku. Takového účinku lze totiž docílit zaprvé požíváním česneku jako potraviny v nejrůznějších formách. Zadruhé mohou i další potraviny, jako například různé druhy ryb, působit preventivně proti arterioskleróze. Zatřetí zcela obecně snižují různé potraviny riziko různých onemocnění (rajčata, brokolice, kakao…). Tento pozitivní zdravotní účinek nemůže vést dle názoru Komise k tomu, aby byly tyto potraviny kvalifikovány jako léčivé přípravky.
   Rizika, jež mohou být s požíváním česneku v určitých situacích spojena, rovněž neodůvodňují klasifikaci dotčeného výrobku jako léčivého přípravku. Těmto rizikům lze totiž čelit mírnějšími prostředky.
   Dotčený výrobek tedy není léčivým přípravkem ve smyslu práva Společenství. Skutečnost, že v Německu je přesto klasifikován jako léčivý přípravek, představuje překážku volného pohybu zboží. Není zřejmé, že by tato překážka byla odůvodněna ochranou veřejného zdraví.


title: Věc C-499/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Koszalinie (Okresní soud Koszalin, 4. oddělení práce a sociálního pojištění) dne 8. prosince 2006 – Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (Správa sociálního pojištění, pobočka Koszalin)

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Koszalinie (Okresní soud Koszalin, 4. oddělení práce a sociálního pojištění) dne 8. prosince 2006 – Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (Správa sociálního pojištění, pobočka Koszalin)
   (Věc C-499/06)
   (2007/C 20/21)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Sąd Okręgowy w Koszalinie (Okresní soud, pobočka Koszalin)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Halina Nerkowska

      Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (Správa sociálního pojištění, pobočka Koszalin)
   Předběžné otázky
   Brání článek 18 ES zaručující občanům Evropské unie právo na volný pohyb a pobyt na území členských států použití vnitrostátní právní úpravy obsažené v článku 5 zákona ze dne 29. května 1974 o zabezpečení válečných a vojenských invalidů a jejich rodin (Dz. U. ze dne 2. září 1987, ve znění pozdějších změn) v rozsahu, v němž podmiňuje vyplacení dávky z důvodu pracovní neschopnosti v souvislosti s pobytem v místech izolace splněním podmínky pobytu oprávněné osoby na území polského státu.


title: Věc C-253/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) dne 29. května 2007 – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club v. Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) dne 29. května 2007 – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club v. Commissioners of HM Revenue and Customs
   (Věc C-253/07)
   (2007/C 183/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division).
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club.

      Žalovaný: Commissioners of HM Revenue and Customs.
   Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje pojem „[osoby]“ v kontextu „[osob účastnících] se sportovních akcí“ pro účely osvobození od daně obsaženého v čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice (1) i právnické osoby a sdružení bez právní subjektivity, nebo je omezen na jednotlivce ve smyslu fyzických osob nebo lidských bytostí?

               2)

               Pokud pojem „[osoby]“ v kontextu „[osob účastnících] se sportovních akcí“ zahrnuje vedle jednotlivců i právnické osoby a sdružení bez právní subjektivity, umožňuje pojem „[určité služby], které úzce souvisejí se sportem“ členskému státu omezit osvobození od daně pouze na jednotlivce účastnící se sportovních akcí?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-534/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Satu Mare (Rumunsko) dne 12. října 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș v. BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Satu Mare (Rumunsko) dne 12. října 2015 – Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș v. BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare
   (Věc C-534/15)
   (2016/C 016/21)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Judecătoria Satu Mare

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Pavel Dumitraș, Mioara Dumitraș

      Žalovaná: BRD Groupe Société Générale – sucursala Satu Mare

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 písm. b) směrnice 93/13/EHS (1), pokud jde o definici pojmu „spotřebitel“, vykládat ve smyslu, že zahrnuje, nebo naopak ve smyslu, že vylučuje z této definice fyzické osoby, které jako ručitelé podepsaly doplňkové akty a akcesorické smlouvy (smlouva o ručení, smlouva o zajišťovacím převodu práva k nemovitosti) k úvěrové smlouvě uzavřené obchodní společností pro účely výkonu její činnosti, v případě, že tyto fyzické osoby nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti, s ohledem na to, že zpočátku byli žalobci fyzickými osobami jednajícími jako ručitelé hlavního dlužníka – právnická osoba, jejímž správcem byl žalobce – v souvislosti se smlouvou o úvěru uzavřenou s žalovanou v postavení věřitele, avšak následně dotčená smlouva byla změněna a původní dlužník, jehož správcem byl žalobce, uskutečnil se souhlasem žalované v postavení věřitele novaci úvěru s jinou právnickou osobou, jejímiž správci není ani jeden ze žalobců, ale zavázali se v postavení ručitelů ve prospěch nového dlužníka, který je právnickou osobou, k povinnosti, jež je předmětem novace, vůči tomuto novému dlužníkovi?

               2)

               Je třeba čl. 1 odst. l směrnice 93/13/EHS vykládat ve smyslu, že do působnosti této směrnice spadají pouze smlouvy uzavřené mezi obchodníky a spotřebiteli, jejichž předmětem je prodej zboží nebo poskytování služeb, nebo ve smyslu, že do působnosti uvedené směrnice spadají i akcesorické smlouvy (smlouva o záruce, smlouva o ručení) k úvěrové smlouvě, ze které má prospěch obchodní společnost, které uzavřely fyzické osoby, jež nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti, s ohledem na to, že zpočátku byli žalobci fyzickými osobami jednajícími jako ručitelé hlavního dlužníka – právnická osoba, jejímž správcem byl žalobce – v souvislosti se smlouvou o úvěru uzavřenou s žalovanou v postavení věřitele, avšak následně dotčená smlouva byla změněna a původní dlužník, jehož správcem byl žalobce, uskutečnil se souhlasem žalované v postavení věřitele novaci úvěru s jinou právnickou osobou, jejímiž správci není ani jeden ze žalobců, ale zavázali se v postavení ručitelů ve prospěch nového dlužníka, který je právnickou osobou, k povinnosti, jež je předmětem novace, vůči tomuto novému dlužníkovi?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 273).


title: Věc T-238/13: Žaloba podaná dne 24. dubna 2013 — Delipapier v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/39

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2013 — Delipapier v. Komise
   (Věc T-238/13)
   2013/C 171/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Delipapier (Frouard, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               s okamžitým účinkem zrušil na základě článku 263 SFEU směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, a to v rozsahu, v němž mezi názorné příklady obalů zařadila cívky, s výjimkou cívek k průmyslovému využití, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě shodné nebo podobné těm, které byly předloženy ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc C-122/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 společností British Airways plc proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. prosince 2015 ve věci T-48/11, British Airways plc v. Evropská komise

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 společností British Airways plc proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. prosince 2015 ve věci T-48/11, British Airways plc v. Evropská komise
   (Věc C-122/16 P)
   (2016/C 191/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: British Airways plc (zástupce: J. Turner QC, R. O'Donoghue, Barristers, A. Lyle-Smythe, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž zužuje rozsah zrušení napadeného rozhodnutí Evropské komise pouze na návrhové žádání uplatněné společností British Airways v její původní žalobě na neplatnost;

               —

               zrušil odstavec 1 výroku rozsudku Tribunálu;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Evropské komise v plném rozsahu, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto návrhem se společnost British Airways plc domáhá částečného zrušení rozhodnutí Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 ve věci T-48/11, British Airways plc v. Evropská komise. Uvedeným rozsudkem bylo částečně zrušeno rozhodnutí Komise C(2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39258 – letecká nákladní doprava, v rozsahu, v němž se týkalo společnosti British Airways.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění pojmu ultra petita za účelem zúžení vlastních úkonů, ačkoli z vlastního podnětu shledal, že je rozhodnutí Evropské komise zcela vadné v důsledku zásadních pochybení spojených s veřejným pořádkem. Tím, že Tribunál vznesl z vlastního podnětu otázku veřejného pořádku a na tomto základě předloženou věc rozhodl, neznamená, že rozhodoval ultra petita; Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že je zásadou ultra petita omezen při rozhodování o důsledcích svého rozhodnutí ve výroku rozsudku.

               2.

               Druhý, podpůrně uplatněný důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že i kdyby se zásada ultra petita použila, měl Tribunál rozhodnout, že přesto mohl – či dokonce měl – zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu, aby tak zajistil účinek svým závěrům, že v napadeném rozhodnutí došlo k pochybením odporujícím právním normám vyšší právní síly, a sice zásadě legality a zásadě účinné soudní ochrany podle článku 47 Listiny základních práv.


title: Věc T-400/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Ecka Granulate a non ferrum Metallpulver v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Pokuty — Zásada legality trestných činů a trestů — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Proporcionalita — Platební schopnost“ )

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Ecka Granulate a non ferrum Metallpulver v. Komise
   (Věc T-400/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Pokuty - Zásada legality trestných činů a trestů - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Proporcionalita - Platební schopnost)
   2013/C 32/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ecka Granulate GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) a non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG (St. Georgen bei Salzburg, Rakousko) (zástupci: původně H. Janssen a M. Franz, poté H. Janssen a P. Homann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis, K. Mojzesowicz a N. von Lingen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a G. Kimberley, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ecka Granulate GmbH & Co. KG a non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc F-35/14: Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – ZZ v. OHMI

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/46

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – ZZ v. OHMI
   (Věc F-35/14)
   2014/C 184/78
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OHIM, přijatého na základě rozhodnutí předsedy Úřadu ze dne 29. března 2012 týkajícího se práce na dálku, kterým byla žalobci odepřena možnost pracovat na dálku z Barcelony, a tedy uložena povinnost vrátit se do Alicante.

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-26/16: Žaloba podaná dne 22. května 2016 – ZZ v. eu-LISA a Komise

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/44

         Žaloba podaná dne 22. května 2016 – ZZ v. eu-LISA a Komise
   (Věc F-26/16)
   (2016/C 296/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: M. Greinoman, advokát)

      Žalované: Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (eu-LISA) a Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, jímž nebyl žalobkyni udělen souhlas s léčbou jejího manžela v rámci systému Společného zdravotního pojištění EU.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí o neudělení souhlasu s léčbou jejího manžela pojištěnou v rámci systému Společného zdravotního pojištění;

               —

               určit, že žloutenka typu C, kterou její manžel trpí, je vážným onemocněním ve smyslu čl. 72 odst. 1 služebního řádu;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-57/11: Žaloba podaná dne 27. ledna 2011 — Castelnou Energía v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/33

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2011 — Castelnou Energía v. Komise
   (Věc T-57/11)
   2011/C 80/59
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Castelnou Energía, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Garayar, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit přípustnost žaloby na neplatnost,

               —

               zrušit napadené rozhodnutí na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU),

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů vynaložených společností Castelnou Energía S.L. v projednávané věci

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby na neplatnost uplatňuje žalobkyně osm žalobních důvodů:

               —

               první žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení Rady č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339) tím, že přijetí rozhodnutí nepředcházelo zahájení formálního vyšetřovacího řízení, přestože existovaly vážné pochybnosti o slučitelnosti oznámeného opatření;

               —

               druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, článku 107 SFEU ve spojení s čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 tím, že Komise provedla neúplnou analýzu opatření, neboť neanalyzovala slučitelnost celého dotčeného opatření, zatímco toto opatření se skládá ze tří odlišných částí (a sice finanční vyrovnání výrobcům elektřiny, mechanismus přednostního vstupu a povinnost nakupovat tuzemské uhlí);

               —

               třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, která je stanovena v článku 296 SFEU, z důvodu, že Komise nevysvětlila důvody, které ji vedly k tomu, že neprovedla analýzu všech částí opatření;

               —

               čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení obecných zásad, a sice práva na obhajobu a zásady řádné správy, kterými se musí řídit správní řízení, vzhledem k tomu, že Castelnou byla zbavena možnosti předložit své argumenty v rámci formálního vyšetřovacího řízení, které měla podle ní Komise zahájit;

               —

               pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, Rámce společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby (Úř. věst. C 297, 29.11.2005, s. 4), jakož i čl. 11 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211; oprava v Úř. věst. L 320, 24.8.2006, s. 12), jelikož i) opatření není odůvodněno nebezpečím týkajícím se dodávky elektřiny, které by vedlo k nutnosti služby poskytované v obecném hospodářském zájmu, jak tvrdí Komise a ii) i kdyby existovalo nebezpečí týkající se dodávky elektřiny (což tak není), opatření by bylo v každém případě nepřiměřené s ohledem na cíl spočívající v zajištění dodávky elektřiny, a proto protiprávní;

               —

               šestý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci Komise vzhledem k tomu, že přestože existovaly objektivní, relevantní a shodující se indicie prokazující, že opatření není určeno k zajištění dodávky elektřiny, ale je určeno k podpoře důlního průmyslu, založila Komise své rozhodnutí o slučitelnosti opatření na důvodu, o němž věděla, že není pravdivý, a přijala tak rozhodnutí z jiných důvodů, než jsou důvody v něm uvedené;

               —

               sedmý žalobní důvod vychází z protiprávnosti rozhodnutí vzhledem k tomu, že jeho přijetí znamená, že Komise porušila ustanovení SFEU, které zaručují volný pohyb zboží (články 28 a 34 SFEU), jakož i svobodu usazování (článek 49 SFEU);

               —

               osmý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení Komise, neboť povolení opatření porušuje ustanovení sekundárního práva Unie, a sice směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), která byla pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 63), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/89/ES ze dne 18. ledna 2006 o opatřeních pro zabezpečení dodávek elektřiny a investic do infrastruktury (Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 22) a nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (Úř. věst. L 205, 2.8.2002, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 170).


title: Věc C-588/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2015 LG Electronics, Inc. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-91/13, LG Electronics, Inc. v. Evropská komise

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2015 LG Electronics, Inc. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-91/13, LG Electronics, Inc. v. Evropská komise
   (Věc C-588/15 P)
   (2016/C 016/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LG Electronics, Inc. (zástupci: G. van Gerven, T. Franchoo, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadený rozsudek,

               —

               zrušil v celém rozsahu nebo částečně čl. 1 odst. 1 písm. d), čl. 1 odst. 2 písm. g), čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) a čl. 2 odst. 2 písm. d) a e) rozhodnutí Evropské komise C (2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 v rozsahu, v němž se týkají navrhovatelky, a/nebo

               —

               snížil pokuty uložené navrhovatelce v čl. 2 odst. 1 písm. d) a e) a čl. 2 odst. 2 písm. d) a e),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a odvolacího řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka vznáší čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

      První důvod: Tribunál porušil právo navrhovatelky na obhajobu tím, že potvrdil rozhodnutí Komise vynechat LPD jakožto žalovanou ze správního řízení a zvláště LPD nezaslat oznámení námitek. Zamítnutím návrhu LGE Tribunál také porušil zásadu proporcionality při určení povinnosti péče LGE.

      Druhý důvod: Tribunál porušil článek 101 SFEU a článek 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) tím, že rozhodl, že Komise byla oprávněna založit pokutu LGE na přímých prodejích v rámci EHP prostřednictvím zpracovaných výrobků, které vyrobily LGE a Philips, což jsou společnosti odlišné od LPD.

      Třetí důvod: podpůrně Tribunál porušil článek 101 SFEU, čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a zásadu osobní odpovědnosti tím, že rozhodl, že Komise byla oprávněna založit pokutu LGE na přímých prodejích v rámci EHP prostřednictvím zpracovaných výrobků, které vyrobila Philips.

      Čtvrtý důvod: Tribunál porušil zásadu rovného zacházení tím, že rozhodl, že Komise byla oprávněna uplatňovat metodiku přímých prodejů v rámci EHP prostřednictvím zpracovaných výrobků na LGE, ale nikoli na Samsung SDI.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. L 1, s. 1).