title: Spojené věci C-113/10, C-147/10 a C-234/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo, High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království, Tribunal de grande instance de Nanterre — Francie) — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen (C-113/10), British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10), a Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10) ( „Společná zemědělská politika — Společná organizace trhů — Výrobci cukru a izoglukózy — Výpočet výše dávek z výroby — Platnost způsobu výpočtu, v jehož rámci se zohledňuje výše fiktivních náhrad za množství cukru vyvážených bez náhrady — Zpětná účinnost právní úpravy — Směnný kurs — Uložení úroků“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo, High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království, Tribunal de grande instance de Nanterre — Francie) — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen (C-113/10), British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10), a Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10)
   (Spojené věci C-113/10, C-147/10 a C-234/10) (1)

   (Společná zemědělská politika - Společná organizace trhů - Výrobci cukru a izoglukózy - Výpočet výše dávek z výroby - Platnost způsobu výpočtu, v jehož rámci se zohledňuje výše fiktivních náhrad za množství cukru vyvážených bez náhrady - Zpětná účinnost právní úpravy - Směnný kurs - Uložení úroků)
   2012/C 366/13
   Jednací jazyky: angličtina, francouzština, němčina,

      Předkládající soudy

   Finanzgericht Düsseldorf, High Court of Justice (Chancery Division), Tribunal de grande instance de Nanterre

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zuckerfabrik Jülich AG (C-113/10), British Sugar plc (C-147/10), Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable (C-234/10)

      Žalovaní: Hauptzollamt Aachen (C-113/10), Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10), Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10)

      Předměty věcí

   (C-113/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Platnost, s ohledem na zásady právní jistoty a legitimního očekávání, nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1) — Zpětná účinnost uvedeného nařízení — Metoda výpočtu dávek z výroby
   (C-147/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Platnost nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1) — Vrácení částek vybraných na základě neplatných nařízení Společenství — Určení použitelného směnného kursu
   (C-234/10)
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de grande instance de Nanterre — Platnost z hlediska článku 15 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17), nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1) — Stanovení částky na dávky z výroby v odvětví cukru — Určení průměrné ztráty

      Výrok

               1)

               Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru, je neplatné nejen v jeho článku 3, jenž byl zrušen v důsledku zrušení článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 ze dne 14. října 2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví částky na dávky z výroby a koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru, Tribunálem Evropské unie jeho výše uvedeným rozsudkem ze dne 29. září 2011, Polsko v. Komise (T-4/06), ale i v ostatních ustanoveních.

               2)

               Neexistují-li ustanovení unijního práva v této oblasti, musí být směnný kurs použitelný pro výpočet náhrady, která má být zaplacena z důvodu přeplatků na dávkách z výroby v odvětví cukru, určen podle vnitrostátního práva dotčeného členského státu.

               3)

               Jednotlivci s nárokem na vrácení bezdůvodně zaplacených částek z titulu dávek z výroby v odvětví cukru, které byly stanoveny neplatným nařízením, mají na základě unijního práva nárok i na vyplacení úroků z těchto částek. Vnitrostátní soud nemůže v rámci své diskreční pravomoci odmítnout přiznání úroků z částek vybraných členským státem na základě neplatného nařízení z důvodu, že tento členský stát nemůže požadovat odpovídající úroky z vlastních zdrojů Unie.

      (1)  Úř. věst. C 134, 25.5.2010

      Úř. věst. C 148, 5.6.2010

      Úř. věst. C 221, 14.8.2010


title: Věc C-346/14: Žaloba podaná dne 18. července 2014 – Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/3

         Žaloba podaná dne 18. července 2014 – Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-346/14)
   2014/C 361/03
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že žalovaná tím, že nesprávně použila čl. 4 odst. 1 ve spojení s čl. 4 odst. 7 směrnice 2000/60 ES (1) (dále jen „směrnice o vodě“) při povolování stavby vodní elektrárny na řece Schwarze Sulm, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 4 odst. 3 SEU ve spojení s článkem 288 SFEU;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rakousko se údajně pokouší obejít zásadu zákazu zhoršení, která je zakotvena v článku 4 odst. 1 směrnice o vodě jakožto základní zásada uvedené směrnice, a tím porušuje podmínky pro osvobození stanovené v čl. 4 odst. 7 této směrnice.
   Uplatnění směrnice o vodě je ratione temporis založeno na judikatuře Soudního dvora, podle níž členské státy během lhůty pro provedení směrnice nemohou přijmout žádné právní předpisy, které by mohly vážně ohrozit dosažení cíle směrnice (čl. 4 odst. 3 SEU ve spojení s článkem 288 SFEU).
   Žalovaná ve svém novém rozhodnutí vycházela pouze ze změněného posouzení stavu vody na Schwarze Sulm. Toto změněné zařazení (stav vody „dobrý“ namísto „velmi dobrý“) odporuje původnímu plánu povodí. Zjištění a posouzení v plánu povodí se nemohou na poslední chvíli měnit v důsledku správního rozhodnutí přijatého ad hoc na základě nových kritérií. Pokud by tomu bylo naopak, mohla by být snadno obcházena podstatná hmotněprávní ustanovení směrnice o vodě, jakým je v projednávané věci zásada zákazu zhoršení stavu, jakož i důležitá procesní ustanovení, jakým je například účast veřejnosti.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275).


title: Věc T-95/08: Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Itálie v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/44

         Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-95/08)
   (2008/C 92/87)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 6514 ze dne 20. prosince 2007, oznámené dne 21. prosince 2007, v části, v níž vylučuje z financování Společenství a ukládá k tíži rozpočtu Italské republiky finanční důsledky, které se musí uplatnit v rámci vyúčtování výdajů financovaných ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská vláda navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 6514 ze dne 20. prosince 2007 v části, v níž vylučuje z financování Společenství a ukládá k tíži rozpočtu žalobkyně finanční důsledky, které se musí uplatnit v rámci vyúčtování výdajů financovaných ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení, co se týče podpory v oblasti produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, čl. 30 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 218, s. 14; Zvl. vyd. 03/39, s. 555);

               —

               porušení, co se týče nabývání hovězího dobytka staršího třiceti měsíců určeného na porážku, čl. 5 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 2777/2000 ze dne 28. prosince 2000, kterým se zavádí mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 321, s. 47), jakož i článku 4 rozhodnutí Komise 97/735/ES ze dne 21. října 1997 o ochranných opatřeních týkajících se obchodu s některými druhy jatečných odpadů ze savců (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 294, s. 7);

               —

               porušení, co se týče režimu prémií pro tabák, čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (Úř. věst. L 215, s. 70; Zvl. vyd. 03/13, s. 29), jakož i článků 11 a 12 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92 (Úř. věst. L 358, s. 17; Zvl. vyd. 03/24, s. 250).


title: Věc T-12/16: Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2016 – Slovinsko v. Komise „EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Slovinskem — Přijetí prováděcího rozhodnutí (EU) č. 2016/1059 — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. října 2016 – Slovinsko v. Komise
   (Věc T-12/16) (1)

   („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Slovinskem - Přijetí prováděcího rozhodnutí (EU) č. 2016/1059 - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 006/47)
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Republika Slovinsko (zástupce: L. Bembič, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Rous Demiri a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) č. 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 303, s. 35) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká Republiky Slovinsko.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Republikou Slovinsko.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-356/13: Žaloba podaná dne 26. června 2013 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/38

         Žaloba podaná dne 26. června 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-356/13)
   2013/C 344/66
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve a K. Herrmann,zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nedostatečně určila vody, jež mohly být dotčeny znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, a nedostatečně vymezila ohrožené oblasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 ve spojení s přílohou I směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1),

               —

               určit, že Polská republika tím, že přijala akční programy ve smyslu článku 5 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů na základě nedostatečného vymezení zvlášť ohrožených oblastí, jakož i tím, že tyto programy obsahovaly opatření, jež nebyla v souladu s přílohou II částí A bodem 2 a přílohou III částí 1 body 1 a 3 této směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 ve spojení s přílohou II částí A bodem 2 a přílohou III částí 1 body 1 a 3 uvedené směrnice,

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Polská republika byla povinna provést směrnici 91/676/EHS a splnit povinnosti z ní vyplývající od okamžiku jejího přistoupení k Evropské unii dne 1. května 2004.

      (1)  Úř. věst. L 375, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 68.


title: Věc T-225/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/60

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2017 – T & L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
   (Věc T-225/13) (1)

   (2017/C 144/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc T-849/16: Žaloba podaná dne 4. prosince 2016 – PGNiG Supply & Trading GmbH v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/42

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2016 – PGNiG Supply & Trading GmbH v. Komise
   (Věc T-849/16)
   (2017/C 038/56)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PGNiG Supply & Trading GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. října 2016 o změně podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se Baltského plynovodu (OPAL);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně 14 žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení základních práv a nesprávného posouzení právního aktu, kterým bylo zahájeno řízení o změně dosavadní výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem, které byly uděleny OPAL v roce 2009 na základě rozhodnutí německé Bundesnetzagentur (Spolková agentura pro sítě)

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z chybějící pravomoci k přijetí rozhodnutí o změně výjimky udělené OPAL z některých požadavků stanovených unijním právem

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být uděleny výjimky plynárenským infrastrukturám podle čl. 36 odst. 1 ve spojení s čl. 2 bodem 17 směrnice 2007/73/ES

                           —

                           Podle čl. 36 odst. 1 směrnice 2007/73/ES může být udělena výjimka pouze propojovacímu vedení, zařízením LNG (zkapalněný zemní plyn) a skladovacím zařízením. „Propojovací vedení“ je dálkový přepravní plynovod, který překračuje nebo přesahuje hranice mezi členskými státy výhradně za účelem propojení vnitrostátních přepravních soustav daných členských států.

                           —

                           OPAL není žádným „propojovacím vedením“, jelikož plynovod Gazelle, který je sním spojen, který překračuje území České republiky, je tranzitním plynovodem, kterým se přepravuje plyn OPAL zpět do Německa.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 2 bodem 33 směrnice 2009/73/ES

                           —

                           Podmínkou k tomu, aby regulační úřad mohl poskytnout výjimku velké plynárenské infrastruktuře, je, že úroveň rizika spojeného s investicí musí být taková, že k investici by bez udělení výjimky nedošlo.

                           —

                           Investice, která je předmětem stavby plynovodu OPAL, se uskutečnila v plném rozsahu a dokončena dne 13. července 2011, takže nelze hovořit o existenci rizik tohoto typu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. a) a e) směrnice 2009/73/ES, a tím přijatý závěr, že změna výjimky udělené regulačním úřadem ve prospěch OPAL nebude mít negativní dopad na hospodářskou soutěž na trhu se zemním plynem.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. a) a e) směrnice 2009/73/ES, a tím přijatý závěr, že změna výjimky udělené regulačním úřadem ve prospěch OPAL zlepší bezpečnost dodávek energie na vnitřním trhu

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z nezohlednění okolnosti, že německá Spolková agentura pro sítě musí při přijetí rozhodnutí o výjimce podle článku 36 směrnice 2009/73/ES splnit podmínky článku 102 SFEU

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející ze zvýhodnění infrastruktury, která je předmětem výjimky a jejíž postavení není v souladu s unijním právem

               11.

               Jedenáctý a dvanáctý žalobní důvod vycházející z porušení článku 274 resp. článku 254 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé

               12.

               Třináctý žalobní důvod vycházející z porušení článku 7 SFEU tím, že bylo přijato rozhodnutí, které je v rozporu s dalšími politikami Evropské unie

               13.

               Čtrnáctý žalobní důvod vycházející z nepoužitelnosti čl. 2 bodu 33 ve spojení s čl. 36 odst. 1 směrnice 2009/73/ES na základě článku 277 SFEU, jelikož tímto bylo zavedeno diskriminující rozlišování mezi infrastrukturami, kterým mohou být regulačním úřadem uděleny výjimky a ostatními infrastrukturami, které pro takové výjimky nepřicházejí úvahu.


title: Věc C- 242/05: Usnesení Soudního dvora ze dne 27. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – G. M. van de Coevering v. Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Volný pohyb služeb — Nájem automobilu v jiném členském státu než státu bydliště — Daň z neregistrovaných vozidel daných k dispozici rezidentům — Podmínky výběru)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/16

         Usnesení Soudního dvora ze dne 27. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Nizozemsko) – G. M. van de Coevering v. Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   (Věc C- 242/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb služeb - Nájem automobilu v jiném členském státu než státu bydliště - Daň z neregistrovaných vozidel daných k dispozici rezidentům - Podmínky výběru)
   (2006/C 224/29)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Navrhovací soud
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Účastníci řízení

      Žalobce: G. M. van de Coevering

      Žalovaná: Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te 's-Hertogenbosch – Výklad článků 49 ES až 55 ES – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví výběr daně z osobních automobilů registrovaných na území příslušného státu a neregistrovaných osobních automobilů, ale používaných osobami s bydlištěm v tomto členském státě – Osobní automobil najímaný v jiném členském státě osobou s bydlištěm v tomto členském státě – Výběr celkové částky daně, aniž by byla zohledněna délka trvání nájmu i doba používání vozidla
   Výrok
   Články 49 ES až 55 ES brání takové právní úpravě členského státu, jako je ta dotčená ve věci v původním řízení, která ukládá fyzické osobě s bydlištěm v tomto členském státě, jež si pronajímá vozidlo zaregistrované v jiném členském státu, zaplatit při prvním použití tohoto vozidla v silniční síti prvního členského státě registrační daň v plné výši, aniž by byla zohledněna doba užívání uvedené silniční sítě a aniž by dotyčná osoba mohla uplatnit jakýkoliv nárok na osvobození nebo vrácení daně, pokud není vozidlo určeno k trvalému hlavnímu užívání v prvním členském státě, ani není skutečně tímto způsobem užíváno.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc C-69/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 8. února 2017 – Gamesa Wind România S.R.L. v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 8. února 2017 – Gamesa Wind România S.R.L. v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Věc C-69/17)
   (2017/C 144/35)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel București

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Gamesa Wind România S.R.L.

      Žalované: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) (zejména články 213, 214 a 273) za takových okolností, jako jsou ty v původním řízení, vnitrostátním právním předpisům nebo daňové praxi, podle kterých nemá plátce daně nárok na odpočet DPH uplatňovaný prostřednictvím více přiznání k DPH po opětovné aktivaci daňového identifikačního čísla plátce DPH, a to z důvodu, že se předmětná DPH týká nákupů uskutečněných v době, kdy jeho daňové identifikační číslo plátce DPH bylo neaktivní?

               2)

               Brání směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (zejména články 213, 214 a 273) za takových okolností, jako jsou ty v původním řízení, vnitrostátním právním předpisům nebo daňové praxi, podle kterých nemá plátce daně nárok na odpočet DPH uplatňovaný prostřednictvím více přiznání k DPH po opětovné aktivaci daňového identifikačního čísla plátce DPH, a to z důvodu, že ačkoli se předmětná DPH týká faktur vystavených po opětovné aktivaci daňového identifikačního čísla plátce DPH, týká se nákupů uskutečněných v době, kdy jeho daňové identifikační číslo plátce DPH bylo neaktivní?

      (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-484/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 10. listopadu 2008 – Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 10. listopadu 2008 – Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   (Věc C-484/08)
   (2009/C 19/28)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid

      Žalovaný: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 8 směrnice [Rady] 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách vykládán v tom smyslu, že členský stát může zavést ve svém zákonodárství a ve prospěch spotřebitelů kontrolu zneužívajícího charakteru klauzulí, které z této kontroly vylučuje čl. 4 odst. 2 téže směrnice?

               2)

               Brání v návaznosti na to čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 ve spojení se článkem 8 téže směrnice členskému státu, aby ve svém právním řádu ve prospěch spotřebitelů zavedl kontrolu zneužívajícího charakteru klauzulí odkazujících na „definici hlavního předmětu smlouvy“ nebo na „přiměřenost ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé“, ačkoli jsou sepsány jasným a srozumitelným jazykem?

               3)

               Byl by výklad článků 8 a 4 odst. 2 uvedené směrnice umožňující členskému státu soudní kontrolu zneužívajícího charakteru klauzulí obsažených ve spotřebitelských smlouvách a sepsaných jasným a srozumitelným jazykem, jež definují hlavní předmět smlouvy nebo přiměřenost ceny a odměny na straně jedné a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé, slučitelný s článkem 2, čl. 3 odst. 1 písm. g) a čl. 4 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 22. června 2004 ve věci C-42/01: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (Kontrola Společenství spojování podniků — Čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 — Ochrana oprávněných zájmů členskými státy — Pravomoc Komise)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pléna)
   ze dne 22. června 2004
   ve věci C-42/01: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Kontrola Společenství spojování podniků - Čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 - Ochrana oprávněných zájmů členskými státy - Pravomoc Komise)
   (2004/C 201/01)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-42/01, Portugalská republika (zmocněnci: L. I. Fernandes a L. Duarte, ve spolupráci s M. Marquesem Mendesem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: P. Oliver a M. França), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise č. K(2000) 3543 konečné-PT ze dne 22. listopadu 2000 v řízení na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Věc č. COMP/M.2054 – Secil/Holderbank/Cimpor), Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, předsedové senátů, A. La Pergola a R. Schintgen, N. Colneric a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 22. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 7.4.2001


title: Věc C-505/08: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/19

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-505/08)
   (2009/C 19/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Adam, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že v plném rozsahu nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), popřípadě tím, že o těchto předpisech v plném rozsahu neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 20. října 2007.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc C-249/08: Žaloba podaná dne 10. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/30

         Žaloba podaná dne 10. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-249/08)
   (2008/C 209/45)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Italská republika tím, že

                           —

                           nepřijala patřičná ustanovení ke kontrole, inspekci a dohledu nad výkonem rybolovu na svém území a v mořských vodách pod její svrchovaností nebo jurisdikcí, zvláště pokud jde o dodržování ustanovení upravujících používání a držení na palubě unášených tenatových sítí, a

                           —

                           tím, že dostatečně nedbala na to, aby byla přijata patřičná opatření s ohledem na osoby odpovědné za porušení předpisů Společenství v oblasti používání a držení na palubě unášených tenatových sítí, zvláště použitím sankcí, které výše uvedené subjekty odrazují,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987 o zavedení některých kontrolních opatření vztahujících se na rybolovné činnosti (1) a čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (2);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Italská rybářská flotila systematicky a masivně již od jeho zavedení v roce 1992 porušovala zákaz používat a držet na palubě unášené tenatové sítě, jejichž délka přesahuje 2,5 km, který se od roku 2001 vztahoval na tyto sítě jakékoli délky.

               2.

               Podle Komise význam a závažnost tohoto fenoménu přímo vyplývá z neúčinnosti italského systému kontroly dodržování tohoto zákazu a nepřiměřenosti sankcí stanovených v italském právním řádu v případě porušení tohoto zákazu.

               3.

               V tomto ohledu Komise poznamenává, že dohled nad užíváním unášených tenatových sítí vykonává řada struktur, které si navzájem konkurují, že je druhořadý v porovnání s ostatními úkoly, které jim přísluší, a že neexistuje žádná patřičná koordinace. Nedostatek lidských zdrojů, času a nezbytných prostředků brání rovněž v provádění účinné kontroly.

               4.

               Chybí i patřičné sestavení programu a strategické plánování činností kontroly užívání unášených tenatových sítí. V tomto ohledu Komise poznamenává, že činnosti kontroly musejí být pečlivě naprogramovány v závislosti na specifických faktorech nebezpečí a musejí být předmětem ucelené, integrované a racionální strategie. Musí se krom toho soustředit hlavně v určitých obdobích roku a ve vymezených oblastech a místech kontroly. Italské orgány přitom však nic z toho nezavedly.

               5.

               Orgány pověřené kontrolou užívání sítí nazvaných spadara nemají dále přístup k informacím týkajícím se sledování polohy rybářských plavidel získaným prostřednictvím systému satelitního sledování polohy rybářských plavidel zavedeného článkem 3 nařízení č. 2847/93. Z vyšetřování vedeného Komisí pak vyplývá, že poměrně vysoký počet rybářských plavidel ještě není vybaven zařízeními pro satelitní sledování polohy nezbytnými pro fungování tohoto systému. Sběr a informatizace lodních deníků, prohlášení o vykládkách a doklady o prodeji stanovené v nařízení č. 2847/93, a a fortiori křížová analýza těchto údajů s informacemi získanými prostřednictvím systémem satelitního sledování polohy, nejsou vůbec účinné.

               6.

               Jeví-li činnost kontroly užívání sítí nazvaných spadare prováděná italskými orgány jako zcela nedostatečná, ani činnost postihování porušení předpisů Společenství týkajících se držení a užívání těchto sítí není účinná.

               7.

               V tomto ohledu Komise zaprvé poznamenává, že v rozporu s článkem 9a nařízení č. 3094/86 (3) a s ustanoveními, která postupně převzala a rozšířila jeho obsah, platné italské právní předpisy v oblasti sankcí v podstatě zakazují pouze používání nebo pokus o používání unášených tenatových sítí, a nikoli jejich pouhé držení na palubě.

               8.

               Zadruhé, jestliže je porušení zákazu užívat unášené tenatové sítě skutečně zjištěno, místní kontrolní orgány jej řádně neoznamují příslušným orgánům, hlavně z důvodu existujících sociálních tlaků, a v každém případě není účinně stíháno a sankcionováno. Počet a význam použitých sankcí zůstává ve skutečnosti směšně malý.

               9.

               Komise se tedy domnívá, že je plně prokázáno, že systém kontroly a sankcí používaný v Itálii k zajištění dodržování předpisů Společenství v oblasti unášených tenatových sítí je zcela nedostačující k zajištění splnění povinností, které členským státům ukládají čl. 1 odst. 1 nařízení č. 2241/87 a čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení č. 2847/93.

      (1)  Úř. věst. L 207, 29.7.1987, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 261, 20.10.1993, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70.

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 3094/86 ze dne 7. října 1986 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů (Úř. věst. L 288, 11.10.1986, s. 1).


               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/1

         (2007/C 199/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 183, 4.8.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 170, 21.7.2007

      Úř. věst. C 155, 7.7.2007

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

      Úř. věst. C 129, 9.6.2007

      Úř. věst. C 117, 26.5.2007

      Úř. věst. C 96, 28.4.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-486/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Innsbruck (Rakousko) dne 12. října 2008 – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Innsbruck (Rakousko) dne 12. října 2008 – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol
   (Věc C-486/08)
   (2009/C 44/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Innsbruck
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

      Žalovaná: Land Tirol
   Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s ustanovením 4 odst. 1 Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku ze dne 6. června 1997, která byla provedena směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1), že zaměstnanci a zaměstnankyně, kteří jsou v soukromoprávním služebním poměru k územně správnímu celku nebo veřejnému podniku a pracují týdně méně než 12 hodin (30 % běžné pracovní doby), jsou vůči srovnatelným zaměstnancům na plný pracovní úvazek, pokud jde o odměnu, zařazení, uznání započitatelných dob zaměstnání, nárok na dovolenou, zvláštní příplatky, příplatky za přesčasy atd. v nepříznivějším postavení?

               2)

               Má být zásada „poměrným dílem“, která je zakotvena v ustanovení 4 odst. 2 této Rámcové dohody, vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu zákonnému ustanovení, jakým je § 55 odst. 5 L-VBG, podle kterého je při změně rozsahu zaměstnání zaměstnance nutno poměrně přizpůsobit rozsah ještě nevyčerpané dovolené novému rozsah zaměstnání, což má za následek, že zaměstnanci, který sníží rozsah práce z plného pracovního úvazku na částečný pracovní úvazek, se sníží ten nárok na dovolenou, který získal v době, kdy byl zaměstnán na plný pracovní úvazek, resp. jako zaměstnanec na částečný pracovní úvazek si může tuto dovolenou nyní vybrat pouze s nižší náhradou mzdy za dovolenou?

               3)

               Je vnitrostátní ustanovení, jako například § 1 odst. [2] písm. m) L-VBG, podle kterého jsou zaměstnanci a zaměstnankyně, které jsou po dobu maximálně šesti měsíců zaměstnány na dobu určitou, resp. jen příležitostně, oproti srovnatelným zaměstnancům na plný pracovní úvazek, pokud jde o odměnu, zařazení, uznání započitatelných dob zaměstnání, nárok na dovolenou, zvláštní příplatky, příplatky za přesčasy atd. v nepříznivějším postavení, v rozporu s ustanovením 4 rámcové dohody sociálních partnerů, která byla provedena směrnicí Rady 1999/70/ES ze dne ze dne 28. června 1999 (2)?

               4)

               Jedná se o nepřímou diskriminaci na základě pohlaví podle čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (3), jestliže u zaměstnanců, kteří si vezmou rodičovskou dovolenou v zákonem přípustném rozsahu dvou let, po uplynutí této dovolené již propadl zákonný nárok na dovolenou za rok, který předcházel porodu a v případě dotčených zaměstnanců a zaměstnankyň se z velké části (97 %) jedná o ženy?

      (1)  Úř. věst. L 14, s. 9.

      (2)  Úř. věst. L 175, s. 43.

      (3)  Úř. věst. L 204, s. 23.


title: Věc T-73/17: Žaloba podaná dne 3. února 2017 – RS v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/41

         Žaloba podaná dne 3. února 2017 – RS v. Komise
   (Věc T-73/17)
   (2017/C 112/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: RS (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   určil a rozhodl, že

               —

               rozhodnutí výběrové komise ze dne 11. dubna 2016, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce v rámci vnitřního výběrového řízení COM/02/AST/16, se zrušuje;

               —

               Evropské komisi se ukládá uhradit žalobci částku 5 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl;

               —

               Evropské Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 27 prvního pododstavce služebního řádu úředníků.
   Vznáší námitku protiprávnosti sporného oznámení o vnitřním výběrovém řízení, protože v tomto oznámení byla stanovena podmínka připuštění, v jejímž důsledku byl odepřen přístup k výběrovému řízení dočasným zaměstnancům, jejichž administrativním postavením po dobu 12 měsíců předcházejících konci lhůty pro podání přihlášek nebyla činná služba, volno za účelem vojenské služby, rodičovská dovolená, pracovní volno z rodinných důvodů ani dočasné přidělení.


title: Věc C-510/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. října 2010 — DR a TV2 Danmark A/S v. NCB

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 25. října 2010 — DR a TV2 Danmark A/S v. NCB
   (Věc C-510/10)
   ()
   2010/C 346/63
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

               Žalobci

               :

                           1.

                           DR

                           2.

                           TV2 Danmark A/S

               Žalovaný

               :

               NCB

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být výrazy „vlastními prostředky“ v čl. 5 odst. 2 písm. d) směrnice 2001/29/ES (1) a „jménem nebo v rámci odpovědnosti vysílací organizace“ ve bodě 41 odůvodnění směrnice vykládány s ohledem na vnitrostátní právo nebo na právo Společenství?

               2)

               Je potřeba vycházet z toho, že znění čl. 5 odst. 2 písm. d) směrnice 2001/29/ES obsažené například v dánském, anglickém a francouzském znění tohoto ustanovení má znamenat „jménem a v rámci odpovědnosti vysílací organizace“, nebo, jako je formulováno například v německém znění, má znamenat „jménem nebo v rámci odpovědnosti vysílací organizace“?

               3)

               Za předpokladu, že termíny uvedené v otázce 1 mají být vykládány s ohledem na právo Společenství, je třeba položit následující otázku: Jaká kritéria mají používat vnitrostátní soudy ke konkrétnímu posouzení, zda záznam pořízený třetí stranou (výrobcem) pro použití v přenosech vysílací organizace byl vyroben „vlastními prostředky“ a „jménem [a/nebo] v rámci odpovědnosti vysílací organizace“, a zda se tedy na záznam vztahuje výjimka stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. d)?
               V souvislosti s odpovědí na otázku 3 je potřeba odpovědět zejména na následující otázky:

                           a)

                           Má být pojem „vlastní prostředky“ v čl. 5 odst. 2 písm. d) směrnice 2001/29/ES chápán tak, že na záznam pořízený výrobcem pro použití v přenosech vysílací organizace se vztahuje výjimka stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. d) pouze v případě, že vysílací organizace je odpovědná třetím stranám za jednání či opomenutí výrobce v souvislosti s tímto záznamem stejně, jako kdyby se vysílací organizace sama dopustila těchto jednání či opomenutí?

                           b)

                           Je podmínka, že záznam musí být uskutečněn „jménem [a/nebo] v rámci odpovědnosti vysílací organizace“, splněna, zadala-li vysílací organizace výrobci pořízení záznamu, aby mohla dotyčný záznam sdělovat, a za předpokladu, že dotyčná vysílací organizace má oprávnění sdělovat dotyčný záznam?
                           Østre Landsret má zájem zjistit, zda je potřeba přihlížet k následujícím situacím pro účely odpovědi na otázku 3b), a pokud ano, jaký význam jim má být přikládán:

                                       i)

                                       Zda je to vysílací organizace nebo výrobce, kdo s konečnou platností a nezvratně rozhoduje z uměleckého a redakčního hlediska o obsahu objednaného programu na základě smluv mezi těmito subjekty.

                                       ii)

                                       Zda je vysílací organizace odpovědná třetím stranám, co se týče povinností výrobce ve vztahu k pořizování záznamu, stejně, jako kdyby se vysílací organizace sama dopustila jednání či opomenutí.

                                       iii)

                                       Zda je výrobce smluvně vázán smlouvou s vysílací organizací o dodání dotyčného programu vysílací organizaci za stanovenou cenu a z této ceny musí uhradit veškeré výdaje, které mohou být spojeny s pořizováním záznamu.

                                       iv)

                                       Zda zodpovědnost za pořizování dotyčného záznamu ve vztahu ke třetím stranám přebírá vysílací organizace nebo výrobce.

                           c)

                           Je podmínka, že záznam musí být uskutečněn „jménem [a/nebo] v rámci odpovědnosti vysílací organizace“, splněna v případě, kdy vysílací organizace zadala výrobci pořízení záznamu, aby mohla dotyčná vysílací organizace záznam sdělovat, a za předpokladu, že dotyčná vysílací organizace má oprávnění sdělovat záznam, pokud výrobce ve smlouvě s vysílací organizací týkající se záznamu převzal finanční a právní odpovědnost za i) úhradu veškerých výdajů souvisejících se záznamem výměnou za úhradu stanovené částky předem, ii) za nákup práv a iii) za nepředvídané okolnosti, včetně zpoždění při pořizování záznamu, a za porušení smlouvy, aniž by ovšem přitom byla vysílací organizace odpovědná třetím stranám za povinnosti výrobce stejně, jako kdyby se vysílací organizace sama dopustila těchto jednání či opomenutí?

      (1)  Úř. věst. 2001 L 167, s. 10.


title: Věc T-804/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. července 2016 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranka známka Evropské unie Tropical — Starší národní slovní ochranná známka TROPICAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b), a článek 53 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Obsah práv žalobce podle vnitrostátního práva — Koexistence ochranných známek — Povinnost odůvodnit rozhodnutí — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. července 2016 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical)
   (Věc T-804/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranka známka Evropské unie Tropical - Starší národní slovní ochranná známka TROPICAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b), a článek 53 odst. 1, písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Obsah práv žalobce podle vnitrostátního práva - Koexistence ochranných známek - Povinnost odůvodnit rozhodnutí - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 326/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Polsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Garrido Otaola, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2014 (věc R 1948/2013-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Aviário Tropical a T. Ogrodnikem.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 22. září 2014 (věc R 1948/2013-4) se zrušuje.

               2)

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Tadeuszem Ogrodnikem.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23. 2. 2015.


title: Věc C-537/14 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. října 2016 – Debonair Trading Internacional Lda v. Groupe Léa Nature SA, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 — Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚SO’BiO ētic‘ — Námitka majitele unijních a vnitrostátních slovních a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚SO…?‘ — Zamítnutí zápisu“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/6

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. října 2016 – Debonair Trading Internacional Lda v. Groupe Léa Nature SA, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-537/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚SO’BiO ētic‘ - Námitka majitele unijních a vnitrostátních slovních a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚SO…?‘ - Zamítnutí zápisu“)
   (2017/C 006/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Debonair Trading Internacional Lda (zástupci: D. Selden, Advocate, T. Alkin, Barrister)

      Další účastníci řízení: Groupe Léa Nature SA (zástupce: S. Arnaud, avocat), Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Gája a P. Geroulakos, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 23. září 2014, Groupe Léa Nature v. OHIM – Debonair Trading Internacional (SO’BiO ētic) (T-341/13, nezveřejněný, EU:T:2014:802) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-111/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. listopadu 2007 – Wesergold Getränkeindustrie v. OHIM – Lidl Stiftung (VITAL FIT) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VITAL FIT — Starší národní slovní ochranná známka VITAFIT — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Právo být vyslechnut — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/14

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. listopadu 2007 – Wesergold Getränkeindustrie v. OHIM – Lidl Stiftung (VITAL FIT)
   (Věc T-111/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství VITAL FIT - Starší národní slovní ochranná známka VITAFIT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2008/C 8/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG (Rinteln, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, T. Melchert a I. Rohr, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupce: M. Schaffer, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. února 2006 (věc R 3/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lidl Stiftung & Co. KG a Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc C-182/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 22. dubna 2015 – Alexej Petruhhin

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 22. dubna 2015 – Alexej Petruhhin
   (Věc C-182/15)
   (2015/C 205/31)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alexej Petruhhin

      Další účastník řízení: Latvijas Republikas Ģenerālprokuratūr

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být čl. 18 první pododstavec a čl. 21 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že v případě vydání občana kteréhokoliv členského státu Evropské unie do státu, který není členem Evropské unie, na základě smlouvy o vydávání osob uzavřené mezi členským státem a třetí zemí je třeba zaručit stejnou úroveň ochrany, jako je ochrana poskytovaná občanovi předmětného členského státu?

               2)

               Má za takových okolností soud členského státu, který byl požádán o vydání osoby, uplatnit podmínky vydávání stanovené státem Evropské unie, jehož je daná osoba občanem, nebo státem, v němž má tato osoba obvyklé bydliště?

               3)

               V případě, že k vydání má dojít bez zohlednění konkrétní úrovně ochrany stanovené pro občany členského státu, který byl požádán o vydání, musí tento stát ověřit, zda jsou dodrženy záruky stanovené v článku 19 Listiny základních práv Evropské unie, tedy že nikdo nesmí být vydán do státu, v němž mu hrozí vážné nebezpečí, že by mohl být vystaven trestu smrti, mučení nebo jinému nelidskému či ponižujícímu zacházení anebo trestu? Lze takové ověření omezit na zjištění, zda stát, který žádá o vydání, je smluvní stranou Úmluvy proti mučení, nebo je třeba zjistit skutečnou situaci s přihlédnutím k posouzení uvedeného státu provedeného orgány Rady Evropy?


title: Věc T-315/13: Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — Kompas MTS v. Parlament a další

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/12

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2013 — Kompas MTS v. Parlament a další
   (Věc T-315/13)
   2013/C 233/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kompas mejni turistični servis d.d. (Kompas MTS d.d.) (Ljubljana, Slovinsko) (zástupce: J. Tischler, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament, Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Evropské unii zaplatit částku 846 000 eur a úroky ve výši 8 %, resp. aby určil, že vůči Evropské unii existuje nárok na náhradu škody;

               —

               uložil žalovaným podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nutných nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá náhrady škody zejména z důvodu vydání čl. 5 odst. 6 písm. e) směrnice 2001/37/ES (1). Zastává názor, že jen z důvodu vydání tohoto ustanovení mohlo dojít k tomu, že rakouský zákonodárce omezil dovoz tabákových výrobků neoznačených v němčině. Žalobkyně tvrdí, že toto množstevní omezení dovozu bylo podmíněno vydáním směrnice 2001/37, čímž žalovaní porušili zásadu proporcionality, zákaz diskriminace a základní právo na vlastnictví a svobodu podnikání.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků (Úř. věst. L 194, s. 26).


title: Věc T-405/12: Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2013 — FH v. Komise ( „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Rozhodnutí Komise odejmout žalobci průkazy opravňující ke vstupu do jejích budov — Žaloba na neplatnost — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost — Žaloba na náhradu škody — Příčinná souvislost — Škoda — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2013 — FH v. Komise
   (Věc T-405/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Rozhodnutí Komise odejmout žalobci průkazy opravňující ke vstupu do jejích budov - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Příčinná souvislost - Škoda - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2013/C 189/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FH (Brusel, Belgie) (zástupci: É. Boigelot a R. Murru, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 10. července 2012, kterým Komise žalobci odňala průkazy opravňující ke vstupu do jejích budov, a návrh, aby byla Komisi uložena náhrada škody, kterou žalobce utrpěl.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-72/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 11. února 2013 — Gmina Wrocław v. Ministrowi Finansów

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 11. února 2013 — Gmina Wrocław v. Ministrowi Finansów
   (Věc C-72/13)
   2013/C 141/23
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Gmina Wrocław

      Žalovaný a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister Finansów

      Předběžná otázka

   Brání ustanovení směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) výběru DPH z obratů obce, které spočívají v prodeji majetku včetně nemovitého majetku, k jehož nabytí došlo na základě zákona nebo bezúplatně, zejména formou nabytí z důvodu úmrtí nebo darováním, nebo vložením tohoto majetku jako nepeněžitého vkladu do obchodních společností?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-550/11: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — PIGI — Pavleta Dimova ET v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite ( „Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet — Oprava — Krádež zboží“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — PIGI — Pavleta Dimova ET v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
   (Věc C-550/11) (1)

   (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet - Oprava - Krádež zboží)
   2012/C 366/26
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: PIGI — Pavleta Dimova ET

      Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen Sad — Varna — Výklad čl. 185 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní daňová praxe, z níž vyplývá povinnost provést opravu odpočtu daně uplatněného při nabytí zboží v případě ztráty zboží v důsledku krádeže — Pojem krádeže, která byla řádně doložena nebo potvrzena

      Výrok

   Článek 185 odst. 2 Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním daňovým ustanovením, jako jsou ustanovení obsažená v článcích 79 a 80 zákona o dani z přidané hodnoty (Zakon za danak varhu dobavenata stojnost), jež vyžadují, aby byla v situaci, kdy se osoba povinná k dani stala obětí krádeže zboží, jejíž pachatel nebyl zjištěn, provedena při konstatování manka zboží podléhajícího DPH oprava odpočtu této daně, který byl uskutečněn na vstupu v okamžiku nákupu tohoto zboží.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc C-114/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Pau – Francie) – trestní řízení proti Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) a dalším „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb zboží — Články 34 SFEU a 36 SFEU — Množstevní omezení — Paralelní dovozy veterinárních léčivých přípravků — Směrnice 2001/82/ES — Článek 65 — Vnitrostátní režim předchozího povolení — Vyloučení chovatelů ze zjednodušeného postupu registrace — Povinnost mít povolení k provozování velkoobchodu — Povinnost mít provozovnu na území členského státu dovozu — Farmakovigilanční povinnosti“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/12

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Pau – Francie) – trestní řízení proti Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace) a dalším
   (Věc C-114/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb zboží - Články 34 SFEU a 36 SFEU - Množstevní omezení - Paralelní dovozy veterinárních léčivých přípravků - Směrnice 2001/82/ES - Článek 65 - Vnitrostátní režim předchozího povolení - Vyloučení chovatelů ze zjednodušeného postupu registrace - Povinnost mít povolení k provozování velkoobchodu - Povinnost mít provozovnu na území členského státu dovozu - Farmakovigilanční povinnosti“)
   (2017/C 006/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Pau

      Účastníci původního trestního řízení

   Association des utilisateurs et distributeurs de l’agrochimie européenne (Audace), Association des éleveurs solidaires, Cruzalebes EARL, Des deux rivières EARL, Mounacq EARL, Soulard Max EARL, Francisco Xavier Erneta Azanza, Amestoya GAEC, La Vinardière GAEC reconnu, Lagunarte GAEC, André Jacques Iribarren, Ramuntcho Iribarren, Phyteron 2000 SAS, Cataloune SCL

      Za přítomnosti: Conseil national de l’Ordre des vétérinaires, dříve Conseil supérieur de l’Ordre des vétérinaires, Syndicat national des vétérinaires d’exercice libéral, Direction des douanes et des droits indirects

      Výrok

               1)

               Články 34 SFEU a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vyhrazuje přístup k paralelním dovozům veterinárních léčivých přípravků velkoobchodním distributorům, kteří jsou držiteli povolení ve smyslu článku 65 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009, a z toho důvodu vylučuje z přístupu k takovým dovozům chovatele hodlající dovážet veterinární léčivé přípravky pro potřeby vlastních chovů.

               2)

               Články 34 SFEU a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá chovatelům, kteří paralelně dovážejí veterinární léčivé přípravky pro potřeby vlastních chovů, povinnost mít provozovnu na území členského státu určení a splňovat všechny farmakovigilanční povinnosti stanovené v článcích 72 až 79 směrnice 2001/82 ve znění nařízení č. 596/2009.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc F-127/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 – Coto Moreno v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Otevřené výběrové řízení — Nezapsání na seznam kandidátů — Hodnocení písemné a ústní části výběrového řízení )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/54

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 – Coto Moreno v. Komise
   (Věc F-127/07) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam kandidátů - Hodnocení písemné a ústní části výběrového řízení“)
   (2008/C 285/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Juana Maria Coto Moreno (Gaborone, Botswana) (zástupci: K. Lemmens a C. Doutrelepont, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Eggers a M. Velardo, jako zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise v rámci výběrového řízení EPSO AD/25/05 ze dne 12. února 2007 nezapsat žalobkyni na seznam kandidátů v rámci uvedeného výběrového řízení – Návrh na náhradu škody s příslušenstvím
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba J. M. Coto Moreno se zamítá.

               2)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008, s. 57.


title: Věc T-216/12: Žaloba podaná dne 18. května 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/19

         Žaloba podaná dne 18. května 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise
   (Věc T-216/12)
   2012/C 243/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnici řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupce: D. Grisay, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               prohlásil ji za přípustnou a

               —

               prohlásil žalobu za opodstatněnou a zrušil rozhodnutí o započtení vydané vůči TECHNION Generálním ředitelstvím Evropské komise pro informační společnost a média a obsažené v jeho dopise ze dne 13. března 2012,

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody, které jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-657/11, Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise (1), nebo jsou jim podobné.

      (1)  Úř. věst. 2012, C 73, s. 28.


title: Věc C-401/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04, Francie a další v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04, Francie a další v. Komise
   (Věc C-401/10 P)
   ()
   2010/C 317/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, D. Grespan a S. Thomas, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Francouzská republika, France Télécom SA, Bouygues SA, Bouygues Télécom SA, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího rozšířeného senátu) ze dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04, doručený Komisi faxem dne 25. května 2010, v rozsahu, v němž bylo tímto rozsudkem rozhodnuto, že:

                           —

                           se zrušuje článek 1 rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom (1);

                           —

                           Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Francouzskou republikou a společností France Télécom ve věcech T-425/04 a T-444/04;

               —

               vrátit věc Tribunálu k novému posouzení;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise předkládá na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že odůvodnění rozsudku Tribunálu si v několika bodech odporuje. Tak je tomu zejména, když má Tribunál v napadeném rozsudku za to, že prohlášení, včetně oznámení o akcionářské půjčce ze dne 4. prosince 2002, lze hodnotit jako jeden celek, pokud jde o to určit, zda došlo ke zvýhodnění společnosti France Télécom, zatímco pokud jde o určení existence závazku poskytnutí státních prostředků, má za to, že mezi oznámením o akcionářské půjčce a různými prohlášeními, která předtím učinil stát, existuje značný časový odstup.
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku, který má čtyři části, Komise poukazuje na to, že Tribunál v několika ohledech porušil čl. 87 odst. 1 ES ve spojení s článkem 230 ES. Tribunál tak podle ní nedbal pojmu podpory, když vyžadoval úzkou spojitost mezi zvýhodněním a závazkem poskytnutí státních prostředků (první část), když odmítl uznat závazek poskytnutí státních prostředků učiněný francouzským státem vůči společnosti France Télécom v oznámení a návrhu akcionářské smlouvy (druhá část) a když nezkoumal kritérium prozíravého soukromého investora za účelem určení, zda došlo ke zvýhodnění společnosti France Télécom, či nikoli (třetí část). Tribunál navíc podle Komise nerespektoval prostor pro uvážení, který má Komise při složitých hospodářských analýzách, když provedl přezkum účelnosti napadeného rozhodnutí (čtvrtá část).
   V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Tribunál zkreslil napadené rozhodnutí, když měl za to, že Komise měla důkladněji odůvodnit existenci odlišného zvýhodnění vyplývajícího z nabídky úvěrové linky ve výši 9 miliard eur učiněné společnosti France Télécom, a když konstatoval značný časový odstup mezi prohlášeními učiněnými od července 2002 a oznámením smlouvy o akcionářské půjčce ze dne 4. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 11.


title: Ve spojených věcech T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R a T-313/06 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2007 – FMC Chemical a další v. EÚBP (Předběžné opatření — Návrh na odklad provádění — Směrnice 91/414/EHS — Evropský úřad pro bezpečnost potravin — Nepřípustnost)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/42

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2007 – FMC Chemical a další v. EÚBP
   (Ve spojených věcech T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R a T-313/06 R)
   (Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Směrnice 91/414/EHS - Evropský úřad pro bezpečnost potravin - Nepřípustnost)
   (2007/C 95/86)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: FMC Chemical SPRL (Brusel, Belgie), Arysta Lifesciences SAS (Noguères, Francie); a Otsuka Chemical Co. Ltd (Osaka, Japonsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) (zástupci: A. Cuvillier a D. Detken, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
   Předmět věci
   Návrhy směřující k odkladu provádění aktů EÚBP ze dne 28. července a 28. srpna 2006, pokud jde o posouzení účinných látek karbofuranu, karbosulfanu a benfurakarbu, ve smyslu směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 203, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332), jakož i k přijetí dalších prozatímních opatření.
   Výrok

               1)

               Věci T-311/06 RI, T-311/06 RII, T-312/06 R a T-313/06 R se spojují za účelem tohoto usnesení.

               2)

               Návrhy na předběžné opatření se zamítají.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-341/10: Žaloba podaná dne 7. července 2010 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/6

         Žaloba podaná dne 7. července 2010 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-341/10)
   ()
   2010/C 260/08
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a Ł. Habiak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 16 směrnice 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (1) tím, že řádně a úplně neprovedla čl. 3 odst. 1 písm. d) až h) a článek 9 této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Směrnice 2000/43/ES platí z věcného hlediska pro řadu oblastí, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 této směrnice. Podle článku 16 směrnice jsou členské státy povinny přijmout předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí ve všech těchto oblastech (nebo zajistit, aby nezbytná opatření zavedli sociální partneři) a uvědomit o tom Evropskou komisi. Komise má za to, že Polská republika tuto povinnost doposud splnila jen z části. V rámci této žaloby Komise Polské republice vytýká, že v následujících oblastech tuto směrnici řádně a úplně neprovedla: členství a účast v organizaci zaměstnanců nebo zaměstnavatelů nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové vykonávají určité povolání, včetně výhod poskytovaných těmito organizacemi; sociální ochrana včetně sociálního zabezpečení a zdravotní péče; sociální výhody; vzdělání; přístup ke zboží a službám, které jsou k dispozici veřejnosti, včetně ubytování, a jejich dodávky (čl. 3 odst. 1 písm. d) až h) směrnice). Komise odmítá argumentaci polských orgánů, že provedení směrnice je v těchto oblastech zajištěno ustanoveními ústavy Polské republiky, jakož i zákony a mezinárodními smlouvami, které byly v řízení uvedeny.
   Evropská komise Polské republice dále vytýká, že do vnitrostátního práva řádně a úplně neprovedla článek 9 směrnice 2000/43/ES. Toto ustanovení, podle nějž je nutno zavést nezbytná opatření pro ochranu osob před jakýmkoli nepříznivým zacházením nebo nepříznivými následky, které jsou reakcí na žalobu nebo na zahájení řízení zaměřených na dodržování zásady rovného zacházení, se vztahuje na všechny osoby a všechny situace, které spadají do rozsahu působnosti uvedené směrnice. Právní předpisy, které byly doposud předloženy polskými orgány, nicméně dokládají existenci takovýchto opatření pouze, pokud jde o pracovníky a pracovní poměr.

      (1)  Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23.


title: Věc T-203/06: Žaloba podaná dne 1. srpna 2006 – Eurostrategies v. Komise

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/51

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2006 – Eurostrategies v. Komise
   (Věc T-203/06)
   (2006/C 224/106)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eurostrategies SPRL (Brussels, Belgie) (zástupce: S. Crosby, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 28. července 2006, kterým se odmítá přístup k níže uvedeným dokumentům týkajících se nabídkového řízení pro projekt EuropeAid/113676/D/SV/PL, zvaný Phare-technická podpora pro projekty v oblasti spravedlnosti a vnitřních záležitostí, 2003/S 159-145155 (PL0103.08) financovaný z programu Rozvoje vnitřního podnikání, PL0103-Spravedlnost a Vnitřní záležitosti 2001:

                           —

                           k „Hodnotící zprávě“ implementační agentury ze dne 7. ledna 2004;

                           —

                           k veškerým dokumentům vztahujícím se k návrhu implementační agentury ze dne 7. ledna 2004 udělit smlouvu Eurostrategies;

                           —

                           k dopisu Delegace Evropské komise ve Varšavě pro implementační agenturu ze dne 13. ledna 2004;

                           —

                           k interní spisové poznámce Delegace Evropské komise ve Varšavě zaslané 27. ledna 2004;

                           —

                           ke „Zprávě z jednání“ ze dne 10. února 2004; a

                           —

                           k dopisu Delegace Evropské komise pro implementační agenturu ze dne 12. února 2004;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se na základě článků 230 a 231 ES domáhá zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. července 2006, kterým se odmítá její žádost o přístup k některým dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise. Žalobkyně na podporu svého návrhu uplatňuje dva žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Komise odmítnutím uveřejnit navrhované dokumenty bez uvedení důvodů pro takové odmítnutí porušila článek 8 nařízení (ES) č. 1049/2001.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že je napadené rozhodnutí, vzhledem k tomu, že porušuje povinnost odůvodnění vyžadovanou článkem 235 ES, neplatné.


title: Věc C-34/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 23. ledna 2013 — Monika Kušionová v. SMART Capital, a.s.

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Prešove (Slovensko) dne 23. ledna 2013 — Monika Kušionová v. SMART Capital, a.s.
   (Věc C-34/13)
   2013/C 141/14
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Prešove

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Monika Kušionová

      Žalovaná: SMART Capital, a.s.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (2) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22) vykládat s ohledem na článek 38 Listiny základních práv Evropské unie v tom smyslu, že je s nimi v rozporu právní úprava členského státu, jakou je ustanovení § 151j odst. 1 Občanského zákoníku ve spojení s dalšími ustanoveními právní úpravy dotčené ve věci samé, která věřiteli umožňuje vymáhat plnění z nepřiměřených smluvních podmínek vykonáním zástavního práva na nemovitý majetek spotřebitele, a to bez posouzení smluvních podmínek soudem navzdory existenci sporu o otázce, zda nejde o nepřiměřenou smluvní podmínku?

               2)

               Brání právní předpisy Evropské unie uvedené v bodě 1. použití takového vnitrostátního pravidla, jako je ustanovení § 151j odst. 1 Občanského zákoníku ve spojení s dalšími ustanoveními právní úpravy dotčené ve věci samé, která věřiteli umožňuje vymáhat plnění z nepřiměřených smluvních podmínek vykonáním zástavního práva na nemovitost spotřebitele, a to bez posouzení smluvních podmínek soudem navzdory existenci sporu o otázce, zda nejde o nepřiměřenou smluvní podmínku?

               3)

               Je třeba rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne 9. března 1978 ve věci C 106/77, Amministrazione delle Finanze dello Stato vs. Simmenthal (3) vykládat tak, že v zájmu splnění cíle směrnic uvedených v bodě 1. ve světle článku 38 Listiny základních práv Evropské unie vnitrostátní soud neuplatní vnitrostátní ustanovení, jako je ustanovení § 151j odst. 1 Občanského zákoníku ve spojení s dalšími ustanoveními právní úpravy dotčené ve věci samé, které věřiteli umožňuje vymáhat plnění z nepřiměřených smluvních podmínek vykonáním zástavního práva na nemovitý majetek spotřebitele bez posouzení smluvních podmínek soudem a tak navzdory existenci sporu obejít ex offo soudní přezkum smluvních podmínek?

               4)

               Je třeba článek 4 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že smluvní podmínka ve spotřebitelské smlouvě, kterou uzavřel spotřebitel bez zastoupení advokátem a která věřiteli umožňuje vykonat mimosoudně zástavní právo bez soudní kontroly, je obejitím důležité zásady unijního práva ex offo soudní kontroly smluvních podmínek a z tohoto důvodu je nepřiměřená i v situaci, že znění takové smluvní podmínky vychází z vnitrostátního předpisu?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Úř. věst. L 149, s. 22

      (3)  Sb. rozh. s. 629.


title: Věc T-269/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Xeda International v. Komise „Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka etoxychin — Nezařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS — Odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku — Nařízení (ES) č. 2229/2004 — Nařízení (ES) č. 33/2008 — Zkrácený postup pro posuzování — Zjevně nesprávné posouzení — Právo se v řízení účinně bránit — Proporcionalita — Legitimní očekávání“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Xeda International v. Komise
   (Věc T-269/11) (1)

   („Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka etoxychin - Nezařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS - Odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku - Nařízení (ES) č. 2229/2004 - Nařízení (ES) č. 33/2008 - Zkrácený postup pro posuzování - Zjevně nesprávné posouzení - Právo se v řízení účinně bránit - Proporcionalita - Legitimní očekávání“)
   (2015/C 046/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/143/EU ze dne 3. března 2011 o nezařazení etoxychinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o změně rozhodnutí Komise 2008/941/ES [oznámeno pod číslem C(2011) 1265] (Úř. věst. L 59, s. 71)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Xeda International SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-364/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Řecká republika v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenstvím — Produkty zpracované z ovoce a zeleniny — Prémie na zvířata — Lhůta 24 měsíců )

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. dubna 2008 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-364/04) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenstvím - Produkty zpracované z ovoce a zeleniny - Prémie na zvířata - Lhůta 24 měsíců“)
   (2008/C 128/67)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a E. Svolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně M. Condou-Durande a L. Visaggio, poté M. Condou-Durande a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakis, advokát)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise 2004/561/ES ze dne 16. července 2004, kterým se vylučují z financování Společenství určité výdaje členských států ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 250, s. 21), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětvích vyrábějících produkty zpracované z ovoce a zeleniny a v odvětvích, v nichž se vyplácí prémie na zvířata
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 314, 8.12.2004.


title: Věc T-290/11: Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/22

         Žaloba podaná dne 7. června 2011 — Deutsche Bahn a další v. Komise
   (Věc T-290/11)
   2011/C 238/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo), DB Mobility Logistics AG (DB ML AG) (Berlín, Německo), DB Netz AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo), Deutsche Umschlagegesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Německo), DB Schenker Rail GmbH (Mohuč, Německo), DB Schenker Rail Deutschland AG (Mohuč, Německo) (zástupci: W. Deselaers, J. S. Brückner a O. Mross, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o provedení kontroly ze dne 14. března 2011, doručené dne 29. března 2011,

               —

               zrušil všechna opatření, která byla přijata na základě kontrol provedených na základě tohoto protiprávního rozhodnutí,

               —

               uložil Komisi zejména vrátit všechny kopie dokumentů, které byly vyhotoveny v rámci kontrol, pod hrozbou zrušení budoucího rozhodnutí Komise Tribunálem,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhují zrušení rozhodnutí Komise K(2011) 2365 ze dne 30. března 2011 (věci COMP/39.678 a COMP/39.731) týkajícího se nařízení kontrol podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ve společnosti Deutsche Bahn AG, jakož i ve všech ní přímo nebo nepřímo kontrolovaných právnických osobách z důvodu možného protisoutěžního charakteru strategického použití infrastruktury spravované společnostmi skupiny DB a poskytování služeb souvisejících se železniční přepravou.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: porušení základního práva na domovní svobodu tím, že nebylo požádáno o předchozí soudní povolení.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení základního práva na účinný opravný prostředek z důvodu neexistence předchozího soudního přezkoumání rozhodnutí o nařízení o provedení kontroly jak ze skutkového tak i právního hlediska.

               3)

               Třetí žalobní důvod: protiprávnost rozhodnutí o provedení kontroly, jelikož se zakládá na údajích, které Komise získala při výkonu rozhodnutí o provedení kontroly týkajícího se systému slev při dodávce energie pro elektrické trakční napájení v rámci široce založeného šetření („fishing expedition“), a tedy při porušení práv žalobkyň na obhajobu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení práva na obhajobu nadměrně širokým a nekonkrétním popisem předmětu kontroly.

               5)

               Pátý žalobní důvod: porušení zásady proporcionality, protože Komise nemá příslušnost pro předmět kontroly a mohla každopádně relevantní informace obdržet prostřednictvím příslušné Bundesnetzagentur nebo i od žalobkyň obyčejnou žádostí o informace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. dubna 2005 ve věci C-104/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam ): St. Paul Dairy Industires NV proti Unibel Exser BVBA (Bruselská úmluva — Předběžná nebo zajišťovací opatření — Výslech svědků)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 28. dubna 2005
   ve věci C-104/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam ): St. Paul Dairy Industires NV proti Unibel Exser BVBA (1)

   (Bruselská úmluva - Předběžná nebo zajišťovací opatření - Výslech svědků)
   (2005/C 171/03)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-104/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 12. prosince 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 6. března 2003, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi St. Paul Dairy Industires NV a Unibel Exser BVBA, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vydal dne 28. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 24 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky, Úmluvy o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a Úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „předběžná nebo zajišťovací opatření“ nespadá opatření nařizující výslech svědka s cílem umožnit navrhovateli, aby vyhodnotil vhodnost případné žaloby, určil základ takové žaloby a posoudil relevanci žalobních důvodů, kterých by se v tomto rámci mohl dovolávat.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-262/16: Žaloba podaná dne 23. května 2016 – Globo Media v. EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/46

         Žaloba podaná dne 23. května 2016 – Globo Media v. EUIPO — Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
   (Věc T-262/16)
   (2016/C 260/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Globo Media, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Estropá Navarro a J. Calderón Chavero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazílie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „GLOBO MEDIA“ – Přihláška č. 8 957 169

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2016, ve věci R 561/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               v důsledku výše uvedeného zamítl námitku č. B1697179 a zapsal napadenou ochrannou známku pro služby ve třídách 35, 38 a 41;

               —

               uložil EUIPO a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení a zamítl jejich návrhová žádání.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-416/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Grup Maritim TCB v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/55

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Grup Maritim TCB v. Komise
   (Věc T-416/14)
   2014/C 253/72
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grup Maritim TCB, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a to buď v plném rozsahu, nebo způsobem, který omezí neexistenci dopadu na rentabilitu transakcí, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2004 ve věci T- 29/03, Comunidad Autonóma de Andalucía proti Komisi Evropských společenství (Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) — Zpráva o správním vyšetřování ohledně uvedení olivového oleje na trh v Andalusii (Španělsko) — Stížnost — Nepřípustnost)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/23

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 13. července 2004
   ve věci T- 29/03, Comunidad Autonóma de Andalucía proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) - Zpráva o správním vyšetřování ohledně uvedení olivového oleje na trh v Andalusii (Španělsko) - Stížnost - Nepřípustnost)
   (2005/C 19/51)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-29/03, Comunidad Autonóma de Andalucía, zastoupená C. Carreterem Espinosou de los Monteros, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Ladenburger a S. Pardo Quintillán, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise generálního ředitele Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) ze dne 8. listopadu 2002, kterým posledně uvedený informoval žalobkyni o nemožnosti vyšetřit její stížnost podanou proti zprávě IO/2000/7057 OLAF, týkající se správního vyšetřování ohledně uvedení olivového oleje na trh v Andalusii (Španělsko), Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 13. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese své náklady, jakož i náklady Komise.

      (1)  Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


20150731039616972015/C 270/335732014TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150601262722Věc T-573/14: Usnesení Tribunálu ze dne 1. června 2015 – Polyelectrolyte Producers Group a SNF v. Komise „Žaloba na neplatnost – Životní prostředí – Kritéria pro udělování ekoznačky EU – Produkty ze zpracovaného papíru – Vyloučené nebo omezené látky a směsi – Limit koncentrace zbytkových monomerů – Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU – Nedostatek přímého dotčení – Nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C2702015CS2620120150601CS0033262272Usnesení Tribunálu ze dne 1. června 2015 – Polyelectrolyte Producers Group a SNF v. Komise
   (Věc T-573/14) (
         1
      )
   „„Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Kritéria pro udělování ekoznačky EU — Produkty ze zpracovaného papíru — Vyloučené nebo omezené látky a směsi — Limit koncentrace zbytkových monomerů — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Nedostatek přímého dotčení — Nepřípustnost““2015/C 270/33Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polyelectrolyte Producers Group (Brusel, Belgie) a SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: R. Cana a A. Patsa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a G. Zavvos, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2014/256/EU ze dne 2. května 2014, kterým se stanoví ekologická kritéria pro udělování ekoznačky EU produktům ze zpracovaného papíru (Úř. věst. L 135, s. 24).

      Výrok

            1)

            Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

            2)

            Společnosti Polyelectrolyte Producers Group a SNF SAS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 409, 17.11.2014.