201806220541970412018/C 240/40672017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180518373822Věc T-67/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (tèespresso) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie tèespresso — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka TPresso a starší mezinárodní slovní ochranná známka TPRESSO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS3720120180518CS0040372382Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (tèespresso)
   (Věc T-67/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie tèespresso — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka TPresso a starší mezinárodní slovní ochranná známka TPRESSO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 240/40Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italytrade Srl (Bari, Itálie) (zástupce: N. Clemente, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tpresso SA (Curych, Švýcarsko) (zástupci: L. Biglia a R. Spagnolli, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. listopadu 2016 (věc R 959/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Tpresso a Italytrade

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Italytrade Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017


201806220761970252018/C 240/54TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180515474711Věc T-812/17: Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Seco Belgium a Vinçotte v. Parlament „Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Kontrolní úkoly a technické konzultace v rámci pořizování, projektů a prací na budovách Evropského parlamentu v Bruselu — Odmítnutí nabídky žalobkyň a zadání zakázky jinému uchazeči — Zrušení napadeného aktu — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“
 ---documentbreak--- C2402018CS4710120180515CS0054471471Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2018 – Seco Belgium a Vinçotte v. Parlament
   (Věc T-812/17) (
         1
      )
   „„Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na stavební práce — Zadávací řízení — Kontrolní úkoly a technické konzultace v rámci pořizování, projektů a prací na budovách Evropského parlamentu v Bruselu — Odmítnutí nabídky žalobkyň a zadání zakázky jinému uchazeči — Zrušení napadeného aktu — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé““2018/C 240/54Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Seco Belgium (Brusel, Belgie) a Vinçotte (Vilvoorde, Belgie) (zástupci: A. Delvaux a R. Simar, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně P. López-Carceller a Z. Nagy, poté Z. Nagy a B. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 1. prosince 2017 o odmítnutí nabídky předložené žalobkyněmi v rámci zadávacího řízení 06D 20/2017/M005, nadepsaného „Kontrolní úkoly a technické konzultace v rámci pořizování, projektů a prací na budovách Evropského parlamentu v Bruselu“, a o zadání této zakázky jinému uchazeči.

      Výrok

            1)

            Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

            2)

            Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


201806220531970592018/C 240/41682017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180518383811Věc T-68/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (teaespresso) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie teaespresso — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka TPresso a slovní ochranná známka TPRESSO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2402018CS3810120180518CS0041381381Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2018 – Italytrade v. EUIPO – Tpresso (teaespresso)
   (Věc T-68/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie teaespresso — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka TPresso a slovní ochranná známka TPRESSO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 240/41Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italytrade Srl (Bari, Itálie) (zástupce: N. Clemente, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tpresso SA (Curych, Švýcarsko) (zástupci: L. Biglia a R. Spagnolli, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. listopadu 2016 (věc R 1099/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Tpresso a Italytrade.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnost Italytrade Srl uhradí náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3..4.2017.


201806220211970752018/C 240/232172018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180326202121Věc C-217/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – La Gazza s.c.r.l. a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018CS2010120180326CS0023201212Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – La Gazza s.c.r.l. a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-217/18)2018/C 240/23Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: La Gazza s.c.r.l., Umberto Bernardi, Giovanni Bressan, Bruno Ceccato, Alessandro Cerbaro, Virgilio Cerbaro, Alessandro Conte, Antonio Costa, Maurizio Dalla Pria, Daniele Donà, Fausto Guidolin, Gianni Mancon, Claudio Meneghini, Antonio Pesce, Dario Poli, Rino Salvalaggio, Luciano Simioni, Tiziano Sperotto, Armando Tollio, Marco Toson, Silvano Marcon, Lorella Cusinato, Federica Marcon, Eleonora Marcon, Caterina Marcon, Azienda agricola Bacchin Fratelli, Baldisseri Giancarlo e Mario s.s., Azienda agricola Ballardin Bortolino e Giuseppe, Facchinello Egidio e Giuseppe s.s., Azienda agricola Marchioron Fratelli di Marchioron Maurizio e Giuliano, Marchioron Ruggero e Massimo s.s., Azienda agricola Milan di Milan Mauro e Maurizio s.s., Azienda agricola Pettenuzzo Luciano e Aurelio s.s., Azienda agricola Stragliotto di Stragliotto Giovanni & c. s.s., Azienda agricola Todescato Giuseppe e Maurizio s.s., Azienda agricola Toffan Piermaria e Antonio s.s.

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201806220151970742018/C 240/103272017CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201804127822Věc C-327/17 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 – Cryo-Save AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Zpětvzetí návrhu na zrušení — Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“
 ---documentbreak--- C2402018CS720120180412CS00107282Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. dubna 2018 – Cryo-Save AG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG
   (Věc C-327/17 P) (
         1
      )
   „„Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Zpětvzetí návrhu na zrušení — Kasační opravný prostředek, který se stal bezpředmětným — Nevydání rozhodnutí ve věci samé““2018/C 240/10Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cryo-Save AG (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: D. Hanf, zmocněnec), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (zástupce: A. Thünken, advokát)

      Výrok

            1)

            Již není třeba rozhodnout o tomto kasačním opravném prostředku.

            2)

            Společnost Cryo-Save AG uhradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) v rámci tohoto stupně řízení.

            3)

            Společnosti Cryo-Save AG a MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG ponesou vlastní náklady řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


201806220711970862018/C 240/552522018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180422484811Věc T-252/18: Žaloba podaná dne 22. dubna 2018 – European Anglers Alliance v. Rada
 ---documentbreak--- C2402018CS4810120180422CS0055481481Žaloba podaná dne 22. dubna 2018 – European Anglers Alliance v. Rada
   (Věc T-252/18)2018/C 240/55Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Anglers Alliance (Offenbach am Main, Allemagne) (zástupce: L.-B. Buchman, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            uznal právní zájem European Anglers Alliance;

            —

            zrušil ustanovení čl. 9 odst. 4 a 5 nařízení Rady (EU) 2018/120 ze dne 23. ledna 2018, kterým se pro rok 2018 stanoví rybolovná práva ve vodách Unie a rybolovná práva, jimiž disponují rybářská plavidla Unie v některých vodách mimo Unii, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací a kterým se mění nařízení (EU) 2017/127 (Úř. věst. 2018, L 27, s. 1), v rozsahu, v němž:

                     —

                     tato ustanovení zavádějí mezi občany Evropské unie neodůvodněnou diskriminaci z hlediska cíle sledovaného těmito ustanoveními a porušují zásadu rovnosti;

                     —

                     Rada Evropské unie překročila svůj prostor pro uvážení, když se neopírala o žádné objektivní údaje o odlovu populace morčáka evropského prováděného v rámci mořského rekreačního rybolovu;

                     —

                     porušují zásadu proporcionality a jsou v rozporu s článkem 17 Společné rybářské politiky, neboť zjevně nebyla zohledněna hospodářská a sociologická váha mořského rekreačního rybolovu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, neboť napadená ustanovení nařízení (EU) 2018/120 zavádějí neodůvodněnou diskriminaci mezi evropskými občany z hlediska sledovaného cíle a rovněž mezi rekreačními rybáři a průmyslovým rybolovem.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada překročila svůj prostor pro uvážení.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.


201806220221970362018/C 240/242182018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180326212221Věc C-218/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – Latte Più Srl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018CS2110120180326CS0024211222Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – Latte Più Srl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-218/18)2018/C 240/24Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Latte Più Srl, Azienda agricola Benedetti Pietro e Angelo s.s., Azienda agricola Bertoldo Leandro e Ferruccio s.s., Sila di Bettinardi Virgilio e Adriano s.s., Bonora Delis, Capparotto Giampaolo e Lorenzino s.s., Cristofori Alessandra, Cunico Antonio, Dal Degan Santo e Giovanni, Dalle Palle Silvano e Munari Teresa, Dalle Palle Tiziano, Fontana Luca, Gonzo Dino e Stefano s.s., Guarato Giuseppe, Guerra Giuseppe, Magrin Stefano e Renato s.s., Marcolin Graziano, Marin Daniele, Gabriele e Graziano s.s., Azienda agricola Mascot di Pilotto Bortolo e figli s.s., Azienda agricola 2000 di Mastrotto Giuseppe, Matteazzi Mario, Mazzaron Roberto, Pozzan Michele e Luca, Radin Alessandro, Raffaello Carlo e fratelli s.s., Azienda agricola Rodighiero Elena di Bartolomei Roberto e Michele s.s., Sambugaro Andrea, Scuccato Gervasio, Serafini Candida, Toffanin Giovanni e Mauro s.s., Trevisan Francesco, Zanettin Gianfranco e Giampietro s.s.

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201806220661970622018/C 240/562532018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180423484922Věc T-253/18: Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – VY v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS4820120180423CS0056482492Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – VY v. Komise
   (Věc T-253/18)2018/C 240/56Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: VY (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí o jmenování [confidentiel] (
                  1
               ) na místo vedoucího oddělení [confidentiel] při Delegaci Evropské unie v Japonsku a rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o pracovní místo;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o volném pracovním místě.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 21 Listiny základních práv a článku 1d služebního řádu.

      (
         1
      ) – Skryté důvěrné údaje.


201806220121970662018/C 240/116402017CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201804178811Věc C-640/17: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalsko) – Luís Manuel dos Santos v. Fazenda Pública „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Vnitrostátní zdanění — Zákaz diskriminačního zdanění — Článek 110 SFEU — Jednotná daň z provozu motorových vozidel — Stanovení sazby daně na základě data první registrace vozidla v členském státě zdanění — Ojetá motorová vozidla dovezená z jiných členských států — Nezohlednění data první registrace v jiném členském státě“
 ---documentbreak--- C2402018CS810120180417CS00118181Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra – Portugalsko) – Luís Manuel dos Santos v. Fazenda Pública
   (Věc C-640/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Vnitrostátní zdanění — Zákaz diskriminačního zdanění — Článek 110 SFEU — Jednotná daň z provozu motorových vozidel — Stanovení sazby daně na základě data první registrace vozidla v členském státě zdanění — Ojetá motorová vozidla dovezená z jiných členských států — Nezohlednění data první registrace v jiném členském státě““2018/C 240/11Jednací jazyk: portugalština
      Předkládající soud

   Tribunal Administrativo e Fiscal de Coimbra

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Luís Manuel dos Santos

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Výrok

   Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž je jednotná daň z provozu, kterou tato právní úprava zavádí, vybírána z lehkých osobních motorových vozidel přihlášených nebo zaregistrovaných v uvedeném členském státě, aniž by se zohledňovalo datum první registrace vozidla, pokud k ní došlo v jiném členském státě, s tím důsledkem, že zdanění vozidel dovezených z jiného členského státu je vyšší než zdanění podobných vozidel nepocházejících z dovozu.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 42, 5. 2. 2018.


201806220441970552018/C 240/683152018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516585921Věc T-315/18: Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Calvo Gutierrez a další v. SRB
 ---documentbreak--- C2402018CS5810120180516CS0068581592Žaloba podaná dne 16. května 2018 – Calvo Gutierrez a další v. SRB
   (Věc T-315/18)2018/C 240/68Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobci: Maria Graciela Calvo Gutierrez (Alcobendas, Španělsko) a 21 dalších (zástupci: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

            —

            určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) a uložil mu náhradu škody utrpěné žalobci v důsledku jeho jednání a nečinnosti vedoucích ke ztrátě celé investice do podřízených dluhopisů BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A.;

            —

            uložil SRB vyplatit žalobcům z titulu náhrady utrpěné majetkové i nemajetkové újmy:
            Z titulu majetkové újmy celkovou částku 7570098,78 eur za amortizaci akcií Banco Popular, rozdělenou použitím prorrata koeficientu v závislosti na počtu akcií v majetku jednotlivých žalobců následujícím způsobem:

                     —

                     María Graciela Calvo Gutiérrez: 8836,67 eur

                     —

                     Eric Gancedo Holmer: 35257,42 eur

                     —

                     María Graciela Calvo Gutiérrez a Eric Gancedo Holmer: 39358,01 eur

                     —

                     Carlos Eric Gancedo Calvo: 7374,19 eur

                     —

                     Gabriel Gancedo Calvo: 7062,93 eur

                     —

                     Jorge Gancedo Calvo: 8545,24 eur

                     —

                     Lucía Gancedo Calvo: 7388,69 eur

                     —

                     Manuel Gancedo Calvo: 9472,17 eur

                     —

                     José Gancedo Calvo: 7389,45 eur

                     —

                     Claudia Sáez de Montagut Gancedo: 763,66 eur

                     —

                     Bosco Sáez de Montagut Gancedo:2879,18 eur

                     —

                     Yago Sáez de Montagut Gancedo: 379,16 eur

                     —

                     VICA58, S.L.: 265763,84 eur

                     —

                     Diana Luisa Gancedo Holmer: 175499,04 eur

                     —

                     Guillermo de Zavala Gancedo: 722,47 eur

                     —

                     Alfredo de Zavala Gancedo: 718,65 eur

                     —

                     Cosme de Zavala Gancedo: 1006,27 eur

                     —

                     Bruno de Zavala Gancedo: 689,66 eur

                     —

                     María Astrid Gancedo Holmer: 442136,41 eur

                     —

                     Marco Gancedo Holmer: 442135,64 eur

                     —

                     LOS PRUNOS DEL SETO, S.L.: 6898,14 eur

                     —

                     MANUEL GANCEDO, S.A.: 5340911,85 eur

                     —

                     EVEDAM INMUEBLES, S.L.: 620238,46 eur

                     —

                     GANCEDO a GONZÁLEZ, S.L.: 138671,57 eur; a

               Z titulu nemajetkové újmy částku až do výše 7570098,78 eur nebo výše, kterou Tribunál považuje za přiměřenou, rozdělenou použitím prorrata koeficientu v závislosti na počtu akcií v majetku jednotlivých žalobců stejným způsobem, jako částka vyplacená z titulu majetkové újmy;

            —

            určil, že příslušná částka úroků z prodlení se počítá od vydání rozsudku v projednávané věci až do úplného zaplacení, podle sazby stanovené ECB pro hlavní transakce refinancování navýšené o dva procentní body;

            —

            uložil Výboru náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB (2017 C 424, s. 42).


201806220161970672018/C 240/12852018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL201804108922Věc C-85/18 PPU: Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – CV v. DU „Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Justiční spolupráce v občanských věcech — Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Péče o dítě — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Články 8, 10 a 13 — Pojem ‚obvyklé bydliště‘ dítěte — Rozhodnutí vydané soudem členského státu o místu bydliště dítěte — Neoprávněné odebrání [protiprávní přemístění] nebo zadržení — Příslušnost v případech únosu dítěte“
 ---documentbreak--- C2402018CS820120180410CS00128292Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Oradea – Rumunsko) – CV v. DU
   (Věc C-85/18 PPU) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Naléhavé řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Justiční spolupráce v občanských věcech — Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Péče o dítě — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Články 8, 10 a 13 — Pojem ‚obvyklé bydliště‘ dítěte — Rozhodnutí vydané soudem členského státu o místu bydliště dítěte — Neoprávněné odebrání [protiprávní přemístění] nebo zadržení — Příslušnost v případech únosu dítěte““2018/C 240/12Jednací jazyk: rumunština
      Předkládající soud

   Judecătoria Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: CV

      Žalovaná: DU

      Výrok

   Článek 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 a článek 3 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností musí být vykládány v tom smyslu, že v takové věci, jako je věc v původním řízení, kdy bylo dítě, které mělo obvyklé bydliště v členském státě, neoprávněně odebráno [protiprávně přemístěno] jedním ze svých rodičů do jiného členského státu, nejsou soudy tohoto jiného členského státu příslušné k rozhodnutí o návrhu týkajícím se práva péče o dítě nebo o návrhu týkajícím se stanovení vyživovací povinnosti k uvedenému dítěti, jestliže nic nenaznačuje, že druhý rodič souhlasil s odebráním [přemístěním] dítěte nebo že nepodal žádost o navrácení tohoto dítěte.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 152, 30.4.2018.


201806220401970812018/C 240/422992017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180529393911Věc T-299/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 1000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2402018CS3910120180529CS0042391391Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (1000)
   (Věc T-299/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 1000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění““2018/C 240/42Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M.-C. Simon, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína) (zástupci: S. Fröhlich a M. Hartmann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. března 2017 (věc R 650/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Zhejiang Rongpeng Air Tools a Sata.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806220601970432018/C 240/693172018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180518596021Věc T-317/18: Žaloba podaná dne 18. května 2018 – Fugro v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS5910120180518CS0069591602Žaloba podaná dne 18. května 2018 – Fugro v. Komise
   (Věc T-317/18)2018/C 240/69Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fugro NV (Leidschendam, Nizozemsko) (zástupci: T. Snoep a V. van Weperen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            alternativně, aby napadené rozhodnutí zrušil částečně, konkrétně jeho čl. 1 odst. 2;

            —

            uložil Evropské komisi a Evropské unii náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality.

                     —

                     Komise nepožívala široké rozhodovací pravomoci při přijetí rozhodnutí a přezkum otázky, zda je rozhodnutí v rozporu se zásadou proporcionality, by neměl být omezen na přezkum toho, zda je rozhodnutí jasně a zjevně nevhodné z hlediska sledovaných cílů. Rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality, protože:

                              —

                              rozhodnutí jde nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů;

                              —

                              Komise si nevybrala z dostupných vhodných opatření to nejméně omezující opatření; a

                              —

                              nevýhody způsobené rozhodnutím jsou nepřiměřené sledovaným cílům.

                     —

                     I kdyby Komise požívala široké rozhodovací pravomoci, rozhodnutí je i tak zjevně nepřiměřeným prostředkem k dosažení sledovaných cílů.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje právo společnosti Fugro na vlastnictví zakotvené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a svobodu podnikání společnosti Fugro zakotvenou v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie.

                     —

                     Rozhodnutí porušuje právo Fugro na vlastnictví a zároveň ničí obchodování společnosti Fugro. Ztráta na majetku je významná a přesahuje přiměřené hospodářské riziko; a

                     —

                     rozhodnutí postihuje samotnou existenci svobody podnikání Fugro.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí porušuje zásadu nenarušování hospodářské soutěže.

                     —

                     Rozhodnutí brání Evropské unii plnit základní úkol: vytvořit vnitřní trh bez narušení, protože:

                              —

                              rozhodnutí má za následek zásah veřejného sektoru do zahraničního trhu služeb systému s družicovým rozšířením GNSS, kterýžto zásah je neslučitelný se zásadami nenarušené hospodářské soutěže; a

                              —

                              v rozporu s čl. 3 odst. 3 SEU a Protokolem č. 27 zasahuje napadené rozhodnutí do zahraničního trhu služeb systému s družicovým rozšířením GNSS tam, kde nedochází k selhání trhu.


201806220131970352018/C 240/13342018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL2018011891021Věc C-34/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 18. ledna 2018 – Ottília Lovasné Tóth v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
 ---documentbreak--- C2402018CS910120180118CS001391102Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 18. ledna 2018 – Ottília Lovasné Tóth v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
   (Věc C-34/18)2018/C 240/13Jednací jazyk: maďarština
      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Ottília Lovasné Tóth

      Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt.

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být bod 1 písm. q) přílohy směrnice 93/13/EHS (
                  1
               ) vykládán v tom smyslu, že coby kogentní unijní právní norma obecně a způsobem, v důsledku kterého je další posuzování nadbytečné, zakazuje věřiteli nutit dlužníka v postavení spotřebitele ke smluvnímu ustanovení ve formě obecného, respektive individuálně nesjednaného ujednání, jehož předmětem nebo jehož účinkem je obrácení důkazního břemene?

            2)

            V případě, že na základě bodu 1 písm. q) přílohy směrnice [93/13] bude nutné posuzovat předmět nebo účinek smluvního ujednání, je třeba mít za to, že výkonu práv spotřebitelů brání takové smluvní ujednání,

                     —

                     podle kterého může dlužník v postavení spotřebitele důvodně předpokládat, že musí splnit smlouvu v celém rozsahu, včetně všech jejích ujednání, způsobem a v rozsahu požadovaných věřitelem, a to i tehdy, když je tento dlužník přesvědčen o tom, že plnění požadované věřitelem je částečně nebo zcela nevymahatelné, nebo

                     —

                     jehož účinek spočívá v omezení nebo vyloučení přístupu spotřebitele ke způsobu řešení sporů založeného na poctivém vyjednávání, protože věřiteli postačí poukázat na toto smluvní ujednání, aby byl spor považován za urovnaný?

            3)

            V případě nutnosti rozhodnout o zneužívající povaze smluvních ujednání uvedených v příloze směrnice [93/13] z hlediska kritérií stanovených v čl. 3 odst. 1 této směrnice, je takové smluvní ujednání, které má vliv na rozhodování spotřebitele o plnění smlouvy, o řešení sporů s věřitelem soudní nebo mimosoudní cestou nebo o vykonání práv, v souladu s požadavkem stanoveným v článku 5 téže směrnice, aby ujednání bylo sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, když navzdory tomu, že je z gramatického hlediska sice sepsáno jasně, avšak vyvolává právní účinky, jež lze určit jen výkladem vnitrostátních právních předpisů, k nimž v okamžiku uzavření smlouvy neexistovala jednotná soudní rozhodovací praxe a taková praxe se nevyvinula ani v následujících letech?

            4)

            Musí být bod 1 písm. m) přílohy směrnice [93/13] vykládán v tom smyslu, že smluvní ujednání, které nebylo sjednáno individuálně, může být zneužívající i tehdy, když straně, která uzavírá smlouvu se spotřebitelem, poskytuje právo jednostranně určit, zda je plnění spotřebitele v souladu se smlouvou, a když spotřebitel uzná, že je jím vázán, i dříve, než kterákoli ze smluvních stran poskytne jakékoli plnění?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 208; oprava v Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).


201806220751970242018/C 240/703212018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180518616111Věc T-321/18: Žaloba podaná dne 18. května 2018 – Serenity Pharmaceuticals v. EUIPO – Gebro Holding (NOCUVANT)
 ---documentbreak--- C2402018CS6110120180518CS0070611611Žaloba podaná dne 18. května 2018 – Serenity Pharmaceuticals v. EUIPO – Gebro Holding (NOCUVANT)
   (Věc T-321/18)2018/C 240/70Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Serenity Pharmaceuticals LLC (Milford, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupce: J. Day, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gebro Holding GmbH (Fieberbrunn, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „NOCUVANT“ – Přihláška č. 13 053 434

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2018, ve věci R 584/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 27. ledna 2018 v řízení o námitce č. B 002437922;

            —

            uložil EUIPO a společnosti Gebro Holdings GmbH nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 47 odst. 2 nařízení č. 2017/1001;

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001.


201806220041970332018/C 240/141552018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180222101121Věc C-155/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 společností Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-120/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2402018CS1010120180222CS0014101112Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 společností Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-120/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-155/18 P)2018/C 240/14Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tulliallan Burlington Ltd (zástupce: A. Norris, Barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Burlington Fashion GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba společnosti Tulliallan Burlington Ltd (TBL) proti rozhodnutí odvolacího senátu;

            —

            zrušil rozhodnutí odvolacího senátu [nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Soudního dvora];

            —

            uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Burlington Fashion GmbH (BFG) náhradu nákladů vynaložených TBL v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka („TBL“) podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu na základě následujícího nesprávného právního posouzení ze strany Tribunálu:

            1)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 (
                  1
               )

                     a)

                     Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož neučinil žádná zjištění, co se týče „spojitosti“.

                     b)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož konstatoval, že TBL nepředložila důkaz svědčící o újmě na rozlišovací způsobilosti či o získání neférové výhody.

                     c)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nebyly předloženy potřebné důkazy, jelikož i) nastavil právní limit příliš vysoko a ii) nezohlednil relevantní důkazy.

                     d)

                     Jediný závěr, k němuž totiž Tribunál dospěl, bylo to, že došlo k újmě na rozlišovací způsobilosti či získání neférové výhody.

                     e)

                     Tribunál nesprávně odmítl tvrzení TBL, podle něhož v rozhodnutí odvolacího senátu zjevně nebyla zohledněna její tvrzení.

            2)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001

                     a)

                     Tribunál odmítl konstatovat, že odvolací senát měl požádat o další vyjádření týkající se čl. 8 odst. 4 za okolností, kdy jediným způsobem jak zajistit spravedlivost rozhodnutí bylo, aby odvolací senát vyzval k podání těchto vyjádření či rozhodl otázku pouze podle čl. 8 odst. 5 a problematiku týkající se čl. 8 odst. 4 vrátil zpět k projednání námitkovému oddělení. Tribunál měl rozhodnutí odvolacího senátu zrušit.

                     b)

                     Tribunál nesprávně souhlasil s konstatováním odvolacího senátu, že TBL nesplnila podmínky čl. 8 odst. 4. Tribunál měl konstatovat, že odvolací senát pochybil, měl zrušit rozhodnutí odvolacího senátu týkající se čl. 8 odst. 4 a měl jej nahradit vlastním rozhodnutím s tím, že čl. 8 odst. 4 byl porušen.

      Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001

            a)

            Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí ve věci Praktiker, jelikož ve světle rozhodnutí Soudního dvora ve věci EUIPO v. Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), se rozhodnutí Praktiker v tomto případě nepoužije na starší ochranné známky.

            b)

            Dále či podpůrně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí Praktiker, jelikož tento rozsudek se neuplatní na služby poskytované obchodními galeriemi.

            c)

            I kdyby starší ochranné známky TBL spadaly pod „maloobchodní služby“ a tudíž by se na ně vztahovalo rozhodnutí Praktiker, Tribunál nesprávně vyložil rozhodnutí Praktiker v tom smyslu, že vylučuje konstatování o zaměnitelnosti.

            d)

            Jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při aplikaci rozhodnutí Praktiker, (i) neposoudil nebezpečí ani (ii) toto posouzení nepřenechal odvolacímu senátu. Za těchto okolností měl povinnost jeden z těchto kroků učinit.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. vest. 2017, L 154, s. 1).


201806220501970582018/C 240/713232018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180522616222Věc T-323/18: Žaloba podaná dne 22. května 2018 – Fomanu v. EUIPO – Fujifilm Imaging Germany (Vyobrazení motýla)
 ---documentbreak--- C2402018CS6120120180522CS0071612622Žaloba podaná dne 22. května 2018 – Fomanu v. EUIPO – Fujifilm Imaging Germany (Vyobrazení motýla)
   (Věc T-323/18)2018/C 240/71Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fomanu AG (Neustadt a.d. Waldnaab, Německo) (zástupce: S. Reichart, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fujifilm Imaging Germany GmbH & Co. KG (Willich, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie č. 5 481 403

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2018, ve věci R 2241/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém byla zrušena napadená unijní ochranná známka, pokud jde o následující zboží a služby:
            Třída 9: kompaktní disky (CD), digitální videodisky (DVD), počítačové programy a software, zejména software na výměnu, ukládání, reprodukci a systematický záznam údajů;
            Třída 16: tiskařské výrobky zahrnuté do třídy 16 s výjimkou tiskařských výrobků vytištěných prostřednictvím individuálních fotografií (zejména fotoalba, fotokalendáře, fotografie na plátně, fotopuzzle, fotozápisníky, fotopořadače);
            Třída 38: poskytování k přístupu k databance pro stahování informací přes elektronická média (internet); předávání zpráv a obrázků prostřednictvím počítače;
            Třída 40: Vazba knih;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) a článku 2 ve spojení s čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

            —

            Porušení čl. 19 odst. 1 ve spojení s článkem 10 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 2017/1430.


201806220301970792018/C 240/252192018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180326222321Věc C-219/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – Brenta Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2402018CS2210120180326CS0025221232Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 26. března 2018 – Brenta Scrl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Věc C-219/18)2018/C 240/25Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Brenta Scrl, Michele Bianchin, Antonio Bortignon, Doriano Bortignon, Bruno Caron, Francesca Carraro, Antonio Didonè, Loris Donazzan, Rino Guidolin, Silvano Orsato, Valentino Rigo, Roberto Sacchetto, Emiliano Sonda, Azienda agricola Rebesco Antonio e Guerrino s.s.

      Odpůrci: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

      Předběžné otázky

            1)

            Má být unijní právo v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že rozpor mezi ustanovením vnitrostátního právního předpisu a čl. 2 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 (
                  1
               ) vede v důsledku k neexistenci povinnosti producentů uhradit doplňkovou dávku za podmínek stanovených tímto nařízením?

            2)

            Má být unijní právo, zejména pak obecná zásada ochrany legitimního očekávání, v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládáno v tom smyslu, že ochrana legitimního očekávání nemůže být poskytnuta subjektům, které splnily povinnosti uložené členským státem a měly prospěch z účinků spojených se splněním této povinnosti, pokud je tato povinnost v rozporu s unijním právem?

            3)

            Mají být článek 9 nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 (
                  2
               ) a pojem unijního práva „prioritní kategorie“ v takové situaci, jako je situace, která je předmětem sporu v původním řízení, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 2 třetí pododstavec nařízení vlády s mocí zákona č. 157/2004, který stanoví rozdílné způsoby vrácení přeplatku, přičemž s ohledem na časové rozvržení a způsob vrácení rozlišuje mezi producenty, kteří jednali v souladu s vnitrostátním ustanovením, jež se ukázalo být v rozporu s unijním právem a producenty, kteří toto vnitrostátní ustanovení nedodrželi?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 405, s. 1).
   (
         2
      ) – Nařízení Komise (ES) č. 1392/2001 ze dne 9. července 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3950/92, kterým se zavádí doplňková dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků
   (Úř. věst. L 187, s. 19; Zvl. vyd. 03/33, s. 104).


201806220371970392018/C 240/151562018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180222121321Věc C-156/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-121/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2402018CS1210120180222CS0015121132Kasační opravný prostředek podaný dne 22. února 2018 Tulliallan Burlington Ltd proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. prosince 2017 ve věci T-121/16, Tulliallan Burlington Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-156/18 P)2018/C 240/15Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tulliallan Burlington Ltd (zástupce: A. Norris, Barrister)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Burlington Fashion GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil rozsudek Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba společnosti Tulliallan Burlington Ltd (TBL) proti rozhodnutí odvolacího senátu;

            —

            zrušil rozhodnutí odvolacího senátu [nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s rozhodnutím Soudního dvora];

            —

            uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Burlington Fashion GmbH (BFG) náhradu nákladů vynaložených TBL v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka („TBL“) podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu na základě následujícího nesprávného právního posouzení ze strany Tribunálu:

            1)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001 (
                  1
               )

                     a)

                     Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož neučinil žádná zjištění, co se týče „spojitosti“.

                     b)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož konstatoval, že TBL nepředložila důkaz svědčící o újmě na rozlišovací způsobilosti či o získání neférové výhody.

                     c)

                     Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že nebyly předloženy potřebné důkazy, jelikož i) nastavil právní limit příliš vysoko a ii) nezohlednil relevantní důkazy.

                     d)

                     Jediný závěr, k němuž totiž Tribunál dospěl, bylo to, že došlo k újmě na rozlišovací způsobilosti či získání neférové výhody.

                     e)

                     Tribunál nesprávně odmítl tvrzení TBL, podle něhož v rozhodnutí odvolacího senátu zjevně nebyla zohledněna její tvrzení.

            2)

            Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 4 nařízení 2017/1001

                     a)

                     Tribunál odmítl konstatovat, že odvolací senát měl požádat o další vyjádření týkající se čl. 8 odst. 4 za okolností, kdy jediným způsobem jak zajistit spravedlivost rozhodnutí bylo, aby odvolací senát vyzval k podání těchto vyjádření či rozhodl otázku pouze podle čl. 8 odst. 5 a problematiku týkající se čl. 8 odst. 4 vrátil zpět k projednání námitkovému oddělení. Tribunál měl rozhodnutí odvolacího senátu zrušit.

                     b)

                     Tribunál nesprávně souhlasil s konstatováním odvolacího senátu, že TBL nesplnila podmínky čl. 8 odst. 4. Tribunál měl konstatovat, že odvolací senát pochybil, měl zrušit rozhodnutí odvolacího senátu týkající se čl. 8 odst. 4 a měl jej nahradit vlastním rozhodnutím s tím, že čl. 8 odst. 4 byl porušen.

      Důvody spočívající v porušení čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001

            a)

            Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí ve věci Praktiker, jelikož ve světle rozhodnutí Soudního dvora ve věci EUIPO v. Cactus (C-501/15 P; EU:C:2017:750), se rozhodnutí Praktiker v tomto případě nepoužije na starší ochranné známky.

            b)

            Dále či podpůrně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když aplikoval rozhodnutí Praktiker, jelikož tento rozsudek se neuplatní na služby poskytované obchodními galeriemi.

            c)

            I kdyby starší ochranné známky TBL spadaly pod „maloobchodní služby“ a tudíž by se na ně vztahovalo rozhodnutí Praktiker, Tribunál nesprávně vyložil rozhodnutí Praktiker v tom smyslu, že vylučuje konstatování o zaměnitelnosti.

            d)

            Jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při aplikaci rozhodnutí Praktiker, (i) neposoudil nebezpečí ani (ii) toto posouzení nepřenechal odvolacímu senátu. Za těchto okolností měl povinnost jeden z těchto kroků učinit.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. vest. 2017, L 154, s. 1).


201806220581970172018/C 240/572602018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180425495021Věc T-260/18: Žaloba podaná dne 25. dubna 2018 – Makhlouf v. Komise a ECB
 ---documentbreak--- C2402018CS4910120180425CS0057491502Žaloba podaná dne 25. dubna 2018 – Makhlouf v. Komise a ECB
   (Věc T-260/18)2018/C 240/57Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            určil, že jeho žaloba je přípustná a opodstatněná;

            —

            uložil proto Evropské unii a žalovaným povinnost nahradit škodu, která žalobci vznikla, ve výši 6900000 € a úroky;

            —

            uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 17 odst. 1 SEU a čl. 13 odst. 3 a 4 smlouvy o ESM, jelikož nedbala na slučitelnost memoranda o porozumění ze dne 26. dubna 2013 s unijním právem.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomocí a porušení článku 17 Listiny základních práv ze strany ECB, jelikož použila své pravomoci v měnové politice, aby Euroskupině a kyperské vládě uložila podmínky, jak restrukturalizovat banky.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z vyvlastnění majetku žalobce bez spravedlivé náhrady.


201806220741970322018/C 240/433002017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180529394022Věc T-300/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 3000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2402018CS3920120180529CS0043392402Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
   (Věc T-300/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 3000 — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění““2018/C 240/43Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína) (zástupci: S. Fröhlich a M. Hartmann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017 (věc R 653/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Zhejiang Rongpeng Air Tools a Sata

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806220051970502018/C 240/262322018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180329232311Věc C-232/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Almería (Španělsko) dne 29. března 2018 – Banco Popular Español, S. A. v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González a Dolores María del Águila Andújar
 ---documentbreak--- C2402018CS2310120180329CS0026231231Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Almería (Španělsko) dne 29. března 2018 – Banco Popular Español, S. A. v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González a Dolores María del Águila Andújar
   (Věc C-232/18)2018/C 240/26Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Almería

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Banco Popular Español, S. A.

      Žalobci (odpůrci v odvolacím řízení): María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González a Dolores María del Águila Andújar

      Předběžné otázky

            1)

            Brání zásada stanovená v čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13 (
                  1
               ) takovému pravidlu, jako je pravidlo obsažené v čl. 465 odst. 5 španělského Ley de Enjuiciamiento Civil 1/2000 [(zákon č. 1/2000, občanský soudní řád)], které omezuje možnost odvolacího soudu posuzovat i bez návrhu všechny důsledky prohlášení neplatnosti, když v prvním stupni byly určeny v omezeném rozsahu a prvostupňový rozsudek, jímž byla prohlášena neplatnost ujednání, spotřebitel nenapadl?

            2)

            Je výše uvedené v souladu se zásadami stanovenými v čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice, pokud to znamená, že ve vztahu k osobám, které podaly žalobu na základě judikatury Tribunal Supremo (Nejvyšší soud) vycházející z jeho rozsudku ze dne 9. května 2013 a prohlášené za neplatnou rozsudkem SDEU ze dne 21. prosince 2016 (
                  2
               ), budou omezeny účinky vyplývající z prohlášení takového ujednání, jako je sporné ujednání, za zneužívající?

            3)

            Má překážka věci rozsouzené podle vnitrostátního práva (nebo v důsledku případného posouzení daného ujednání, které soud může provést, když odvolání podá jen ten z účastníků řízení, který hájí jeho platnost) dopad jen na neplatnost ujednání, která mohla (ale nemusela) být prohlášena, nebo také na plný rozsah účinků vyplývajících z uvedené neplatnosti, byly-li tyto účinky soudním rozhodnutím omezeny a žádný z účastníků vůči tomu neprotestoval?

      (
         1
      ) – Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (
         Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288; oprav Úř. věst. 2016, L 303, s. 26).

   (
         2
      ) – Rozsudek ze dne 21. prosince 2016, Gutiérrez Naranjo a další (C-154/15, C-307/15 a C-308/15, EU:C:2016:980).


201806220651970202018/C 240/443012017TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180529404121Věc T-301/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 2000 — Absolutní důvod pro — Popisný charakter — Článek 52 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění“
 ---documentbreak--- C2402018CS4010120180529CS0044401412Rozsudek Tribunálu ze dne 29. května 2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (2000)
   (Věc T-301/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 2000 — Absolutní důvod pro — Popisný charakter — Článek 52 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 59 odstavec 1 písm. a) a b) nařízení (EU) 2017/1001] — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení 2017/1001] — Rovné zacházení — Zásada řádné správy — Povinnost uvést odůvodnění““2018/C 240/44Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupce): M.-C. Simon, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína) (zástupci: S. Fröhlich a M. Hartmann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017 (věc R 651/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Zhejiang Rongpeng Air Tools a Sata.

      Výrok

            1.

            Žaloba se zamítá.

            2.

            Společnosti Sata GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


201806220791970282018/C 240/722302016TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180516626211Věc T-230/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – C & J Clark International v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS6210120180516CS0072621621Usnesení Tribunálu ze dne 16. května 2018 – C & J Clark International v. Komise
   (Věc T-230/16) (
         1
      )2018/C 240/72Jednací jazyk: angličtinaPředseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


201806220181970692018/C 240/272342018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180403242521Věc C-234/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 3. dubna 2018 – Komisija za protivodejstvie na korupcijata i otnemane na nezakonno pridobito imušestvo v. BP, AB, PB, Аgro In 2001 ЕООD, Acount Service 2009 ЕООD, Invest Management ООD, Estate ООD, Trast B ООD, Bromak ООD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikacionna Kompanija AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologičen Centar-Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Тrade ЕАD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L., Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.
 ---documentbreak--- C2402018CS2410120180403CS0027241252Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 3. dubna 2018 – Komisija za protivodejstvie na korupcijata i otnemane na nezakonno pridobito imušestvo v. BP, AB, PB, Аgro In 2001 ЕООD, Acount Service 2009 ЕООD, Invest Management ООD, Estate ООD, Trast B ООD, Bromak ООD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikacionna Kompanija AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologičen Centar-Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Тrade ЕАD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L., Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.
   (Věc C-234/18)2018/C 240/27Jednací jazyk: bulharština
      Předkládající soud

   Sofijski gradski sad (Bulharsko)

      Účastníci původního trestního řízení

      Žalobkyně: Komisija za protivodejstvie na korupcijata i otnemane na nezakonno pridobito imušestvo

      Žalovaní: BP, AB, PB, Аgro In 2001 ЕООD, Acount Service 2009 ЕООD, Invest Management ООD, Estate ООD, Trast B ООD, Bromak ООD, Bromak Finance EAD, Viva Telekom Bulgaria EOOD, Balgarska Telekomunikacionna Kompanija AD, Hedge Investment Bulgaria AD, Kemira OOD, Dunarit AD, Technologičen Centar-Institut Po Mikroelektronika AD, Evrobild 2003 EOOD, Technotel Invest AD, Ken Тrade ЕАD, Konsult Av EOOD, Louvrier Investments Company 33 S.A, EFV International Financial Ventures Ltd, LIC Telecommunications S.A.R.L., V Telecom Investment S.C.A, V2 Investment S.A.R.L., Interv Investment S.A.R.L., Empreno Ventures Ltd.

      Předběžné otázky

            1.

            Musí se čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU (
                  1
               ) ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii, který stanoví „minimální pravidla pro zajištění majetku za účelem případné pozdější konfiskace“, vykládat v tom smyslu, že členským státům umožňuje přijímat předpisy o občanskoprávní konfiskaci majetku, která není založena na odsouzení v trestním řízení?

            2.

            Vyplývá s ohledem na čl. 4 odst. 1 z čl. 1 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii, že pro zahájení a provedení občanskoprávního řízení o konfiskaci majetku postačuje pouhé zahájení trestního řízení proti osobě, jejíž majetek je předmětem konfiskace?

            3.

            Je přípustný rozšiřující výklad důvodů uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii, který umožňuje občanskoprávní konfiskaci majetku, která není založena na odsouzení v trestním řízení?

            4.

            Musí se čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii vykládat v tom smyslu, že lze odejmout vlastnické právo k majetku přímo nebo nepřímo získanému trestným činem pouze na základě nepoměru mezi majetkem a zákonnými příjmy dotčené osoby, aniž by byl vydán pravomocný trestní rozsudek, kterým bylo konstatováno, že tato osoba spáchala trestný čin?

            5.

            Musí se ustanovení článku 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii vykládat v tom smyslu, že upravuje konfiskaci majetku třetích osob jako dodatečné nebo alternativní opatření k přímé konfiskaci, nebo jako dodatečné opatření k rozšířené konfiskaci?

            6.

            Musí se ustanovení článku 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/ЕU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii, chápat v tom smyslu, že zajišťuje uplatnění presumpce neviny a zakazuje konfiskaci majetku, která není založena na odsouzení v trestním řízení?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2014, L 127, s. 39.


201806220561970602018/C 240/582702018TC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180426505121Věc T-270/18: Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – O'Flynn a další v. Komise
 ---documentbreak--- C2402018CS5010120180426CS0058501512Žaloba podaná dne 26. dubna 2018 – O'Flynn a další v. Komise
   (Věc T-270/18)2018/C 240/58Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobci: Michael O'Flynn (Cork, Irsko), Paddy McKillen (Dublin, Irsko) a David Daly (Malahide, Irsko) (zástupci: M. Cush, SC, D. Hardiman, Barrister, P. O’Brien a D. O'Keeffe, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Evropské Komise C(2018) 464 final ze dne 25. ledna 2018 (SA.43791(2017/NN)) (
                  1
               ) z toho důvodu, že v něm nebyla vznesena žádná námitka vůči údajné podpoře určené a poskytované prostřednictvím National Asset Management Agency (NAMA), nebo podpůrně, že v něm nebylo určeno, že toto opatření je státní podporou.

            —

            přiznal žalobcům náhradu nákladů, včetně náhrady nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná měla zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.

                     —

                     Žalobci mimo jiné tvrdí, že žalovaná tím, že nezahájila takové řízení, porušila procesní práva žalobců podle čl. 108 odst. 2 SFEU a rovněž zásadu řádné zprávy, neboť porušila svou povinnost provést řádné a nestranné šetření údajné podpory.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                     —

                     Žalobci tvrdí, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přijala napadené rozhodnutí, včetně toho, že konstatovala, že žalobci nepoukazovali na žádné zneužití podpory, přestože tento odkaz byl výslovně uveden v bodě 5.25 stížnosti. Žalobci rovněž tvrdí, že posouzení žalované, které se týkalo činností NAMA, bylo v řadě ohledů nesprávné.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění.

                     —

                     V tomto ohledu žalobci tvrdí, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění nebo neuvedla vhodné odůvodnění napadeného rozhodnutí tím, že mimo jiné řádně, vůbec či ověřitelným způsobem nevysvětlila, na jakém základě přijala metodiku NAMA pro určování životaschopnosti rozvojových projektů.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 106 SFEU.

                     —

                     Žalobci kromě údajného porušení ustanovení SFEU v oblasti státní podpory tvrdí, že, jak uvedli ve své stížnosti, byl porušen i článek 106 SFEU, na což žalovaná neodpověděla.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 60, s. 4.


201806220311970302018/C 240/282412018CJC24020180709CS01CSINFO_JUDICIAL20180405252511Věc C-241/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Napoli (Itálie) dne 5. dubna 2018 – easyJet Airline Co. Ltd v. Regione Campania
 ---documentbreak--- C2402018CS2510120180405CS0028251251Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Napoli (Itálie) dne 5. dubna 2018 – easyJet Airline Co. Ltd v. Regione Campania
   (Věc C-241/18)2018/C 240/28Jednací jazyk: italština
      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Napoli

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: easyJet Airline Co. Ltd

      Odpůrce: Regione Campania

      Předběžná otázka

   Musí být články 4 a 5 a příloha II směrnice 30/2002/ES (
         1
      ) vykládány v tom smyslu, že je s těmito ustanoveními Společenství neslučitelný čl. 1 odst. 169 až 174 zákona regionu Kampánie č. 5/2013 v rozsahu, v němž stanovení daně nepředchází komplexní plán pro opatření, které má být přijato za účelem omezení hluku na letištích a v sousedních oblastech, ve smyslu článku 5 a přílohy II uvedené směrnice?
   (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství (Úř. věst. L 85, s. 40).


201806290101986442018/C 249/223162018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180514171821Věc C-316/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 14. května 2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
 ---documentbreak--- C2492018CS1710120180514CS0022171182Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 14. května 2018 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge
   (Věc C-316/18)2018/C 249/22Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Odpůrce: The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge

      Předběžné otázky

            1)

            Má být činěn rozdíl mezi plněním osvobozeným od daně a nezdanitelným plněním pro účely rozhodnutí o tom, zda lze provést odpočet DPH vzniklé z důvodu těchto plnění?

            2)

            Jestliže poplatky za správu vzniknou pouze v souvislosti s nezdanitelnou investiční činností, je přesto možné nalézt nezbytnou souvislost mezi těmito náklady a hospodářskými činnostmi, které jsou dotovány investičním příjmem, který je získán z investic, aby byl možný odpočet DPH v závislosti na povaze a rozsahu navazující hospodářské činnosti, která je spojená s nárokem na odpočet DPH? V jakém rozsahu lze relevantně zohlednit účel, na který bude vzniklý příjem vynaložen?

            3)

            Má být činěn rozdíl mezi DPH, která vznikla v důsledku provedení kapitalizace podnikatelské činnosti, a DPH, která vytváří svůj vlastní zdroj příjmu, odlišný od jakéhokoliv příjmu plynoucího z navazující hospodářské činnosti?


201806290211986352018/C 249/233252018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180517181811Věc C-325/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 17. května 2018 – Hampshire County Council v. C.E., N.E.
 ---documentbreak--- C2492018CS1810120180517CS0023181181Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 17. května 2018 – Hampshire County Council v. C.E., N.E.
   (Věc C-325/18)2018/C 249/23Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Hampshire County Council

      Odpůrci: C.E., N.E.

      Předběžné otázky

            1)

            Je-li tvrzeno, že děti byly svými rodiči nebo jinými rodinnými příslušníky neoprávněně přemístěny ze země jejich obvyklého pobytu v rozporu se soudním rozhodnutím vydaným na základě žádosti státního orgánu tohoto státu, je uvedený státní orgán oprávněn požádat o výkon soudního rozhodnutí, nařizujícího navrácení dětí do jurisdikce tohoto soudu, u soudů jiného členského státu ve smyslu ustanovení Kapitoly III nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (
                  1
               ), nebo by takové jednání vedlo k neoprávněnému obcházení článku 11 tohoto nařízení a Haagské úmluvy z roku 1980, nebo by jiným způsobem představovalo zneužití práv nebo zákonů dotčeným orgánem?

            2)

            Je v případě, který se týká ustanovení o výkonu, uvedených v nařízení Rady (ES) č. 2201/2003, dána příslušnost k prodloužení lhůty pro účely čl. 33 odst. 5, jestliže zmeškání je v podstatě de minimis a prodloužení lhůty by bylo jinak možné s odkazem na vnitrostátní procesní právo?

            3)

            Bez ohledu na otázku [2]: v případě, že zahraniční orgán přemístí děti, které jsou předmětem sporu, z jurisdikce členského státu na základě nařízení výkonu rozhodnutí, vydaného ex parte podle článku 31 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003, avšak ještě před doručením nařízení výkonu rodičům, jimž tak byla odňata jejich práva požádat o odklad výkonu v rámci opravného prostředku, ohrožuje takové jednání podstatu „rodičovských“ práv ve smyslu článku 6 EÚLP nebo článku 47 Listiny tak, že prodloužení lhůty (pro účely čl. 33 odst. 5 uvedeného nařízení) by mělo být poskytnuto jiným způsobem?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/006, s. 243).


201806290111986452018/C 249/243272018CJC24920180716CS01CSINFO_JUDICIAL20180518192021Věc C-327/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 18. května 2018 – Minister for Justice and Equality v. R O
 ---documentbreak--- C2492018CS1910120180518CS0024191202Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 18. května 2018 – Minister for Justice and Equality v. R O
   (Věc C-327/18)2018/C 249/24Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister for Justice and Equality

      Odpůrce: R O

      Předběžné otázky

   S ohledem na:

            (a)

            zaslání oznámení Spojeného království podle článku 50 SEU;

            (b)

            nejistotu, pokud jde o ujednání, která budou mezi Evropskou unií a Spojeným královstvím upravovat vztahy po vystoupení Spojeného království; a

            (c)

            z toho plynoucí nejistotu, pokud jde o otázku, do jaké míry bude mít odpůrce ve skutečnosti možnost požívat práva zakotvená ve Smlouvách, Listině nebo příslušných předpisech, pokud bude předán do Spojeného království a zůstane tam uvězněn i poté, co Spojené království vystoupí z Evropské unie,

            1.

            vyžaduje unijní právo, aby dožádaný členský stát odmítl předat do Spojeného království osobu, na kterou je vydán evropský zatýkací rozkaz, jestliže předání jinak vyžadují vnitrostátní právní předpisy tohoto členského státu,

                     (i)

                     ve všech případech?

                     (ii)

                     v některých případech s ohledem na zvláštní okolnosti případu?

                     (iii)

                     v žádném případě?

            2.

            V případě kladné odpovědi na otázku 1 bod (ii), jaká jsou kritéria či aspekty, které musí soud v dožádaném členském státě posoudit, aby určil, kdy k předání nesmí dojít?

            3.

            Je soud dožádaného členského státu v souvislosti s otázkou 2 povinen odložit přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu do doby, než bude jasnější, jaký právní režim nastane po vystoupení příslušného dožadujícího členského státu z Evropské unie?

                     (i)

                     ve všech případech?

                     (ii)

                     v některých případech s ohledem na zvláštní okolnosti případu?

                     (iii)

                     v žádném případě?

            4.

            Zní-li odpověď na otázku 3 tak, jak je uvedeno v bodě (ii), jaká jsou kritéria či aspekty, které musí soud v dožádaném členském státě posoudit, aby určil, zda je nutné odložit přijetí pravomocného rozhodnutí o výkonu evropského zatýkacího rozkazu?


201807200152013572018/C 276/394322016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180412303011Věc C-432/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
 ---documentbreak--- C2762018CS3010120180412CS0039301301Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Cataluña – Španělsko) – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars, SL, Fondo de Garantía Salarial, Ministerio Fiscal
   (Věc C-432/16) (
         1
      )2018/C 276/39Jednací jazyk: španělštinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


201807200422013172018/C 276/58872018CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180529343414Věc C-87/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. května 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 ---documentbreak--- C2762018CS3440120180529CS0058344341Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. května 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-87/18) (
         1
      )2018/C 276/58Jednací jazyk: francouzštinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 7.5.2018


201807200092013222018/C 276/405382016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180518303012Věc C-538/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main – Německo) – Kevin Joseph Devine v. Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
 ---documentbreak--- C2762018CS3020120180518CS0040302301Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. května 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main – Německo) – Kevin Joseph Devine v. Air Nostrum Lineas Aereas del Mediterraneo SA
   (Věc C-538/16) (
         1
      )2018/C 276/40Jednací jazyk: němčinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 30, 30.1.2017.


201807200642012852018/C 276/416312016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180417303013Věc C-631/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst v. Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
 ---documentbreak--- C2762018CS3030120180417CS0041303301Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Noord-Holland – Nizozemsko) – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst v. Douane kantoor Rotterdam Rijnmond
   (Věc C-631/16) (
         1
      )2018/C 276/41Jednací jazyk: nizozemštinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


201807200332013482018/C 276/021632016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL201806122211Věc C-163/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas v. van Haren Schoenen BV „Řízení o předběžné otázce – Ochranné známky – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu či neplatnost – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku – Pojem ‚tvar‘ – Barva – Umístění na části výrobku – Směrnice 2008/95/ES – Článek 2 – Článek 3 odst. 1 písm. e) bod iii)“
 ---documentbreak--- C2762018CS210120180612CS00022121Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas v. van Haren Schoenen BV
   (Věc C-163/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Ochranné známky — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu či neplatnost — Označení tvořené výlučně tvarem výrobku — Pojem ‚tvar‘ — Barva — Umístění na části výrobku — Směrnice 2008/95/ES — Článek 2 — Článek 3 odst. 1 písm. e) bod iii)““2018/C 276/02Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Christian Louboutin, Christian Louboutin Sas

      Žalovaná: van Haren Schoenen BV

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 písm. e) bod iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že takové označení spočívající v barvě použité na podrážce boty s vysokým podpatkem, jako je označení dotčené ve věci v původním řízení, není tvořeno výlučně „tvarem“ ve smyslu tohoto ustanovení.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 211, 13.6.2016.


201807200302013472018/C 276/202582018CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180413141411Věc C-258/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Central Raad va Beroep (Nizozemsko) dne 13. dubna 2018 – H. Solak v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 ---documentbreak--- C2762018CS1410120180413CS0020141141Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Central Raad va Beroep (Nizozemsko) dne 13. dubna 2018 – H. Solak v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Věc C-258/18)2018/C 276/20Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Central Raad va Beroep

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: H. Solak

      Odpůrce: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Předběžné otázky

            1)

            Může se turecký státní příslušník, který se zapojil do řádného trhu práce, nabyl státní příslušnost členského státu, aniž by se vzdal turecké státní příslušnosti, a v důsledku svého dobrovolného rozhodnutí se vzdal státní příslušnosti hostitelského členského státu, a tudíž i unijního občanství, dovolávat článku 6 rozhodnutí č. 3/80 (
                  1
               ), aby se vyhnul požadavku na pobyt, jenž je stanoven ve vnitrostátní právní úpravě sociálního zabezpečení, který může být uplatňován na unijní občany?

            2)

            Je třeba čl. 6 odst. 1 rozhodnutí č. 3/80 ve spojení s článkem 59 dodatkového protokolu vykládat v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je článek 4a TW (
                  2
               ), podle níž je odebrána přiznaná doplňková dávka, jakmile se příjemce odstěhoval do Turecka, i tehdy, pokud tento příjemce opustí území členského státu poté, co se dobrovolně vzdal státní příslušnosti členského státu, a nebylo prokázáno, že nadále není součástí řádného pracovního trhu tohoto členského státu?

      (
         1
      ) – Rozhodnutí Rady přidružení ES–Turecko č. 3/80 ze dne 19. září 1980 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení členských států Evropských společenství na turecké pracovníky a jejich rodiny (Úř. věst. 1983, C 110, s. 60).
   (
         2
      ) – Wet van 6 november 1986, houdende verlening van toeslagen tot het relevante sociaal minimum aan uitkeringsgerechtigden op grond van de Werkloosheidswet, de Ziektewet, de Algemene Arbeidsongeschiktheidswet, de Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering en de Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening militairen (toeslagenwet) (Zákon ze dne 6. listopadu 1986 o přiznávání příplatků k platnému životnímu minimu příjemců sociálních dávek podle zákona o nezaměstnanosti, zákona o zdravotním pojištění, všeobecného zákona o pracovní neschopnosti, zákona o pojištění v případě pracovní neschopnosti a zákona o pojištění v případě pracovní neschopnosti příslušníků ozbrojených sil. [zákon o příplatcích k sociálním dávkám]).


201807200272013412018/C 276/426862016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180508303014Věc C-686/16 P: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 8. května 2018 – Meissen Keramik GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 ---documentbreak--- C2762018CS3040120180508CS0042304301Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 8. května 2018 – Meissen Keramik GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   (Věc C-686/16 P) (
         1
      )2018/C 276/42Jednací jazyk: němčinaPředseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


201807200062012702018/C 276/59882018CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180529353511Věc C-88/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. května 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 ---documentbreak--- C2762018CS3510120180529CS0059351351Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. května 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-88/18) (
         1
      )2018/C 276/59Jednací jazyk: francouzštinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


201807200562013262018/C 276/035302016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL201806132322Věc C-530/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2018 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem – Bezpečnost železnic – Směrnice 2004/49/ES – Nepřijetí opatření nezbytných k zajištění nezávislosti inspekčního orgánu“
 ---documentbreak--- C2762018CS220120180613CS00032232Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2018 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-530/16) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Bezpečnost železnic — Směrnice 2004/49/ES — Nepřijetí opatření nezbytných k zajištění nezávislosti inspekčního orgánu““2018/C 276/03Jednací jazyk: polština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a J. Hottiaux, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a K. Majcher, zmocněnci, ve spolupráci s T. Warchołem, ekspert)

      Výrok

            1)

            Polská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění organizační a rozhodovací nezávislosti inspekčního orgánu na železničním podniku a na provozovateli železniční infrastruktury kontrolovanými ministrem odpovědným za oblast dopravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 21 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49 ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic).

            2)

            Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


201807200492013002018/C 276/43712017CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180322313111Věc C-71/17: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 22. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – David Vicente Fernandes v. Gabinete Português de Carta Verde
 ---documentbreak--- C2762018CS3110120180322CS0043311311Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 22. března 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – David Vicente Fernandes v. Gabinete Português de Carta Verde
   (Věc C-71/17) (
         1
      )2018/C 276/43Jednací jazyk: portugalštinaPředseda druhého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


201807200212012752018/C 276/212632018CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180416141522Věc C-263/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te 's Gravenhage (Nizozemsko) dne 16. dubna 2018 – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers v. Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
 ---documentbreak--- C2762018CS1420120180416CS0021142152Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te 's Gravenhage (Nizozemsko) dne 16. dubna 2018 – Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers v. Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV
   (Věc C-263/18)2018/C 276/21Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nederlands Uitgeversverbond, Groep Algemene Uitgevers

      Žalovaní: Tom Kabinet Internet BV, Tom Kabinet Holding BV, Tom Kabinet Uitgeverij BV

      Předběžné otázky

            1)

            Je nutno vykládat čl. 4 odst. 1 směrnice o autorských právech (
                  1
               ) v tom smyslu, že se výrazem „u originálů jejich děl nebo jejich rozmnoženin… jakoukoliv formu veřejného rozšiřování prodejem nebo jiným způsobem“ ve smyslu tohoto ustanovení rozumí také zpřístupnění elektronických knih (tedy digitálních rozmnoženin knih chráněných autorským právem) k časově neomezenému užívání, které je uskutečňováno stažením online za cenu, z níž nositel autorského práva obdrží úhradu, jež odpovídá ekonomické hodnotě rozmnoženiny díla, jež mu patří?

            2)

            V případě, že odpověď na první otázku bude kladná: Je právo na rozšiřování originálu nebo rozmnoženin díla ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice o autorských právech v Unii vyčerpáno tím, že první prodej nebo jiný převod – pod nímž je zde nutno chápat zpřístupnění elektronických knih (tedy digitálních rozmnoženin knih chráněných autorským právem) k časově neomezenému užívání, které je uskutečňováno stažením online za cenu, z níž nositel autorského práva obdrží úhradu, jež odpovídá ekonomické hodnotě rozmnoženiny díla, jež mu patří – v Unii provede nositel práva nebo se uskuteční s jeho souhlasem?

            3)

            Je nutno článek 2 směrnice o autorských právech nutno vykládat v tom smyslu, že přenos mezi pozdějšími nabyvateli právoplatně pořízeného exempláře, pro nějž je právo na rozšiřování vyčerpáno, zakládá svolení k rozmnožování zde uvedenému, je-li toto rozmnožování nezbytné pro legální užívání exempláře, a jaké podmínky pro to případně platí?

            4)

            Je nutno článek 5 směrnice o autorských právech vykládat v tom smyslu, že nositel autorských práv již nemůže bránit rozmnožování zákonně nabytého exempláře, pro nějž je právo na šíření vyčerpáno, které je nezbytné pro přenos mezi pozdějšími nabyvateli, a jaké podmínky pro to případně platí?

      (
         1
      ) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. 2001, L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


201807200392012782018/C 276/046502016CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL201806123311Věc C-650/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS v. Skatteministeriet „Řízení o předběžné otázce – Článek 49 SFEU – Korporační daň – Svoboda usazování – Společnost-rezident – Zdanitelný zisk – Daňová úleva – Odpočet ztrát vzniklých stálým provozovnám-rezidentům – Oprávnění – Odpočet ztrát vzniklých stálým provozovnám-nerezidentům – Vyloučení – Výjimka – Fakultativní režim mezinárodního společného zdanění“
 ---documentbreak--- C2762018CS310120180612CS00043131Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – A/S Bevola, Jens W. Trock ApS v. Skatteministeriet
   (Věc C-650/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Článek 49 SFEU — Korporační daň — Svoboda usazování — Společnost-rezident — Zdanitelný zisk — Daňová úleva — Odpočet ztrát vzniklých stálým provozovnám-rezidentům — Oprávnění — Odpočet ztrát vzniklých stálým provozovnám-nerezidentům — Vyloučení — Výjimka — Fakultativní režim mezinárodního společného zdanění““2018/C 276/04Jednací jazyk: dánština
      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: A/S Bevola, Jens W. Trock ApS

      Odpůrce: Skatteministeriet

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vylučují možnost, aby společnost-rezident, jež si nezvolila takový režim mezinárodního společného zdanění, jako je režim dotčený v původním řízení, odpočetla od svého zdanitelného zisku ztráty, které vznikly stálé provozovně nacházející se v jiném členském státě, ačkoli tato společnost na jedné straně vyčerpala veškeré možnosti odpočtu těchto ztrát, které jí poskytuje právo členského státu, v němž se tato provozovna nachází, a na druhé straně přestala pobírat jakékoli příjmy od této provozovny, takže již neexistuje žádná možnost, že by tyto ztráty byly zohledněny v uvedeném členském státě, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


201807200572013112018/C 276/601962018CJC27620180806CS01CSINFO_JUDICIAL20180601353512Věc C-196/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Raúl Vítor Soares de Sousa v. Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2762018CS3520120180601CS0060352351Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Raúl Vítor Soares de Sousa v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-196/18) (
         1
      )2018/C 276/60Jednací jazyk: portugalštinaPředseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 190, 4.6.2018.