title: Rozsudek Soudu prvního stupně (kasačního senátu) ze dne 6. května 2009. # M proti Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA). # Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Žaloba na neplatnost - Potvrzující akt - Přípustnost. # Věc T-12/08 P.

text:
      ROZSUDEK SOUDU
      (kasační senát)
      6. května 2009
      Věc T-12/08 P
      M
      v.
      Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA)
      „Kasační opravný prostředek − Veřejná služba − Dočasní zaměstnanci − Invalidita − Žádost o přezkum rozhodnutí, kterým byla
         zamítnuta první žádost o svolání výboru pro otázky invalidity – Žaloba na neplatnost – Akt nenapadnutelný žalobou – Potvrzující akt – Nové podstatné skutečnosti – Přípustnost – Mimosmluvní odpovědnost – Nemajetková újma“

      Předmět: Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 19. října
         2007, M v. EMEA (F‑23/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Rozhodnutí: Usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 19. října 2007, M v. EMEA (F‑23/07, dosud nezveřejněné
         ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje. Rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMEA) ze dne 25. října 2006 se zrušuje
         v rozsahu, v němž zamítá žádost M ze dne 8. srpna 2006 o předložení jeho případu výboru pro otázky invalidity. Agentuře EMEA
         se ukládá zaplatit žalobci odškodné ve výši 3 000 eur. Ve zbývající části se žaloba zamítá. Agentuře EMEA se ukládá náhrada
         nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu i před tímto soudem.

      Shrnutí
      Úředníci – Invalidita – Dočasní zaměstnanci – Žádost o přezkum rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto zahájení řízení ve věcech
            invalidity – Nezanedbatelné prodloužení pracovní neschopnosti dotyčného po zamítnutí jeho první žádosti – Nová skutečnost
            odůvodňující přezkum a zahájení řízení
      (Pracovní řád ostatních zaměstnanců, článek 33)
      V případě, kdy dočasný zaměstnanec podá žádost o přezkum rozhodnutí orgánu příslušného k uzavírání pracovních smluv, který
         zamítl první žádost uvedeného zaměstnance, jejímž cílem bylo předložení jeho případu výboru pro otázky invalidity, musí uvedený
         orgán přistoupit k přezkumu tohoto rozhodnutí, opírá-li se nová žádost o nové podstatné skutečnosti, a musí této žádosti vyhovět,
         jestliže ve světle uvedených okolností nadále nelze na základě objektivních a nesporných skutečností, jimiž tento orgán disponuje,
         vyloučit, že jsou splněny hmotněprávní podmínky článku 33 pracovního řádu ostatních zaměstnanců.

      Orgán příslušný k uzavírání pracovních smluv je povinen přistoupit k takovému přezkumu nejen v případě, je-li zdravotní stav
         dotyčného dočasného zaměstnance odlišný od stavu, s nímž byl seznámen při přijetí rozhodnutí, jehož se týká žádost o přezkum,
         nebo v případě, kdy pracovní neschopnost uvedeného zaměstnance vyplývá z nemoci odlišné od té, která byla konstatována a brána
         v úvahu v tomtéž rozhodnutí. Nelze totiž vyloučit, že některé nové okolnosti, přestože neprokazují odlišný zdravotní stav
         dotyčného dočasného zaměstnance, jsou způsobilé vést k zásadní změně podmínek, které měly vliv na předchozí rozhodnutí o zamítnutí
         předložení případu výboru pro otázky invalidity, a být tudíž novými podstatnými skutečnostmi, které vyžadují přezkum uvedeného
         rozhodnutí.

      Takovou skutečností je zejména to, prodlouží-li se pracovní neschopnost dotyčného po zamítnutí jeho první žádosti o předložení
         jeho případu výboru pro otázky invalidity o nezanedbatelnou dobu, a to i přesto je-li tato nová pracovní neschopnost odůvodněna
         stejnou nemocí, která byla vzata v úvahu při zamítnutí první žádosti. Ačkoliv si lze samozřejmě představit, že dotčený orgán
         může rozhodnout, že nepřítomnost dočasného zaměstnance v práci z důvodu nemoci neodůvodňuje předložení jeho případu výboru
         pro otázky invalidity, pokud uvedený orgán disponuje objektivními a nespornými informacemi, které prokazují, že zaměstnanec
         bude v dostatečně blízké budoucnosti opět schopen vykonávat svou funkci, je nicméně pravda, že prodloužení pracovní neschopnosti
         této osoby z důvodu nemoci o nezanedbatelnou dobu je nesporně závažným ukazatelem způsobilým vzbudit pochybnosti o navrácení
         zaměstnance k výkonu funkce, a zpochybnit tak podloženost původního zamítavého rozhodnutí ohledně předložení jeho případu
         výboru pro otázky invalidity.

      (viz body 59 a 63 až 66)