title: Věc T-715/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Rosneft a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu – Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a Ruskem – Právo na vlastnictví – Rovné zacházení – Proporcionalita – Zneužití pravomoci – Právní jistota“

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/13

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Rosneft a další v. Rada
      (Věc T-715/14) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu - Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskou unií a Ruskem - Právo na vlastnictví - Rovné zacházení - Proporcionalita - Zneužití pravomoci - Právní jistota“)
      (2018/C 392/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobci: PAO Rosneft Oil Company, původně NK Rosneft OAO (Moskva, Rusko), RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva), AO RN-Shelf-Far East, původně RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Yuzhno-Sakhalinsk, Rusko), RN-Exploration OOO (Moskva), Tagulskoe OOO (Krasnojarsk, Rusko) (zástupci: původně T. Beazley, QC, poté L. Van den Hende, J. Charles, advokáti, M. Schonberg a K. Krissinel, solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a B. Driessen, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Brodie, poté V. Kaye, poté S. Brandon, poté C. Crane a konečně R. Fadoju, zmocněnci, ve spolupráci s C. Bannerem, barrister), Evropská komise (zástupci: L. Havas, T. Scharf a D. Gauci, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žádost na základě článku 263 SFEU, žádající zrušení čl. 1 odst. 2 písm. b) až d) a odst. 3 a přílohy III rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13), ve znění rozhodnutí Rady 2014/659/SZBP ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 54), rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014 (OJ 2014 L 349, s. 58) rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/971 ze dne 22. června 2015 (Úř. věst. 2015, L 157, s. 50), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/2431 ze dne 21. prosince 2015 (Úř. věst. 2015, L 334, s. 22), rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/1071 ze dne 1. července 2016 (Úř. věst. 2016, L 178, s. 21) a rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2315 ze dne 19. prosince 2016 (Úř. věst. 2016, L 345, s 65), jakož i článků 3, 3a, čl. 4 odst. 3 a 4 přílohy II, čl. 5 odst. 2 písm. b) až d) a odst. 3 přílohy VI a článku 11 nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 229, s. 1), ve znění nařízení Rady (EU) č. 960/2014 ze dne 8. září 2014 (Úř. věst. 2014, L 271, s. 3) a nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014 (Úř. věst. 2014, L 349, s. 20).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Rosneft Oil Company, RN-Shelf-Arctic OOO, AO RN-Shelf-Far East, RN-Exploration OOO a Tagulskoe OOO ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc C-464/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Španělsko) dne 17. července 2018 – ZX v. Ryanair DAC

text:
               29.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil de Gerona (Španělsko) dne 17. července 2018 – ZX v. Ryanair DAC
      (Věc C-464/18)
      (2018/C 392/07)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil de Gerona

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: ZX

         Žalovaná: Ryanair DAC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vyžaduje pravidlo konkludentní volby příslušnosti upravené v článku 26 nařízení (EU) č. 1215/2012 (1) v každém ohledu autonomní výklad společný pro všechny členské státy a nemůže být tedy podmíněno omezeními stanovenými pravidly členských států o určení příslušnosti?

                  2)

                  Je pravidlo konkludentní volby příslušnosti upravené v článku 26 nařízení č. 1215/2012 „čistě“ pravidlo o mezinárodní soudní příslušnosti, které určuje výlučně soudy určitého členského státu, přičemž určit místně příslušný soud je věcí procesního práva tohoto státu, nebo jde naopak o pravidlo o soudní příslušnosti jak mezinárodní, tak místní?

                  3)

                  Lze případ letu provozovaného leteckou společností se sídlem v jiném členském státě, ale s odletem a příletem v členském státě, v němž má pobočku, která poskytuje této společnosti doplňkové služby a prostřednictvím které nebyly letenky zakoupeny, s přihlédnutím k okolnostem věci považovat za spor vyplývající z provozování pobočky, zastoupení nebo jiné provozovny, takže existuje pojící kritérium odůvodňující příslušnost podle čl. 7 bodu 5 nařízení (EU) č. 1215/2012?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc T-266/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Kwizda Holding v. EUIPO – Dermapharm (UROAKUT) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UROAKUT – Starší národní obrazová ochranná známka UroCys a starší mezinárodní obrazová ochranná známka UroCys – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Neexistence nebezpečí záměny – Pravomoc změnit rozhodnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2018 – Kwizda Holding v. EUIPO – Dermapharm (UROAKUT)
      (Věc T-266/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie UROAKUT - Starší národní obrazová ochranná známka UroCys a starší mezinárodní obrazová ochranná známka UroCys - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Pravomoc změnit rozhodnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 399/46)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kwizda Holding GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: L. Wiltschek, D. Plasser a K. Majchrzak, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Dermapharm GmbH (Vídeň) (zástupci: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2017 (věc R 1221/2016-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Dermapharm a Kwizda Holding.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 7. března 2017 (věc R 1221/2016-4) se zrušuje.

                  2.

                  Námitky podané společností Dermapharm GmbH se zamítají.

                  3.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Kwizda Holding GmbH, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

                  4.

                  Společnost Dermapharm ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 202, 26.6.2017.


title: Věc T-536/18: Žaloba podaná dne 11. září 2018 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – EUIPO – European Food (fitness)

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/47

      Žaloba podaná dne 11. září 2018 – Société des produits Nestlé v. EUIPO – EUIPO – European Food (fitness)
      (Věc T-536/18)
      (2018/C 399/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a C. Elkemann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: European Food SA (Păntășești, Rumunsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „fitness“ – ochranná známka Evropské unie č. 2 470 326

         Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2018 ve věci R 755/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  zamítl odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení č. 5802 C ze dne 18. října 2013,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 72 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 95 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s jeho čl. 59 odst. 1 písm. a),

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve spojení s jeho čl. 59 odst. 1 písm. a)


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 14. června 2018 ve věci E-16/17 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – nařízení (EU) č. 231/2013)

text:
               15.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 14. června 2018
      ve věci E-16/17
      Kontrolní úřad ESVO v. Island

         (Nesplnění povinností státem ESVO – neprovedení – nařízení (EU) č. 231/2013)

      (2018/C 414/13)
      Ve věci E-16/17, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, neboť neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bba přílohy IX uvedené dohody (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 14. června 2018 rozsudek, jehož výrok zní:
      Soudní dvůr tímto:

                  1.

                  prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bba přílohy IX uvedené dohody (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě.

                  2.

                  Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-603/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-680/13, Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a další v. Rada Evropské unie a další

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2018 Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a dalšími proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-680/13, Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a další v. Rada Evropské unie a další
      (Věc C-603/18 P)
      (2018/C 427/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC a další (zástupce: P. Tridimas, Barrister)

         Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská centrální banka, Euroskupina zastoupená Radou Evropské unie, Evropská unie zastoupená Evropskou komisí

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Tribunálu;

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů uplatněných v řízení před Tribunálem;

                  —

                  uložil odpůrcům náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelé uvádí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že:

                  a)

                  konstatoval, že Euroskupina nevyžadovala, aby Kypr přijal opatření způsobující škodu navrhovatelům nebo že taková opatření nebyla nezbytná na základě jednání přičitatelnému EU.

                  b)

                  konstatoval, že tisková zpráva ECB ze dne 21. března 2013 nezpůsobila navrhovatelům újmu.

                  c)

                  rozhodl, že odpůrci určitými dalšími akty nevyžadovali, aby Kypr pokračoval v provádění škodlivých opatření nebo nevyžadovali provedení škodlivých opatření, která byla zavedena změnami přijatými škodlivými dekrety ze dne 30. července 2013.

                  d)

                  rozhodl, že ne všechna škodlivá rozhodnutí byla vyžadována na základě rozhodnutí Rady 2013/236 (1).

                  e)

                  rozhodl, že nebylo porušeno právo na vlastnictví, které je chráněno čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, zásada legitimního očekávání a zásada zákazu diskriminace.

            Navrhovatelé uvádějí, že škodlivá opatření nesplňovala podmínku, že omezení vlastnického práva musí být stanovena zákonem, ani podmínku přiměřenosti. Jednání odpůrců vzbudilo legitimní očekávání, že budou přijata neškodlivá opatření, která by „omezila“ jejich majetek. Domnívají se, že jako vkladatelé a akcionáři Bank of Cyprus a Laiki byly diskriminováni, mimo jiné ve srovnání s vkladateli a akcionáři bank ostatních členských států Eurozóny, kteří měli prospěch z podobné finanční pomoci, jako byla poskytnuta Kypru.

         (1)  Rozhodnutí Rady 2013/236/EU ze dne 25. dubna 2013 určené Kypru o zvláštních opatřeních pro obnovu finanční stability a udržitelného růstu (Úř. věst. L 141, 28.5.2013, s. 32).


title: Věc T-555/18: Žaloba podaná dne 18. září 2018 – Medrobotics v. EUIPO (See More. Reach More. Treat More.)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/90

      Žaloba podaná dne 18. září 2018 – Medrobotics v. EUIPO (See More. Reach More. Treat More.)
      (Věc T-555/18)
      (2018/C 427/118)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Medrobotics Corp. (Raynham, Massachusetts, Spojené státy americké) (zástupci: B. Bittner a U. Heinrich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „See More. Reach More. Treat More.“ – Přihláška č. 17 205 055

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2018, ve věci R 463/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 2017/1001.


title: Věc T-12/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Mellifera v. Komise („Ochrana spotřebitelů — Prováděcí nařízení (EU) 2016/1056 — Prováděcí nařízení o prodloužení doby platnosti schválení účinné látky „glyfosátu“ — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Žádost o vnitřní přezkum — Článek 2 odst. 1 písm. g) a čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 — Individuálně určené opatření — Aarhuská úmluva“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Mellifera v. Komise
      (Věc T-12/17) (1)

      („Ochrana spotřebitelů - Prováděcí nařízení (EU) 2016/1056 - Prováděcí nařízení o prodloužení doby platnosti schválení účinné látky „glyfosátu“ - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Žádost o vnitřní přezkum - Článek 2 odst. 1 písm. g) a čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 - Individuálně určené opatření - Aarhuská úmluva“)
      (2018/C 427/61)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobkyně: Mellifera eV, Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (Rosenfeld, Německo) (zástupce: A. Willand, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a C. Hermes, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podle článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise Ares (2016) 6306335 ze dne 8. listopadu 2016, kterým se zamítá žádost o vnitřní přezkum podle článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13), prováděcího nařízení Komise (EU) 2016/1056 ze dne 29. června 2016, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinné látky „glyfosát“ (Úř. věst. 2016, L 173, s. 52).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mellifera e.V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc T-17/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Constantinescu v. Parlament („Veřejná služba — Úředníci — Školní vzdělávání — Přijetí do školky — Rozhodnutí o zápisu dítěte do jiné školky než té, do níž bylo dříve zapsáno — Nesprávné označení žalovaného v žalobě — Nepřípustnost — Odpovědnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Constantinescu v. Parlament
      (Věc T-17/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Školní vzdělávání - Přijetí do školky - Rozhodnutí o zápisu dítěte do jiné školky než té, do níž bylo dříve zapsáno - Nesprávné označení žalovaného v žalobě - Nepřípustnost - Odpovědnost“)
      (2018/C 427/62)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Radu Constantinescu (Kreuzweiler, Německo) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: E. Taneva a L. Deneys, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí „Úřadu pro infrastrukturu a logistiku“ v Lucemburku (OIL) o zápisu dítěte žalobce do školky evropské školy Luxembourg II – Bertrange-Mamer a odmítnutí jeho přijetí do školky evropské školy Luxembourg I – Kirchberg, jakož i rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. října 2016 o zamítnutí stížnosti žalobce a dále na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-561/18: Žaloba podaná dne 20. září 2018 – ITD a Danske Fragtmænd v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/90

      Žaloba podaná dne 20. září 2018 – ITD a Danske Fragtmænd v. Komise
      (Věc T-561/18)
      (2018/C 427/119)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ITD, Brancheorganisation for den danske vejgodstransport A/S (Padborg, Dánsko) a Danske Fragtmænd A/S (Åbyhøj, Dánsko) (zástupkyně: L. Sandberg-Mørch, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 3169 final ze dne 28. května 2018 ve věci státní podpory SA.47707 (2018N) – Státní kompenzace poskytnutá společnosti PostNord za poskytování univerzální poštovní služby – Dánsko; (1)

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a to navzdory závažným obtížím vyplývajícím z posouzení sporných opatření. Tento žalobní důvod se zakládá na dvou souborech argumentů týkajících se délky a okolností postupu předběžného šetření, jakož i obsahu napadeného rozhodnutí.

                  —

                  Pokud jde o obsah napadeného rozhodnutí, žalobkyně zejména tvrdí, že: i) kompenzace povinnosti univerzální služby není slučitelná s vnitřním trhem; ii) státní záruky nepředstavují stávající podporu; iii) osvobození od DPH lze připsat státu; iv) špatné rozdělení nákladů zahrnuje převod státních prostředků a je možné jej připsat státu; a v) kapitálová injekce ze dne 23. února 2017 lze připsat státu a poskytuje hospodářskému zvýhodnění společnosti Post Danmark.

         (1)  Úř. věst. 2018, C 360, s. 3.


title: Věc C-470/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 19. července 2018 – JM v. Belgický stát

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 19. července 2018 – JM v. Belgický stát
      (Věc C-470/18)
      (2018/C 427/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: JM

         Odpůrce: Belgický stát

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat článek 47 Listiny základních práv Evropské unie v tom smyslu, že v souvislosti s daní z přidané hodnoty za všech okolností brání použití důkazních prostředků, které byly získány porušením práva na respektování soukromého života zaručeného v článku 7 Listiny, nebo připouští vnitrostátní právní úpravu, podle které soud, který musí rozhodnout, zda lze použít takový důkaz jako základ pro výměr DPH, musí provést zvážení, jak je popsáno v bodu 4 předkládacího rozhodnutí?


title: Věc T-565/18: Žaloba podaná dne 24. září 2018 – P. Krücken Organic v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/91

      Žaloba podaná dne 24. září 2018 – P. Krücken Organic v. Komise
      (Věc T-565/18)
      (2018/C 427/120)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: P. Krücken Organic GmbH (Mannheim, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil žalované povinnost zaplatit žalobkyni částku 216 749,02 eur spolu s úroky z prodlení ode dne doručení žaloby ve výši osmi procentních bodů za rok nad rámec základní úrokové sazby Evropské centrální banky,

                  —

                  uložil žalované povinnost zpřístupnit žalobkyni formou nahlédnutí do spisu dokumenty, které vznikly v průběhu činnosti společnosti ECOCERT SA při ekologické kontrole společností Erenhot Jinguyuan Grain and Oil Co. Ltd., 2051 Youyi Road North, Ernehot City, Xilingol League, Inner Mongolia Autonomous Region, Peoples Republic of China, a to zejména zprávy o kontrolách a s nimi související hodnotící dopisy z let 2016, 2017 a 2018, které souvisejí se zjištěními, hodnoceními a rozhodnutími společnosti ECOCERT SA a byly základem vydání potvrzení o kontrole podle přílohy V nařízení (ES) č. 1235/2008 s č. 22904CN1700w13 z 19. září 2017 pro 490 960 kg lisovaných sezamových koláčů z ekologické výroby a pro dodatečné zrušení tohoto potvrzení o kontrole společností ECOCERT SA,

                  —

                  uložil žalované povinnost,
                  aby ekologickým kontrolním organizacím, které žalovaná pověřuje ve třetích zemích plněním úkolů v kontrolním systému Evropské unie pro ekologické zemědělství, uložila povinnost doručit dovozci označenému v kolonce 11 potvrzení o kontrole podle přílohy V nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 (1), zejména žalobkyni, její rozhodnutí týkající se zrušení, zpětvzetí nebo prohlášení neplatnosti potvrzení o kontrole udělených dovozci, zejména žalobkyni, a přijmout jeho námitky a rozhodnout, jakož i
                  aby kontrolním organizacím, které pověřila ve třetích státech, nařídila zpřístupnit dovozcům, zejména žalobkyni, dokumenty ekologického kontrolního řízení, na kterých byla založena taková rozhodnutí, zejména zprávy o kontrole a hodnotící listy, přičemž začerní části, které podléhají ochraně osobních údajů ve prospěch třetích osob.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobkyně mimo jiné uvádí, že Komise porušila svou povinnost vhodnými opatřeními monitorovat činnost společnosti ECOCERT SA, jakožto ekologické kontrolní organizace uznané v Číně za rovnocennou, a tím zajistit, aby tyto organizace uspokojivě plnily podmínky nařízení Rady (ES) č. 834/2007.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o opatření pro dovoz ekologických produktů ze třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 334, s. 25).


title: Věc T-24/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2018 – LA Superquimica v. EUIPO – D-Tack (D-TACK) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie D-TACK — Starší národní slovní ochranná známka TACK — Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky — Užívání v odlišné podobě — Zamítnutí námitek — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/1995 [nyní čl. 8 odst. 1 a 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2018 – LA Superquimica v. EUIPO – D-Tack (D-TACK)
      (Věc T-24/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie D-TACK - Starší národní slovní ochranná známka TACK - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Užívání v odlišné podobě - Zamítnutí námitek - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001] - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/1995 [nyní čl. 8 odst. 1 a 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“)
      (2018/C 427/63)
      Jednací jazyk: angličtina.

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: LA Superquimica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: D-Tack GmbH (Hüttlingen, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. listopadu 2016 (věc R 1983/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi LA Superquimica a D-Tack.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti LA Superquimica se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc T-568/18: Žaloba podaná dne 24. září 2018 – Local-e-motion v. EUIPO – Volkswagen (WE)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/92

      Žaloba podaná dne 24. září 2018 – Local-e-motion v. EUIPO – Volkswagen (WE)
      (Věc T-568/18)
      (2018/C 427/121)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Local-e-motion GmbH (Dorsten, Německo) (zástupce: D. Sprenger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie WE v barvách černá, červená a šedá – Přihláška č. 15 225 675

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2018, ve věci R 128/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí pozměnil v tom smyslu, že bude námitka zamítnuta;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-664/17: Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – eSlovensko v. Komise („Žaloba na neplatnost — Granty — Zjištění nesrovnalostí — Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce — Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské Unie na dobu dvou let — Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů — Zpochybnění — Článek 76 písm. d) jednacího řádu — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/71

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – eSlovensko v. Komise
      (Věc T-664/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Granty - Zjištění nesrovnalostí - Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce - Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské Unie na dobu dvou let - Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů - Zpochybnění - Článek 76 písm. d) jednacího řádu - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/94)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: eSlovensko (Lučenec, Slovensko) (zástupce: B. Fridrich, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a L. Flynn, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. června 2017, kterým se ukládá správní sankce vyloučení žalobkyně z účasti na zadávacích řízeních a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na dobu 24 měsíců a kterým se v důsledku uložení sankce žalobkyně zapisuje do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů podle čl. 108 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se pro nepřípustnost odmítá.

                  2)

                  Společnost eSlovensko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 424, 11.12.2017.


title: Věc C-191/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte v. ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG „Směrnice 2007/64/ES – Platební služby na vnitřním trhu – Pojem ‚platební účet‘ – Případné zahrnutí spořicího účtu umožňujícího jeho uživateli provádět vklady a výběry prostřednictvím běžného účtu otevřeného na jeho jméno“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte v. ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
      (Věc C-191/17) (1)

      („Směrnice 2007/64/ES - Platební služby na vnitřním trhu - Pojem ‚platební účet‘ - Případné zahrnutí spořicího účtu umožňujícího jeho uživateli provádět vklady a výběry prostřednictvím běžného účtu otevřeného na jeho jméno“)
      (2018/C 436/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte

         Žalovaná: ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG

         Výrok

      Článek 4 bod 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „platební účet“ nespadá spořicí účet, který umožňuje disponovat uloženými částkami na požádání a z něhož lze vklady a výběry provádět pouze prostřednictvím běžného účtu.

         (1)  Úř. věst. C 239, 24.7.2017.


title: Věc C-305/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd Bratislava – Slovensko) – FENS spol. s r. o. v. Slovenská republika – Úrad pre reguláciu sieťových odvetví „Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb zboží – Cla – Poplatky s rovnocenným účinkem – Poplatek za přenos elektřiny vyrobené v tuzemsku a určené na vývoz – Slučitelnost takovéto právní úpravy se zásadou volného pohybu zboží“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/2

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresný súd Bratislava – Slovensko) – FENS spol. s r. o. v. Slovenská republika – Úrad pre reguláciu sieťových odvetví
      (Věc C-305/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb zboží - Cla - Poplatky s rovnocenným účinkem - Poplatek za přenos elektřiny vyrobené v tuzemsku a určené na vývoz - Slučitelnost takovéto právní úpravy se zásadou volného pohybu zboží“)
      (2019/C 44/02)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Okresný súd Bratislava

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: FENS spol. s r. o.

         Žalovaná: Slovenská republika – Úrad pre reguláciu sieťových odvetví

         Výrok

      Články 28 a 30 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví takový peněžitý poplatek, jako je poplatek, o který se jedná ve věci v původním řízení, kterým je zatížena elektřina vyvážená do jiného členského státu nebo do třetí země pouze tehdy, pokud tato elektřina byla vyrobena v tuzemsku.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14. 8. 2017.


title: Věc C-378/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – The Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána v. Workplace Relations Commission „Řízení o předběžné otázce – Rovné zacházení v zaměstnání – Směrnice 2000/78/ES – Zákaz diskriminace na základě věku – Přijímání policistů – Vnitrostátní orgán zřízený zákonem k zajištění uplatňování unijního práva v konkrétní oblasti – Pravomoc upustit od použití vnitrostátních právních předpisů, které jsou v rozporu s unijním právem – Přednost unijního práva“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – The Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána v. Workplace Relations Commission
      (Věc C-378/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení v zaměstnání - Směrnice 2000/78/ES - Zákaz diskriminace na základě věku - Přijímání policistů - Vnitrostátní orgán zřízený zákonem k zajištění uplatňování unijního práva v konkrétní oblasti - Pravomoc upustit od použití vnitrostátních právních předpisů, které jsou v rozporu s unijním právem - Přednost unijního práva“)
      (2019/C 44/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: The Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

         Žalovaná: Workplace Relations Commission

         Výrok

      Unijní právo, a konkrétně zásada přednosti tohoto práva, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, která je předmětem věci v původním řízení, podle níž vnitrostátní orgán zřízený zákonem k zajištění uplatňování unijního práva v určité oblasti nemá pravomoc rozhodnout o tom, že nepoužije pravidlo vnitrostátního práva odporující unijnímu právu.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2018.


title: Věc C-480/17: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Frank Montag v. Finanzamt Köln-Mitte „Řízení o předběžné otázce – Svoboda usazování – Přímé daně – Daň z příjmu – Odpočitatelnost příspěvků placených do profesního systému zabezpečení ve stáří a na soukromé důchodové pojištění – Vyloučení daňových nerezidentů“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/3

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Frank Montag v. Finanzamt Köln-Mitte
      (Věc C-480/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Přímé daně - Daň z příjmu - Odpočitatelnost příspěvků placených do profesního systému zabezpečení ve stáří a na soukromé důchodové pojištění - Vyloučení daňových nerezidentů“)
      (2019/C 44/04)
      Jednací jazyk: němčina.

         Předkládající soud

      Finanzgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Frank Montag

         Žalovaný: Finanzamt Köln-Mitte

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž daňový nerezident podléhající v tomto členském státě dani z příjmů v rámci omezené povinnosti k dani nemůže odpočíst od základu daně z příjmů výši povinných příspěvků placených do profesního systému zabezpečení ve stáří poměrně k části příjmů podléhajících dani v tomto členském státě, pokud tyto příspěvky mají přímou souvislost s činností, z níž plynuly tyto příjmy, zatímco daňový rezident podléhající dani z příjmů v rámci neomezené povinnosti k dani může takové příspěvky odpočíst od základu daně z příjmů v mezích stanovených vnitrostátním právem.
      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž daňový nerezident podléhající v tomto členském státě dani z příjmů v rámci omezené povinnosti k dani nemůže odpočíst od základu daně z příjmů výši doplňkových příspěvků placených do profesního systému zabezpečení ve stáří ani výši příspěvků placených v rámci soukromého důchodového pojištění, zatímco daňový rezident podléhající dani z příjmů v rámci neomezené povinnosti k dani může takové příspěvky odpočíst od základu daně z příjmů v mezích stanovených vnitrostátním právem.

         (1)  Úř. věst. C 382, 13. 11. 2017.


title: Věc C-629/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – J. Portugal Ramos Vinhos SA v. Adega Cooperativa de Borba CRL „Řízení o předběžné otázce – Duševní vlastnictví – Předpisy o ochranných známkách – Směrnice 2008/95/ES – Článek 3 odst. 1 písm. c) – Důvody neplatnosti – Slovní ochranná známka složená výlučně z označení nebo údajů, jež mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby – Jiné vlastnosti výrobku nebo služby – Zařízení pro výrobu výrobku – Slovní ochranná známka tvořená označením označujícím vinařské produkty a zeměpisným názvem tvořícím slovní prvek firmy majitele ochranné známky“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – J. Portugal Ramos Vinhos SA v. Adega Cooperativa de Borba CRL
      (Věc C-629/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Předpisy o ochranných známkách - Směrnice 2008/95/ES - Článek 3 odst. 1 písm. c) - Důvody neplatnosti - Slovní ochranná známka složená výlučně z označení nebo údajů, jež mohou sloužit k označení vlastností výrobku nebo služby - Jiné vlastnosti výrobku nebo služby - Zařízení pro výrobu výrobku - Slovní ochranná známka tvořená označením označujícím vinařské produkty a zeměpisným názvem tvořícím slovní prvek firmy majitele ochranné známky“)
      (2019/C 44/05)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal de Justiça

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: J. Portugal Ramos Vinhos SA

         Žalovaná: Adega Cooperativa de Borba CRL

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách musí být vykládán v tom smyslu, že je třeba zamítnout zápis ochranné známky tvořené takovým slovním označením, jako je označení, které je předmětem původního řízení, jež označuje vinařské produkty a zahrnuje zeměpisný název, jestliže toto označení obsahuje mimo jiné výraz, který je jednak běžně užíván k označení zařízení nebo provozoven, ve kterých se tyto produkty vyrábějí, a jednak je rovněž jedním ze slovních prvků tvořících firmu právnické osoby, která požaduje zápis této ochranné známky.

         (1)  Úř. věst. C 32, 29.1.2018.


title: Věc C-672/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Základ daně – Snížení – Zásada daňové neutrality“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/5

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko) – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-672/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Základ daně - Snížení - Zásada daňové neutrality“)
      (2019/C 44/06)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Výrok

      Zásada neutrality, jakož i články 90 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že osoba povinná k dani nemůže provést snížení základu daně u daně z přidané hodnoty (DPH) v případě nezaplacení, pokud tato osoba předem neoznámila svůj úmysl anulovat část nebo celou DPH pořizovateli zboží nebo služby, je-li tento osobou povinnou k dani, pro účely opravy odpočtu DPH, který tento pořizovatel již případně provedl.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12. 2. 2018.


title: Věc C-675/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero della Salute v. Hannes Preindl „Řízení o předběžné otázce – Uznávání odborných kvalifikací – Směrnice 2005/36/ES – Uznávání dokladů o dosažené odborné kvalifikaci získaných po skončení období odborného vzdělávání, která se částečně překrývají – Ověřovací pravomoc hostitelského členského státu“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero della Salute v. Hannes Preindl
      (Věc C-675/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Uznávání odborných kvalifikací - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání dokladů o dosažené odborné kvalifikaci získaných po skončení období odborného vzdělávání, která se částečně překrývají - Ověřovací pravomoc hostitelského členského státu“)
      (2019/C 44/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministero della Salute

         Odpůrce: Hannes Preindl

         Výrok

                  1)

                  Články 21, 22 a 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací musí být vykládány v tom smyslu, že ukládají členskému státu, jehož právní předpisy stanoví povinnost řádné odborné přípravy a zákaz současně se zapsat ke dvěma odborným přípravám, povinnost automaticky uznávat doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v této směrnici a vydané v jiném členském státě po ukončení odborných příprav, které se částečně překrývají.

                  2)

                  Článek 21 a čl. 22 písm. a) směrnice 2005/36 musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby hostitelský členský stát ověřil splnění podmínky, že celková délka, úroveň a kvalita rozvolněné odborné přípravy nejsou nižší než v případě řádné odborné přípravy.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


title: Věc C-92/18: Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Francouzská republika v. Evropský parlament

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/6

      Žaloba podaná dne 7. února 2018 – Francouzská republika v. Evropský parlament
      (Věc C-92/18)
      (2019/C 44/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, E. de Moustier, B. Fodda, zmocněnci)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit pořad jednání pléna Evropského parlamentu konaného ve středu 29. listopadu 2017 (dokument P8_OJ (2017)11-29) v rozsahu, v jakém je na něm zařazena rozprava ke společnému návrhu souhrnného rozpočtu Unie na rozpočtový rok 2018, pořad jednání zasedání konaného ve čtvrtek 30. listopadu 2017 (dokument P8_OJ (2017)11-30) v rozsahu, v jakém je na něm zařazeno hlasování o společném návrhu souhrnného rozpočtu spolu s vysvětlením hlasování, legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 30. listopadu 2017 o společném rozpočtu souhrnného rozpočtu (dokument P8_TA(2017)0458, P8_TA-PROV(2017)0458 v předběžném znění), a akt, jímž předseda Evropského parlamentu postupem podle čl. 314 odst. 9 SFEU prohlásil, že souhrnný rozpočet Unie na rozpočtový rok 2018 je přijat s konečnou platností;

                  —

                  zachovat účinky aktu, jímž předseda Evropského parlamentu prohlásil, že souhrnný rozpočet Unie na rozpočtový rok 2018 je přijat s konečnou platností, do doby, než bude tento rozpočet s konečnou platností přijat aktem, který bude v souladu se Smlouvami, a to v přiměřené době ode dne vyhlášení rozsudku;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Francouzská vláda se žalobou domáhá zrušení čtyř aktů přijatých Evropským parlamentem v rámci výkonu jeho rozpočtové pravomoci na doplňujícím plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 29. a 30. listopadu v Bruselu.
      Prvními dvěma akty, jejichž zrušení se francouzská vláda domáhá, jsou pořady jednání Evropského parlamentu ve středu 29. a ve čtvrtek 30. listopadu 2017 v rozsahu, v jakém první z nich předpokládá konání rozpravy v plénu o společném návrhu souhrnného rozpočtu na rozpočtový rok 2018 a druhý z nich předpokládá hlasování o tomto společném návrhu souhrnného rozpočtu spolu s vysvětlením hlasování.
      Třetím aktem je legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 30. listopadu 2017 o společném návrhu souhrnného rozpočtu.
      Francouzská vláda se konečně domáhá zrušení aktu, jímž předseda Evropského parlamentu v souladu s čl. 314 odst. 9 SFEU prohlásil, že souhrnný rozpočet na rozpočtový rok 2018 je přijat s konečnou platností. Jak vyplývá zejména ze zápisu ze zasedání Evropského parlamentu konaného ve čtvrtek 30. listopadu 2017, jedná se o prohlášení předsedy Evropského parlamentu a o jeho následný podpis pod souhrnným rozpočtem, k čemuž došlo po hlasování o legislativním usnesení o společném návrhu souhrnného rozpočtu.
      V rámci jediného žalobního důvodu francouzská vláda tvrdí, že všechny čtyři napadené akty musí být zrušeny z důvodu, že porušují Protokol č. 6 připojený k SEU a SFEU a Protokol č. 3 připojený k ESAE, které se týkají umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie.
      Jak z protokolů o sídle orgánů, tak z judikatury Soudního dvora totiž vyplývá, že Evropský parlament nemůže vykonávat rozpočtovou pravomoc, kterou mu svěřuje článek 314 SFEU, na doplňujících plenárních zasedáních konaných v Bruselu, nýbrž na řádných plenárních zasedáních konaných ve Štrasburku.
      Vzhledem k tomu, že legalita napadeného aktu předsedy Evropského parlamentu není zpochybňována z důvodu jeho účelu nebo obsahu, ale pouze z důvodu, že měl být přijat na řádném plenárním zasedání ve Štrasburku, je podle francouzské vlády s ohledem na nutnost zaručit kontinuitu evropské veřejné služby a na významné důvody právní jistoty odůvodněné, aby byly právní účinky tohoto aktu zachovány do přijetí nového aktu, který bude v souladu se Smlouvami.


title: Věc C-412/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. června 2018 Anthonym Andrewem Kingem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. dubna 2018 ve věci T-810/17, King v. Komise

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/7

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. června 2018 Anthonym Andrewem Kingem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. dubna 2018 ve věci T-810/17, King v. Komise
      (Věc C-412/18 P)
      (2019/C 44/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Anthony Andrew King (zástupkyně: P. McKenna, solicitor)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 22. listopadu 2018 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřístupný.


title: Věc C-558/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Łodzi (Polsko) dne 3. září 2018 – Miasto Łowicz v. Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Łodzi (Polsko) dne 3. září 2018 – Miasto Łowicz v. Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki
      (Věc C-558/18)
      (2019/C 44/11)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Łodzi

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Miasto Łowicz

         Žalovaný: Skarb Państwa – Wojewoda Łódzki

         Předběžné otázky

      Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že povinnost, která z něj vyplývá pro členské státy, a sice povinnost stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie brání vnitrostátní právní úpravě, která podstatně zvyšuje riziko porušení záruk nezávislého kárného řízení vůči soudcům v Polsku prostřednictvím:

                  1)

                  politického vlivu na vedení kárných řízení,

                  2)

                  rizika použití kárného režimu jakožto systému politické kontroly obsahu soudních rozhodnutí a

                  3)

                  možnosti použít v kárných řízeních proti soudcům důkazy získané za pomoci trestného činu?


title: Věc C-563/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 5. září 2018 – trestní řízení proti VX, WW, XV

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 5. září 2018 – trestní řízení proti VX, WW, XV
      (Věc C-563/18)
      (2019/C 44/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastníci původního trestního řízení

      VX, WW, XV

         Předběžná otázky

      Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že povinnost, která z něj vyplývá pro členské státy, a sice povinnost stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany v oblastech pokrytých právem Unie brání vnitrostátní právní úpravě, která podstatně zvyšuje riziko porušení záruk nezávislého kárného řízení vůči soudcům v Polsku prostřednictvím politického vlivu na vedení kárných řízení a vzniku rizika použití kárného režimu jakožto systému politické kontroly obsahu soudních rozhodnutí?


title: Věc C-585/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 20. září 2018 – A. K. v. Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 20. září 2018 – A. K. v. Krajowa Rada Sądownictwa
      (Věc C-585/18)
      (2019/C 44/13)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: A. K.

         Odpůrkyně: Krajowa Rada Sądownictwa

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba čl. 267 třetí pododstavec SFEU ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že zcela nově zřizované kolegium soudu posledního stupně členského státu – příslušné k projednání věci odvolavšího se soudce vnitrostátního soudu – v němž mají rozhodovat výlučně soudci vybraní vnitrostátním orgánem, který má zajišťovat nezávislost soudů a soudců [Krajowa Rada Sądownictwa (Státní soudní rada)] a který s ohledem na způsob svého obsazování a své činnosti nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci, je nezávislým soudem ve smyslu práva Evropské unie?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, je třeba čl. 267 třetí pododstavec SFEU ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že nepříslušné kolegium soudu posledního stupně členského státu splňující požadavky, které právo Evropské unie klade na soud, k němuž byl podán opravný prostředek ve věci spadající do působnosti unijního práva, musí upustit od uplatnění ustanovení vnitrostátního zákona vylučujících jeho příslušnost v této věci?


title: Věc C-624/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 3. října 2018 – CP v. Sąd Najwyższy

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 3. října 2018 – CP v. Sąd Najwyższy
      (Věc C-624/18)
      (2019/C 44/14)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: CP

         Žalovaný: Sąd Najwyższy

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba článek 47 Listiny základních práv ve spojení s čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) […], vykládat v tom smyslu, že v případě, kdy je k soudu poslední instance členského státu podán procesní prostředek (žaloba), v němž je namítáno porušení zákazu diskriminace na základě věku ve vztahu k soudci tohoto soudu a v němž byl podán návrh na vydání opatření k zajištění vzneseného nároku, je tento soud za účelem poskytnutí ochrany právům vyplývajícím z unijního práva a prostřednictvím předběžného opatření upraveného vnitrostátním právem povinen upustit od uplatnění ustanovení vnitrostátního práva, která jako příslušnou k projednání věci, jíž se opravný prostředek týká, určují organizační jednotku tohoto soudu, jež není funkční, neboť soudci, kteří mají v jejím rámci rozhodovat, nebyli jmenováni?

                  2)

                  Je v případě jmenování soudců do organizační jednotky příslušné podle vnitrostátního práva k projednání podaného procesního prostředku třeba čl. 267 SFEU třetí pododstavec ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že zcela nově zřizované kolegium soudu posledního stupně členského státu – příslušné k projednání věci soudce vnitrostátního soudu v prvním i ve druhém stupni – v němž mají rozhodovat výlučně soudci vybraní vnitrostátním orgánem, který má zajišťovat nezávislost soudů a soudců [Krajowa Rada Sądownictwa (Státní soudní rada)] a který s ohledem na způsob svého obsazování a své činnosti nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci, je nezávislým soudem ve smyslu práva Evropské unie?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je třeba čl. 267 SFEU třetí pododstavec ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že nepříslušné kolegium soudu posledního stupně členského státu splňující požadavky, které právo Evropské unie klade na soud, k němuž byl podán opravný prostředek ve věci spadající do působnosti unijního práva, musí upustit od uplatnění ustanovení vnitrostátního zákona vylučujících jeho příslušnost v této věci?

         (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79


title: Věc C-625/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 3. října 2018 – DO v. Sąd Najwyższy

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 3. října 2018 – DO v. Sąd Najwyższy
      (Věc C-625/18)
      (2019/C 44/15)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: DO

         Žalovaný: Sąd Najwyższy

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba článek 47 Listiny základních práv ve spojení s čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) […], vykládat v tom smyslu, že v případě, kdy je k soudu poslední instance členského státu podán procesní prostředek (žaloba), v němž je namítáno porušení zákazu diskriminace na základě věku ve vztahu k soudci tohoto soudu a v němž byl podán návrh na vydání opatření k zajištění vzneseného nároku, je tento soud za účelem poskytnutí ochrany právům vyplývajícím z unijního práva a prostřednictvím předběžného opatření upraveného vnitrostátním právem povinen upustit od uplatnění ustanovení vnitrostátního práva, která jako příslušnou k projednání věci, jíž se opravný prostředek týká, určují organizační jednotku tohoto soudu, jež není funkční, neboť soudci, kteří mají v jejím rámci rozhodovat, nebyli jmenováni?

                  2)

                  Je v případě jmenování soudců do organizační jednotky příslušné podle vnitrostátního práva k projednání podaného procesního prostředku třeba čl. 267 SFEU třetí pododstavec ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že zcela nově zřizované kolegium soudu posledního stupně členského státu – příslušné k projednání věci soudce vnitrostátního soudu v prvním i ve druhém stupni – v němž mají rozhodovat výlučně soudci vybraní vnitrostátním orgánem, který má zajišťovat nezávislost soudů a soudců [Krajowa Rada Sądownictwa (Státní soudní rada)] a který s ohledem na způsob svého obsazování a své činnosti nepředstavuje záruku nezávislosti na zákonodárné a výkonné moci, je nezávislým soudem ve smyslu práva Evropské unie?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku, je třeba čl. 267 SFEU třetí pododstavec ve spojení s čl. 19 odst. 1 a článkem 2 SEU, jakož i s článkem 47 Listiny základních práv vykládat v tom smyslu, že nepříslušné kolegium soudu posledního stupně členského státu splňující požadavky, které právo Evropské unie klade na soud, k němuž byl podán opravný prostředek ve věci spadající do působnosti unijního práva, musí upustit od uplatnění ustanovení vnitrostátního zákona vylučujících jeho příslušnost v této věci?

         (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79


title: Věc C-653/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. října 2018 – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. října 2018 – Unitel Sp. z o.o. w Warszawie v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Věc C-653/18)
      (2019/C 44/16)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelka: Unitel Sp. z o.o. w Warszawie

         Odpůrce: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je ve světle čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) a článku 131 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) a ve světle zásad zdanění spotřeby, daňové neutrality a proporcionality správná vnitrostátní praxe, podle které se osvobození od daně s nárokem na odpočet (v Polsku nulová sazba daně) uplatní vždy, jsou-li zároveň splněny následující dvě podmínky:

                              a)

                              vývoz zboží se uskutečnil ve prospěch nezjištěného příjemce, který je mimo území Evropské unie, a

                              b)

                              existují jednoznačné důkazy, že zboží opustilo území Evropské unie, a tato okolnost není zpochybňována?

                  2)

                  Brání ustanovení čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) a článku 131 směrnice 2006/112/ES a zásady zdanění spotřeby, daňové neutrality a proporcionality takové vnitrostátní praxi, podle které se o dodání zboží nejedná, bylo-li zboží nepochybně vyvezeno z Evropské unie, avšak po jeho vývozu správce daně v rámci prováděného řízení zjistil, že skutečným pořizovatelem zboží není subjekt, jemuž osoba povinná k dani vystavila fakturu dokládající dodání, ale jiný, správcem nezjištěný subjekt, v důsledku čehož tento správce odmítá na dané plnění vztáhnout osvobození od daně s nárokem na odpočet (v Polsku nulová sazba daně)?

                  3)

                  Je ve světle čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) a článku 131 směrnice 2006/112/ES a zásad zdanění spotřeby, daňové neutrality a proporcionality správná vnitrostátní praxe, podle které se na dodání zboží uplatní vnitrostátní sazba daně, existují-li jednoznačné důkazy, že zboží opustilo území Evropské unie, ale vzhledem k tomu, že nebyl zjištěn příjemce, správce daně dospěje k závěru, že k dodání zboží nedošlo, anebo je třeba mít za to, že se v takovém případě o plnění podléhající dani z přidané hodnoty vůbec nejedná, což vede k tomu, že osoba povinná k dani nemá nárok na odpočet daně na vstupu z titulu pořízení vyvezeného zboží ve smyslu článku 168 směrnice 2006/112/ES?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-668/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 26. října 2018 – BP v. UNIPARTS sarl z/s w Nyon

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 26. října 2018 – BP v. UNIPARTS sarl z/s w Nyon
      (Věc C-668/18)
      (2019/C 44/17)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: BP

         Žalovaná: UNIPARTS sarl z/s w Nyon

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 druhé věty SEU, čl. 4 odst. 3 třetí věty SEU a článku 2 SEU, jakož i článku 267 třetího pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že zásada neodvolatelnosti soudců, která je součástí práva na účinnou soudní ochranu a zásady právního státu, je porušena v případě, že vnitrostátní zákonodárce sníží věk odchodu do důchodu (důchodový věk) pro soudce soudu posledního stupně členského státu (například ze 70 na 65 let) a nová nižší hranice důchodového věku platí pro stávající soudce, přičemž dotyčný soudce se nemůže sám rozhodnout, zda využije tuto nižší hranici důchodového věku?

                  2)

                  Musí být ustanovení čl. 19 odst. 1 druhé věty SEU, čl. 4 odst. 3 třetí věty SEU a článku 2 SEU, jakož i článku 267 třetího pododstavce SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že zásada právního státu a míra nezávislosti nezbytná k zaručení práva na účinnou soudní ochranu ve věcech týkajících se unijního práva je porušena, jestliže vnitrostátní zákonodárce v rozporu se zásadou neodvolatelnosti soudců sníží ze 70 na 65 let věkovou hranici, po jejímž překročení soudce soudu posledního stupně členského státu může vykonávat funkci soudce, přičemž možnost setrvat v takové funkci podmíní získáním souhlasu v rámci uvážení orgánu moci výkonné?

                  3)

                  Musí být ustanovení článku 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, která stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládána v tom smyslu, že snížení věkové hranice pro odchod do důchodu (důchodový věk) pro soudce soudu posledního stupně členského státu a podmínění možnosti setrvat ve funkci u tohoto soudu v případě soudce, který dosáhl nové nižší hranice důchodového věku, získáním souhlasu orgánu moci výkonné, představuje diskriminaci na základě věku?

                  4)

                  Musí být ustanovení článků 2, 9 a 11 směrnice 2000/78, jakož i článků 21 a 47 Listiny vykládána v tom smyslu, že v případě diskriminace na základě věku vůči soudcům soudu posledního stupně členského státu z důvodu snížení věkové hranice pro jejich odchod do důchodu (důchodový věk) z dřívějších 70 let na 65 let tento soud může v případě, že rozhoduje o jakékoli věci v senátu, jehož členem je soudce, na něhož dopadá tato vnitrostátní diskriminační norma a který si nepřeje využít nižší věkové hranice pro odchod do důchodu, odmítnout pro účely rozhodnutí o předběžné otázce týkající se složení senátu aplikovat vnitrostátní právní předpisy, které jsou v rozporu se směrnicí 2000/78 a článkem 21 Listiny, a nadále zasedat za účasti tohoto soudce, je-li takový postup jedinou možností, jak účinným způsobem zaručit právo na účinnou soudní ochranu, které má soudce na základě unijního právního řádu?

         (1)  Úř. věst. L 303, s. 16


title: Věc C-684/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 6. listopadu 2018 – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 6. listopadu 2018 – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
      (Věc C-684/18)
      (2019/C 44/18)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: World Comm Trading Gfz SRL

         Odpůrci: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a zásada neutrality DPH takové vnitrostátní právní úpravě (nebo správní praxi založené na nejasných právních předpisech), která společnosti odepírá nárok na odpočet DPH v poměru k hodnotě slevy uplatňované na dodání zboží v tuzemsku z důvodu, že daňová faktura vystavená dodavatelem uvnitř Společenství (jakožto zástupce hospodářské skupiny) vykazuje celkovou slevu, která je poskytována jak na zboží uvnitř Společenství, tak na zboží v tuzemsku dodané na základě stejné rámcové smlouvy, ale evidované jako pořízení z referenčního členského státu (členem skupiny s jiným daňovým identifikačním číslem plátce DPH než je daňové identifikační číslo plátce DPH na faktuře týkající se slevy)?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku záporná, brání zásada proporcionality tomu, aby byl příjemci odepřen nárok na odpočet DPH v poměru k hodnotě slevy celkově poskytnuté dodavatelem uvnitř Společenství v případě, že místní dodavatel (člen téže skupiny) ukončil svou hospodářskou činnost a již nemůže snížit základ daně u zdanitelných dodání zboží prostřednictvím vystavení faktury se svým vlastním daňovým identifikačním číslem plátce DPH za účelem vrácení přeplatku DPH?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-709/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Špecializovaným trestným súdom (Slovensko) dne 14. listopadu 2018 – trestní řízení proti UL a VM

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Špecializovaným trestným súdom (Slovensko) dne 14. listopadu 2018 – trestní řízení proti UL a VM
      (Věc C-709/18)
      (2019/C 44/19)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Špecializovaný trestný súd

         Účastníci původního trestního řízení

      UL a VM

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je v trestním řízení dodrženo pravidlo presumpce neviny stanovené článkem 3 a článkem 4, ve spojení s bodem 16 preambule směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 (1) ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, pokud spoluobviněná osoba, která ve společném řízení na základě podané obžaloby po zahájení hlavního líčení před soudem popře účast na skutku nebo skutcích obžaloby prohlášením, že je nevinná a následně soud usnesením neobsahujícím popis skutku, jeho právní kvalifikaci a hodnotící závěr soudu rozhodne o přijetí prohlášení dalšího spoluobviněného o tom, že je vinen ze spáchání skutku nebo některého ze skutků uvedených v obžalobě, čímž se vzdává práva na provedení dokazování ohledně své viny, a následně, po provedení dokazování v hlavním líčení, soud rozhodne o podané obžalobě společným rozsudkem?

                              1.1

                              Je rozhodnutím soudu o přijetí prohlášení o vině jednoho obžalovaného označena další obžalovaná osoba popírající vinu za vinnou dříve, než se dokazováním prokázala její vina? Je takový postup soudu v souladu s článkem 48 Listiny základních práv Evropské unie?

                  2.

                  Je v souladu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, zakotvujícím právo na spravedlivý proces a právo každého, aby jeho věc byla spravedlivě projednána nezávislým a nestranným soudem, postup soudu ve společném řízení o obžalobě podané na více než jednoho obviněného, pokud zákonný soudce nejprve usnesením neobsahujícím popis skutku, jeho právní kvalifikaci a hodnotící závěr soudu rozhodne o přijetí prohlášení o vině těch obviněných, kteří se tímto prohlášením vzdali práva na provedení kontradiktorního dokazování o vině a následně po provedení dokazování v hlavním líčení na podkladě podané obžaloby tentýž zákonný soudce rozhodne ve věci všech obžalovaných?

                              2.1

                              Je rozhodnutím o přijetí prohlášení o vině založena důvodná pochybnost o nestrannosti soudce, který přijal takové prohlášení spoluobžalovaného a případné vyloučení tohoto soudce z trestního řízení je vhodným opatřením pro dodržení pravidla presumpce neviny ve smyslu čl. 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem?

                  3.

                  Je zachována hodnota rovnosti a právního státu podle článku 2, zásada rovnosti občanů před soudem podle článku 9 a obecná zásada Unie zakotvující právo každého na to, aby jeho věc byla spravedlivě projednána podle čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992 ve znění změn vyplývajících z Lisabonské smlouvy podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 v případě, kdy vnitrostátní soud, proti jehož rozhodnutí není přípustný opravný prostředek, rozhodne v rozporu se sjednocujícím stanoviskem vnitrostátního soudního orgánu, které tento soud přijal na základě pověření vnitrostátního zákona ke sjednocování výkladu zákonů a jiných obecně závazných právních předpisů, protože to bylo třeba v zájmu odstranění nejednotnosti soudního rozhodování a proto, že se senát nejvyššího soudu odchýlil od právního názoru obsaženého v rozhodnutí jiného senátu nejvyššího soudu?

         (1)  Úř. věst. 2016, L 65, s. 1


title: Věc C-725/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 22. listopadu 2018 – Anton van Zantbeek VOF v. Ministerraad

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 22. listopadu 2018 – Anton van Zantbeek VOF v. Ministerraad
      (Věc C-725/18)
      (2019/C 44/20)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Grondwettelijk Hof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Anton van Zantbeek VOF

         Žalovaný: Ministerraad

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba článek 56 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, kterou se zavádí daň z burzovních operací ve smyslu článku 120 a 126 Belgisch Wetboek di verse rechten en taksen (belgický zákon o různých poplatcích a daních) a která vede k tomu, že belgický příkazce se stává osobou povinnou k této dani, pokud má obchodní zprostředkovatel sídlo v zahraničí?

                  2.

                  Je třeba článek 63 Smlouvy o fungování Evropské a článek 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, kterou se zavádí daň z burzovních operací ve smyslu článku 120 a 126 belgického zákona o některých poplatcích a daních, a která vede k tomu, že belgický příkazce se stává osobou povinnou k této dani, pokud má obchodní zprostředkovatel sídlo v zahraničí?

                  3.

                  Mohl by Grondwettelijk Hof (Ústavní soud, Belgie), pokud na základě na první a druhou otázku dospěl k závěru, že napadené články nesplňují jednu nebo několik povinností vyplývajících z ustanovení uvedených v těchto otázkách, ponechat přechodně v platnosti účinky článků 120 a 126 belgického zákona o různých poplatcích a daních, aby zamezil právní nejistotě a umožnil zákonodárci, aby uvedl tato ustanovení do souladu s těmito povinnostmi?


title: Věc C-735/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 26. listopadu 2018 – IZ v. Ryanair DAC

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgie) dne 26. listopadu 2018 – IZ v. Ryanair DAC
      (Věc C-735/18)
      (2019/C 44/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Justice de paix du troisième canton de Charleroi

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: IZ

         Žalovaná: Ryanair DAC

         Předběžné otázky

      Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), vykládán v tom smyslu, že taková událost, jako je událost, o kterou se jedná v projednávaném sporu, tedy stávka řídících letového provozu na území, přes které musí letět letadlo, jež odlétá z letiště mimo území dotčené stávkou a přistává na letišti mimo území dotčené stávkou, musí být považována za událost vlastní běžnému výkonu činnosti leteckého dopravce, a v důsledku toho nemůže být považována za „mimořádnou okolnost“, která zprošťuje leteckého dopravce povinnosti nahradit cestujícím škodu v případě zrušení letu dotčené letecké společnosti?

                  —

                  Pokud taková událost, jako je událost, která je předmětem projednávaného sporu, tedy stávka řídících letového provozu na území, přes které musí letět letadlo, jež odlétá z letiště mimo území dotčené stávkou a přistává na letišti mimo území dotčené stávkou, musí být považována za „mimořádnou okolnost“, je třeba vycházet z toho, že se pro leteckého dopravce jedná o „mimořádnou okolnost“, které nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření?

                  —

                  Musí být ze skutečnosti, že stávka byla ohlášena, být vyvozeno to, že taková událost, jako je událost, o kterou se jedná v projednávaném sporu, tedy stávka řídících letového provozu na území, přes které musí letět letadlo, jež odlétá z letiště mimo území dotčené stávkou a přistává na letišti mimo území dotčené stávkou, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a o zrušení nařízení (EHS) č. 295/91?

                  —

                  Je třeba mít s ohledem na bod 15 odůvodnění nařízení (ES) č. 261/2004 za to, že taková události, jako je událost, která je předmětem projednávaného sporu, tedy stávka řídících letového provozu na území, přes které musí letět letadlo, jež odlétá z letiště mimo území dotčené stávkou a přistává na letišti mimo území dotčené stávkou, představuje pro leteckého dopravce mimořádnou okolnost, které nebylo možné zabránit a která opravňuje z důvodu přiměřeného opatření, jež umožňuje zabránit rušení dalších letů, přijmout rozhodnutí zrušit dotčený let s cílem vyhnout se situaci, kdy letecké posádky nebudou moci provádět další lety v den stávky, a tím minimalizovat na úrovni celé společnosti rušení letů a omezení způsobená stávkou pro všechny cestující?

         (1)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc C-742/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2018 Českou republikou proti rozsudku Tribunálu (Pátý senát) vydanému dne 13. září 2018 ve věci T-627/16, Česká republika v. Komise

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2018 Českou republikou proti rozsudku Tribunálu (Pátý senát) vydanému dne 13. září 2018 ve věci T-627/16, Česká republika v. Komise
      (Věc C-742/18 P)
      (2019/C 44/22)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Česká republika (zástupci: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil, J. Pavliš, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Švédské království

         Předmět

      Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu Soudního dvora Evropské unie ze dne 13. září 2018 ve věci T-627/16, Česká republika v. Komise, kterým Tribunál částečně zamítl žalobu České republiky na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 (1) ze dne 20. června 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C(2016) 3753) v části, kterou se vylučují výdaje vynaložené Českou republikou.

         Návrhové žádání navrhovatelky

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil bod 2 výroku a odpovídající část rozsudku Tribunálu ve věci T-627/16;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 v rozsahu, v němž vylučuje výdaje v celkové výši 462 517,83 EUR v souvislosti s jednotnou platbou na plochu;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 v rozsahu, v němž vylučuje výdaje v celkové výši 636 516,20 EUR v souvislosti s investicemi v odvětví vína; a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři kasační důvody.
      První kasační důvod spočívá v porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 (2) ve spojení s čl. 26 a 31 nařízení č. 1122/2009 (3). Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že kontroly na místě formou dálkového průzkumu Země a klasické kontroly na místě musí vykazovat stejnou či srovnatelnou míru chybovosti. Takový požadavek nevyplývá ze žádného ustanovení unijního práva ani z povahy dotčených kontrolních metod. Právě naopak, způsob výběru vzorků ke kontrole se u obou metod z důvodů vlastních těmto metodám liší natolik, že závěry o jejich účinnosti nelze podmiňovat stejnou či srovnatelnou mírou chybovosti.
      Druhý kasační důvod spočívá v porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 ve spojení s čl. 33 nařízení č. 1122/2009. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že při zjištění vykázání větší plochy v rozsahu do 3 % zjištěné plochy musí být kontrolní vzorek za každých okolností rozšiřován, dokud nebude konstatováno žádné vykázání větší plochy, a to i za situace, kdy si vnitrostátní orgány na základě konkrétních okolností daného případu mohly být jisty, že u jiných pozemků dotčeného zemědělce již nelze chyby v deklaraci zemědělské plochy očekávat.
      Třetí kasační důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 ve spojení s čl. 112 nařízení č. 1605/2002 (4), resp. čl. 130 nařízení č. 966/2012 (5). Tribunál se dopustil hrubého zkreslení podstaty sporu mezi Českou republikou a Komisí, jakož i nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že uložená korekce souvisela výlučně s retroaktivním financováním investic realizovaných před zavedením vnitrostátního programu podpory. V rámci daného šetření přitom Komise České republice vytýkala jakékoliv retroaktivní financování investic v oblasti vína. Tribunál tedy pochybil, když se vůbec nezabýval argumentací České republiky, dle které bylo retroaktivní financování investic realizovaných po schválení vnitrostátního programu podpory v souladu s unijním právem.
      Čtvrtý kasační důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení č. 1306/2013 ve spojení s čl. 19 a čl. 77 nařízení č. 555/2008 (6) a čl. 27 nařízení č. 1975/2006 (7), resp. čl. 25 nařízení č. 65/2011 (8). Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že v rozhodné době mělo být na místě zkontrolováno 100 % realizovaných investic v oblasti vína, přestože čl. 77 odst. 5 nařízení č. 555/2008 prostřednictvím výslovného odkazu na čl. 27 nařízení č. 1975/2006 umožňoval kontrolu pouze vzorku realizovaných investic.

         (1)  Úř. věst. 2016, L 173, s. 59.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008, Úř. věst. 2013, L 347, s. 549.

         (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína, Úř. věst. 2009, L 316, s. 65.

         (4)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, Úř. věst. 2002, L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74.

         (5)  Nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, Úř. věst. 2012, L 298, s. 1.

         (6)  Nařízení Komise (ES) č. 555/2008 ze dne 27. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008 o společné organizaci trhu s vínem, pokud jde o programy podpory, obchod se třetími zeměmi, produkční potenciál a kontroly v odvětví vína, Úř. věst. 2008, L 170, s. 1

         (7)  Nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, Úř. věst. 2006, L 368, s. 74.

         (8)  Nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, Úř. věst. 2011, L 25, s. 8.


title: Věci T-274/16 a T-275/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Saleh Thabet a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě – Zmrazení finančních prostředků – Cíle – Kritéria pro zařazení dotčených osob – Prodloužení zařazení žalobců na seznam dotčených osob – Skutkový základ – Námitka protiprávnosti – Právní základ – Proporcionalita – Právo na spravedlivý proces – Presumpce neviny – Zásada řádné správy – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávné posouzení – Vlastnické právo – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 22. listopadu 2018 – Saleh Thabet a další v. Rada
      (Věci T-274/16 a T-275/16) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Egyptě - Zmrazení finančních prostředků - Cíle - Kritéria pro zařazení dotčených osob - Prodloužení zařazení žalobců na seznam dotčených osob - Skutkový základ - Námitka protiprávnosti - Právní základ - Proporcionalita - Právo na spravedlivý proces - Presumpce neviny - Zásada řádné správy - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení - Vlastnické právo - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu“)
      (2019/C 44/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně ve věci T-274/16: Suzanne Saleh Thabet (Káhira, Egypt) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, G. Martin, M. Rushton a C. Enderby Smith, solicitors)

         Žalobci ve věci T-275/16: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Káhira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Káhira) (zástupci: B. Kennelly, J. Pobjoy, G. Martin, M. Rushton a C. Enderby Smith)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Kyriakopoulou a M. Veiga, poté S. Kyriakopoulou a J. Kneale, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení zaprvé rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/466 ze dne 21. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2016, L 74, s. 40), zadruhé Rady (SZBP) 2018/466 ze dne 21. března 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2017, L 76, s. 22), a zatřetí prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/491 ze dne 21. března 2017 kterým se provádí nařízení (EU) č. 270/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2017, L 76, s. 10), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Věci T-274/16 a T-275/16 se spojují pro účely vyhlášení rozsudku.

                  2)

                  Žaloby se zamítají.

                  3)

                  Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh a Khadiga Mahmoud El Gammal nahradí náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Spojené věci T-314/16 a T-435/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – VG v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty a informace týkající se rozhodnutí Komise o ukončení ‚dohody a přistoupení k Team Europe‘ – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce – Ochrana osobních údajů – Nařízení (ES) č. 45/2001 – Odmítnutí předání – Články 7, 47 a 48 Listiny základních práv – Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – VG v. Komise
      (Spojené věci T-314/16 a T-435/16) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty a informace týkající se rozhodnutí Komise o ukončení ‚dohody a přistoupení k Team Europe‘ - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Ochrana osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Odmítnutí předání - Články 7, 47 a 48 Listiny základních práv - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2019/C 44/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: VG, jakožto univerzální dědička po MS (zástupkyně: původně L. Levi a M. Vandenbussche, poté L. Levi, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a A. Simon, poté F. Clotuche-Duvieusart a B. Mongin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. února 2016 a ze dne 19. dubna 2016, kterými byl MS odepřen přístup k dokumentům, jež se jej týkaly, a ze dne 16. června 2016, kterým byla zamítnuta jeho žádost o předání osobních údajů, jež se jej týkaly a byly obsaženy v dokumentech, na které se vztahovala uvedená žádost o přístup, a dále návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody údajně vzniklé MS v důsledku tohoto odepření přístupu a předání.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 16. června 2016, kterým se zamítá žádost MS o předání určitých osobních údajů, se zrušuje.

                  2)

                  Komisi se ukládá povinnost zaplatit VG, jakožto univerzální dědičce po MS, částku 5 000 eur.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  VG a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc T-329/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. Komise a EMA „Humánní léčivé přípravky – Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění – Rozhodnutí o odstranění stanoveného léčivého přípravku Elotuzumab z registru léčivých přípravků pro vzácná onemocnění – Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že již nejsou splněna kritéria pro stanovování – Registrace humánního léčivého přípravku Empliciti (Elotuzumab) – Článek 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 – Článek 5 odst. 8 nařízení č. 141/2000 – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. Komise a EMA
      (Věc T-329/16) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Léčivé přípravky pro vzácná onemocnění - Rozhodnutí o odstranění stanoveného léčivého přípravku Elotuzumab z registru léčivých přípravků pro vzácná onemocnění - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že již nejsou splněna kritéria pro stanovování - Registrace humánního léčivého přípravku Empliciti (Elotuzumab) - Článek 5 odst. 12 písm. b) nařízení (ES) č. 141/2000 - Článek 5 odst. 8 nařízení č. 141/2000 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 44/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Spojené království) (zástupci: P. Bogaert a B. Van Vooren, advokáti, a B. Kelly, solicitor)

         Žalované: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a K. Petersen, zmocněnci), Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis a T. Jabłoński a S. Drosos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení aktu Komise o odstranění léčivého přípravku Elotuzumab z registru Společenství pro humánní léčivé přípravky pro vzácná onemocnění nebo případného aktu Komise nebo agentury EMA, kterým se konstatuje, že Elotuzumab již nesplňuje kritéria pro stanovování léčivého přípravku pro vzácná onemocnění při registraci léčivého přípravku Empliciti (Elotuzumab) podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000, ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 314, 29.8.2016.