title: Věc C-387/11: Žaloba podaná dne 19. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               15.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/4

         Žaloba podaná dne 19. července 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-387/11)
   2011/C 305/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a C. Soulay, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že zachovává odlišné normy zdanění příjmů z kapitálového a movitého majetku inkasovaných belgickými investičními společnostmi a výnosů z kapitálového a movitého majetku inkasovaných zahraničními investičními společnostmi, nesplnilo povinnosti, které mu vyplývají z článků 49 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a z článků 31 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou napadá Komise rozdílné zacházení s investičními společnostmi, které jsou rezidenty, a těmi, které rezidenty nejsou, v oblasti zdanění příjmu z kapitálového majetku a movitého majetku. Na rozdíl od investičních společností, které jsou rezidenty, investiční společnosti, které rezidenty nejsou a nemají na území státu stálou provozovnu, nemají totiž možnost dosáhnout vrácení částky zaplacené na srážkové dani z movitého majetku z příjmů z kapitálového a movitého majetku. Tato diskriminace je neslučitelná s ustanoveními Smlouvy o svobodě usazování, neboť má podle Komise za následek to, že zakládání společností, které nejsou rezidenty, je méně přitažlivé, a je neslučitelná i s ustanoveními Smlouvy o volném pohybu kapitálu, neboť financování belgické společnosti prostřednictvím zahraniční investiční společnosti je nákladnější než financování prostřednictvím investiční společnosti belgické.
   Komise kromě toho vyvrací odůvodnění uváděná belgickými orgány. Tyto orgány předně nepředložily objektivní důkazy umožňující závěr o rozdílu mezi situací investičních společností, které rezidenty jsou, a investičními společnostmi, které rezidenty nejsou, jež by byl relevantní z hlediska jejich daňového postavení. Dotčená daňová soustava je dále bez vztahu k vyvážené dělbě zdaňovací pravomoci mezi dotčenými státy. Členský stát se každopádně nemůže dovolávat dvoustranné úmluvy a pokoušet se uniknout povinnostem, které mu vyplývají ze Smlouvy. Konečně pokud jde o domnělé nebezpečí daňových podvodů ze strany společností, které nejsou rezidenty, jež vyplývá z ustanovení přijatých Belgií samotnou, nemohou se belgické orgány dovolávat překážek bránících daňovým kontrolám a odůvodňovat tím, proč se neuplatní svobody zaručené Smlouvou.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  27. října 2005  ve spojených věcech C-266/04 až C-270/04, C-276/04 a C-321/04 až C-325/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne): Nazairdis SAS a další proti Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (Pojem podpora — Daň vyměřená podle prodejní plochy — Vztah závazného určení mezi daní a použitím výnosu z daně)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve spojených věcech C-266/04 až C-270/04, C-276/04 a C-321/04 až C-325/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne): Nazairdis SAS a další proti Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (1)

   (Pojem podpora - Daň vyměřená podle prodejní plochy - Vztah závazného určení mezi daní a použitím výnosu z daně)
   (2005/C 330/10)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve spojených věcech C-266/04 až C-270/04, C-276/04 a C-321/04 až C-325/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint Étienne (C-266/04 až C-270/04 a C-276/04) a Cour d'appel de Lyon (C-321/04 až C-325/04) (Francie) ze dne 5. dubna a 24. února 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 24., 25. a 29. června, jakož i dne 27. července 2004, v řízeních Distribution Casino France SAS, původně Nazairdis SAS (C-266/04), Jaceli SA (C-267/04), Komogo SA (C-268/04 a C-324/04), Tout pour la maison SARL (C-269/04 a C-325/04), Distribution Casino France SAS (C-270/04), Bricorama France SAS (C-276/04), Distribution Casino France 3 SAS (C-321/04), Société Casino France, právní nástupkyně IMQEF SA, právní nástupkyně JUDIS SA (C-322/04), Dechrist Holding SA (C-323/04) proti Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic), Soudní dvůr (prvního senát), ve složení K. Schiemann, předseda čtvrtého senátu, zastupující předseda prvního senátu, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 87 odst. 1 ES a čl. 88 odst. 3 ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vybírání takové daně, jakou je francouzská daň na podporu obchodu a řemeslné výroby.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004

      Úř. věst. C 201, 7.8.2004

      Úř. věst. C 239, 25.9.2004


title: Věc T-119/07: Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Itálie v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/24

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-119/07)
   (2007/C 129/41)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (Řím, Itálie) (zástupce: G. Aiello, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K (2007) 286 konečné ze dne 7. února 2007, které se týká osvobození od spotřební daně z minerálních olejů používaných jako paliva pro výrobu kysličníku hlinitého v regionu Gardanna, v regionu Shannon a na Sardinii, uplatněného Francií, Irskem a Itálií. Toto rozhodnutí prohlásilo za oprávněná daňová osvobození přiznaná italskou vládou společnosti Eurallumina S.p.A. ve výši 80 % a pro zbývajících 20 % stanovilo povinnost navrácení podpor přiznaných společnosti-příjemci od 1. ledna 2004.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 87 odst. 1 ES v tom, že sporné rozhodnutí uvádí, že osvobození od spotřební daně stanovené italským právním řádem představuje státní podporu. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že, jak to potvrzuje text směrnice 2003/96/ES (1), dotčená osvobození od spotřební daně nepředstavují státní podpory, avšak spadají spíše do povahy a logiky vnitrostátního daňového systému. I kdyby se totiž jednalo o státní podpory, uvedená směrnice by je povolovala alespoň pro období do 31. prosince 2006. Co se týče údajné selektivní povahy dotčených opatření, uvádí se, že jsou určena obecně všem podnikům, které používají minerální oleje pro výrobu kysličníku hlinitého. Okolnost, že na italském území existuje pouze jediný závod používající tyto minerální oleje v procesu výroby, má pouze faktickou relevanci, a nemůže zbavit opatření své obecné působnosti;

               —

               porušení čl. 87 odst. 3 ES, jakož i hlavních zásad týkajících se státních podpor pro regionální účely v roce 1998 v tom, že sporné osvobození od spotřební daně mělo být považováno za nezbytné pro hospodářský rozvoj regionu Sardinie;

               —

               porušení čl. 51 odst. E. 3.2 předpisu Společenství o státních podporách na ochranu životního prostředí (2001/C 37/03) v tom, že v projednávaném případě byly uzavřeny dohody mezi státem a společností-příjemcem, co se týče zlepšení výsledků v oblasti životního prostředí;

               —

               konečně žalobkyně uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání a presumpci legality opatření Společenství.

      (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).


title: Věc T-390/15: Žaloba podaná dne 16. července 2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. OHIM – PepsiCo (3D)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/53

         Žaloba podaná dne 16. července 2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. OHIM – PepsiCo (3D)
   (Věc T-390/15)
   (2015/C 311/58)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Nizozemsko) (zástupce: P. Testa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: PepsiCo, Inc. (New York, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Černobílá obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „3D“ – Přihláška č. 9 384 041

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. května 2015, ve věci R 465/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a vyhověl přihlášce č. 009384041 ve vztahu k těmto výrobkům: čokoláda; pečivo; cukrovinky; bonbóny; žvýkací bonbóny; dropsy; želé dropsy; karamel; žvýkačky; žvýkačky, z nichž lze dělat bubliny; lízátka; lékořice; želé (cukrovinky); měkký karamel; mátové bonbóny; sladkosti

               —

               uložil společnosti PepsiCo, Inc. náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-181/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2015 proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. února 2015 ve věci T-708/14, Marpefa v. OHIM

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2015 proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. února 2015 ve věci T-708/14, Marpefa v. OHIM
   (Věc C-181/15 P)
   (2015/C 381/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marpefa, S.L. (zástupce: I. Barroso Sánchez-Lafuente, abogado)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
   Kabushiki Kaisha Sony Computer Entertainment
   Usnesením ze dne 6. října 2015 Soudní dvůr (sedmý senát) tento kasační opravný prostředek zamítl.


title: Věc C-471/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Salzburg (Rakousko) dne 28. září 2010 — Martin Wohl a Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Salzburg (Rakousko) dne 28. září 2010 — Martin Wohl a Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Věc C-471/10)
   ()
   2010/C 328/35
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Martin Wohl a Ildiko Veres

      Žalovaný: Magistrat der Stadt Salzburg

      Další účastník řízení: Finanzamt Salzburg-Stadt

      Předběžné otázky

   Je potřeba přílohu X seznamu uvedeného v článku 24 Aktu o přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii: Maďarsko (1. volný pohyb osob) (1), Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 846-848 vykládat v tom smyslu, že poskytnutí maďarských pracovníků do Rakouska nelze považovat za vysílání pracovníků a že vnitrostátní omezení zaměstnávání maďarských/slovenských pracovníků v Rakousku jsou v tom případě platná také pro maďarské/slovenské pracovníky poskytnuté maďarskými podniky (u nichž jsou řádně zaměstnáni) do Rakouska?

      (1)  Úř. věst. 2003, L 236, s. 846


title: Věc C-167/07: Žaloba podaná dne 29. března 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/19

         Žaloba podaná dne 29. března 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-167/07)
   (2007/C 117/31)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit nařízení Rady (ES) č. 41/2007 (1) ze dne 21. prosince 2006, kterým se na rok 2007 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro některé populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovu, v rozsahu, v němž nepřiděluje španělskému loďstvu kvóty ve vodách Společenství v Severním moři; a

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   1)   Porušení zásady zákazu diskriminace:
   Španělské království má za to, že v rozsahu, v němž napadené nařízení nepřiděluje Španělsku kvóty ve vodách Společenství v Severním moři, porušuje zásada zákazu diskriminace, neboť po uplynutí přechodného období stanoveného v Aktu o přistoupení se ostatním členským státům přiznává právo přístupu do uvedených vod a k jejich zdrojům, zatímco Španělskému království se přiznává pouze právo přístupu do uvedených vod.
   2)   Nesprávný výklad Aktu o přistoupení Španělska:
   Akt o přistoupení při úpravě přechodného období pro Španělsko v oblasti rybolovu nerozlišuje mezi přístupem do vod a přístupem ke zdrojům. Mimoto ustanovení Aktu o přistoupení musejí být vykládána v souladu s jeho kontextem a účelem.
   3)   Porušení čl. 20 odst. 2 nařízení 2371/2002 (2):
   Uvedené ustanovení je porušeno tím, že Španělsku nebyly přiděleny kvóty v souvislosti se stanovením nových rybolovných práv, která byla přidělována poprvé po uplynutí přechodného období stanoveného v Aktu o přistoupení.

      (1)  Úř. věst. L 15, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59).


title: Věc T-333/08: Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Bull a další v. Komise

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/42

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Bull a další v. Komise
   (Věc T-333/08)
   (2008/C 285/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bull SAS (Les Clayes-sous-Bois, Francie), Unisys Belgium SA (Brusel, Belgie) a Tata Consultancy Services (TCS) SA (Capellen, Lucembursko) (zástupci: B. Lombaert a M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené rozhodnutí, a sice:

                           —

                           odmítnutí nabídky společnosti Consortium B-Trust,

                           —

                           rozhodnutí nezadat zakázku,

                           —

                           rozhodnutí zahájit vyjednávací řízení,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňují rozhodnutí Komise o zamítnutí jejich nabídky podané v rámci nabídkového řízení týkajícího zakázky „DIGIT/R2/PO/2007/024 – Poskytování souhrnných služeb“ (Úř. věst. 2007, S 159-197776), jakož i rozhodnutí nezadat zakázku z důvodu neexistence uspokojivých nabídek a zahájit vyjednávací řízení.
   Na podporu své žaloby žalobkyně nejdříve uplatňují, že napadené rozhodnutí nerespektovalo pravidla přidělování pravomocí v Komisi, jelikož rozhodnutí bylo přijato „Acting Head of Unit“. Žalobkyně mají za to, že nebylo prokázáno, že autor aktu byl skutečně oprávněný k přijetí takového rozhodnutí ve jménu Komise.
   Zadruhé, žalobkyně uvádějí, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění tím, že ve svém rozhodnutí nepředložila důvody, proč se domnívala, že některé ceny v nabídce žalobkyň byly mimořádně nízké a že nabídka nerespektovala příslušná právní ustanovení v případě plnění smlouvy v Bruselu a Lucemburku.
   Konečně se žalobkyně domnívají, že Komise nedodržela postup ověřování správnosti cen v rozsahu, v němž i) Komise vyloučila nabídku žalobkyň na základě mimořádně nízkých cen, přestože nabídka byla finančně uskutečnitelná, ii) Komise nezohlednila odůvodnění předložená žalobkyněmi a iii) napadené rozhodnutí nespočívá na přesných skutkových důvodech.


title: Věc F-62/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. února 2008 – Ghem v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/63

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. února 2008 – Ghem v. Komise
   (Věc F-62/05) (1)

   (2008/C 223/121)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2008, s. 31 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-270/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-322/07 P, C-327/07 P a C-338/07 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2009 — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravné prostředky — Kartelové dohody — Trh samopropisovacího papíru — Nesoulad mezi oznámením námitek a sporným rozhodnutím — Porušení práva na obhajobu — Důsledky — Zkreslení důkazů — Účast na protiprávním jednání — Délka trvání protiprávního jednání — Nařízení č. 17 — Článek 15 odst. 2 — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zásada rovného zacházení — Zásada proporcionality — Povinnost uvést odůvodnění — Přiměřená délka řízení před Soudem )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. září 2009 — Papierfabrik August Koehler AG, Bolloré SA, Distribuidora Vizcaína de Papeles SL v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-322/07 P, C-327/07 P a C-338/07 P) (1)

   („Kasační opravné prostředky - Kartelové dohody - Trh samopropisovacího papíru - Nesoulad mezi oznámením námitek a sporným rozhodnutím - Porušení práva na obhajobu - Důsledky - Zkreslení důkazů - Účast na protiprávním jednání - Délka trvání protiprávního jednání - Nařízení č. 17 - Článek 15 odst. 2 - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zásada rovného zacházení - Zásada proporcionality - Povinnost uvést odůvodnění - Přiměřená délka řízení před Soudem“)
   2009/C 256/04
   Jednací jazyk: němčina, francouzština a španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Papierfabrik August Koehler AG (zástupci: I. Brinker a S. Hirsbrunner, Rechtsanwälte, J. Schwarze, Universitätsprofessor), Bolloré SA (zástupci: C. Momège a P. Gassenbach, avocats) a Distribuidora Vizcaína de Papeles SL (zástupci: E. Pérez Medrano a M. T. Díaz Utrilla, abogados)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a F. Castillo de la Torre, zmocněnci, H.-J. Freund, Rechtsanwalt, N. Coutrelis, avocate)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2007, Bolloré a další v. Komise (T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 a T-136/02) — Dohoda týkající se stanovení cen v oblasti samopropisovacího papíru — Porušení práva na obhajobu související s důkazy účasti navrhovatelky na protiprávním jednání před říjnem 1993 (chybné, nedostatečné a vzájemně si odporující důkazy) — Porušení zásady rovného zacházení a proporcionality související se stanovením výše pokuty (navrhovatelka je malým rodinným podnikem nemajícím přístup na kapitálový trh)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 26. dubna 2007, Bolloré a další v. Komise (T-109/02, T-118/02, T-122/02, T-125/02, T-126/02, T-128/02, T-129/02, T-132/02 a T-136/02), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Bolloré SA.

               2)

               Rozhodnutí Komise 2004/337/ES ze dne 20. prosince 2001, v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E 1/36.212 — Samopropisovací papír), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Bolloré SA.

               3)

               Kasační opravné prostředky podané společnostmi Papierfabrik August Koehler AG a Distribuidora Vizcaína de Papeles SL se zamítají.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení jak v prvním stupni, tak v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-327/07 P.

               5)

               Společnostem Papierfabrik August Koehler AG a Distribuidora Vizcaína de Papeles SL se ukládá náhrada nákladů řízení ve věcech C-322/07 P a C-338/07 P.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc C-325/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Darmstadt – Německo) – Ismail Derin v. Landkreis Darmstadt-Dieburg (Přidružení EHS-Turecko — Článek 59 dodatkového protokolu — Články 6, 7 a 14 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 — Právo volného přístupu k zaměstnání na základě čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky — S ním související právo pobytu — Turecký státní příslušník starší 21 let, který již není závislý na svých rodičích — Odsouzení v trestních řízeních — Podmínky ztráty nabytých práv — Slučitelnost s pravidlem, podle nějž Turecká republika nemůže být předmětem příznivějšího zacházení, než je zacházení uplatnitelné mezi členskými státy)

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Darmstadt – Německo) – Ismail Derin v. Landkreis Darmstadt-Dieburg
   (Věc C-325/05) (1)

   (Přidružení EHS-Turecko - Článek 59 dodatkového protokolu - Články 6, 7 a 14 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Právo volného přístupu k zaměstnání na základě čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky - S ním související právo pobytu - Turecký státní příslušník starší 21 let, který již není závislý na svých rodičích - Odsouzení v trestních řízeních - Podmínky ztráty nabytých práv - Slučitelnost s pravidlem, podle nějž Turecká republika nemůže být předmětem příznivějšího zacházení, než je zacházení uplatnitelné mezi členskými státy)
   (2007/C 235/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ismail Derin

      Žalovaný: Landkreis Darmstadt-Dieburg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Darmstadt – Výklad čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky rozhodnutí rady přidružení EHS-Turecko 1/80, jakož i článku 59 dodatkového protokolu týkajícího se přechodné etapy stanovené v Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, podepsaného dne 23. listopadu 1970 (Úř. věst. L 293, s. 4) – Neexistence ztráty práva volného přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti, jakož i práva pobytu, které z toho vyplývá, pokud jde o tureckého státního příslušníka, který vstoupil na území dotyčného členského státu v rámci sloučení rodiny, i když je starší 21 let a jeho výživa již není zajišťována jeho rodiči – Příznivějšího zacházení, než je zacházení, které je poskytnuto státním příslušníkům členských států
   Výrok
   Turecký státní příslušník, který jako dítě získal povolení vstoupit na území členského státu v rámci sloučení rodiny a který nabyl právo volného přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti podle svého výběru na základě čl. 7 prvního pododstavce druhé odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení přijatého radou přidružení, která byla zřízena dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, ztrácí v hostitelském členském státě právo pobytu, které souvisí s uvedeným právem volného přístupu, pouze ve dvou případech, a to:

               —

               v případech stanovených v čl. 14 odst. 1 tohoto rozhodnutí, nebo

               —

               jestliže opustí území dotyčného členského státu na podstatnou dobu a bez legitimních důvodů,

         i když je starší 21 let, již není na svých rodičích závislý, nýbrž v dotyčném členském státě vede nezávislý život, a nebyl k dispozici na trhu práce po dobu několika let z důvodu výkonu nepodmíněného trestu odnětí svobody v takové délce trvání, který mu byl uložen. Takový výklad není neslučitelný s požadavky článku 59 dodatkového protokolu, podepsaného v Bruselu dne 23. listopadu 1970 a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-452/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2010 — DHL Aviation a DHL Hub Leipzig v. Komise ( Státní podpory — Letecká nákladní doprava — Záruky týkající se provozu nové evropské centrály společnosti DHL na letišti Lipsko-Halle — Rozhodnutí, kterým byla podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2010 — DHL Aviation a DHL Hub Leipzig v. Komise
   (Věc T-452/08) (1)

   (Státní podpory - Letecká nákladní doprava - Záruky týkající se provozu nové evropské centrály společnosti DHL na letišti Lipsko-Halle - Rozhodnutí, kterým byla podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem a nařízeno její vrácení)
   2010/C 317/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DHL Aviation SA/NV (Zaventem, Belgie) a DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Německo) (zástupci: A. Burnside, solicitor, a B. van de Walle de Ghelcke, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Gross, B. Martenczuk a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/948/ES ze dne 23. července 2008 o podporách, které Německo poskytlo společnosti DHL a letišti Lipsko-Halle (Úř. věst. L 346, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               DHL Aviation SA/NV a DHL Hub LeipzigGmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc C-324/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Legfelsőbb Bíróság (Maďarsko) dne 29. června 2011 — Gábor Tóth v. Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, sucesora de la Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Legfelsőbb Bíróság (Maďarsko) dne 29. června 2011 — Gábor Tóth v. Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, sucesora de la Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály
   (Věc C-324/11)
   2011/C 282/06
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Legfelsőbb Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Gábor Tóth

      Odpůrce: Nemzeti Adó-és Vámhivatal Észak-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága, sucesora de la Adó-és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kiheleyezett Hatósági Osztály

      Předběžné otázky

               1)

               Je právní výklad, který vylučuje uplatnění nároku na odpočet příjemcem faktury v případě, kdy bylo živnostenské oprávnění samostatného podnikatele, který ji vystavil, odňato tajemníkem městského úřadu před splněním smlouvy nebo vystavením faktury, v rozporu se zásadou daňové neutrality (článek 9 směrnice Rady 2006/112/ES (1) o společném systému daně z přidané hodnoty)?

               2)

               Může skutečnost, že samostatný podnikatel, který vystavil fakturu, nenahlásil zaměstnance, které zaměstnává (kteří tudíž pracují „načerno“), a že z tohoto důvodu daňová správa zjistila, že „nevyužívá nahlášené zaměstnance“, bránit uplatnění nároku na odpočet příjemcem faktury s ohledem na zásadu daňové neutrality?

               3)

               Lze se domnívat, že se příjemce faktury dopouští nedbalosti, když neověřuje, zda existuje právní vztah mezi zaměstnanci zaměstnanými při stavebních pracích a vystavitelem faktury ani zda vystavitel faktury splnil své nahlašovací daňové povinnosti nebo jakékoli jiné povinnosti, které se týkají těchto zaměstnanců? Lze se domnívat, že toto jednání představuje objektivní skutkovou okolnost, která prokazuje, že příjemce faktury věděl nebo měl vědět, že se účastní podvodu při odvádění DPH?

               4)

               Může se zřetelem k zásadě daňové neutrality vnitrostátní soud zohlednit předchozí okolnosti, když ho celkové posouzení vede k závěru, že se hospodářská činnost neuskutečnila mezi osobami uvedenými na faktuře?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc C-91/15: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane „Řízení o předběžné otázce — Posouzení platnosti — Nařízení (ES) č. 1051/2009 — Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 8701 — Traktory a tahače — Podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39 — Zemědělské traktory a tahače (kromě jednonápravových malotraktorů) a lesnické traktory a tahače, opatřené koly, nové — Lehká všeterénní čtyřkolová vozidla, která jsou konstruována jako traktory a tahače“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Věc C-91/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Posouzení platnosti - Nařízení (ES) č. 1051/2009 - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Číslo 8701 - Traktory a tahače - Podpoložky 8701 90 11 až 8701 90 39 - Zemědělské traktory a tahače (kromě jednonápravových malotraktorů) a lesnické traktory a tahače, opatřené koly, nové - Lehká všeterénní čtyřkolová vozidla, která jsou konstruována jako traktory a tahače“)
   (2016/C 419/16)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kawasaki Motors Europe NV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Výrok

   Bod 2 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1051/2009 ze dne 3. listopadu 2009 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je neplatný v rozsahu, v němž zařazuje v něm popsané vozidlo do podpoložky 8701 90 90 této kombinované nomenklatury, ve znění nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, a nikoli do podpoložek 8701 90 11 až 8701 90 39 uvedené kombinované nomenklatury podle výkonu motoru tohoto vozidla.

      (1)  Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


title: Věc F-11/14: Žaloba podaná dne 7. února 2014 – ZZ v. ESVČ

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/45

         Žaloba podaná dne 7. února 2014 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-11/14)
   2014/C 102/67
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení smlouvy žalobce v rozsahu, v jakém ho zařazuje do platové třídy AD5 a náhrada údajně utrpěné újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 1. dubna 2013 v rozsahu, v jakém upravuje zařazení žalobce do platové třídy AD5;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 28. října 2013, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               nařídit nové zařazení pracovního místa žalobce do platové třídy odpovídající úrovni jeho služební odpovědnosti;

               —

               nařídit žalované vyvodit veškeré důsledky, a to zejména finanční důsledky, z tohoto nového zařazení, zpětně od nástupu žalobce do služby;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu, kterou utrpěl žalobce, ohodnocenou ex aequo et bono na částku 5 000 eur;

               —

               Uložit ESVČ náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc T-325/17: Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij v. Komise

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/53

         Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Koninklijke Luchtvaart Maatschappij v. Komise
   (Věc T-325/17)
   (2017/C 239/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (Amstelveen, Nizozemsko) (zástupce: M. Smeets, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – Airfreight) z důvodu porušení zákazu svévolnosti a zásady rovného zacházení v souladu s jejím prvním žalobním důvodem; z důvodu nedostatku pravomoci týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v rámci EHP v souladu s jejím druhým žalobním důvodem (primárně); z důvodu porušení článku 49 Listiny základních práv EU, článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě a Pokynů pro stanovení pokut (1) v souladu s jejím čtvrtým žalobním důvodem (primárně); nebo

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 písm. d) a čl. 1 odst. 3 písm. d) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž tato ustanovení uvádí, že se žalobkyně dopustila protiprávního jednání týkajícího se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v rámci EHP, v souladu s jejím druhým žalobním důvodem (podpůrně); a

               —

               zrušil článek 1 a čl. 1 odst. 1 písm. d), čl. 1 odst. 2 písm. d), čl. 1 odst. 3 písm. d) a čl. 1 odst. 4 písm. d) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž tato ustanovení uvádí, že jediné a trvající protiprávní jednání zahrnovalo zrušení přirážky, v souladu s jejím třetím žalobním důvodem; a

               —

               podpůrně, pokud Tribunál v plném rozsahu nezruší napadené rozhodnutí v souladu s jejím prvním, druhým a čtvrtým žalobním důvodem, uplatnil svou plnou pravomoc za účelem snížení pokuty uložené žalobkyni v čl. 3 písm. c) a čl. 3 d) napadeného rozhodnutí v souladu s jejím prvním, druhým, třetím a čtvrtým žalobním důvodem; a konečně,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, pokud Tribunál zcela nebo zčásti zruší napadené rozhodnutí nebo sníží pokutu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zákazu svévolnosti a zásady rovného zacházení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zákaz svévolnosti tím, že z výroku napadeného rozhodnutí vylučuje podniky, které se podle jejího odůvodnění podílely na stejném jednání jako adresáti napadeného rozhodnutí.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení tím, že sankcionuje žalobkyni za protiprávní jednání, ukládá jí pokutu a připisuje jí občanskoprávní odpovědnost, zatímco podniky, které se podle jejího odůvodnění podílely na stejném jednání jako adresáti napadeného rozhodnutí, jsou z výroku napadeného rozhodnutí vyloučeny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci týkající se letecké nákladní dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně vychází z předpokladu, že jediné a trvající protiprávní jednání týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP bylo uplatňováno v EHP.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí nesprávně vychází z předpokladu, že jediné a trvající protiprávní jednání týkající se letecké dopravy z letišť mimo EHP na letiště v EHP mělo podstatný, okamžitý a předvídatelný dopad na hospodářskou soutěž v EHP.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí dospělo k závěru, že zrušení přirážky představuje samostatný prvek protiprávního jednání.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že dva předpoklady, ze kterých napadené rozhodnutí vychází za účelem kvalifikace zrušení přirážky jako samostatného prvku protiprávního jednání, si s ohledem na hospodářský a regulační rámec dotyčného odvětví vzájemně odporují.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zrušení přirážky nelze rozeznat od praktik týkajících se palivové a bezpečností přirážky a nepředstavuje samostatný prvek protiprávního jednání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházejí z toho, že pokuta porušuje zásadu zákonnosti a přiměřenosti pokut podle článku 49 Listiny základních práv EU, článku 101 SFEU a Pokynů pro stanovení pokut a že je zjevně nesprávná.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že hodnotou tržeb společnosti KLM Cargo, jichž se týká protiprávní jednání, je hodnota palivové a bezpečnostní přirážky a nikoli celý obrat společnosti KLM Cargo.

                           —

                           Hodnota tržeb společnosti KLM Cargo, z níž vychází základní částka pokuty, by neměla zahrnovat tržby společnosti KLM Cargo mimo EHP.

                           —

                           15 % snížení pokuty z důvodu vládního zásahu neodpovídá stupni vládního zásahu v době trvání protiprávního jednání.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc C-415/14 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. ledna 2016 – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh fosfátů používaných ve výživě zvířat — Pokuta uložená navrhovatelům v řízení o narovnání — Zaplacení pokuty ve splátkách — Požadavek složit bankovní záruku u banky s dlouhodobým ratingem ‚AA‘ — Povinnost odůvodnění“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. ledna 2016 – Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA v. Evropská komise
   (Věc C-415/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh fosfátů používaných ve výživě zvířat - Pokuta uložená navrhovatelům v řízení o narovnání - Zaplacení pokuty ve splátkách - Požadavek složit bankovní záruku u banky s dlouhodobým ratingem ‚AA‘ - Povinnost odůvodnění“)
   (2016/C 106/08)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA, José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (zástupce: J. Calheiros, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a B. Mongin, zmocněnci, M. Marques Mendes, advokát)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2014, Quimitécnica.com a de Mello v. Komise (T-564/10, EU:T:2014:583), se zrušuje. Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2014, Quimitécnica.com a de Mello v. Komise (T-564/10, EU:T:2014:583), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 338, 3.11.2014.


title: Věc C-298/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Münster ze dne 5. července 2005 ve věci Columbus Container Services B.V.B.A & Co. proti Finanzamt Bielefeld-Innenstadt

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Münster ze dne 5. července 2005 ve věci Columbus Container Services B.V.B.A & Co. proti Finanzamt Bielefeld-Innenstadt
   (Věc C-298/05)
   (2005/C 271/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Münster (Německo) ze dne 5. července 2005 ve věci Columbus Container Services B.V.B.A & Co. proti Finanzamt Bielefeld-Innenstadt, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht Münster žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Odporuje ustanovením v článku 52 Smlouvy o ES (ES), nyní článek 43 ES, a v článcích 73 b až 73 d SES, nyní články 56 až 58 ES, jestliže úpravy v § 20 odst. 2 a odst. 3 německého zákona o vnější dani [Außensteuergesetz – AStG] ve znění zákona o zamezení zneužívání a zákona o daňovém vyrovnání ze dne 21.12.1993 (BGBl 1993 I, s. 2310) osvobozují od dvojího zdanění příjmy osoby v tuzemsku neomezeně podléhající dani povahy kapitálového vkladu do zahraniční stálé provozovny, které by podléhaly dani jakožto mezitímní příjmy, jestliže by byla stálá provozovna zahraniční společností, v rozporu se smlouvou o dvojím zdanění mezi Spolkovou republikou Německo a Belgickým královstvím ze dne 11.04.1967 nikoli vynětím příjmů z tuzemského zdanění, ale započtením vybírané zahraniční daně ze zisku?


title: Věc T-264/16: Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Korea National Insurance v. Rada a Komise

text:
               8.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/24

         Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Korea National Insurance v. Rada a Komise
   (Věc T-264/16)
   (2016/C 287/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Korea National Insurance Corp. (Pchjongjang, Korejská lidově demokratická republika) (zástupci: M. Lester a S. Midwinter, barristers, T. Brentnall a A. Stevenson, solicitors)

      Žalované: Rada Evropská unie a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/475 ze dne 31. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/183/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice, a prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/659 ze dne 27. dubna 2016, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice, v rozsahu, v němž tyto akty mají zahrnout žalobkyni do přílohy V nařízení Rady (ES) č. 329/2007 a přílohy II rozhodnutí 2013/183/SZBP, a

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalované nepředložily odpovídající nebo dostatečné odůvodnění, které by umožňovalo označit žalobkyni.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalované se zjevně dopustily nesprávného posouzení tím, že měly za to, že kritéria zápisu na seznam byla v napadených rozhodnutích v případě žalobkyně dodržena, a že neexistoval věcný základ odůvodňující její zahrnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalované porušily zásadu ochrany údajů.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalované bezdůvodně nebo nepřiměřeným způsobem porušily základní práva žalobkyně, včetně jejího práva na ochranu vlastnictví, jejích činností a jejího dobrého jména.


title: Věc C-266/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2008 – Evonik Degussa GmbH, původně Degussa GmbH v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Trh s methioninem — Pokuta — Nařízení č. 17 — Článek 15 odst. 2 — Zásada zákonnosti trestů — Zkreslení skutkového stavu — Zásada proporcionality — Zásada rovného zacházení)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. května 2008 – Evonik Degussa GmbH, původně Degussa GmbH v. Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   (Věc C-266/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s methioninem - Pokuta - Nařízení č. 17 - Článek 15 odst. 2 - Zásada zákonnosti trestů - Zkreslení skutkového stavu - Zásada proporcionality - Zásada rovného zacházení)
   (2008/C 171/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evonik Degussa GmbH, původně Degussa GmbH (zástupci: R. Bechtold, M. Karl a C. Steinle, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet, W. Mölls, zmocněnci, H.-J. Freund, Rechtsanwalt), Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, G. Curmi a M. Simm, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 5. dubna 2006, Degussa AG v. Komise (T-279/02), jímž Soud částečně zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/674/ES ze dne 2. července 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Úř. věst. L 255, s. 1) – Kartelová dohoda týkající se trhu s methioninem – Požadavky zásady zákonnosti trestných činů a trestů, co se týče systému pokut stanoveného čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evonik Degussa GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc C-547/11: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. června 2014 – Evropská komise v. Italská republika „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Rozhodnutí 2006/323/ES a 2007/375/ES — Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně na Sardinii — Navrácení — Rozhodnutí o odkladu vykonatelnosti platebního výměru přijatá vnitrostátním soudem“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/2

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. června 2014 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-547/11) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Rozhodnutí 2006/323/ES a 2007/375/ES - Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně na Sardinii - Navrácení - Rozhodnutí o odkladu vykonatelnosti platebního výměru přijatá vnitrostátním soudem“)
   2014/C 253/02
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s F. Varronem, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Státní podpory – Nepřijetí všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu se články 5 a 6 rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12) a články 4 a 6 rozhodnutí Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. L 147, s. 29) – Porušení článku 288 SFEU, jakož i článku 14 nařízení Rady (ES) č.o659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU] (Úř. věst. L 83, s. 1) – Požadavek okamžitého výkonu účinných rozhodnutí Komise – Nedostatečnost postupu navracení dotčené protiprávní podpory

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná k navrácení státních podpor, které byly prohlášeny za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem rozhodnutím Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, a rozhodnutím Komise 2007/375/ES ze dne 7. února 2007, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie [C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)], nesplnila povinnosti vyplývající z článku 5 rozhodnutí 2006/323, článku 4 rozhodnutí 2007/375 a čl. 249 čtvrtého pododstavce ES.
               Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách neprovedla informace uvedené v čl. 6 odst. 1 rozhodnutí 2006/323 a čl. 6 odst. 2 rozhodnutí 2007/375, nesplnila povinnosti vyplývající z těchto dvou ustanovení a z čl. 249 čtvrtého pododstavce ES.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc F-121/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Heath v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Penzijní režim — Penzijní plán — Roční zvyšování penzí — Harmonizované indexy spotřebních cen — Stanovisko pojistného mechanika penzijního plánu — Konzultace výboru zaměstnanců — Konzultace dozorčího výboru — Právo na kolektivní vyjednávání“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Heath v. ECB
   (Věc F-121/10) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Penzijní režim - Penzijní plán - Roční zvyšování penzí - Harmonizované indexy spotřebních cen - Stanovisko pojistného mechanika penzijního plánu - Konzultace výboru zaměstnanců - Konzultace dozorčího výboru - Právo na kolektivní vyjednávání)
   2012/C 138/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Heath (Southampton, Spojené království) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: P. Embley a E. Carlini, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení důchodových výměrů žalobce za měsíc leden 2010 a další měsíce v rozsahu, v němž uplatňují zvýšení penze o 0,6 % v návaznosti na úpravu penzí za rok 2010, a na náhradu škody utrpěné žalobcem

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M. Heath ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení Evropské centrální banky

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 67.


title: Věc T-593/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – Al-Chihabi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Právo na obhajobu — Povinnost odůvodnění — Nesprávné posouzení — Právo na vlastnictví — Právo na respektování soukromého života — Proporcionalita“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – Al-Chihabi v. Rada
   (Věc T-593/11) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Právo na obhajobu - Povinnost odůvodnění - Nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví - Právo na respektování soukromého života - Proporcionalita“)
   (2015/C 198/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fares Al-Chihabi (Alep, Sýrie) (zástupci: původně L. Ruessmann a W. Berg, advokáti, poté L. Ruessmann a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně S. Boelaert a T. Scharf, poté T. Scharf a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř věst. L 319, s. 56), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř věst. L 16, s. 1), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř věst. L 330, s. 21), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř věst. L 330, s. 9), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř věst. L 111, s. 1), a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýri (Úř věst. L 147, s. 14), jakož i všech pozdějších právních předpisů v rozsahu, v němž ponechávají v platnosti či nahrazují uvedené akty v rozsahu, v němž se uvedené akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Fares Chehabi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Komise Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-682/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2013 Andechser Molkerei Scheitz GmbH proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2013 ve věci T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH v. Evropská komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2013 Andechser Molkerei Scheitz GmbH proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2013 ve věci T-13/12, Andechser Molkerei Scheitz GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-682/13 P)
   2014/C 45/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby
   Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 ve věci T-13/12 v rozsahu, ve kterém odmítá žalobu na neplatnost s návrhem na zrušení nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (1), zveřejněno v Úředním věstníku dne 12. listopadu 2011, a

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy, zveřejněno v Úředním věstníku dne 12. listopadu 2011.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka zaprvé namítá porušení svých základních práv vyplývajících z článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Žaloba na neplatnost je podle primárního práva Evropské unie v zásadě přípustná. Účelem základního práva zakotveného v čl. 47 první větě je, že v zásadě přípustné právní ochrany lze účinně využít. Usnesení Tribunálu porušuje právo navrhovatelky na účinnou právní ochranu ve smyslu účinného prostředku nápravy před soudem zakotveného v čl. 47 první větě Listiny.
   Zadruhé, navrhovatelka namítá porušení svého základního práva vyplývajícího z čl. 47 druhé věty Listiny, neboť dochází k zásahu do jejího základního práva, zákazu diskriminace zakotveného v článku 21, a do jejího základního práva zakotveného v článku 16, základními právy zaručené svobody podnikání, aniž by s žalobou, kterou podala, bylo zacházeno jako s účinným prostředkem nápravy před soudem. Navrhovatelka tvrdí, že je diskriminována jako výrobce bio potravin, protože k povolení steviol-glykosidů došlo způsobem, který pro její konvenční konkurenty vytváří bezdůvodnou a nekalou konkurenční výhodu.
   Navrhovatelka kromě toho usiluje o rovné zacházení ze strany unijního zákonodárce. Namítá porušení obecné zásady rovnosti zakotven v článku 20 Listiny. Kromě toho namítá diskriminaci podle čl. 21 Listiny, že je vůči konvenčním potravinářským podnikům diskriminována jako podnik vyrábějící bio potraviny. Jako doklad toho, že se jedná o svévolnou diskriminaci, se navrhovatelka odvolává na dohodu Evropské unie se Spojenými státy Americkými z února 2012, která dovoluje, že podle bio práva Spojených států se steviol-glykosidy vyrobené bio produkty mohou být na vnitřním trhu Unie prodávány s označením (logem) bio Evropské unie. Toto dokazuje, že neexistuje žádný rozumný důvod, aby bylo konvenčním konkurentům navrhovatelky dovoleno vyrábět jogurt se steviol-glykosidy a zvolit k tomu právní nástroj, který vede k tomu, že navrhovatelce je tato podnikatelská svoboda zakázána. Navrhovatelka namítá, že je porušeno její základní právo zakotvené v článku 16 Listiny, na zaručení její svobody podnikání.

      (1)  Úř. věst. L 295, s. 205.


title: Rozsudek Soudu ze dne 21. prosince 2012 ve věci E-14/11 – Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – přístup k dokumentům – přípustnost – opatření týkající se organizace řízení – opětovné zahájení ústního jednání)

text:
               25.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/35

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 21. prosince 2012
   ve věci E-14/11
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Žaloba na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO – přístup k dokumentům – přípustnost – opatření týkající se organizace řízení – opětovné zahájení ústního jednání)
   2013/C 118/10
   Ve věci E-14/11, Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ve věci č. 68736 ze dne 16. srpna 2011, kterým se žadatelům zamítá přístup k některým dokumentům týkajícím se věci č. 34250 Norská pošta/Privpak, a to na základě pravidel o přístupu k dokumentům stanoveným členy kolegia Kontrolního úřadu ESVO dne 27. června 2008 – Soud ve složení Carl Baudenbacher (předseda a soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudci) vynesl dne 21. prosince 2012 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               zrušuje rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 16. srpna 2011 ve věci „Norská pošta/Privpak – přístup k dokumentům“ v tom rozsahu, v jakém zamítá úplný nebo částečný přístup k dokumentům o inspekcích ve věci č. 34250 Norská pošta/Privpak;

               2)

               ve zbývající části žalobu zamítá;

               3)

               nařizuje, že Kontrolní úřad ESVO ponese své vlastní náklady i náklady žalobce;

               4)

               nařizuje, že Posten Norge AS ponese své vlastní náklady.


title: Věc T-213/13: Usnesení Tribunálu ze dne 30. března 2015 – Square v. OHIM – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. března 2015 – Square v. OHIM – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (SQUARE)
   (Věc T-213/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 178/14)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Square, Inc. (San Francisco, Spojené státy americké) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne (Tarbes, Francie) (zástupci: A. Lecomte a R. Zeineh, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. ledna 2013 (věc R 775/2012 1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Caisse régionale de crédit agricole mutuel Pyrénées Gascogne a společností Square, Inc.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není namístě rozhodovat.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-525/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2014 – Volvo Trademark v. OHIM – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LOVOL — Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazové ochranné známky VOLVO — Relativní důvod pro zamítnutí — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2014 – Volvo Trademark v. OHIM – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Věc T-525/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LOVOL - Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazové ochranné známky VOLVO - Relativní důvod pro zamítnutí - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2014/C 462/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, Čína) (zástupce: A.I. Alejos Cutuli, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. června 2011 (věc R 1868/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Volvo Trademark Holding AB a Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Volvo Trademark Holding AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-607/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Ministero dell'Economia e delle Finanze a další v. Francesco Cimmino a další „Řízení o předběžné otázce — Zemědělství — Společná organizace trhů — Banány — Nařízení (ES) č. 2362/98 — Články 7, 11 a 21 — Celní kvóty — Banány pocházející ze zemí AKT — Nový dovozce — Dovozní licence — Nepřevoditelná povaha práv vyplývajících z určitých dovozních licencí — Zneužití — Nařízení (ES) č. 2988/95 — Článek 4 odstavec 3“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Ministero dell'Economia e delle Finanze a další v. Francesco Cimmino a další
   (Věc C-607/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Banány - Nařízení (ES) č. 2362/98 - Články 7, 11 a 21 - Celní kvóty - Banány pocházející ze zemí AKT - Nový dovozce - Dovozní licence - Nepřevoditelná povaha práv vyplývajících z určitých dovozních licencí - Zneužití - Nařízení (ES) č. 2988/95 - Článek 4 odstavec 3“)
   (2015/C 294/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Dogane, Evropská komise

      Žalovaní: Francesco Cimmino, Costantino Elmi, Diletto Nicchi, Vincenzo Nicchi, Ivo Lazzeri, Euclide Lorenzon, Patrizia Mansutti, Maurizio Misturelli, Maurizio Momesso, Mirjam Princic, Marco Raffaelli, Gianni Vecchi, Marco Malavasi, Massimo Malavasi, Umberto Malavasi, Patrizia Mansutti, Carlo Mosca, Luca Nicoli, Raffaella Orsero, Raffaello Orsero, Erminia Palombini, Matteo Surian

      Výrok

               1)

               Článek 7 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 2362/98 ze dne 28. října 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1632/2000 ze dne 25. července 2000, musí být ve světle článku 11 tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že je splnění podmínky, podle které hospodářský subjekt vykonává obchodní činnost jako dovozce „na svůj účet a samostatně“, vyžadováno nejen pro registraci tohoto subjektu jako „nového dovozce“ ve smyslu tohoto ustanovení, ale rovněž k tomu, aby si daný subjekt mohl zachovat toto postavení za účelem dovozu banánů v rámci celních kvót stanovených nařízením Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení.

               2)

               Článek 21 odst. 2 nařízení č. 2362/98 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým transakcím, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, kdy nový dovozce nakoupí prostřednictvím jiného hospodářského subjektu zaregistrovaného jako nový dovozce zboží od tradičního dovozce před jeho dovozem do Unie a poté tomuto dovozci uvedené zboží prostřednictvím téhož subjektu po dovozu do Unie zpětně prodá, pokud tyto transakce naplňují prvky zneužití, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               3)

               Článek čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že je-li za takových okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, konstatováno zneužití, musí dovozce, který uměle vytvoří situaci, jež mu umožňuje neoprávněně získat zvýhodněnou celní sazbu na dovoz banánů, uhradit příslušné clo za dotyčné produkty, aniž jsou dotčeny případné správní, občanskoprávní či trestní sankce stanovené vnitrostátní právní úpravou.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc C-173/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. dubna 2008 – Kloosterboer Services B.V. v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, celní úřad Laan op Zuid

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. dubna 2008 – Kloosterboer Services B.V. v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, celní úřad Laan op Zuid
   (Věc C-173/08)
   (2008/C 183/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kloosterboer Services B.V.

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, celní úřad Laan op Zuid
   Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Komise (ES) č. 384/2004 (1) ze dne 1. března 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury platné v rozsahu, v němž stanoví, že zboží popsané v bodě 2.7 (2) spadá do podpoložky 8414 59 30 kombinované nomenklatury?

               2)

               Pokud je nařízení neplatné, může být společný celní sazebník vykládán v tom smyslu, že toto zboží je třeba zařadit jako „části, součásti a příslušenství pro zařízení čísla 8471“ podpoložky 8473 30 90 KN?

      (1)  Úř. věst. L 64, s. 21.

      (2)  Zboží sestává ze dvou částí: z tzv. heatsinku (tepelného výměníku) a z ventilátoru, které jsou spolu trvale pevně spojeny a tvoří takto celek.


title: Věc F-1/06: Žaloba podaná dne  1. ledna 2006  – Fernandez Ortis v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/33

         Žaloba podaná dne 1. ledna 2006 – Fernandez Ortis v. Komise
   (Věc F-1/06)
   (2006/C 74/64)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Juan Miguel Fernandez Ortis (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. R. Iturriagagoitia Bassas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               uznat, že propuštění žalobce rozhodnutím ze dne 17. června 2005 je nepřípustné z důvodu obcházení zákona, a na základě toho zrušit rozhodnutí ze dne 17. června 2005 a s ním spojené rozhodnutí ze dne 23. září 2005;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, bývalý úředník Komise ve zkušební době, byl přijat od 1. února 2004, tj. data, kdy započala zkušební doba devíti měsíců v souladu s čl. 34 odst. 1 služebního řádu.
   Ve zprávě ze dne 4. října 2004 bylo doporučeno jeho propuštění, nicméně Komise se rozhodla jeho zkušební dobu výjimečně prodloužit až do 30. dubna 2005 v souladu s čl. 34 odst. 3 služebního řádu. Rozhodnutím ze dne 17. června 2005 Komise žalobce propustila s účinností od 1. července 2005.
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí, že jeho propuštění je protiprávní, protože k němu došlo 17 měsíců po začátku jeho zkušební doby, která podle čl. 34 odst. 4 služebního řádu nemůže v žádném případě překročit 15 měsíců.


title: Věc T-650/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2014 – Lomnici v. Parlament „Žaloba na neplatnost — Petice adresovaná Evropskému parlamentu týkající se nového slovenského zákona o státním občanství — Petice prohlášená za přípustnou — Rozhodnutí o zastavení řízení — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2014 – Lomnici v. Parlament
   (Věc T-650/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Petice adresovaná Evropskému parlamentu týkající se nového slovenského zákona o státním občanství - Petice prohlášená za přípustnou - Rozhodnutí o zastavení řízení - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   2014/C 409/60
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zoltán Lomnici (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: Z. Lomnici, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Pospíšilová Padowska a T. Lukácsi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí petičního výboru Parlamentu ze dne 17. října 2013, prohlásit petici č. 1298/2013 za ukončenou.

      Výrok

               1)

               Návrh Evropského parlamentu na nevydání rozhodnutí ve věci samé se zamítá.

               2)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               3)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Slovenské republiky a Maďarska na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

               4)

               Zoltán Lomnici ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Parlamentem.

               5)

               Slovenská republika a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8. 3. 2014.


title: Věc C-456/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdom Slovenskej republiky dne 9. října 2007 – Karol Mihal v. Daňový úrad Košice V

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdom Slovenskej republiky dne 9. října 2007 – Karol Mihal v. Daňový úrad Košice V
   (Věc C-456/07)
   (2007/C 315/45)
   Jednací jazyk: slovenština
   Předkládající soud
   Najvyšší súd Slovenskej republiky
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Karol Mihal

      Žalovaný: Daňový úrad Košice V
   Předběžné otázky

               1.

               Je možné čl. 4 odst. 5 první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „šestá směrnice“) vykládat v tom smyslu, že se vztahuje pouze na veřejnoprávní subjekty – právnické osoby a nevztahuje se na veřejnoprávní subjekty – fyzické osoby, tedy že veřejnoprávní subjekty – právnické osoby nejsou považovány za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné správy, ale veřejnoprávní subjekty – fyzické osoby za osoby povinné k dani považovány jsou?

               2.

               Omezuje-li vnitrostátní právní úprava okruh osob, které nejsou považovány za osoby povinné k dani (které nepodléhají dani z přidané hodnoty), ve srovnání s čl. 4 odst. 5 prvním pododstavcem šesté směrnice, lze ustanovení čl. 4 odst. 5 prvního pododstavce šesté směrnice považovat za přímo použitelné?

               3.

               Lze považovat činnost fyzické osoby, jako je v případě ve věci samé soudní exekutor, který vykonává veřejnou moc a je vnitrostátním právním řádem považován za veřejného činitele, za činnost veřejnoprávního subjektu, a nepovažovat tedy takovou fyzickou osobu za osobu povinnou k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupuje jako orgán veřejné správy ve smyslu čl. 4 odst. 5 prvního pododstavce šesté směrnice?


title: Věc T-225/10: Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/56

         Žaloba podaná dne 18. května 2010 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise
   (Věc T-225/10)
   2010/C 179/96
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Buendia Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades) (zákon o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory;

               —

               podpůrně, zrušit čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, když je použit na nabytí podílů, které vedou k převzetí kontroly;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí, proti kterému směřuje tato žaloba, je totéž, jako rozhodnutí napadené ve věcech T-219/10, Autogrill España v. Komise a T-221/10, Iberdrola v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné důvodům a argumentům uvedeným v rámci těchto věcí.
   Konkrétně žalobkyně poukazuje na nesprávné právní posouzení při právní kvalifikaci opatření jakožto státní podpory a při určení příjemce uvedeného opatření.


title: Věc C-96/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nîmes – Francie) – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurances SA „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Zneužívající klauzule — Pojistná smlouva — Článek 4 odst. 2 — Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí — Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy — Klauzule zajišťující převzetí úhrady splátek na základě smlouvy o hypotečním úvěru — Úplná pracovní neschopnost dlužníka — Vyloučení nároku na pojistné plnění v případě uznané schopnosti vykonávat výdělečnou či nevýdělečnou činnost“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nîmes – Francie) – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurances SA
   (Věc C-96/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule - Pojistná smlouva - Článek 4 odst. 2 - Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí - Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy - Klauzule zajišťující převzetí úhrady splátek na základě smlouvy o hypotečním úvěru - Úplná pracovní neschopnost dlužníka - Vyloučení nároku na pojistné plnění v případě uznané schopnosti vykonávat výdělečnou či nevýdělečnou činnost“)
   (2015/C 205/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Nîmes

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jean-Claude Van Hove

      Žalovaná: CNP Assurances SA

      Výrok

   Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že klauzule vložená do pojistné smlouvy, jež má za cíl zaručit převzetí úhrady splátek dlužných věřiteli v případě úplné pracovní neschopnosti dlužníka, spadá pod výjimku obsaženou v tomto ustanovení pouze v případě, že vnitrostátní soud shledá, že:

               —

               zaprvé tato klauzule s ohledem na povahu, obecnou systematiku a ustanovení smluvního celku, jakož i její právní a věcný kontext určuje hlavní předmět smlouvy zmíněného celku, který je jako takový pro tento celek příznačný, a

               —

               zadruhé je tato klauzule sepsána jasným a srozumitelným jazykem, to znamená, že je pro spotřebitele srozumitelná nejen v gramatické rovině, ale i že smlouva navíc transparentně popisuje konkrétní fungování mechanismu, na nějž odkazuje dotčená klauzule, jakož i vztah mezi tímto mechanismem a mechanismem stanoveným dalšími klauzulemi, tak aby tomuto spotřebiteli byla poskytnuta možnost vyhodnotit na základě přesných a srozumitelných kritérií ekonomické důsledky, které z toho pro něj vyplývají.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc F-47/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. března 2010 — Buschak v. Eurofound ( „Veřejná služba — Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek — Popis pracovního místa náměstka ředitele — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Právní zájem na podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/52

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 25. března 2010 — Buschak v. Eurofound
   (Věc F-47/08) (1)

   („Veřejná služba - Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek - Popis pracovního místa náměstka ředitele - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Právní zájem na podání žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 134/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Willy Buschak (Bonn, Německo) (zástupci: původně L. Levi a C. Ronzi, advokáti, poté L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (zástupce: C. Callanan, solicitor)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí o změně popisu pracovního místa žalobce a uložení žalované náhrady majetkové a nemajetkové újmy způsobené žalobci

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               W. Buschakovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008, s. 52.


title: Věc C-479/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 – Francouzská republika v. Rada Evropské unie ( Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 809/2007 — Definice pojmu ,unášená tenatová síť — Thonaille — Povinnost uvést odůvodnění — Porušení zásad proporcionality a zákazu diskriminace )

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 – Francouzská republika v. Rada Evropské unie
   (Věc C-479/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 809/2007 - Definice pojmu ‚,unášená tenatová síť‘ - Thonaille - Povinnost uvést odůvodnění - Porušení zásad proporcionality a zákazu diskriminace“)
   2009/C 102/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Gregorio Merino, M.-M. Joséphidès a E. Chaboureau, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin, M. van Heezik a M. T. van Rijn, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost – Zrušení nařízení Rady (ES) č. 809/2007 ze dne 28. června 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 894/97, (ES) č. 812/2004 a (ES) č. 2187/2005, pokud jde o unášené tenatové sítě (Úř. věst. L 182, s. 1) – Pojem „unášené tenatové sítě“ – Zahrnutí do tohoto pojmu sítí vybavených zařízením na stabilizaci sítě, jako je thonaille – Porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásad proporcionality a zákazu diskriminace

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc F-84/13: Žaloba podaná dne 9. září 2013 — ZZ v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/52

         Žaloba podaná dne 9. září 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-84/13)
   2013/C 325/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, podle kterého se bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení (OPU) a které se týká převedení nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému podle nových OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               prohlásil, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní, potažmo nepoužitelný;

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2012 — jakož i rozhodnutí ze dne 27. června 2013, kterým je toto rozhodnutí potvrzeno — o bonifikaci nároků žalobkyně na důchod nabytých před jejím nástupem do služebního poměru v rámci převedení těchto nároků do důchodového systému orgánů Evropské unie podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-522/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Lecce (Itálie) dne 13. října 2011 — trestní řízení proti Abdoul Khadre Mbaye

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Lecce (Itálie) dne 13. října 2011 — trestní řízení proti Abdoul Khadre Mbaye
   (Věc C-522/11)
   2011/C 370/29
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di Pace di Lecce

      Účastník původního trestního řízení

   Abdoul Khadre Mbaye

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2008/115/ES (1) použití uvedené směrnice i tehdy, když vnitrostátní ustanovení (článek 10a T.U 286/98) stanoví v případě neoprávněného vstupu nebo pobytu opatření vyhoštění jako sankci nahrazující trest?

               2)

               Brání směrnice Společenství o navracení státních příslušníků třetích zemí možnosti trestně stíhat pouhou neoprávněnou přítomnost cizince na vnitrostátním území nezávisle na tom, zda je ukončeno správní řízení o navrácení stanovené vnitrostátními právními předpisy a samotnou směrnicí?

      (1)  Úř. věst. L 348, s. 98.


title: Věc T-491/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Španělsko v. Komise ( „EZOZF —  „Záruční“ sekce — Výdaje vyloučené z financování — Prémie v odvětví skopového a kozího masa — Kontroly na místě“ )

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/4

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-491/09) (1)

   (EZOZF - „Záruční“ sekce - Výdaje vyloučené z financování - Prémie v odvětví skopového a kozího masa - Kontroly na místě)
   2012/C 373/05
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez, poté S. Martínez-Lage Sobredo a nakonec A. Rubio González, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2009/721/ES ze dne 24. září 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 257, s. 28).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc T-362/04: Žaloba podaná dne 3. září 2004 Mininem Leonidem proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/37

         Žaloba podaná dne 3. září 2004 Mininem Leonidem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-362/04)
   (2004/C 273/70)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Mininem Leonidem, zastoupeným Titem Ballarinem a Corsem Boviem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil bod 13 přílohy nařízení Komise (ES) č. 1149/2004 ze dne 22. června 2004, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 872/2004 o dalších omezujících opatřeních týkajících se Libérie,

               —

               zrušil uvedené nařízení č. 1149/2004 jako celek v tom, že bylo přijato na základě protiprávního nařízení (nařízení č. 872/2004) a

               —

               prohlásil tato dvě nařízení za nepoužitelná na základě článku 241 nařízení č. 872/2004 [pozn. překladatele Smlouvy o ES?].

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uplatňuje, že nařízením Rady (ES) č. 872/2004 ze dne 29. dubna 2004, které bylo přijato na základě společného stanoviska Rady 2004/487/SZBP o zmrazení finančních prostředků bývalého liberijského prezidenta Charlese Taylora a s ním spojených osob a subjektů, Společenství přijalo opatření ke zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů vlastněných nebo ovládaných přímo nebo nepřímo osobami nebo subjekty vyjmenovanými v uvedené příloze 1. Následně na základě ustanovení čl. 11 písm. a) nařízení č. 872/2004 Komise přijala nařízení (ES) č. 1149/2004 ze dne 22. června 2004, kterým se změnila uvedená příloha 1 uvedením žalobce Minina mezi osoby, na které se vztahují opatření.
   Žalobce uvádí na podporu svých požadavků následující:

               —

               protiprávnost nařízení č. 872/2004 (1) a č. 1149/2004 (2), jelikož rezoluce Rady bezpečnosti Spojených národů, na jejichž základě bylo přijato společné stanovisko 2004/487/SZBP, jsou adresovány výlučně členským státům, což vyplývá z povahy OSN, které je orgánem příslušným v oblasti mezinárodních vztahů, ale bez nadnárodní pravomoci,

               —

               nesprávný právní základ napadených aktů v tom, že jako právní základ nařízení č. 872/2204 jsou uvedeny články 60 a 301 Smlouvy o ES, i když obě dotčená nařízení odkazují na situace, které se vymykají pravidlům obsaženým v uvedených článcích Smlouvy,

               —

               porušení vlastnického práva, které je základním právem, jemuž právní řád Společenství poskytuje ochranu,

               —

               porušení práv na obhajobu jednak v tom, že vyhotovením napadených nařízení Společenství učinilo nepřiměřený krok a přijalo akty, které v podstatě tvoří svazek individuálních rozhodnutí bez jakéhokoliv prošetření zmrazených finančních prostředků, a jednak v tom, že je zde žalobce citován pod řadou označení, které nejsou předmětem jakéhokoliv vysvětlení a které by mohly pomýlit inspektory OSN.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 872/2004 ze dne 29. dubna 2004 o dalších omezujících opatřeních vůči Libérii (Úř. věst. L 162, s. 32).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1149/2004 ze dne 22. června 2004, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 872/2004 (Úř. věst. L 222, s. 17).


title: Věc T-434/08: Žaloba podaná dne 1. října 2008 – TONO v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/47

         Žaloba podaná dne 1. října 2008 – TONO v. Komise
   (Věc T-434/08)
   (2008/C 313/85)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TONO (Oslo, Norsko) (zástupci: S. Teigum a A. Ringnes, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně:

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC,

               —

               podpůrně zrušit článek 3 rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC v rozsahu, v němž se týká kabelového přenosu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3435 ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a zejména jeho článku 3, který stanoví, že členové CISAC (1) usazení v EHP se jednáním ve vzájemné shodě dopustili porušení článku 81 ES a článku 53 EHP tím, že „mezi sebou koordinovali územní rozdělení mandátů na vzájemné zastupování takovým způsobem, jaký omezuje působnost licence každé z organizací kolektivní správy práv na příslušné domovské území“. Žalobkyně se podpůrně domáhá zrušení článku 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká kabelového přenosu.
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo jak nesprávným právním posouzením, tak skutkovým omylem a rovněž porušením procesních záruk žalobkyně týkajících se práva být vyslechnuta.
   Pokud jde o údajný skutkový omyl, žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila systém kolektivních licenčních práv k hudebním dílům a tím rovněž norské skutkové souvislosti.
   Pokud jde o údajné nesprávné právní posouzení, žalobkyně tvrdí následující:
   Zaprvé žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí je stiženo formální vadou, která by měla vést ke zrušení rozhodnutí. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že její právo být vyslechnuta bylo porušeno, neboť konečné rozhodnutí se liší od oznámení námitek v hlavním bodě týkajícím se popisu porušení.
   Zadruhé žalobkyně zpochybňuje skutečnost, že zahrnutí územního rozdělení do dohod o vzájemném zastupování, kterých byla stranou, je výsledkem jednání ve vzájemné shodě mezi členy CISAC usazenými v EHS.
   Zatřetí žalobkyně namítá, že Komise nesprávně dospěla k závěru, že paralelní územní rozdělení, pokud jde o kabelový přenos, omezuje hospodářskou soutěž v rozporu s čl. 81 odst. 1 ES. Podle žalobkyně se údajné jednání ve vzájemné shodě spočívající v územním rozdělení týká formy hospodářské soutěže, která není sama o sobě chráněna čl. 81 odst. 1 ES. Krom toho žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila skutkového omylu tím, že rozhodla, že v Norsku existuje národní monopol na multi-repertoárové poskytování licencí na práva na veřejné vystupování, zahrnující přenos v kabelových sítích. Navíc žalobkyně tvrdí, že i kdyby údajné jednání ve vzájemné shodě mělo být považováno za omezující hospodářskou soutěž, neporušuje čl. 81 odst. 1 ES, protože je nezbytné a přiměřené k dosažení legitimního cíle vzhledem ke zvláštním požadavkům správy licencí, práv na provozování děl, auditu, monitorování a vymáhání ve vztahu k dalšímu kabelovému přenosu.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že územní rozdělení v jejích dohodách o vzájemném zastupování je vyňato z čl. 81 odst. 3 ES. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že výše uvedené rozdělení je nevyhnutelné k udržení efektivních zásad „one-stop-shop“ a norského systému rozšířených licencí, a tím k zajištění minimální míry správy a zároveň ochrany zájmů držitelů práv.

      (1)  International Confederation of Societies of Authors and Composers (Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů).


title: Věc C-459/15 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. září 2016 – Iranian Offshore Engineering & Construction Co. v. Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice — Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Logistická podpora íránské vlády — Zařazení jména navrhovatelky“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/11

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. září 2016 – Iranian Offshore Engineering & Construction Co. v. Rada Evropské unie
   (Věc C-459/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Logistická podpora íránské vlády - Zařazení jména navrhovatelky“)
   (2016/C 402/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (zástupci: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. Iriarte Ángel, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Elera-San Miguel Hurtado a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Iranian Offshore Engineering & Construction Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 19. 10. 2015.