title: Věc C-151/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen — Belgie) — Dai Cugini NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 97/81/ES — Rovné zacházení se zaměstnanci na částečný a plný pracovní úvazek — Diskriminace — Administrativní překážka, která je způsobilá omezit možnost pracovat na částečný pracovní úvazek — Povinné zveřejnění a uchovávání smluv a pracovní doby“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/7

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Antwerpen — Belgie) — Dai Cugini NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
   (Věc C-151/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 97/81/ES - Rovné zacházení se zaměstnanci na částečný a plný pracovní úvazek - Diskriminace - Administrativní překážka, která je způsobilá omezit možnost pracovat na částečný pracovní úvazek - Povinné zveřejnění a uchovávání smluv a pracovní doby)
   2011/C 211/12
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Arbeidshof te Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dai Cugini NV

      Žalovaný: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeidsrechtbank Hasselt — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví systém zveřejňování a kontroly pracovní doby zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, podle nějž musí být pod hrozbou trestně právních nebo správně právních sankcí vyhotoveny a uchovávány dokumenty uvádějící přesnou pracovní dobu každého zaměstnance

      Výrok

   Ustanovení 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnavatelům ukládá povinnost uchovávat a zveřejňovat smlouvy a pracovní doby zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, pokud je prokázáno, že tato právní úprava nevede k nevýhodnějšímu zacházení s posledně uvedenými zaměstnanci, než se zaměstnanci na plný pracovní úvazek, kteří se nachází ve srovnatelné situaci, nebo jestliže takovýto rozdíl v zacházení existuje, pokud je prokázáno, že je odůvodněna objektivními důvody a nepřekračuje meze toho, co je pro dosažení takto sledovaných důvodů nezbytné.
   Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby posoudil skutkový a právní stav, který je nezbytný zejména podle použitelného vnitrostátního práva pro posouzení otázky, zda je tak tomu v případě, který mu byl předložen.
   V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, podle kterého je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení neslučitelná s ustanovením 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice 97/81, bude třeba vyložit její ustanovení 5 bod 1 v tom smyslu, že rovněž brání takové právní úpravě.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-455/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Zoo Sport v. OHIM — K 2 (zoo sport) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZOO Sport — Starší slovní ochranná známka Společenství ZOOT a Starší obrazová ochranná známka Společenství SPORTS ZOOT SPORTS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Zoo Sport v. OHIM — K 2 (zoo sport)
   (Věc T-455/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ZOO Sport - Starší slovní ochranná známka Společenství ZOOT a Starší obrazová ochranná známka Společenství SPORTS ZOOT SPORTS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 352/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zoo Sport Ltd (Leeds, Spojené království) (zástupci: I. Rungg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: K-2 Corp. (Seattle, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. srpna 2012 (věc R 1395/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi K 2 Corp. a Zoo Sport Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zoo Sport Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc T-90/15: Žaloba podaná dne 18. února 2015 – Schoeller Corporation v. OHIM – Sqope (SCOPE)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/44

         Žaloba podaná dne 18. února 2015 – Schoeller Corporation v. OHIM – Sqope (SCOPE)
   (Věc T-90/15)
   (2015/C 118/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schoeller Corporation GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: D. van Ackeren, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Sqope SA (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „SCOPE“ – přihláška č. 4 502 341

      Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014, ve věci R 2381/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž se týká služeb finančních analýz a poskytování finančních informací;

               —

               uložil účastníkům řízení, kteří neměli ve věci úspěch náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-235/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Veřejné zakázky zadané orgány Unie na vlastní účet — Nabídkové řízení týkající se poskytování služeb IT a podpory uživatelům v souvislosti se systémem Společenství na obchodování s emisemi (CITL a CR) — Zamítnutí nabídky — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada rovného zacházení — Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/5

         Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
   (Věc C-235/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Veřejné zakázky zadané orgány Unie na vlastní účet - Nabídkové řízení týkající se poskytování služeb IT a podpory uživatelům v souvislosti se systémem Společenství na obchodování s emisemi (CITL a CR) - Zamítnutí nabídky - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada rovného zacházení - Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2012/C 109/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, dikigoroi)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: D. Calciu, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 3. března 2011 ve věci T-589/08 (Evropaïki Dynamiki v. Komise), zamítajícímu žalobu směřující zaprvé ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. října 2008 odmítnout nabídku předloženou navrhovatelkou v rámci otevřeného nabídkového řízení DG ENV.C2/FRA/2008/0017 týkajícího se uzavření rámcové smlouvy na poskytování služeb IT (informační technologie) a podpory uživatelům v souvislosti se systémem Společenství na obchodování s emisemi (nezávislá evidence transakcí Společenství (CITL) a registr Společenství (CR)) (Úř. věst. 2008/S 72-096229) a rozhodnutí zadat tuto zakázku jinému uchazeči, a zadruhé k náhradě škody

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-60/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-55/13, De Nicola v. EIB

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-55/13, De Nicola v. EIB
   (Věc T-60/16 P)
   (2016/C 111/45)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku, jakož i body 59 až 64 rozsudku;

               —

               v důsledku toho zrušil nebo prohlásil za neuplatnitelné pokyny pro rok 2011; uložil EIB povinnost nahradit C. De Nicolovi škodu, která mu vznikla, jak je navrhováno v žalobě, nebo podpůrně vrátil věc Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech;

               —

               uložil EIB náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. Evropská investiční banka (F-55/13).
   Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou totožné s důvody kasačního opravného prostředku a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-55/16 P, De Nicola v. Evropská investiční banka.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 82, 2.4.2005

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/42

         (2005/C 93/75)
   Poslední publikace Soudního dvora v
         Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 82, 2.4.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 69, 19.3.2005

      Úř. věst. C 57, 5.3.2005

      Úř. věst. C 45, 19.2.2005

      Úř. věst. C 31, 5.2.2005

      Úř. věst. C 19, 22.1.2005

      Úř. věst. C 6, 8.1.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-93/05: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korsholms tingsrätt – Finsko) – Teemu Hakala v. Oy L. Simons Transport Ab (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu — Otázka, jejíž zodpovězení neponechává prostor žádné rozumné pochybnosti — Nařízení (EHS) č. 3820/85 — Harmonizace určitých sociálních předpisů v silniční dopravě — Odměna řidičův pracovním poměru v závislosti na ujeté vzdálenosti — Zákaz takového režimu odměňování, pokud je ohrožena bezpečnost silničního provozu)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/19

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korsholms tingsrätt – Finsko) – Teemu Hakala v. Oy L. Simons Transport Ab
   (Věc C-93/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 druhý pododstavec jednacího řádu - Otázka, jejíž zodpovězení neponechává prostor žádné rozumné pochybnosti - Nařízení (EHS) č. 3820/85 - Harmonizace určitých sociálních předpisů v silniční dopravě - Odměna řidičův pracovním poměru v závislosti na ujeté vzdálenosti - Zákaz takového režimu odměňování, pokud je ohrožena bezpečnost silničního provozu)
   (2006/C 294/32)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Korsholms tingsrätt
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Teemu Hakala

      Žalovaná: Oy L. Simons Transport Ab
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korsholms tingsrätt – Výklad článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě – Odměna řidiče v pracovním poměru vycházející z ujeté vzdálenosti
   Výrok
   Režim odměňování vycházející z ujeté vzdálenosti je v rozporu s článkem 10 nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních právních předpisů v silniční dopravě, pokud takový režim ohrožuje bezpečnost silničního provozu. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je s ohledem na okolnosti věci v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc C-514/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 23. srpna 2017 – Ministère public v. Marin-Simion Sut

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 23. srpna 2017 – Ministère public v. Marin-Simion Sut
   (Věc C-514/17)
   (2017/C 347/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Liège

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ministère public

      Odpůrce: Marin-Simion Sut

      Předběžná otázka

   Lze čl. 4 odst. 6 rámcového rozhodnutí 2002/584 (1) vykládat v tom smyslu, že se nemusí použít v případě skutků, za které soud vydávajícího členského státu uložil trest odnětí svobody, pokud na území vykonávajícího státu lze za tytéž skutky uložit pouze peněžitý trest, což znamená, že podle vnitrostátního práva vykonávajícího státu nelze ve vykonávajícím státě provést výkon trestu odnětí svobody, což je na úkor společenské rehabilitace odsouzené osoby a jejích rodinných, společenských, ekonomických či jiných vazeb na vykonávající stát?

      (1)  Rámcové Rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy – (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1).


title: Věc C-609/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 23. prosince 2014 – Nicolae Ilie Nicula v. Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 23. prosince 2014 – Nicolae Ilie Nicula v. Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu
      (Věc C-609/14)
      (2015/C 107/25)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Sibiu

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Nicolae Ilie Nicula

         Žalované: Administraţia Județeană a Finanţelor Publice Sibiu, Administraţia Fondului pentru Mediu

         Vedlejší účastnice řízení: Cristina Lenuța Stoica

         Předběžná otázka

      Musí se článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, článek 6 Smlouvy o Evropské unii, články 17, 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásady právní jistoty a zákazu reformatio in peius, vyplývající z unijního práva a z judikatury Soudního dvora vykládat v tom smyslu, že brání takovým ustanovením, jako jsou ustanovení OUG č. 9/2013?


title: Věc C-659/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 9. prosince 2015 – trestní řízení proti Robertu Caldararuovi

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 9. prosince 2015 – trestní řízení proti Robertu Caldararuovi
   (Věc C-659/15)
   (2016/C 059/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Účastníci původního trestního řízení

   Robert Caldararu

      Další účastník řízení: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1) (2002/584/SVV) vykládat tak, že vydání za účelem výkonu trestu je nepřípustné, existují-li závažné indicie svědčící o tom, že vazební podmínky ve vydávajícím členském státě porušují základní práva dotčené osoby i obecné právní zásady, jak jsou stanoveny v článku 6 Smlouvy o Evropské unii, nebo jej vykládat tak, že vykonávající stát v těchto případech může nebo musí rozhodnutí o přípustnosti vydání podmínit zárukami dodržení vazebních podmínek? Může nebo musí vykonávající stát formulovat konkrétní minimální požadavky na vazební podmínky, jež mají být zaručeny?

               2)

               Je třeba článek 5 a čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) vykládat tak, že vydávající soudní orgán je oprávněn též přijmout záruky dodržování vazebních podmínek, anebo je postup v tomto smyslu ponechán na vnitrostátní úpravě příslušností vydávajícího členského státu?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34.


title: Věc F-87/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. dubna 2014 – Colart a další v. Parlament „Veřejná služba — Zastoupení zaměstnanců — Rámcová dohoda mezi Parlamentem a odborovými nebo profesními organizacemi orgánu — Výkonný výbor odborů — Spor uvnitř odborů ohledně legitimity a totožnosti osob tvořících výkonný výbor — Přístupová práva k e-mailové schránce, kterou odborům poskytl orgán — Odmítnutí orgánu obnovit přístupová práva k e-mailové schránce či zrušit veškerá přístupová práva k ní — Aktivní legitimace — Zjevná nepřípustnost“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. dubna 2014 – Colart a další v. Parlament
   (Věc F-87/13) (1)

   („Veřejná služba - Zastoupení zaměstnanců - Rámcová dohoda mezi Parlamentem a odborovými nebo profesními organizacemi orgánu - Výkonný výbor odborů - Spor uvnitř odborů ohledně legitimity a totožnosti osob tvořících výkonný výbor - Přístupová práva k e-mailové schránce, kterou odborům poskytl orgán - Odmítnutí orgánu obnovit přístupová práva k e-mailové schránce či zrušit veškerá přístupová práva k ní - Aktivní legitimace - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 159/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Colart a další (Bastogne, Belgie) (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a M. Ecker, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu o novém přidělení přístupových práv k e-mailové schránce odborů SAFE.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Pánové Colart, Bras, Corthout, Decoutere, Dony, Garzone, paní Kemmerling-Linssen a pánové Manzella a Vienne ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013, s. 69.


title: Věc F-78/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. února 2007 – Rounis v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 27. února 2007 – Rounis v. Komise
   (Věc F-78/05) (1)

   (2007/C 82/121)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005, s. 22.


title: Věc C-506/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 26. září 2016 – José Joaquim Neto de Sousa v. Estado Português

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 26. září 2016 – José Joaquim Neto de Sousa v. Estado Português
      (Věc C-506/16)
      (2016/C 454/34)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação do Porto

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: José Joaquim Neto de Sousa

         Odpůrce: Estado Português

         Předběžné otázky

      Brání ustanovení druhé (1) a třetí (2) směrnice o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel tomu, aby vnitrostátní právní úprava stanovila, že řidiči, který zavinil nehodu, má být nahrazena majetková újma, [v souladu s] ustanoveními čl. 7 odst. 3 nařízení s mocí zákona č. 522/85 ze dne 31. prosince 1985, ve znění nařízení s mocí zákona č. 130/94 ze dne 19. května 1994, pokud došlo k úmrtí jeho manželky, která rovněž cestovala ve vozidle?

         (1)  Druhá směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1984, L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3).

         (2)  Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1990, L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249).


title: Věc C-241/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Článek 6 odst. 2 a 3 — Nesprávné provedení — Zvláštní oblasti ochrany — Významný vliv projektu na životní prostředí —  Neexistence rušivého účinku některých činností — Posuzování vlivů na životní prostředí )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. března 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-241/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 2 a 3 - Nesprávné provedení - Zvláštní oblasti ochrany - Významný vliv projektu na životní prostředí - „Neexistence rušivého účinku“ některých činností - Posuzování vlivů na životní prostředí“)
   2010/C 113/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné provedení ustanovení čl. 6 odst. 2 a 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102)

      Výrok

               1)

               Francouzská republika jednak tím, že

                           —

                           obecným způsobem stanovila, že rybolov, činnosti v oblasti akvakultury, honitba a další lovecké činnosti provozované za podmínek a na územích povolených platnými zákony a předpisy nejsou rušivými činnostmi ani nemají takové účinky,
                           nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin,
                           a jednak tím, že

                           —

                           práce, díla a úpravy, jež jsou upraveny ve smlouvách Natura 2000, systematicky osvobozovala od posouzení důsledků pro lokalitu a

                           —

                           programy a projekty prací, děl nebo úprav, které podléhají ohlašovacímu režimu, systematicky osvobozovala od tohoto posouzení,
                           nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 téže směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Francouzské republice se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení. Evropské komisi se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-4/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 12. ledna 2015 – Staatssecretaris van Financiën v. Argos Supply Trading BV

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 12. ledna 2015 – Staatssecretaris van Financiën v. Argos Supply Trading BV
      (Věc C-4/15)
      (2015/C 107/26)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

         Žalobkyně: Argos Supply Trading BV

         Předběžná otázka

      Má být pojem „zpracovatelé ve Společenství“ uvedený v čl. 148 písm. c) CK (1) vykládán v rámci prověřování hospodářských podmínek pro povolení režimu pasivního zušlechťovacího styku v tom smyslu, že zahrnuje i ve Společenství usazené producenty surovin či meziproduktů, které jsou totožné se surovinami či meziprodukty, jež nejsou zbožím Společenství a jež jsou zpracovány zušlechťovacími operacemi?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04 s. 307.


title: Věc T-422/12: Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Kappa Filter Systems v. OHIM (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS) ( „Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Opožděnost — Neexistence nepředvídatelných okolností — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Kappa Filter Systems v. OHIM (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS)
   (Věc T-422/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Neexistence nepředvídatelných okolností - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 141/31
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kappa Filter Systems GmbH (Steyr Gleink, Rakousko) (zástupce: C. Hadeyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2012 (věc R 817/2012-4) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-83/07: Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/16

         Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-83/07)
   (2007/C 69/38)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a J.-B. Laignelot)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/12/ES (1) ze dne 11. února 2004, kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/12/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 18. srpna 2005.

      (1)  Úř. věst. L 47, 18.2.2004, s. 26.


title: Věc T-167/05: Žaloba podaná dne 25. dubna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Grether AG

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/37

         Žaloba podaná dne 25. dubna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Grether AG
   (Věc T-167/05)
   (2005/C 182/70)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. dubna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Grether AG, se sídlem v Binningen (Švýcarsko), zastoupenou V. von Bomhardem, A. Pohlmannem a A. Renckem, advokáty.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Crisgo (Thailand) Co., Ltd se sídlem v Samutsakorn (Thajsko).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) R250/2002-4 ze dne 14. října 2004;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky:

               Crisgo Co. Ltd

               Přihlašovaná ochranná známka:

               Obrazová ochranná známka FL FENNEL pro zboží třídy 3 přihláška č. 903 922

               Majitel namítané ochranné známky:

               Žalobkyně

               Namítaná známka nebo označení:

               Ochranná známka Společenství FENJAL pro zboží třídy 3

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Námitka zamítnuta

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení článků 73 a 74 nařízení Rady č. 40/94. V tomto kontextu žalobkyně tvrdí, že odvolací senát založil svoje rozhodnutí na různých nových argumentech a skutečnostech, které nebyly předloženy ani projednány stranami. Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 tím, že uvádí, že nedošlo k nebezpečí záměny.


               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/58

         (2006/C 60/106)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 48, 25.2.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-184/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2011 Bartem Nijsem proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-77/09, Nijs v. Účetní dvůr

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. března 2011 Bartem Nijsem proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-77/09, Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-184/11 P)
   2011/C 179/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucemburk) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník: Účetní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské Unie ze dne 13. ledna 2011;

               —

               zrušil rozhodnutí komise ad hoc Evropského účetního dvora ze dne 15. ledna 2009, kterým byl žalobce odvolán z funkce bez snížení starobního důchodu s účinky od 1. února 2009;

               —

               zrušil rozhodnutí 81-2007 Evropského účetního dvora ze dne 20. září 2007, kterým byly přeneseny pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování komisi ad hoc;

               —

               zrušil veškerá přípravná rozhodnutí přijatá touto komisí ad hoc, zejména rozhodnutí ze dne 22./29. října 2007, ze dne 23. listopadu 2007 a ze dne 12. června 2008 o zahájení správního řízení;

               —

               podpůrně pro případ, že Tribunál nevyhoví návrhům na zrušení rozhodnutí, určil, že sankce uložená komisí ad hoc Evropského účetního dvora dne 15. ledna 2009 je s ohledem na článek 10 služebního řádu úředníků z výše uvedených důvodů příliš přísná;

               —

               vrátil věc orgánu oprávněnému ke jmenování Evropského účetního dvora v jiném složení k novému rozhodnutí, nebo bude-li to opravdu pokládáno za nezbytné, uložil sankci, která bude podstatně přiměřenější vzhledem ke skutkovému stavu;

               —

               dále podpůrně výslovně určil, že jak je uvedeno výše, v projednávané věci nebyla respektována zásada přiměřené lhůty řízení, a zohlednil tuto skutečnost v rámci sankce, která má být případně uložena;

               —

               rozhodl v souladu se žalobou;

               —

               uložil Evropskému účetnímu dvoru, aby uhradil náklady řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               vyhradil navrhovateli všechna ostatní práva, zejména právo repliky na vyjádření Evropského účetního dvora;

               —

               uložil dalšímu účastníku řízení, aby uhradil náklady řízení v obou stupních;

               —

               vyhradil navrhovateli všechna ostatní práva, právní cesty, prostředky a postupy.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel 9 důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud pro veřejnou službu změnil předmět sporu tím, že vyložil řeč navrhovatele na jednání jako zpětvzetí jeho návrhu na zrušení rozhodnutí č. 81-2007.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud pro veřejnou službu zkreslil v bodech 40, 58 a 94 napadeného rozsudku skutkový stav.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení prvního žalobního důvodu navrhovatele v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu nezohlednil uplatněné odstavce článků 22 a 22b služebního řádu úředníků Evropské unie.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud pro veřejnou službu nepoužil zásadu obrácení důkazního břemene.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud pro veřejnou službu přijal z právního hlediska nesprávné rozhodnutí ohledně druhého žalobního důvodu navrhovatele a nevyvodil důsledky z chování generálního tajemníka s ohledem na článek 11a služebního řádu.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Soud pro veřejnou službu nezohlednil porušení zásady rovného zacházení.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že úředník pověřený disciplinárním šetřením byl zaujatý v neprospěch navrhovatele.

               8)

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že článek 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod nebyl účinně použit tím, že nebyla přezkoumána proporcionalita mezi skutkovým stavem a sankcí přijatou v jeho důsledku.

               9)

               Devátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného použití zásady přiměřené lhůty.


title: Věc T-491/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2011 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 30. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-14/10, Marcuccio v. Komise

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2011 Luigim Marcucciem proti usnesení vydanému dne 30. června 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-14/10, Marcuccio v. Komise
   (Věc T-491/11 P)
   2011/C 331/52
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v plném rozsahu napadené usnesení,

               —

               podpůrně vyhovět všem návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni,

               —

               uložit Evropské komisi, aby navrhovateli uhradila veškeré jemu vzniklé náklady, a uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení,

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby v novém složení znovu rozhodl ve věci.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2011, kterým byla jako zjevně zcela neopodstatněná zamítnuta žaloba, jejímž předmětem byl návrh na náhradu škody z titulu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl z důvodu údajně nepřiměřené délky řízení týkajícího se uznání částečné trvalé invalidity.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí pět důvodů.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného právního posouzení, nedostatečného odůvodnění a povinnosti přiměřeného vyšetření v rozsahu, v němž byla vždy a každopádně systematicky vyloučena mimosmluvní odpovědnost orgánu Evropské unie v případě porušení jeho povinnosti odůvodnit každé ze svých rozhodnutí a v němž byla za irelevantní označena argumentace navrhovatele v tomto smyslu.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného, zkresleného a nepřiměřeného výkladu a uplatnění pojmu „povinnost uvést odůvodnění“.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z absolutního nedostatku odůvodnění, jakož i nedostatečného vyšetření a procesního pochybení tím, že vzájemná žaloba žalované nebyla považována za podanou opožděně, a proto za nepřípustnou.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z porušení článku 44 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu a rovněž z porušení jiných práv týkajících se dodržení kontradiktornosti a práva žalobce na obhajobu.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku, vycházející z nesprávného, zkresleného a nepřiměřeného výkladu a uplatnění článku 94 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


title: Věc F-88/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. června 2011 — Van Asbroeck v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí o zařazení do prozatímní platové třídy — Žádost o přezkum — Nová podstatná skutečnost — Neexistence — Zjevně nepřípustná žaloba“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/42

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. června 2011 — Van Asbroeck v. Komise
   (Věc F-88/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí o zařazení do prozatímní platové třídy - Žádost o přezkum - Nová podstatná skutečnost - Neexistence - Zjevně nepřípustná žaloba)
   2011/C 232/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Marc Van Asbroeck (Dilbeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně G. Berscheid a D. Martin, zmocněnci, poté J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. října 2008 týkajícího se zavedení vyrovnávací náhrady ve prospěch úředníků, kteří změnili kategorii před 1. květnem 2004, o jeho zařazení do třídy D*4/8 s účinkem od 1. května 2004 a o obnovení jeho služebního postupu, pokud jde o povýšení, roční úpravy a zvyšování platového stupně, k nimž mělo dojít od té doby

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Marcu Van Asbroeckovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010, s. 50.


title: Věc C-613/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – James Elliott Construction Limited v. Irish Asphalt Limited „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Příslušnost Soudního dvora — Pojem ‚ustanovení unijního práva‘ — Směrnice 89/106/EHS — Sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků — Norma schválená Evropským výborem pro normalizaci (CEN) na základě pověření uděleného Komisí — Zveřejnění normy v Úředním věstníku Evropské unie — Harmonizovaná norma EN 13242:2002 — Vnitrostátní norma provádějící harmonizovanou normu EN 13242:2002 — Spor týkající se smlouvy mezi jednotlivci — Metoda konstatování (ne)shody výrobku s vnitrostátní normou provádějící harmonizovanou normu — Datum konstatování (ne)shody výrobku s uvedenou normou — Směrnice 98/34/ES — Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů — Působnost“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court – Irsko) – James Elliott Construction Limited v. Irish Asphalt Limited
   (Věc C-613/14) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Příslušnost Soudního dvora - Pojem ‚ustanovení unijního práva‘ - Směrnice 89/106/EHS - Sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků - Norma schválená Evropským výborem pro normalizaci (CEN) na základě pověření uděleného Komisí - Zveřejnění normy v Úředním věstníku Evropské unie - Harmonizovaná norma EN 13242:2002 - Vnitrostátní norma provádějící harmonizovanou normu EN 13242:2002 - Spor týkající se smlouvy mezi jednotlivci - Metoda konstatování (ne)shody výrobku s vnitrostátní normou provádějící harmonizovanou normu - Datum konstatování (ne)shody výrobku s uvedenou normou - Směrnice 98/34/ES - Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů - Působnost“)
   (2017/C 006/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: James Elliott Construction Limited

      Žalovaná: Irish Asphalt Limited

      Výrok

               1)

               První pododstavec článku 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že Soudní dvůr je v rámci řízení o předběžné otázce příslušný k výkladu harmonizované normy podle čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků, ve znění směrnice Rady 93/68/EHS ze dne 22. července 1993, na kterou Komise zveřejnila odkazy v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.

               2)

               Harmonizovaná norma EN 13242:2002, nazvaná „Kamenivo pro nestmelené směsi a směsi stmelené hydraulickými pojivy pro inženýrské stavby a pozemní komunikace“, musí být vykládána v tom smyslu, že nezavazuje vnitrostátní soud, který řeší spor týkající se výkonu soukromoprávní smlouvy, která jedné smluvní straně ukládá dodat stavební výrobek s prohlášením shody podle vnitrostátní normy provádějící uvedenou harmonizovanou normu, ať už jde o způsob prokázání shody stavebního výrobku se specifikacemi uvedenými ve smlouvě, nebo o okamžik, kdy musí být shoda takového výrobku konstatována.

               3)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 89/106, ve znění směrnice 93/68, ve spojení s dvanáctým bodem odůvodnění, musí být vykládán v tom smyslu, že domněnka použitelnosti stavebního výrobku vyrobeného v souladu s harmonizovanou normou nezavazuje vnitrostátní soud při určování přiměřené obchodní jakosti zboží nebo vhodnosti takového výrobku k použití, jestliže vnitrostátní právní úprava obecné povahy týkající se prodeje zboží, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, vyžaduje, aby stavební výrobek takové charakteristiky vykazoval.

               4)

               Článek 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnost, naposledy pozměněné směrnicí Rady 2006/96/ES ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která s výhradou opačné vůle smluvních stran stanoví implicitní smluvní podmínky týkající se přiměřené obchodní jakosti a vhodnosti k použití nebo jakosti prodávaných výrobků, nepředstavuje „technický předpis“ ve smyslu uvedeného ustanovení, jehož návrh musí být předem oznámen v souladu s čl. 8 odst. 1 prvním pododstavcem směrnice 98/34, ve znění směrnice 2006/96.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.


title: Věc T-367/15: Žaloba podaná dne 9. července 2015 – Renfe-Operadora v. OHIM (AVE)

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/31

         Žaloba podaná dne 9. července 2015 – Renfe-Operadora v. OHIM (AVE)
   (Věc T-367/15)
   (2015/C 346/37)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Renfe-Operadora, Entidad Pública Empresarial (Madrid, Španělsko) (zástupci: J.-B. Devaureix, advokát, a M.Hernández Sandoval, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „AVE“ – Žádost restitutio in integrum – Přihláška č. 5 640 198

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. dubna 2015, ve věci R 712/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a vyhověl žádosti restitution in integrum a v důsledku toho konstatoval přípustnost opravného prostředku podaného žalobkyní proti usnesení zrušovacího oddělení ze dne 4. února 2014, a že příslušné řízení má být vedeno před pátým odvolacím senátem OHIM;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Neúplné uvedené skutkových okolností v napadeném rozhodnutí, nesrovnalosti v průběhu řízení, které žalobkyni bránily v obhajobě a v dodržování povinnosti řádné péče.

               —

               Nesprávné posouzení důkazů, nepoměr mezi údajným formálním selháním žalobkyně a důsledky z toho odvozenými, kvůli kterým byla žalobkyně zbavena práva odvolat se proti rozhodnutí, které škodí jejím zájmům, a nadměrná přísnost přijatého rozhodnutí.

               —

               Nemožnost obhajoby žalobkyně způsobená tím, že jí není dovoleno napadnout hmotněprávní důvody částečného prohlášení ochranné známky „AVE“ za neplatnou.


title: Věc T-524/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Folch Torrela a další v. Komise a SRB

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/21

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Folch Torrela a další v. Komise a SRB
   (Věc T-524/17)
   (2017/C 357/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ángel Folch Torrela (Terrassa, Španělsko) a dalších 42 žalobců (zástupci: V. Clavell Hernández, C. de Santiago Álvarez a J. Redondo Martín, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že SRB tím, že vydal rozhodnutí SRB/EES/2017/08 přijaté na výkonném zasedání dne ze 7. června 2017 a kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k finanční instituci Banco Popular Español, S.A., porušil evropské právo;

               —

               v důsledku toho zrušil uvedený akt i následné prováděcí akty, které SRB případně přijal, a to vše s účinky ex tunc.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-279/05: Žaloba podaná dne 20. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/60

         Žaloba podaná dne 20. července 2005 The Black & Decker Corporation proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-279/05)
   (2005/C 217/119)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
   Atlas Copco Aktiebolag, se sídlem ve Stockholmu (Švédsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 793/2004-1);

               —

               prohlásil námitkové řízení B622 300 za nepřípustné;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v průběhu tohoto řízení a řízení o odvolání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová barevná ochranná známka v černé a žluté barvě ve třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Nezapsané ochranné známky nebo označení, používané v obchodním styku ve všech členských státech pro elektrické nářadí

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k novému projednání

               Žalobní důvody:

               Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky a označení v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/1995 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.


title: Věc C-41/12 P: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 25. září 2013 — Monster Cable Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Ltd

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/9

         Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 25. září 2013 — Monster Cable Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Ltd
   (Věc C-41/12 P) (1)

   2013/C 377/18
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-86/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative — Lucembursko) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration ( „Občanství Unie — Články 20 SFEU a 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Právo pobytu státního příslušníka třetí země, který je příbuzným v přímé vzestupné linii občana Unie nízkého věku — Občané Unie, kteří se narodili v jiném členském státě, než jehož jsou státními příslušníky, a kteří nevyužili práva na volný pohyb — Základní práva“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/21

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative — Lucembursko) — Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
   (Věc C-86/12) (1)

   (Občanství Unie - Články 20 SFEU a 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu státního příslušníka třetí země, který je příbuzným v přímé vzestupné linii občana Unie nízkého věku - Občané Unie, kteří se narodili v jiném členském státě, než jehož jsou státními příslušníky, a kteří nevyužili práva na volný pohyb - Základní práva)
   2013/C 344/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Adzo Domenyo Alokpa, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou

      Žalovaný: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour administrative — Výklad článku 20 SFEU a článků 20, 21, 24, 33 a 34 Listiny základních práv — Odmítnutí členského státu přiznat právo pobytu státnímu příslušníkovi třetího státu, který je příbuzným v přímé vzestupné linii a sám vyživuje své nezletilé děti, jež jsou občany Unie a státními příslušníky členského státu — Neexistence společného rodinného života s jiným příbuzným v přímé vzestupné linii těchto dětí, který má bydliště v jiném členském státě — Dosah odepření pobytu a odmítnutí vydání povolení k pobytu a pracovního povolení — Dopady na skutečné požívání práv spojených se statusem občana Unie

      Výrok

   V takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, musí být články 20 SFEU a 21 SFEU vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníkovi třetí země právo pobytu na svém území, i když tento státní příslušník sám vyživuje děti nízkého věku, jež jsou občany Unie a pobývají s ním v tomto členském státě od svého narození, avšak nejsou státními příslušníky téhož státu a nevyužily svého práva na volný pohyb, pokud tito občané Unie nesplňují podmínky stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, nebo pokud takové odmítnutí nezbavuje uvedené občany možnosti skutečně využívat podstatné části práv plynoucích z postavení občana Unie, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc C-231/10: Žaloba podaná dne 10. května 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/27

         Žaloba podaná dne 10. května 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-231/10)
   2010/C 179/43
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, E. Randvere)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/118/ES ze dne 12. prosince 2006 o ochraně podzemních vod před znečištěním a zhoršováním stavu (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 16. ledna 2009.

      (1)  Úř. věst. L 372, s. 19.


title: Věc T-191/14: Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Lubrizol Francie v. Rada

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/31

         Žaloba podaná dne 21. března 2014 – Lubrizol Francie v. Rada
   (Věc T-191/14)
   2014/C 151/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lubrizol France (Rouen, Francie) (zástupci: R. MacLean, Solicitor, a B. Hartnett, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil články 1 a 4 nařízení Rady (EU) č. 1387/2013 (1) ze dne 17. prosince 2013 o pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité zemědělské produkty a průmyslové výrobky a o zrušení nařízení (EU) č. 1344/2011 v rozsahu, v němž žalobkyni připravují o tři pozastavení cel, na něž měla nárok podle bývalých kódů TARIC 2918.2900.80, 3811.2900.10 a 3811.9000.30, z důvodu, že jsou stiženy zjevně nesprávnými právními a skutkovými posouzeními a že toto nařízení bylo přijato v rozporu se základními procesními požadavky a zárukami,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               Žalovaná se rozhodnutím o tom, že jsou splněny podmínky pro zrušení všech tří pozastavení všeobecných cel, dopustila zjevně nesprávných právních a skutkových posouzení, jelikož neuplatnila správně kritéria umožňující prokázat existenci dostatečného množství obdobných nebo substitučních výrobků vyrobených v Evropské unii ani kritérium totožných nebo obdobných výrobků či substitutů.

               2.

               Žalovaná porušila základní procesní požadavky a záruky zavedené pro zajištění správného uplatnění a zavedení procesních pravidel vyžadujících, aby společnosti podávající námitky odpověděly ve stanovené lhůtě. Měla přijmout správný postup, aby zabránila tomu, aby tyto námitky podávající společnosti poskytly v rámci námitek, které uplatňovaly proti prodloužení pozastavení všeobecných cel, zavádějící a nepřesné informace.

      (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1387/2013 ze dne 17. prosince 2013 o pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité zemědělské produkty a průmyslové výrobky a o zrušení nařízení (EU) č. 1344/2011 (Úř. věst. L 354, 28.12.2013, s. 201).


title: Věc T-495/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2008 – Belfass v. Rada ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Zřejmá administrativní chyba — Přidělení zakázky hospodářsky nejvýhodnější nabídce — Neobvykle nízká nabídka — Článek 139 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 — Námitka protiprávnosti — Specifikace — Přípustnost )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2008 – Belfass v. Rada
   (Věc T-495/04) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Zřejmá administrativní chyba - Přidělení zakázky hospodářsky nejvýhodnější nabídce - Neobvykle nízká nabídka - Článek 139 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 - Námitka protiprávnosti - Specifikace - Přípustnost“)
   (2008/C 171/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Belfass SPRL (Forest, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 13. října 2004 o odmítnutí dvou nabídek, které předložila žalobkyně v rámci nabídkového řízení UCA 033/04, a jednak návrh na náhradu škody, která údajně vznikla žalobkyni v důsledku jednání Rady.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 13. října 2004 o odmítnutí nabídek, které předložila Belfass SPRL v rámci nabídkového řízení UCA-033/04, se zrušuje v rozsahu, v němž odmítá nabídku Belfass, pokud jde o položku č. 2.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-149/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Dover v. Parlament ( „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu — Kontrola využití příspěvků — Příspěvek na parlamentní asistenci — Odůvodnění výdajů — Vymáhání neoprávněně vyplacených částek“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Dover v. Parlament
   (Věc T-149/09) (1)

   (Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Kontrola využití příspěvků - Příspěvek na parlamentní asistenci - Odůvodnění výdajů - Vymáhání neoprávněně vyplacených částek)
   2011/C 145/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Densmore Ronald Dover (Borehamwook, Hertfordshire, Spojené království) (zástupci: D. Vaughan, QC, M. Lester, barrister, a M. French, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, D. Moore a M. Windisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu D(2009) 4639 ze dne 29. ledna 2009, týkajícího se vymáhání částek vyplacených žalobci jako poslanecké příspěvky

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu D(2009) 4639 ze dne 29. ledna 2009 se zrušuje pokud jde o vymáhání částky 193 001 GBP.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Parlament a Densmore Ronald Dover ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-143/04: Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 Antoniettou Camurato Carfagno proti Komisi Evropských společenství

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/18

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 Antoniettou Camurato Carfagno proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-143/04)
   (2004/C 190/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Antoniettou Camurato Carfagno, s bydlištěm v Braine-L'Alleud (Belgie), zastoupenou Carlosem Mouratem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího hodnotitele ze dne 9. dubna 2003 týkající se posudku o vývoji služby (PVS) žalobkyně za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               zrušil výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 11. prosince 2003, kterým se zamítá stížnost žalobkyně (R/353/03);

               —

               vzal na vědomí, že si žalobkyně vyhrazuje právo rozvinout dodatečný žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci hodnotitelů a orgánu oprávněného ke jmenování;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nezbytných výdajů vynaložených pro účely řízení, zejména výdajů na změnu bydliště, dopravu a pobyt, jakož i náhradu odměn a výdajů advokátů.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Žalobkyně napadá svůj posudek o vývoji služby („PVS“) za období od 1.července 2001 do 31. prosince 2002.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že hodnocení obsažená v jejím PVS jsou zjevně chybná vzhledem k některým úkonům a skutečnostem, ke kterým došlo během a po skončení daného období, a vzhledem k poznámkám učiněným hodnotitelem a představeným, které jsou v rozporu s udělenou známkou a s jejím významem. Mimoto má žalobkyně za to, že PVS je v rozporu s článkem 43 služebního řádu v rozsahu, v němž nový systém hodnocení může vést k podhodnocení úředníků, což je podle názoru žalobkyně její případ s ohledem zejména na povinnost dodržovat průměrný výsledek 14/20.
   Navíc se žalobkyně dovolává:

               —

               zjevného omylu v posouzení;

               —

               porušení zásady rovného zacházení;

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-351/13: Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/39

         Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada
   (Věc T-351/13)
   2013/C 252/66
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Crown Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Čína) a Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Německo) (zástupci: K. Neuhaus, H.-J. Freund a B. Ecker, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za nepřípustnou,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 372/2013 (1) ze dne 22. dubna 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 1008/2011 ze dne 10. října 2011 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a

               —

               uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2) nebo čl. 296 odst. 2 SFEU, jelikož se Rada dopustila zjevně nesprávných posouzení nebo porušila svou povinnost uvést odůvodnění tím, že vybrala Brazílii jako srovnatelnou zemi pro stanovení běžné hodnoty. Rada nesprávně došla k závěru, že na brazilském trhu je dostatečná konkurence, zvláště pokud jde o míru konkurence mezi domácími výrobci a míru konkurence vytvářené dovozem, a ani tento závěr neodůvodnila.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející porušení čl. 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 1225/2009 nebo čl. 296 odst. 2 SFEU, jelikož se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení nebo porušila svou povinnost uvést odůvodnění tím, že zamítla žádost o úpravu běžné hodnoty, aby se zohlednil dopad 14 % ního dovozního cla na dotčený výrobek ve srovnatelné zemi Brazílii.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 1225/2009, jelikož se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když použila „pravidlo nižšího cla“ při srovnání dumpingového rozpětí stanoveného v napadeném rozhodnutí s úrovní vyloučení újmy stanovené v původním šetření v roce 2005 namísto stanovení nové úrovně vyloučení újmy.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 372/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se na základě částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 mění prováděcí nařízení (EU) č. 1008/2011 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 112, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-106/13: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale v. Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza ( „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Uplatňování unijního práva — Absence — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/54

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale v. Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
   (Věc C-106/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Uplatňování unijního práva - Absence - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2013/C 225/101
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale

      Žalovaní: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Tivoli — Výklad článku 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o lidských právech ve spojení s článkem 6 SEU a dále s článkem 17 a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv — Právo vlastnit majetek — Vnitrostátní právní úprava umožňující místním správním orgánům zakázat vlastníkovi prodej části jeho nemovitosti bez předchozího svolení

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázku, kterou mu položil Tribunale di Tivoli (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc T-285/14: Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/36

         Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Wirtschaftsvereinigung Stahl a další v. Komise
   (Věc T-285/14)
   2014/C 223/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Německo), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf), Buderus Edelstahl Schmiedetechnik GmbH (Wetzlar), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld), Peiner Träger GmbH (Peine), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen), Pruna Betreiber GmbH (Grünwald), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen), Salzgitter Mannesmann Rohr Sachsen GmbH (Zeithain), HSP Hoesch Spundwand und Profil GmbH (Dortmund), Salzgitter Mannesmann Grobblech GmbH (Mülheim an der Ruhr), Mülheim Pipecoatings GmbH (Mülheim an der Ruhr), Salzgitter Mannesmann Stainless Tubes Deutschland GmbH (Remscheid), Salzgitter Hydroforming GmbH & Co. KG (Crimmitschau), Salzgitter Mannesmann Line Pipe GmbH (Siegen), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg) (zástupci: A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního přezkumného řízení ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie), Úř. věst. C 37/73, 7.2.2014;

               —

               spojil toto řízení s řízením o žalobě směřující ke zrušení sporného rozhodnutí, podané Německem u Tribunálu (datum podání žaloby: 21. března 2014);
               podpůrně: si vyžádal spis z uvedeného řízení o žalobě Německa;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z neexistence žádného zvýhodnění

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že zvláštní kompenzační úprava, stanovená v zákoně o upřednostnění elektřiny z obnovitelných zdrojů (dále jen „EEG“), nepředstavuje žádné zvýhodnění pro uživatele s vysokou spotřebou energie v ocelářském průmyslu obecně a zvláště pro žalobkyně 2) až 24.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z neexistence selektivního zvýhodnění

                           —

                           Žalobkyně krom toho tvrdí, že zvláštní kompenzační úprava už vůbec nepředstavuje pro žalobkyně žádné selektivní zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nepoužití státních prostředků

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že zvláštní kompenzační úprava nepředstavuje žádné zvýhodnění „poskytované státem nebo ze státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z neexistence narušení hospodářské soutěže

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že zvláštní kompenzační úprava nenarušuje hospodářskou soutěž v Evropské unii.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z neexistence ovlivnění obchodu mezi členskými státy

                           —

                           Žalobkyně dále uvádějí, že zvláštní kompenzační úprava neovlivňuje obchod mezi členskými státy.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že zrušení nebo podstatné omezení zvláštní kompenzační úpravy porušuje základní práva žalobkyň

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že kvalifikace zvláštní kompenzační úpravy jako podpory nebo podstatné omezení zvláštní kompenzační úpravy by představovalo překročení nejen mezí článku 107 SFEU, které byly jasně stanoveny Soudním dvorem Evropské unie, ale také základního požadavku hmotné spravedlnosti zatížení. Odstraněním nebo podstatným omezením zvláštní kompenzační úpravy by tak byla porušena také základní práva žalobkyň, zejména také jejich práva zaručená Listinou základních práv Evropské unie.

               7.

               Sedmý důvod vychází ze skutečnosti, že na zvláštní kompenzační úpravu se vztahuje rozhodnutí Komise ze dne 22. května 2002

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise ve svém rozhodnutí ze dne 22. května 2002 výslovně konstatovala, že EEG a jeho „systémy náhrad“ nenaplňovaly znaky skutkové podstaty podpory (1). Toto rozhodnutí se vztahuje také na zvláštní kompenzační úpravu.

               8.

               Osmý důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a nedostatečného předběžného přezkumu

                           —

                           Krom toho žalobkyně uvádějí, že Komise dostatečně nepřezkoumala a tudíž také nekonstatovala, že systémy náhrad pro uživatele s vysokou spotřebou energie jsou odůvodněny cílem, povahou, resp. vnitřní strukturou EGG a nepředstavují tudíž žádné selektivní zvýhodnění.

               9.

               Devátý důvod vychází z porušení práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně krom toho namítají, že Komise je měla před vydáním rozhodnutí s takovými závažnými právními účinky v každém případě vyslechnout.

      (1)  Dopis Komise ze dne 22. května 2002, C (2002) 1887, fin./státní podpora NN 27/2000-Německo.


title: Věc C-68/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 8. února 2013 — Markus Weiss v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 8. února 2013 — Markus Weiss v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-68/13)
   2013/C 114/39
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Markus Weiss

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musejí se mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (1) vztahovat přímo na rezervovaný let?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: kolik předcházejících letů letadla použitého při plánovaném letu je relevantních k tomu, aby se jednalo o mimořádné okolnosti? Existuje časové omezení pro zohlednění mimořádných okolností během předcházejících letů? A pokud ano, jak má být stanoveno?

               3)

               Pro případ, že jsou mimořádné okolnosti, které nastanou při předcházejících letech, relevantní pro pozdější let: musí se přiměřená opatření, která má provozující letecký dopravce přijmout podle čl. 5 odst. 3 nařízení, vztahovat pouze na zabránění mimořádným okolnostem nebo i na odvrácení delšího zpoždění?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-361/17: Žaloba podaná dne 6. června 2017 – Eco-Bat Technologies a další v. Komise

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/13

         Žaloba podaná dne 6. června 2017 – Eco-Bat Technologies a další v. Komise
   (Věc T-361/17)
   (2017/C 318/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Spojené království), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Německo) a Société Traitements Chimiques des Métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Francie) (zástupci: M. Brealey, QC, I. Vandenborre a S. Dionnet, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 2 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Komise C(2017) 900 final, pozměněného dne 6. dubna 2017 rozhodnutím C(2017)2223 final ze dne 6. dubna 2017, ve věci AT.40018 – Recyklace automobilových baterií, a snížil pokutu uloženou žalobkyním tak, aby se zohlednila reprezentativní hodnota nákupů během období protiprávního jednání a správná doba účasti žalobkyň na projevech protiprávního jednání ve Francii, a odstranil 10 % navýšení založené na bodu 37 pokynů pro výpočet pokut (1), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu řádné správy a právo žalobkyň na obhajobu tím, že hodnotu nákupů žalobkyň, která se má použít jako základ pro výpočet pokuty, určila poprvé až v napadeném rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že použila hodnotu nákupů žalobkyň za rok 2011 jako základ pro výpočet pokuty.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu osobní odpovědnosti, rovného zacházení a proporcionality a povinnost uvést odůvodnění tím, že nezohlednila omezenější podíl žalobkyň na projevech kartelu ve Francii.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění a zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tím, že náležitě neodůvodnila použití bodu 37 Pokynů a přesné navýšení pokuty, které uplatnila.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásady proporcionality a rovného zacházení tím, že s nákupními kartely zacházela jinak než s prodejními kartely.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila právo žalobkyň na obhajobu tím, že uplatnila navýšení pokuty podle bodu 37 Pokynů bez poukazu na tuto skutečnost v oznámení námitek a že nevydala dodatečné oznámení námitek a neuspořádala nové slyšení.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu řádné správy tím, že nevyjádřila svůj záměr použít bod 37 Pokynů v dřívější fázi správního řízení.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc T-102/12: Žaloba podaná dne 22. února 2012 — Sorouh v. Rada

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/31

         Žaloba podaná dne 22. února 2012 — Sorouh v. Rada
   (Věc T-102/12)
   2012/C 151/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sorouh Joint Stock Company (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 a nařízení (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 a na ně navazující prováděcí akty, a to v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s žalobními důvody uplatněnými ve věcech T-432/11, Makhlouf v. Rada (1), a T-433/11, Makhlouf v. Rada (2), nebo jsou jim podobné.

      (1)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 13.

      (2)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 14.


title: Věc C-444/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Brașov (Rumunsko) dne 7. srpna 2013 — Imre Solyom, Luiza Solyom v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Brașov (Rumunsko) dne 7. srpna 2013 — Imre Solyom, Luiza Solyom v. Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov
   (Věc C-444/13)
   2013/C 325/24
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunal Brașov

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Imre Solyom, Luiza Solyom

      Žalovaný: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Brașov

      Předběžné otázky

               1)

               Jestliže smluvní strany v kupní smlouvě dohodnou konečnou a neodvolatelnou cenu a daňové orgány v důsledku toho považují tento prodej za zdanitelné plnění, jelikož prodejce byl překvalifikován na osobu povinnou k dani, musí být články 73 a 78 směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládány v tom smyslu, že se příslušná daň z přidané hodnoty považuje za součást ceny, nebo se přidá k této ceně? Jinými slovy, co je základem daně při takovém dodání?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


title: Věc F-70/11: Žaloba podaná dne 21. července 2011 — ZZ v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/52

         Žaloba podaná dne 21. července 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-70/11)
   2011/C 282/100
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce vztahujícího se k období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit posudek o vývoji služebního postupu žalobce vztahující se k období od 1. ledna 2008 do 31. prosince 2008; přesněji část tohoto posudku vyhotovenou pro toto období EUROSTATEM;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-264/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/60/ES — Ochrana a správa vod — Neprovedení stanovených analýz — Opomenutí předat požadované souhrnné zprávy)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-264/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/60/ES - Ochrana a správa vod - Neprovedení stanovených analýz - Opomenutí předat požadované souhrnné zprávy)
   (2008/C 79/16)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnec)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 5 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275) – Nepředložení souhrnných zpráv o analýzách požadovaných podle článku 5, co se týče některých oblastí povodí – Neprovedení analýz a přezkoumání dopadů podle čl. 5 odst. 1 směrnice
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že neprovedla ve vztahu ke každé oblasti povodí na jejím území analýzu jejích charakteristik, přezkoumání důsledků lidské činnosti na stav povrchových a podzemních vod, jakož i ekonomickou analýzu využívání vod v souladu s technickými specifikacemi uvedenými v přílohách II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice, a tím, že nepředložila souhrnné zprávy o analýzách požadovaných podle tohoto ustanovení, rovněž nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 2 uvedené směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-44/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session in Scotland, — Spojené království) — Andrius Kulikauskas v. Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session in Scotland, — Spojené království) — Andrius Kulikauskas v. Macduff Shellfish Limited, Duncan Watt
   (Věc C-44/12) (1)

   2013/C 108/43
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc C-220/10: Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/14

         Žaloba podaná dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-220/10)
   ()
   2010/C 209/22
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika:

                           —

                           tím, že vymezila jako méně citlivé oblasti všechny pobřežní vody ostrova Madeira a všechny pobřežní vody ostrova Porto Santo, aniž by uplatnila kritéria stanovená v příloze II směrnice 91/271/EHS (1) a konkrétně aniž by provedla zevrubné studie, které by prokázaly, že příslušná vypouštění odpadních vod neovlivní nepříznivě životní prostředí, nesplnila povinnosti vyplývající z výše uvedených ustanovení směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že provádí u městských odpadních vod pocházejících z městských aglomerací s populačním ekvivalentem více než 10 000, jako je případ aglomerací Funchal a Câmara de Lobos, vypouštěných do pobřežních vod ostrova Madeira, čištění podle mírnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4 směrnice, aniž by provedla zevrubné studie, které by prokázaly, že tato vypouštění neovlivní nepříznivě životní prostředí, nesplnila povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 2 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Albufeira/Armação de Pêra nezajistila, aby byla vybavena stokovými soustavami městských odpadních vod v souladu s článkem 3, ani aby byly uvedené odpadní vody čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článků 3 a 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Beja nezajistila, aby byly městské odpadní vody z této aglomerace čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článku 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Chaves nezajistila, aby byly městské odpadní vody z této aglomerace čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článku 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě pěti aglomerací v ústí řeky Tejo, a to Barreiro/Moita, Fernão Ferro, Montijo, Quinta do Conde a Seixal, nezajistila, aby byly vybaveny stokovými soustavami městských odpadních vod v souladu s článkem 3, a tím, že v případě šesti aglomerací, které vypouštějí odpadní vody na levém břehu ústí řeky Tejo, a to Barreiro/Moita, Corroios/Quinta da Bomba, Fernão Ferro, Montijo, Quinta do Conde a Seixal, nezajistila, aby byly uvedené odpadní vody čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článků 3 a 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Elvas nezajistila, aby byly městské odpadní vody z této aglomerace čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článku 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Tavira nezajistila, aby byly městské odpadní vody z této aglomerace čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článku 5 směrnice 91/271/EHS;

                           —

                           tím, že v případě aglomerace Viseu nezajistila, aby byla vybavena stokovými soustavami městských odpadních vod v souladu s článkem 3, ani aby byly uvedené odpadní vody čištěny podle přísnějších požadavků, než je stanoveno v článku 4, v souladu s článkem 5 směrnice, nesplnila povinnosti vyplývající z článků 3 a 5 směrnice 91/271/EHS;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Existuje několik aglomerací, které neodpovídají požadavkům směrnice: sedm pokud jde o požadavky stanovené v článku 3 a dvanáct pokud jde o požadavky podle článku 5.
   Některé z předmětných aglomerací neprovádějí vůbec žádné čištění příslušných odpadních vod.
   Pokud jde o vypouštění městských odpadních vod do citlivých oblastí, směrnice vyžaduje čištění vypouštěných vod podle přísnějších požadavků, než jaké platí pokud jde o vody vypouštěné do jiných oblastí.
   Podle části B přílohy II mohou být mořský vodní útvar nebo oblast označeny za méně citlivé oblasti, jestliže v důsledku morfologických, hydrologických nebo zvláštních hydraulických podmínek existujících v dané oblasti neovlivňuje vypouštění odpadních vod nepříznivě životní prostředí.
   Článek 6 odst. 2 směrnice stanoví, za jakých podmínek mohou být městské odpadní vody vypouštěné do méně citlivých oblastí čištěny podle mírnějších požadavků. Toto ustanovení konkrétně stanoví, že městské odpadní vody z aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 150 000 vypouštěné do pobřežních vod mohou být čištěny podle mírnějších požadavků za předpokladu, že zevrubné studie prokázaly, že tato vypouštění neovlivní nepříznivě životní prostředí, a pokud byly Komisi poskytnuty veškeré podstatné informace o takových studiích.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26)


title: Věc T-394/07: Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Algodonera del Sur v. Rada a Komise

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/42

         Žaloba podaná dne 25. října 2007 – Algodonera del Sur v. Rada a Komise
   (Věc T-394/07)
   (2007/C 315/79)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Algodonera del Sur, S.A. (Lebrija, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               vyhovět projednávané žalobě na náhradu škody na základě článku 288 ES a určit, že žalobkyně má nárok na finanční náhradu ze strany Rady a Komise, společně a nerozdílně, v celkové výši jeden milion dvacet devět tisíc osm set dvacet pět eur (EUR 1 029 825), a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Komise a Rada.