title: Věc C-85/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2015 Feralpi Holding SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-70/10, Feralpi v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2015 Feralpi Holding SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-70/10, Feralpi v. Komise
   (Věc C-85/15 P)
   (2015/C 146/27)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Feralpi Holding SpA (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Společnost Feralpi navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně či v plném rozsahu zrušil rozsudek ze dne 9. prosince 2014 v části, v níž se zamítá žaloba společnosti Feralpi ve věci T-70/10, a v důsledku toho:

                           (i)

                           částečně či v plném rozsahu zrušil rozhodnutí;

                           (ii)

                           nebo zrušil, či alespoň snížil pokutu uloženou společnosti Feralpi rozhodnutím;

               —

               podpůrně částečně či v plném rozsahu zrušil rozsudek ze dne 9. prosince 2014 v části, v níž se zamítá žaloba společnosti Feralpi ve věci T-70/10, a vrátil věc Tribunálu EU, aby rozhodl ve věci samé na základě poznatků poskytnutých Soudním dvorem;

               —

               v každém případě snížil pokutu uloženou společnosti Feralpi rozhodnutím z důvodu, že věc T-70/10 byla Tribunálem projednávána nepřiměřeně dlouho;

               —

               uložil náhradu nákladů jak tohoto řízení tak řízení ve věci T-70/10 Komisi.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Feralpi předkládá šest důvodů kasačního opravného prostředku za účelem prokázání, že:

               —

               se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že při přijímání rozhodnutí nedošlo k porušení zásady kolegiality;

               —

               Tribunál porušil článek 10 nařízení č. 773/2004 (1) a článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP), když rozhodl, že rozhodnutí může být přijato, aniž by bylo navrhovatelce zasláno oznámení námitek a zaručen výkon práva na obhajobu;

               —

               Tribunál porušil článek 6 EÚLP a článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, když rozhodl, že doba, která uběhla mezi vyhlášením rozsudku ze dne 25. října 2007 ve věci T-77/03 a přijetím rozhodnutí, není nepřiměřená;

               —

               Tribunál nesprávně uplatnil článek 65 ESUO, a konkrétně pojmy dohoda a kartelová dohoda, jež jsou relevantní ve smyslu výše uvedeného ustanovení, jakož i související zásady týkající se důkazního břemene, když rozhodl, že je prokázána existence jediné a pokračující kartelové dohody na italském trhu s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků v období let 1989-1992 a 1993-1995 a účast společnosti Feralpi na této kartelové dohodě. V tomto kontextu Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický právní rámec ESUO, jenž je použitelný na odvětví výztuží do betonu ve formě tyčí nebo svitků. Krom toho Tribunál zjevně zkreslil smysl a rozsah předložených zásadních důkazů. Z tohoto hlediska je odůvodnění nedostatečné a nelogické;

               —

               Tribunál porušil zásady rovného zacházení a proporcionality, když rozhodl, že nevykoná svou neomezenou pravomoc k napravení chyby, které se dopustila Komise při posuzování konkrétní váhy společnosti Feralpi a jiných podniků účastnících se kartelové dohody pro účely určení základní výše pokuty;

               —

               Tribunál porušil ustanovení článku 47 Listiny, neboť její věc nebyla projednána v přiměřené lhůtě.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).


title: Věc C-167/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království (Nesplnění povinnosti státem — Článek 90 druhý pododstavec ES — Vnitrostátní zdanění výrobků z jiných členských států — Zdanění, které je způsobilé poskytovat nepřímou ochranu jiným výrobkům — Zákaz diskriminace mezi dovezenými výrobky a konkurenčními domácími výrobky — Spotřební daně — Rozdílné zdanění piva a vína — Důkazní břemeno)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-167/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 90 druhý pododstavec ES - Vnitrostátní zdanění výrobků z jiných členských států - Zdanění, které je způsobilé poskytovat nepřímou ochranu jiným výrobkům - Zákaz diskriminace mezi dovezenými výrobky a konkurenčními domácími výrobky - Spotřební daně - Rozdílné zdanění piva a vína - Důkazní břemeno)
   (2008/C 128/02)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Ström van Lier, K. Gross, K. Simonsson a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království (zástupce: K. Wistrand, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice na podporu žalovaného: Lotyšská republika (zástupci: E. Balode-Buraka a E. Broks, zmocněnci)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 90 druhého pododstavce ES – Vnitrostátní zdanění alkoholu a alkoholických nápojů postihující výrazněji víno než pivo
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Věc T-266/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Španělsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování z prostředků Společenství — Stažení čerstvého ovoce a zeleniny z trhu — Kontrola veškerých stažených produktů — Orná půda a prémie na skot — Lhůta 24 měsíců )

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. února 2008 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-266/04) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování z prostředků Společenství - Stažení čerstvého ovoce a zeleniny z trhu - Kontrola veškerých stažených produktů - Orná půda a prémie na skot - Lhůta 24 měsíců“)
   (2008/C 79/50)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, abogado del Estado)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio, S. Pardo Quintillán a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/457/ES ze dne 29. dubna 2004, které vylučuje z financování z prostředků Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce, (Úř. věst. L 156, s. 48, oprava v Úř. věst. L 202, s. 35), v rozsahu, ve kterém se týká Španělského království.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2004/457/ES ze dne 29. dubna 2004, které vylučuje z financování z prostředků Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce, se zrušuje v rozsahu, ve kterém vylučuje z financování z prostředků Společenství výdaje uskutečněné Španělským královstvím v autonomních společenstvích Baskicko a La Rioja za hospodářský rok 1998/1999 a týkající se orné půdy a prémií na skot na straně jedné, a výdaje uskutečněné před 22. březnem 2000 Španělským královstvím v autonomním společenství Baskicko za hospodářský rok 1999/2000 a týkající se orné půdy a prémií na skot, na straně druhé.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc C-337/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2017 – Portugalská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZZF a EZFRV — Prováděcí rozhodnutí Evropské komise — Oznámení adresátovi — Následná oprava tiskového formátu přílohy — Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Opožděnost — Nepřípustnost“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/17

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2017 – Portugalská republika v. Evropská komise
   (Věc C-337/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZZF a EZFRV - Prováděcí rozhodnutí Evropské komise - Oznámení adresátovi - Následná oprava tiskového formátu přílohy - Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   (2017/C 239/21)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a P. Estêvão, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a M. França, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Věc C-25/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Španělsko) dne 21. ledna 2013 — France Telecom España, SA v. Disputación de Barcelona

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona (Španělsko) dne 21. ledna 2013 — France Telecom España, SA v. Disputación de Barcelona
   (Věc C-25/13)
   2013/C 108/31
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: France Telecom España, SA

      Žalovaný: Disputación de Barcelona

      Předběžné otázky

               1)

               Lze omezení možnosti vybírat poplatky podle článku 13 (autorizační) směrnice (1) jen od vlastníků telekomunikačních sítí, jak stanovil rozsudek Soudního dvora Evropské unie ze dne 12. července 2012 (2), vztáhnout i na jakoukoli jinou úhradu nebo protiplnění, které vlastníci veřejného nebo soukromého majetku mohou obdržet jako protiplnění za instalování telekomunikačních sítí na svých pozemcích?

               2)

               Vymezuje taková protiplnění a osoby povinné k nim vnitrostátní právo?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ve spojených věcech C-55/11, C-57/11 a C-58/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí.


title: Věc T-88/12: Žaloba podaná dne 20. února 2012 — Charron Inox a Almet v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/32

         Žaloba podaná dne 20. února 2012 — Charron Inox a Almet v. Rada
   (Věc T-88/12)
   2012/C 109/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Charron Inox (Marseille, Francie) a Almet (Satolas-et-Bonce, Francie) (zástupce: P.-O. Koubi-Flotte, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 1331/2011 ze dne 14. prosince 2011, jelikož je založeno na nedostatečných hospodářských zjištěních;

               —

               podpůrně, zrušil článek 2 nařízení Rady (EU) 1331/2011 ze dne 14. prosince 2011 o konečném výběru prozatímního antidumpingového cla, které již bylo vybráno, jelikož tento výběr je zásahem do zásady ochrany legitimního očekávání;

               —

               ještě podpůrněji, uznal mimosmluvní odpovědnost Unie, která potvrdila okamžitý výběr, který měl být s ohledem na danou oblast oznámen dotyčným hospodářským subjektům v přiměřených lhůtách dostatečných k tomu, aby jim umožnily ho s dostatečnou právní jistotou zohlednit při rozhodování o ekonomických záležitostech;

               —

               každopádně nařídit vrátit žalujícím společnostem následující částky nebo jim zaplatit náhradu škody v této výši:

                           —

                           újma společnosti CHARRON INOX na základě zaplacení sporného antidumpingového cla: 89 402,15 eur;

                           —

                           újma společnosti ALMET — LE METAL CENTRE na základě zaplacení sporného antidumpingového cla: 375 493 eur;

                           —

                           společná újma společností CHARRON INOX a ALMET — LE METAL CENTRE na základě zaplacení sporného antidumpingového cla: 58 594 eur; obě společnosti, CHARRON INOX a ALMET — LE METAL CENTRE si tuto částku mezi sebe rozdělí na základě vzájemné domluvy;

                           —

                           újma společnosti CHARRON INOX vzniklá z nutnosti dražšího odběru od indických dodavatelů: 57 883,18 eur;

                           —

                           újma společnosti ALMET — LE METAL CENTRE vzniklá z nutnosti dražšího odběru od indických dodavatelů: 66 578,14 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobkyněmi na podporu své žaloby proti nařízení, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (1), jsou v zásadě totožné nebo podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-445/11, Charron Inox a Almet v. Komise (2), týkající se nařízení o uložení prozatímního antidumpingového cla na jejich dovoz (3).

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1331/2011 ze dne 14. prosince 2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 336, s. 6).

      (2)  Úř. věst. 2011, C 290, s. 18.

      (3)  Nařízení Komise (EU) č. 627/2011 ze dne 27. června 2011 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů z nerezavějící oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 169, s. 1).


title: Věc T-608/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – easyGroup IP Licensing v. OHIM – Tui (easyAir-tours) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství easyAir-tours — Starší národní obrazová ochranná známka airtours Ticket Factory — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence podobnosti označení — Neexistence nebezpečí záměny — Pravomoc změnit rozhodnutí — Článek 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – easyGroup IP Licensing v. OHIM – Tui (easyAir-tours)
   (Věc T-608/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství easyAir-tours - Starší národní obrazová ochranná známka airtours Ticket Factory - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence podobnosti označení - Neexistence nebezpečí záměny - Pravomoc změnit rozhodnutí - Článek 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 213/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: easyGroup IP Licensing Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Day a K. Osgerby, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tui AG (Hannover, Německo) (zástupce: D. von Schultz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2013 (věc R 1029/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Tui AG a easyGroup IP Licensing Ltd

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2013 (věc R 1029/2012-1) se zrušuje.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností easyGroup IP Licensing Ltd.

               4.

               Tui AG ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-614/11: Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – GDG Engineering v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – GDG Engineering v. Komise
   (Věc T-614/11) (1)

   (2016/C 222/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11. 2. 2012.


title: Věc C-376/13: Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/23

         Žaloba podaná dne 2. července 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-376/13)
   2013/C 252/39
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun, G. Koleva, L. Malferrari)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Bulharská republika tím, že podle § 5a odst. 1 a 2 přechodných a závěrečných ustanovení ZES (zákon o elektronických komunikacích) omezila počet podniků, kterým lze přidelit rádiové kmitočty pro digitálně pozemní šíření a kterým se udělí oprávnění pro poskytování příslušných služeb elektronických komunikací, na dva (zatímco by mohlo potenciálně přicházet v úvahu až pět podniků), nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z požadavků čl. 2 odst. 1 směrnice o hospodářské soutěži [směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací];

               —

               konstatovat, že Bulharská republika tím, že podle čl. 47a odst. 1 a čl. 48 odst. 3 ZES zakazuje podnikům, které nabízejí televizní obsahy a jejichž programy nejsou vysílány v Bulharské republice, jakož i osobám, které jsou s těmito podniky propojené, účast na nabídkových řízení pro přidělení rádiových kmitočtů pro digitálně pozemní šíření a poskytování příslušných [služeb], nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z požadavků čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice [směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací] a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice [směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací];

               —

               konstatovat, že Bulharská republika tím, že podle čl. 48 odst. 5 ZES zakazuje držitelům rádiových kmitočtů pro digitálně pozemní šíření zřizovat služby elektronických komunikací pro rozhlasové a televizní vysílání, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z požadavků čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice;

               —

               uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Evropská komise tvrdí, že Bulharská republika nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z požadavků čl. 2 odst. 1 a 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice Komise 2002/77/ES (1) ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací (dále jen „směrnice o hospodářské soutěži“), čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (2) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (dále jen „autorizační směrnice“) a čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (3) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (dále jen „rámcová směrnice“).

               —

               Bulharská republika nesplnila požadavky čl. 2 odst. 1 směrnice o hospodářské soutěži, podle níž členské státy neudělují nebo neudržují v platnosti výlučná nebo zvláštní práva na zřizování a/nebo zajišťování sítí elektronických komunikací nebo na poskytování veřejně přístupných služeb elektronických komunikací. Bulharská republika prostřednictvím legislativního aktu omezila počet podniků, kterým lze udělit oprávnění k užívání rádiových kmitočtů pro digitálně pozemní šíření a které poskytují služby v této oblasti jako poskytovatel multiplexu, na dva (zatímco by mohlo potenciálně přicházet v úvahu až pět podniků). Došlo k tomu na základě nepřiměřených a neobjektivních kritérií. Bulharská republika tak založila zvláštní práva pro poskytování těchto služeb elektronických komunikací.

               —

               Bulharská republika nesplnila požadavky čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice o hospodářské soutěži, čl. 7 odst. 3 autorizační směrnice a čl. 9 odst. 1 rámcové směrnice, podle nichž měly být rádiové kmitočty pro služby elektronických komunikací přiděleny na základě objektivních, srozumitelných, nediskriminačních a přiměřených kritérií. Bulharská republika stanovila kritéria pro účast na nabídkových řízení pro přidělení rádiových kmitočtů pro digitálně pozemní šíření, které nebyly ve vztahu ke sledovaným cílům přiměřená; Bulharská republika tím, že stanovila kritéria pro přidělení rádiových kmitočtů pro digitálně pozemní šíření, která nebyla přiměřená a mohou tak řadu podniků odradit od účasti na takových nabídkových řízeních, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 2 odst. 2 směrnice o hospodářské soutěži, zajistit, aby byl každý podnik oprávněn poskytovat služby elektronických komunikací.

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 21; Zvl. vyd. 08/02, s. 178.

      (2)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.

      (3)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


title: Věc C-587/12 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Italská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Usazení podniku v některých třetích zemích — Půjčky se sníženou sazbou — Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich navrácení — Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil původní rozhodnutí týkající se téhož řízení — Výkon rozsudku Tribunálu“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Italská republika v. Evropská komise
   (Věc C-587/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Usazení podniku v některých třetích zemích - Půjčky se sníženou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich navrácení - Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil původní rozhodnutí týkající se téhož řízení - Výkon rozsudku Tribunálu)
   2014/C 9/24
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 27. září 2012, Itálie v. Komise (T-257/10), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/134/EU ze dne 24. března 2010 o státní podpoře, kterou Itálie poskytla společnosti Wam SpA (Úř. věst. 2011, L 57, s. 29) — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada kontradiktornosti — Překážka věci rozsouzené — Zásada proporcionality — Nařízení de minimis

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc T-289/09: Žaloba podaná dne 24. července 2009 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (dříve Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/7

         Žaloba podaná dne 24. července 2009 — Omnicare v. OHIM — Astellas Pharma (dříve Yamanouchi Pharma) (OMNICARE CLINICAL RESEARCH)
   (Věc T-289/09)
   2009/C 244/11
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Omnicare, Inc. (Covington, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Astellas Pharma GmbH (dříve Yamanouchi Pharma GmbH) (Heidelberg, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. května 2009 ve věci R 401/2008-4; a

               —

               uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení vzniklých v souvislosti s touto žalobou podanou u Soudu prvního stupně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „OMNICARE CLINICAL RESEARCH“ pro služby zařazené do třídy 42

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Označení „OMNICARE“ zapsané jako německá ochranná známka pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí zápisu požadované ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že: a) dotčené ochranné známky jsou podobné; b) ochranná známka, která byla předmětem námitek, byla skutečně užívána; c) služby, u kterých bylo prokázáno skutečné užívání, jsou podobné; a d) v důsledku toho existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami


title: Spojené věci T-678/15 a T-679/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Novartis v. EUIPO (Zobrazení šedé křivky a zobrazení zelené křivky) „Ochranná známka Evropské unie — Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie zobrazujících šedou křivku a zelenou křivku — Absolutní důvod pro zamítnutí — Rozlišovací způsobilost — Jednoduchost označení — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Novartis v. EUIPO (Zobrazení šedé křivky a zobrazení zelené křivky)
   (Spojené věci T-678/15 a T-679/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihlášky obrazových ochranných známek Evropské unie zobrazujících šedou křivku a zelenou křivku - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Jednoduchost označení - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 038/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Zintler, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: H. Kunz a S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. září 2015 (věci R 78/2015-5 a R 89/2015-5), týkajícím se přihlášek k zápisu dvou obrazových označení zobrazujících šedou a zelenou křivku jako ochranných známek Evropské unie

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. září 2015 (věci R 78/2015-5 a R 89/2015-5) se zrušují.

               2)

               Odvoláním společnosti Novartis AG podaným k uvedenému odvolacímu senátu se vyhovuje.

               3)

               EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-377/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Comap v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/28

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Comap v. Komise
   (Věc T-377/06)
   (2007/C 42/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Comap SA (Lyon, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a C. Pommiès, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí [Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky], jakož i důvody, na kterých je založen výrok v rozsahu, v němž se společnosti Comap ukládá rozhodnutím trest za jiná období než za období od prosince 1997 do března 2001, pro které společnost Comap nezpochybňuje skutečnosti předložené Komisí;

               —

               změnit články 1 a 2 a důvody, na kterých jsou tyto články založené, snížením pokuty ve výši 18,65 milionů eur uložené společnosti Comap;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně projednávanou žalobou navrhuje částečné zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky), které se týká řady dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu spojovacích tvarovek z mědi a slitin mědi, jejichž předmětem je určování cen, stanovení ceníků a výše slev a bonifikací, zavedení mechanismů koordinace při zvyšování cen, rozdělení vnitrostátních trhů a zákazníků, jakož i výměna dalších obchodních informací v rozsahu, v němž se společnosti Comap ukládá rozhodnutím trest za jiná období než za období od prosince 1997 do března 2001, pro které společnost Comap nezpochybňuje skutečnosti předložené Komisí. Podpůrně požaduje snížení pokuty, která jí byla napadeným rozhodnutím uložena.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí následující žalobní důvody.
   Nejdříve žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila článek 81 ES a dopustila se nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a nesprávného posouzení skutkového stavu tím, že měla za to, že údajná kartelová dohoda pokračovala po šetřeních Komise na místě v březnu 2001 až do dubna 2004.
   Zadruhé žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 81 odst. 1 ES a článek 25 nařízení č. 1/2003 (1) v rozsahu, v němž neuznala, že vzhledem k tomu, že nebylo možné předložit důkaz o protisoutěžních jednáních, bylo údajné protiprávní jednání přerušeno na 27 měsíců, tj. mezi zářím 1992 a prosincem 1994, z čehož vyplývá, že skutečnosti, které nastaly před prosincem 1994 byly podle žalobkyně v okamžiku zahájení šetření Komise v lednu 2001 promlčené.
   Žalobkyně podpůrně uvádí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 jakož i pokynů o metodě stanovování pokut (2) a oznámení o shovívavosti (3) v rozsahu, v němž Komise nedodržela pravidla pro stanovování pokut. Uplatňuje, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení v rozsahu, v němž základní částka použitá pro stanovení pokuty pro společnost Comap je podle posledně uvedené příliš vysoká v porovnání s základními částkami použitými pro jiné podniky potrestané napadeným rozhodnutím, i přes to, že měly podobné konkurenční postavení na trhu jako žalobkyně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1, s. 1.

      (2)  Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO, Úř. věst. 1998 C 9, s. 3.

      (3)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, Úř. věst. 2002, C 45, s. 3.


title: Věc C-539/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Castellón (Španělsko) dne 27. listopadu 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Castellón (Španělsko) dne 27. listopadu 2014 – Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García v. Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.
   (Věc C-539/14)
   (2015/C 026/25)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Castellón

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Juan Carlos Sánchez Morcillo a María del Carmen Abril García

      Odpůrkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Předběžná otázka

   Je třeba čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1), ve spojení s článkem 47, čl. 34 odst. 3 a článkem 7 Listiny základních práv Evropské unie (2), vykládat v tom smyslu, že brání takovému procesnímu předpisu, jako je čl. 695 odst. 4 španělského Ley de Enjuiciamiento Civil, který při úpravě opravného prostředku proti rozhodnutí o námitce proti výkonu rozhodnutí týkajícího se majetku, který byl zatížen hypotékou nebo byl zastaven, umožňuje podat odvolání jen proti usnesení, jímž je rozhodnuto o zastavení řízení, neuplatnění zneužívající klauzule nebo zamítnutí námitky založené na zneužívajícím charakteru některé klauzule, což má za bezprostřední následek to, že prodávající nebo poskytovatel navrhující výkon rozhodnutí má více možností odvolání než spotřebitel, proti němuž výkon rozhodnutí směřuje?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/002, s. 288).

      (2)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc T-642/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Haraldem Mischem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-93/05, Mische v. Parlament

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/30

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Haraldem Mischem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-93/05, Mische v. Parlament
   (Věc T-642/11 P)
   2012/C 49/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Evropského soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2011 ve věci Mische v. Parlament, F-93/05, a na základě skutečností před Soudem vydal rozhodnutí v možném rozsahu a:

               —

               zrušil rozhodnutí Parlamentu ze dne 4. října 2004 v rozsahu, v němž určuje navrhovatelovo zařazení do třídy;

               —

               nařídil Parlamentu, aby nahradil veškeré způsobené škody (včetně škod způsobených jeho služebnímu postupu, zákonnému a řádnému platu, nehmotné újmy, úroků z prodlení atd.);

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatel předkládá tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z tvrzení, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného posouzení, když prohlásil žalobu za nepřípustnou z důvodu pozdního podání.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z tvrzení, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že žaloba je nepřípustná, protože žalobci nemůže poskytnout žádnou výhodu a žalobce tedy postrádal zájem na podání žaloby.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z tvrzení, že Soud pro veřejnou službu nerozhodl o důvodech vznesených k opodstatněnosti žaloby, zejména o porušení čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie nebo čl. 5 odst. 5 služebního řádu (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst. 2004, L 124, s. 1).


title: Věc T-180/11: Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. října 2012 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (CHIVAS LIVE WITH CHIVALRY)
   (Věc T-180/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 399/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chivas Holdings (IP) Ltd (Paisley, Renfrewshire, Spojené království) (zástupce: A. Carboni, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Spojené království) (zástupce: K. Lumsdaine, solicitor)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2011 (věc R 1262/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd a Chivas Holdings (IP) Ltd.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


title: Věc C-56/05: Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/12

         Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-56/05)
   (2005/C 93/22)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. února 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Triantafyllouem, zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003 o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb (Úř. věst. L 157, 26.6.2003, s. 38) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 17 této směrnice;

               2)

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. ledna 2004.


title: Věc C-292/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. července 2008 – German Graphics Graphische Maschinen GmbH v. A. van der Schee, správkyně konkurzní podstaty Holland Binding BV

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. července 2008 – German Graphics Graphische Maschinen GmbH v. A. van der Schee, správkyně konkurzní podstaty Holland Binding BV
   (Věc C-292/08)
   (2008/C 272/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: German Graphics Graphische Maschinen GmbH

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: A. van der Schee, jako správkyně konkurzní podstaty Holland Binding BV
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 25 odst. 2 nařízení č. 1346/2000 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm použitá formulace „pokud je [úmluva] [tj. nařízení č. 44/2001 (2)] použitelná“ znamená, že ustanovení upravující uznání a výkon, která jsou uvedena v nařízení č. 44/2001, mohou být v souvislosti s jinými než v čl. 25 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 uvedenými rozhodnutími prohlášena použitelnými teprve tehdy, jestliže předtím bylo přezkoumáno, zda jsou tato rozhodnutí podle čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 vyloučena z věcného rozsahu působnosti posledně uvedeného nařízení?

               2)

               Má být čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 vykládán v tom smyslu, že okolnost, že věc, na kterou se vztahuje výhrada vlastnictví, se v okamžiku zahájení úpadkového řízení vůči kupujícímu nachází v tom členském státě, ve kterém je zahájeno úpadkové řízení, vede k tomu, že pohledávku prodávajícího založenou na této výhradě vlastnictví, jako tu, o kterou se jedná v případě společnosti German Graphics, je nutno považovat za pohledávku, která se ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 týká konkurzu, a je proto vyloučena z věcného rozsahu působnosti tohoto nařízení?

               3)

               Je v rámci druhé otázky relevantní skutečnost, že podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1346/2000 právo členského státu, ve kterém bylo zahájeno úpadkové řízení, určuje majetek, který tvoří část majetkové podstaty?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc C-175/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Liivimaa Lihaveis MTÜ v. Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee „Řízení o předběžné otázce — Článek 267 SFEU — Opravný prostředek proti rozhodnutí, kterým se nařizuje podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Neexistence řízení probíhajícího před soudem, který má o tomto opravném prostředku rozhodnout — Zjevná nepřípustnost“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/6

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Riigikohus – Estonsko) – Liivimaa Lihaveis MTÜ v. Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Věc C-175/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 267 SFEU - Opravný prostředek proti rozhodnutí, kterým se nařizuje podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce - Neexistence řízení probíhajícího před soudem, který má o tomto opravném prostředku rozhodnout - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 146/07)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Riigikohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Liivimaa Lihaveis MTÜ

      Žalovaný: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

      za přítomnosti: Eesti Vabariigi Siseministeerium

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Riigikohus (Estonsko) ze dne 21. března 2013 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc F-87/15: Žaloba podaná dne 15. června 2015 – ZZ v. Komise

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/43

         Žaloba podaná dne 15. června 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-87/15)
   (2015/C 262/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí neprodloužit uznání vážné nemoci dcery žalobce a náhrada údajně utrpěné majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí bruselského oddělení pro vyrovnávání nároků ze dne 25. srpna 2014, jímž bylo zamítnuto prodloužení uznání vážné nemoci dcery žalobce;

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 5. března 2015, jímž byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 24. listopadu 2014;

               —

               uložit náhradu majetkové a nemajetkové újmy vzniklé žalobci;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-389/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Články 43 ES a 49 ES — Svoboda usazování a volný pohyb služeb — Veterinární požadavky — Inseminační stanice skotu — Vnitrostátní právní úprava přiznávající schváleným stanicím výlučné právo poskytovat služby umělé inseminace skotu na určitém území a podmiňující vydání licence inseminátora uzavřením dohody s jednou z těchto stanic)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-389/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 43 ES a 49 ES - Svoboda usazování a volný pohyb služeb - Veterinární požadavky - Inseminační stanice skotu - Vnitrostátní právní úprava přiznávající schváleným stanicím výlučné právo poskytovat služby umělé inseminace skotu na určitém území a podmiňující vydání licence inseminátora uzavřením dohody s jednou z těchto stanic)
   (2008/C 223/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, A. Colomb a G. Le Bras, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 43 ES a 49 ES – Výkon činností spojených s umělou inseminací skotu vyhrazených pouze schváleným „inseminačním stanicím“ ve Francii
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že vyhradila právo poskytovat služby umělé inseminace skotu schváleným inseminačním stanicím, které disponují územní výlučností, jakož i osobám, které vlastní licenci inseminátora, jejíž vydání je podmíněno uzavřením dohody s jednou z těchto stanic, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc T-129/16: Žaloba podaná dne 24. března 2016 – Claranet Europe v. EUIPO – Claro (claranet)

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/30

         Žaloba podaná dne 24. března 2016 – Claranet Europe v. EUIPO – Claro (claranet)
   (Věc T-129/16)
   (2016/C 175/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Claranet Europe Ltd (St Helier, Jersey) (zástupci: G. Crown a D. Farnsworth, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Claro SA (São Paulo, Brazílie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Červená slovní ochranná známka EU „claranet“ – Žádost o zápis ochranné známky č. 11 265 113

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2016 ve věci R 803/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO (a případně vedlejší účastnici) náhradu nákladů řízení a nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-240/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Aldi Einkauf v. OHIM – Alifoods (Alifoods) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Alifoods – Starší mezinárodní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství ALDI – Relativní důvod pro zamítnutí – Neexistence nebezpečí záměny – Neexistence podobnosti označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 – Pravidlo 19 odst. 2 písm. a) bod ii) nařízení (ES) č. 2868/95“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Aldi Einkauf v. OHIM – Alifoods (Alifoods)
      (Věc T-240/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Alifoods - Starší mezinárodní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství ALDI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 19 odst. 2 písm. a) bod ii) nařízení (ES) č. 2868/95“)
      (2015/C 016/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks a C. Fürsen, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Alifoods, SA (Alicante, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. února 2013 (věc R 407/2012-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG a Alifoods, SA.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-485/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas ( „Směrnice 91/628/EHS — Kapitola VII bod 48 odst. 5 přílohy — Nařízení (ES) č. 615/98 — Článek 5 odst. 3 — Vývozní náhrady — Ochrana skotu během přepravy po železnici — Podmínky výplaty vývozních náhrad za skot — Dodržování ustanovení směrnice 91/628/EHS — Zásada proporcionality“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-485/09) (1)

   (Směrnice 91/628/EHS - Kapitola VII bod 48 odst. 5 přílohy - Nařízení (ES) č. 615/98 - Článek 5 odst. 3 - Vývozní náhrady - Ochrana skotu během přepravy po železnici - Podmínky výplaty vývozních náhrad za skot - Dodržování ustanovení směrnice 91/628/EHS - Zásada proporcionality)
   2011/C 252/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Viamex Agrar Handels GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995 (Úř. věst. L 148, s. 52; Zvl. vyd. 03/17, s. 466) a zejména kapitoly VII bodu 48 odst. 5 přílohy této směrnice, jakož i čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19) — Přeprava skotu po železnici — Použitelnost pravidel o ochraně zvířat týkajících se přestávek pro napojení, nakrmení a dob trvání cesty a odpočinku

      Výrok

               1)

               Kapitola VII bod 48 odst. 5 přílohy směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995 se použije mimo jiné na přepravu po železnici.

               2)

               V případě, že porušení směrnice 91/628 ve znění směrnice 95/29 nemělo za následek úhyn přepravovaných zvířat, jsou příslušné orgány členských států a soudy těchto států při výkonu svého přezkumu povinny použít čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad týkající se ochrany živého skotu během přepravy, v souladu se zásadou proporcionality tak, že odmítnou vyplatit vývozní náhradu, jedná-li se o zvířata, u nichž nebyla dodržena ustanovení uvedené směrnice týkající se jejich dobrých životních podmínek.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc F-29/11: Žaloba podaná dne 21. března 2011 — ZZ v. Komise

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/16

         Žaloba podaná dne 21. března 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-29/11)
   2011/C 173/35
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/147/09-RO o nepřipuštění žalobkyně k ústní části výběrového řízení.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele EPSO ze dne 10. prosince 2010, kterým se zamítá stížnost žalobkyně;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/147/09-RO, kterým se písemná zkouška „C“ žalobkyně ohodnocuje známkou 6/10 vedoucí k jejímu vyloučení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-49/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 3. února 2011 — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Wien (Rakousko) dne 3. února 2011 — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer
   (Věc C-49/11)
   2011/C 145/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Content Services Ltd

      Žalovaná: Bundesarbeitskammer

      Předběžné otázky

   Odpovídá požadavku čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (1), podle něhož musí spotřebitel obdržet potvrzení informací uvedených v této směrnici jemu dosažitelným a přístupným stálým komunikačním prostředkem, jestliže mu nebyly jemu dosažitelným a přístupným komunikačním prostředkem poskytnuty již před uzavřením smlouvy, jsou-li spotřebiteli tyto informace poskytnuty na internetové stránce podnikatele prostřednictvím hypertextového odkazu, jenž se nachází v textu, který musí spotřebitel zaškrtnutím označit jako přečtený, aby mohl navázat smluvní vztah?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, s. 19; Zvl. vyd. 15/003, s. 319)


title: Věc F-76/10: Žaloba podaná dne 10. září 2010 — Colart a další v. Parlament

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/64

         Žaloba podaná dne 10. září 2010 — Colart a další v. Parlament
   (Věc F-76/10)
   ()
   2010/C 301/104
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Philippe Colart (Bastogne, Belgie) a další (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení opravených výplatních pásek žalobců za období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010 v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit jejich výplatní pásky RG 2009 (nedoplatky z úprav za dobu od července do prosince 2009), jejich výplatní pásky z ledna 2010 a jejich následující výplatní pásky v rozsahu, v němž je na těchto výplatních páskách použita vyrovnávací sazba 1,85 % namísto 3,70 % na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009, zároveň však zachovat účinky těchto výplatních pásek až do vydání nových výplatních pásek na základě správného použití článků 65 a 65a služebního řádu a článků 1 a 3 přílohy XI služebního řádu (verze 2010);

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-609/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Španělsko) dne 18. listopadu 2015 – María Assumpció Martínez Roges v. José Antonio García Sánchez

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa (Španělsko) dne 18. listopadu 2015 – María Assumpció Martínez Roges v. José Antonio García Sánchez
   (Věc C-609/15)
   (2016/C 038/49)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Letrado de la Administración de Justicia del Juzgado de Violencia sobre la mujer único de Terrassa

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: María Assumpció Martínez Roges

      Odpůrce: José Antonio García Sánchez

      Předběžné otázky

               1)

               Odporují články 34 a 35 zákona 1/2000 článku 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 směrnice 93/13/EHS (1) a čl. 6 odst. 1 písm. d) a článkům 11 a 12 směrnice 2005/29/ES (2) v tom, že vylučují kontrolu případných zneužívajících klauzulí nebo nekalých obchodních praktik, jež obsahují smlouvy uzavřené mezi advokáty a fyzickými osobami, které jednají pro účely, které nespadají do rámce jejich obchodní nebo výrobní činnosti nebo povolání, z úřední povinnosti?

               2)

               Odporují články 34 a 35 zákona 1/2000 článku 6 odst. 1, čl. 7 odst. 2 a [bodu 1 písm. q) přílohy] směrnice 93/13/EHS v tom, že při rozhodování sporu vylučují ve správním „řízení o zaplacení odměny“ provádění důkazů?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 2)


title: Věc C-682/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Berlioz Investment Fund S. A. v. Directeur de l’administration des Contributions directes „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2011/16/EU — Správní spolupráce v oblasti daní — Článek 1 odst. 1 — Článek 5 — Žádost o informace určená třetí osobě — Odmítnutí odpovědět — Sankce — Pojem ‚předpokládaný význam‘ požadovaných informací — Kontrola ze strany dožádaného orgánu — Kontrola ze strany soudu — Rozsah — Listina základních práv Evropské unie — Článek 51 — Uplatňování unijního práva — Článek 47 — Právo na účinný opravný prostředek k soudu — Přístup soudu a třetí osoby k žádosti o informace zaslané dožadujícím orgánem“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Berlioz Investment Fund S. A. v. Directeur de l’administration des Contributions directes
   (Věc C-682/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2011/16/EU - Správní spolupráce v oblasti daní - Článek 1 odst. 1 - Článek 5 - Žádost o informace určená třetí osobě - Odmítnutí odpovědět - Sankce - Pojem ‚předpokládaný význam‘ požadovaných informací - Kontrola ze strany dožádaného orgánu - Kontrola ze strany soudu - Rozsah - Listina základních práv Evropské unie - Článek 51 - Uplatňování unijního práva - Článek 47 - Právo na účinný opravný prostředek k soudu - Přístup soudu a třetí osoby k žádosti o informace zaslané dožadujícím orgánem“)
   (2017/C 239/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Berlioz Investment Fund S.A.

      Žalovaný: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Výrok

               1)

               Článek 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že když členský stát ve svých právních předpisech stanoví peněžitou sankci adresátovi veřejné správy, který odmítne poskytnout informace v rámci výměny informací mezi daňovými orgány, jejímž základem jsou mimo jiné ustanovení směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS, uplatňuje tento členský stát unijní právo ve smyslu tohoto ustanovení, takže se Listina základních práv Evropské unie použije.

               2)

               Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že adresát veřejné správy, kterému byla za nevyhovění správnímu rozhodnutí, kterým mu byla uložena povinnost poskytnout informace v rámci výměny informací mezi vnitrostátními daňovými správami podle směrnice 2011/16, uložena peněžitá sankce, může zpochybnit legalitu tohoto rozhodnutí.

               3)

               Článek 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16 musí být vykládány v tom smyslu, že „předpokládaný význam“ informací požadovaných jedním členským státem od jiného členského státu představuje podmínku, kterou musí splňovat žádost o informace, aby vznikla povinnost dožádaného členského státu jí vyhovět, potažmo podmínku legality rozhodnutí o uložení povinnosti určeného tímto členským státem adresátovi veřejné správy a sankčního opatření uloženého tomuto adresátovi za nevyhovění tomuto rozhodnutí.

               4)

               Článek 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16 musí být vykládány v tom smyslu, že ověření prováděné dožádaným orgánem, kterému dožadující orgán zaslal žádost o informace podle této směrnice, se neomezuje na formální správnost této žádosti, nýbrž tak, že na jeho základě musí být tento dožádaný orgán s to ověřit, že nejsou požadovány informace, u nichž s ohledem na totožnost dotyčného daňového poplatníka a případně uvedené třetí osoby a na potřeby předmětného daňového šetření nelze předpokládat žádný význam. Tatáž ustanovení směrnice 2011/16 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že v rámci řízení o žalobě adresáta veřejné správy proti sankčnímu opatření, jež tomuto subjektu uložil dožádaný orgán v důsledku nevyhovění rozhodnutí o uložení povinnosti, které tento orgán přijal v návaznosti na žádost o informace zaslanou dožadujícím orgánem podle směrnice 2011/16, vnitrostátní soud může vedle provedení změny uložené sankce provést přezkum legality tohoto rozhodnutí o uložení povinnosti. Co se týče podmínky legality uvedeného rozhodnutí, související s předpokládaným významem požadovaných informací, je soudní přezkum omezen na ověření zjevné neexistence takového významu.

               5)

               Článek 47 druhý pododstavec Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že soud dožádaného členského státu musí mít při výkonu soudního přezkumu přístup k žádosti o informace zaslané dožadujícím členským státem dožádanému členskému státu. Adresát veřejné správy nemá naproti tomu právo na přístup k plnému znění této žádosti o informace, která v souladu s článkem 16 směrnice 2011/16 zůstává tajná. K tomu, aby jeho věc týkající se neexistence předpokládaného významu požadovaných informací mohla být v plném rozsahu projednána, v zásadě postačí, aby měl k dispozici informace uvedené v čl. 20 odst. 2 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


title: Spojené věci C-408/15 P a C-409/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG a další (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a další (C-409/15 P) v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Akt, který se osobně dotýká fyzických nebo právnických osob z důvodu z důvodu ‚určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní‘ — Nařízení (EU) č. 511/2014 — Opatření pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii — Nařízení (ES) č. 2100/94 — Omezení účinků odrůdových práv Společenství — Výjimka pro šlechtitele“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG a další (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a další (C-409/15 P) v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Spojené věci C-408/15 P a C-409/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Akt, který se osobně dotýká fyzických nebo právnických osob z důvodu z důvodu ‚určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní‘ - Nařízení (EU) č. 511/2014 - Opatření pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii - Nařízení (ES) č. 2100/94 - Omezení účinků odrůdových práv Společenství - Výjimka pro šlechtitele“)
   (2017/C 030/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (C-409/15 P) (zástupci: P. de Jong, E. Bertolotto, K. Claeyé, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, J. Rodrigues a R. van de Westelaken, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a M. Moore, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV a Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc T-21/09: Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — Eurotel v. OHIM — DVB Project (DVB)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — Eurotel v. OHIM — DVB Project (DVB)
   (Věc T-21/09) (1)

   ()
   2011/C 30/101
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc T-367/17: Žaloba podaná dne 9. června 2017 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar elektricky ovládaného zvedacího sloupku)

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/45

         Žaloba podaná dne 9. června 2017 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar elektricky ovládaného zvedacího sloupku)
   (Věc T-367/17)
   (2017/C 249/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Linak A/S (Nordborg, Dánsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství „Tvar elektricky ovládaného zvedacího sloupku“ č. 101 159-0001

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2017, ve věci R 1411/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů žalobkyně.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 6 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-319/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Falun (Švédsko) dne 27. června 2011 — Widex A/S v. Skatteverket

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Falun (Švédsko) dne 27. června 2011 — Widex A/S v. Skatteverket
   (Věc C-319/11)
   2011/C 269/55
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Falun

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Widex A/S

      Žalovaný: Skatteverket

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má být při rozhodování na základě příslušných ustanovení práva Evropské unie (1) vykládán pojem „stálá provozovna, z níž je vykonávána ekonomická činnost“?

               2)

               Je třeba mít za to, že osoba povinná k dani, která má sídlo své ekonomické činnosti v jiném členském státě a jejíž činnost spočívá mimo jiné ve výrobě a prodeji naslouchadel, má s ohledem na to, že provádí výzkum v oblasti audiologie ve výzkumném oddělení ve Švédsku, ve Švédsku stálou provozovnu, z níž se vykonává ekonomická činnost, pokud tato osoba pořídila zboží a služby, které byly přijaty a využity v dotčeném výzkumném oddělení ve Švédsku?

      (1)  Článek 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1), článek 1 a 2 osmé směrnice Rady ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 09/01, s. 79).


title: Věc C-295/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo ze dne 1. dubna 2005 ve věci Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) proti Transformación Agraria SA (TRAGSA) a Administración del Estado

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo ze dne 1. dubna 2005 ve věci Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) proti Transformación Agraria SA (TRAGSA) a Administración del Estado
   (Věc C-295/05)
   (2005/C 257/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo ze dne 1. dubna 2005 ve věci Asociación Nacional de Empresas Forestales (ASEMFO) proti Transformación Agraria SA (TRAGSA) a Administración del Estado, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 21. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal Supremo žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je s ohledem na čl. 86 odst. 1 Smlouvy o ES přípustné, aby členský stát stanovil ex lege pro podnik veřejného práva takový právní režim, který mu umožňuje provádět veřejné práce bez toho, aby podléhal obecnému režimu zadávání veřejných zakázek prostřednictvím veřejné soutěže, aniž by existovaly zvláštní okolnosti naléhavosti nebo veřejného zájmu, a to jak pod, tak nad finanční prahovou hodnotu stanovenou za tímto účelem evropskými směrnicemi?

               2)

               Je takový právní režim slučitelný se směrnicemi Rady 93/36/EHS (1) a 93/37/EHS (2) ze dne 14. června 1993 a směrnicemi Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997 (3) a Komise 2001/78//ES (4), které mění předchozí směrnice – právní úpravou, která byla nedávno změněna směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (5)?

               3)

               Jsou tvrzení obsažená v rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 8. května 2003 (věc C-349/97, Španělské království v. Komise) použitelná v každém případě na TRAGSA a její pobočky, s ohledem na judikaturu Soudního dvora v oblasti zadávání veřejných zakázek a skutečnost, že správní orgány svěřují TRAGSA značný počet prací, které nepodléhají režimu volné hospodářské soutěže, a že tato okolnost může způsobit výrazné narušení relevantního trhu?

      (1)  Směrnice 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1)

      (2)  Směrnice 93/37/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54)

      (3)  Směrnice 97/52/ES, kterou se mění směrnice 92/50/EHS, 93/36/EHS a 93/37/EHS, které koordinují postupy při zadávání veřejných zakázek na služby, dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 328, s. 1)

      (4)  Směrnice 2001/78/ES, kterou se mění příloha IV směrnice Rady 93/36/EHS, přílohy IV, V a VI směrnice Rady 93/37/EHS, přílohy III a IV směrnice Rady 92/50/EHS ve znění směrnice 97/52/ES, a přílohy XII až XV, XVII a XVIII směrnice Rady 93/38/EHS ve znění směrnice 98/4/ES (Směrnice o použití jednotných formulářů při zveřejňování vyhlášení veřejné zakázky) (Úř. věst. L 285, s. 1)

      (5)  Směrnice 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114)


title: Věc T-399/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Clearwire Corporation v. OHIM (CLEARWIFI) ( Ochranná známka Společenství — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství — Slovní ochranná známka CLEARWIFI — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Clearwire Corporation v. OHIM (CLEARWIFI)
   (Věc T-399/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka CLEARWIFI - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2010/C 11/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Clearwire Corporation (Kirkland, Washington, Spojené státy) (zástupce: G. Konrád, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2008 (věc R 706/2008-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu označení CLEARWIFI s vyznačením Evropského společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Clearwire Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-735/14: Žaloba podaná dne 24. října 2014 – Gazprom Neft v. Rada

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/35

         Žaloba podaná dne 24. října 2014 – Gazprom Neft v. Rada
   (Věc T-735/14)
   (2014/C 448/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gazprom Neft OAO (Sankt-Petěrburg, Rusko) (zástupci: L. Van den Hende a S. Cogman, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 4 rozhodnutí Rady Evropské unie 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014;

               —

               zrušil článek 3 a odstavce 3 a 4 článku 4 nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaloží v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí SZBP a napadené nařízení nejsou dostatečně odůvodněny a porušují tedy článek 296 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nevhodného právního základu napadených ustanovení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že článek 215 SFEU je nevhodným právním základem sporných ustanovení napadeného nařízení, jelikož neexistují dostatečné vazby mezi žalobkyní a i) ruskou vládou a ii) zjevným cílem, jehož má být sankcemi dosaženo. Tyto zásady by měly být relevantní také pro použití článku 29 SEU jakožto právního základu pro omezující opatření přijatá proti třetím zemím.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a základních práv

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že sporná ustanovení nejsou v souladu se zásadou proporcionality a základními právy. Sporná ustanovení představují nepřiměřený zásah do svobody podnikání žalobkyně a jejího práva na vlastnictví, jelikož nejsou vhodná (a tedy ani nezbytná) k dosažení jejich cílů a v každém případě ukládají zátěž, která výrazně převažuje nad jakýmkoli možným užitkem.


title: Věc T-437/15: Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise „Žaloba na neplatnost — Zemědělství — Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám — Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise
   (Věc T-437/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Zemědělství - Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám - Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2016/C 156/61)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Itálie) a 38 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení (zástupce: G. Manelli, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36), a konkrétně jeho článků 6 a 9 vykládaných ve spojení s přílohou I tohoto rozhodnutí

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a 38 dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc T-215/14: Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise „Žaloba na neplatnost — Nahrazení napadeného aktu v průběhu řízení — Úprava návrhových žádání — Souběžná žaloba proti novému rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise
   (Věc T-215/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nahrazení napadeného aktu v průběhu řízení - Úprava návrhových žádání - Souběžná žaloba proti novému rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 038/69)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polsko) (zástupci: T. Koncewicz a K. Gruszecka-Spychała, advokáti) a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (zástupci: původně T. Koncewicz a K. Gruszecka-Spychała, poté P. Rosiak, avdvokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, S. Noë a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Předmět věci

   Původně žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise 2014/883/EU ze dne 11. února 2014 o opatření SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Polsko – Zřízení letiště Gdynia-Kosakowo (Úř. věst. L 357, s. 51) a následně žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise (EU) 2015/1586 ze dne 26. února 2015 o opatření SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Polsko – Přeměna letiště Gdynia-Kosakowo (Úř. věst. L 250, s. 165), nahrazujícího rozhodnutí 2014/883.

      Výrok

               1)

               O žalobě není třeba rozhodovat.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o. v hlavním řízení.

               3)

               Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v řízení o vydání předběžného opatření.

               4)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc T-197/13: Žaloba podaná dne 1. dubna 2013 — M.E.M. v. OHIM (MONACO)

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/51

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2013 — M.E.M. v. OHIM (MONACO)
   (Věc T-197/13)
   2013/C 156/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: MARQUES DE L'ÉTAT DE MONACO (M.E.M.) (Monako, Monako) (zástupce: S. Arnaud, avocat)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. ledna 2013 ve věci R 113/2012-4;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka společenství: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „MONACO“ pro výrobky a služby spadající do tříd 9, 12, 14, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 39, 41 a 43 — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 069 254

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí žádosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí žaloby

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               První důvod vycházející z porušení článku 5, čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009

               —

               Druhý důvod vycházející z porušení práva při výkladu rozlišovací způsobilosti

               —

               Třetí důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení rozlišovací způsobilosti

               —

               Čtvrtý důvod vycházející z nedostatku odůvodnění, případně z nedostatečného odůvodnění, případně rozporuplnosti odůvodnění zamítnutí zápisu pro výrobky třídy 9

               —

               Pátý důvod vycházející z porušení článku 75 nařízení č. 207/2009, jakož i článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech z důvodu nedostatečného odůvodnění


title: Věc C-494/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 21. září 2015 – Tommy Hilfiger Licensing LLC a další v. DELTA CENTER a.s.

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 21. září 2015 – Tommy Hilfiger Licensing LLC a další v. DELTA CENTER a.s.
   (Věc C-494/15)
   (2015/C 414/20)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Tommy Hilfiger Licensing LLC, Urban Trends Trading B.V., RADO Uhren AG, Facton Kft., Lacoste S.A., Burberry Limited

      Žalovaná: DELTA CENTER a.s.

      Předběžné otázky

               1)

               Je osoba, která má pronajatý areál tržnice a jednotlivým trhovcům poskytuje k užívání stánky a pozemky, na kterých stánky mohou stát, prostředníkem, jehož služby jsou užívány třetími osobami k porušování práva duševního vlastnictví ve smyslu článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004, o dodržování práv duševního vlastnictví?

               2)

               Lze osobě, která má pronajatý areál tržnice a jednotlivým trhovcům poskytuje k užívání stánky a pozemky, na kterých stánky mohou stát, uložit opatření ve smyslu článku 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004, o dodržování práv duševního vlastnictví, za stejných podmínek, jaké Soudní dvůr Evropské unie formuloval pro uložení opatření provozovatelům on-line tržiště v rozsudku Soudního dvora ze dne 12. července 2011 ve věci C-324/09 L’Oréal a další proti e-Bay a dalším?

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/002, s. 32.


title: Věc C-304/06 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2008 – Eurohypo AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trnu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranná známka EUROHYPO — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. května 2008 – Eurohypo AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trnu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-304/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranná známka EUROHYPO - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost)
   (2008/C 158/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eurohypo AG (zástupci: C. Rohnke a M. Kloth, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trnu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a J. Weberndörfer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 3. května 2006, Eurohypo v. OHIM (T-439/04), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost směřující proti rozhodnutí zamítajícímu přihlášku slovní ochranné známky „EUROHYPO“ k zápisu pro služby zařazené do třídy 36 – Rozlišovací způsobilost ochranné známky, která je tvořena výlučně označeními nebo údaji, které mohou sloužit k označení vlastností služby
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 3. května 2006, Eurohypo v. OHIM (EUROHYPO) (T-439/04) se zrušuje v rozsahu, v němž Soud prvního stupně Evropských společenství shledal, že čtvrtý odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) neporušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 3288/94 ze dne 22. prosince 1994, když rozhodnutím ze dne 6. srpna 2004 (věc R 829/2002-4) odmítl zapsat sousloví EUROHYPO jako ochrannou známku Společenství pro služby spadající do třídy 36 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, odpovídající následujícímu popisu: „[b]ankovnictví; finanční operace a měnové služby; obchodování s nemovitostmi; finanční služby; financování […]“.

               2)

               Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. srpna 2004 (věc R 829/2002-4) se zamítá.

               3)

               Eurohypo AG se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-375/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 15. července 2011 — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA v. Belgický stát

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 15. července 2011 — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA v. Belgický stát
   (Věc C-375/11)
   2011/C 282/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA

      Žalovaný: Belgický stát

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňují články 3, 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (1), v současně platném znění, členským státům, aby operátorům, kteří jsou držiteli individuálních práv na užívání frekvencí mobilních sítí na dobu patnácti let v rámci oprávnění k zavedení a zajišťování mobilní sítě na svém území, udělených podle režimu staršího právního rámce, ukládaly jednorázový poplatek za obnovení jejich individuálních práv na užívání frekvencí, jehož výše, závisející na počtu frekvencí a na počtu měsíců, jichž se práva na užívání týkají, se stanoví na základě bývalého jednotného koncesního poplatku, vázaného na vydání výše uvedených oprávnění, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními?

               2)

               Umožňují články 3, 12 a 13 téže autorizační směrnice členským státům, aby operátorům, kteří si přejí získat nová práva na užívání mobilních frekvencí, ukládaly jednorázový poplatek, jehož výše se určuje formou dražby v okamžiku přidělování frekvencí, s cílem tyto frekvence zhodnotit, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?

               3)

               Umožňuje čl. 14 odst. 2 téže autorizační směrnice členským státům, aby operátorům mobilních sítí ukládaly pro další období, na která mají být obnovena jejich individuální práva na užívání mobilních frekvencí, která již někteří z těchto operátorů získali, avšak před začátkem tohoto dalšího období, jednorázový poplatek za obnovení práv na užívání frekvencí, která budou mít na počátku tohoto dalšího období, a to s cílem umožnit optimální využití frekvencí prostřednictvím jejich zhodnocení, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?

               4)

               Umožňuje čl. 14 odst. 1 téže autorizační směrnice členským státům, aby jako další podmínku pro udělení a obnovení práv na užívání frekvencí stanovily úhradu jednorázového poplatku, jehož výše není omezena a určuje se formou dražby, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.