title: Věc C-439/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 2. července 2018 – OH v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 2. července 2018 – OH v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria
      (Věc C-439/18)
      (2018/C 373/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: OH

         Žalovaná: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Předběžná otázka

      Je ustanovení kolektivní smlouvy a podniková zvyklost, podle kterých se pro účely odměňování a pro účely povyšování vypočítává počet let odpracovaných zaměstnankyní na částečný úvazek s vertikálním rozložením pracovní doby v celoročním přepočtu jen s přihlédnutím k době výkonu práce, v rozporu s ustanovením 4 odst. 1 a 2 evropské rámcové dohody o částečném pracovním úvazku (směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1)), jakož i s čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 (2) o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)?

         (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


title: Věc T-502/18: Žaloba podaná dne 22. srpna 2018 – Pharmadom v. EUIPO – IRF (MediWell)

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/15

      Žaloba podaná dne 22. srpna 2018 – Pharmadom v. EUIPO – IRF (MediWell)
      (Věc T-502/18)
      (2018/C 373/17)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupkyně: M-P. Dauquaire advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: IRF s.r.o. (Bratislava, Slovensko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie MediWell – Přihláška č. 15 078 645

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. června 2018, ve věci R 6/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil rozhodnutí námitkového oddělení;

                  —

                  odmítl zapsat přihlašovanou známku;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-480/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 23. července 2018 – AS „PrivatBank“

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 23. července 2018 – AS „PrivatBank“
      (Věc C-480/18)
      (2018/C 381/07)
      Jednací jazyk: lotyšština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně a navrhovatelka: AS „PrivatBank“

         Další účastník řízení: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že Komise [pro finanční a kapitálové trhy, Lotyšsko] je oprávněná přezkoumat stížnosti uživatelů platebních služeb i v souvislosti s platebními službami, které nebyly provedeny v eurech či národní měně členského státu, a v důsledku toho posoudit porušení zákona [o platebních službách a elektronickém peněžnictví] a uložit sankce, slučitelná s čl. 2 odst. 2 směrnice (1) [2007/64/ES]?

                  2)

                  Mají být čl. 20 odst. 1 a 5 a čl. 21 odst. 2 směrnice [2007/64/ES] vykládány v tom smyslu, že umožňují příslušnému orgánu vykonávat dohled a uložit sankce i ve vztahu k platebním službám, které se neprovádí v eurech nebo v měně členského státu mimo eurozónu?

                  3)

                  Je orgán příslušný k plnění úkolů dohledu uvedených v článcích 20 a 21 směrnice, či postupů mimosoudního vyřizování stížností uvedených v článcích 80 až 82 směrnice, oprávněný rozhodovat spory mezi plátcem a poskytovatelem platebních služeb vzniklé z právních vztahů uvedených v článku 75 směrnice, a to určením, kdo je osobou odpovědnou za neprovedenou či chybně provedenou transakci?

                  4)

                  Má příslušný orgán při plnění úloh dohledu uvedených v článcích 20 a 21 směrnice či postupů mimosoudního vyřizování stížností uvedených v článcích 80 až 82 směrnice zohlednit rozhodčí rozhodnutí, kterým bylo rozhodnuto ve sporu mezi poskytovatelem platebních služeb a uživatelem platebních služeb?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1)


title: Věc C-496/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. července 2018 – HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. a další v. Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. července 2018 – HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. a další v. Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Věc C-496/18)
      (2018/C 381/11)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: HUNGEOD Közlekedésfejlesztési, Földmérési, Út- és Vasúttervezési Kft. a další

         Žalovaný: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Další účastník řízení: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba čl. 41 odst. 1 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, body 2, 25, 27 a 36 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES (1) ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 92/13/EHS (2) ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací a v tomto kontextu zásadu právní jistoty jako obecnou zásadu unijního práva a požadavek účinnosti a rychlosti prostředků nápravy dostupných v oblasti zadávání veřejných zakázek proti rozhodnutím veřejných zadavatelů vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která ve vztahu ke smlouvám týkajícím se veřejných zakázek uzavřeným předtím, než nabyla účinnosti, po uplynutí prekluzivních lhůt stanovených v předchozí právní úpravě členského státu pro podání návrhu na přezkum s cílem vyšetřit protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek, k nimž došlo předtím, než uvedená právní úprava nabyla účinnosti, obecně umožňuje příslušnému orgánu (dohledu), který sama zřizuje, v rámci lhůty stanovené uvedenou právní úpravou zahájit řízení s cílem vyšetřit určité protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a rozhodnout ve věci samé, a v důsledku toho prohlásit, že došlo k protiprávnímu jednání, uložit sankci v oblasti zadávání veřejných zakázek a uplatnit důsledky neplatnosti smlouvy?

                  2)

                  Lze právní předpisy a zásady, na které se odkazuje v první otázce – vedle zásady účinného uplatnění (subjektivního a osobního) práva podat návrh na přezkum, které mají zájemci o zadání veřejné zakázky –, vztáhnout na oprávnění zahájit a vést přezkumné řízení, které mají orgány (dohledu) zřízené právním řádem členského státu, jež jsou oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem?

                  3)

                  Vyplývá z čl. 99 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU (3) o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES (4), že přijetím nového zákona může právo členského státu – k hájení finančních zájmů Unie v oblasti zadávání veřejných zakázek – obecně umožnit orgánům (dohledu), které jsou právním řádem členského státu oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem, vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek, k nimž došlo předtím, než uvedený zákon nabyl účinnosti, a zahájit a vést řízení, přestože již uplynuly prekluzivní lhůty podle předchozí právní úpravy?

                  4)

                  Bude-li zjištěna – s ohledem na právní předpisy a zásady, na které se odkazuje v první otázce – slučitelnost oprávnění vyšetřovat uděleného orgánům (dohledu), které je popsáno v první a třetí otázce, má nějakou relevanci, jaké byly právní, legislativní, technické nebo organizační mezery nebo překážky jiného druhu, pro které nebylo protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek vyšetřeno v okamžiku, kdy k němu došlo?

                  5)

                  Je třeba čl. 41 odst. 1 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, body 2, 25, 27 a 36 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací a v tomto kontextu zásadu právní jistoty jako obecnou zásadu unijního práva a požadavek účinnosti a rychlosti prostředků nápravy dostupných v oblasti zadávání veřejných zakázek proti rozhodnutím veřejných zadavatelů a zásadu proporcionality vykládat v tom smyslu, že – včetně toho, zda ve světle těchto zásad lze udělit oprávnění, na které se odkazuje v první až čtvrté otázce, orgánům (dohledu), které jsou právním řádem členského státu oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem – vnitrostátní soud může posoudit rozumnost a proporcionalitu časového období mezi protiprávním jednáním, uplynutím dříve stanovené prekluzivní lhůty pro podání návrhu na přezkum a zahájením vyšetřování protiprávního jednání a vyvodit z toho právní důsledek v podobě neúčinnosti sporného rozhodnutí nebo jiný účinek stanovený právem členského státu?

         (1)  Úř. věst. 2007, L 335, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 1992, L 76, s. 14.

         (3)  Směrnice ze dne 26. února 2014 (Úř. věst. 2014, L 94, s. 243).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. 2004, L 134, s. 1).


title: Věc C-489/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. července 2018 – Farmland Kft. v. Földművelésügyi Miniszter

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. července 2018 – Farmland Kft. v. Földművelésügyi Miniszter
      (Věc C-489/18)
      (2018/C 381/08)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Farmland Kft.

         Žalovaný: Földművelésügyi Miniszter

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s unijním právem v souladu právní úprava stanovená ve vyhlášce ministra zemědělství a místního rozvoje č. 22/2010 ze dne 16. března 2010, ve vyhlášce ministra zemědělství a místního rozvoje č. 34/2010 ze dne 9. dubna 2010, ve vyhlášce ministra místního rozvoje č. 25/2011 ze dne 7. dubna 2011 a ve vyhlášce ministra místního rozvoje č. 22/2011 ze dne 25. března 2011, podle které postačí k zamítnutí žádosti zemědělce o podporu zamítne soubor kritérií týkajících se tzv. „oprávněného uživatele půdy“, upravených ve vnitrostátním právu, a neexistence tzv. „osvědčení o užívání půdy“, které z uvedených kritérií vyplývá, i když unijní pěstitel splňuje pro žádost o podporu ostatní kritéria, a konkrétně může doložit, že ohlášenými plochami disponuje, tzn. že je obhospodařuje a využívá?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Vyžaduje unijní právo, aby platební agentura členského státu při posuzování žádosti o podporu zohledňovala jiné důkazy splnění požadavku „disponovat“, uvedeného v článku 124 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1)?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: jaké má z hlediska unijního práva právní důsledky, resp. jak je třeba vykládat nebo posuzovat v jednotné žádosti „prohlášení zemědělce, že se seznámil s podmínkami týkajícími se dotčených režimů podpory“, vyžadované článkem 12 písm. e) nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 (2), ve vztahu k takovému zvláštnímu omezujícímu ustanovení členského státu, jako je soubor kritérií týkajících se „oprávněného uživatele půdy“?

                  4)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: jaké má z hlediska unijního práva právní důsledky, resp. jak je třeba vykládat nebo posuzovat v jednotné žádosti povinnost, stanovenou členským státem, podat prohlášení o splnění souboru kritérií týkajících se „oprávněného uživatele půdy“, tedy o splnění administrativních požadavků souvisejících s uvedeným zvláštním omezujícím ustanovením členského státu?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 16).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína (Úř. věst. 2009, L 316, s. 65).


title: Věc C-497/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. července 2018 – Budapesti Közlekedési Zrt. v. Közbeszerzési Hatóság – Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 30. července 2018 – Budapesti Közlekedési Zrt. v. Közbeszerzési Hatóság – Közbeszerzési Döntőbizottság
      (Věc C-497/18)
      (2018/C 381/12)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Budapesti Közlekedési Zrt.

         Žalovaný: Közbeszerzési Hatóság Közbeszerzési Döntőbizottság

         Další účastník: Közbeszerzési Hatóság Elnöke

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba čl. 41 odst. 1 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, body 2, 25, 27 a 36 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES (1) ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS (2) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce a v tomto kontextu zásadu právní jistoty jako obecnou zásadu unijního práva a požadavek účinnosti a rychlosti prostředků nápravy dostupných v oblasti zadávání veřejných zakázek proti rozhodnutím veřejných zadavatelů vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která ve vztahu ke smlouvám týkajícím se veřejných zakázek uzavřeným předtím, než nabyla účinnosti, po uplynutí prekluzivních lhůt stanovených v předchozí právní úpravě členského státu pro podání návrhu na přezkum s cílem vyšetřit protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek, k nimž došlo předtím, než uvedená právní úprava nabyla účinnosti, obecně umožňuje příslušnému orgánu (dohledu), který sama zřizuje, v rámci lhůty stanovené uvedenou právní úpravou zahájit řízení s cílem vyšetřit určité protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a v důsledku toho prohlásit, že došlo k protiprávnímu jednání, uložit sankci v oblasti zadávání veřejných zakázek a uplatnit důsledky neplatnosti smlouvy týkající se veřejné zakázky?

                  2)

                  Lze právní předpisy a zásady, na které se odkazuje v první otázce – vedle zásady účinného uplatnění (subjektivního a osobního) práva podat návrh na přezkum, které mají zájemci o zadání veřejné zakázky –, vztáhnout na oprávnění zahájit a vést přezkumné řízení, které mají orgány (dohledu) zřízené právním řádem členského státu, které jsou oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem?

                  3)

                  Vyplývá z čl. 83 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (3) ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (4), že přijetím nového zákona může právo členského státu – k hájení finančních zájmů Unie v oblasti zadávání veřejných zakázek – obecně umožnit orgánům (dohledu), které jsou právním řádem členského státu oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem, vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek, k nimž došlo předtím, než uvedený zákon nabyl účinnosti, a zahájit a vést řízení, přestože již uplynuly prekluzivní lhůty podle předchozí právní úpravy?

                  4)

                  Bude-li zjištěna – s ohledem na právní předpisy a zásady, na které se odkazuje v první otázce – slučitelnost oprávnění vyšetřovat uděleného orgánům (dohledu), které je popsáno v první a třetí otázce, má nějakou relevanci, jaké byly právní, legislativní, technické nebo organizační mezery nebo překážky jiného druhu, pro které nebylo protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek vyšetřeno v okamžiku, kdy k němu došlo?

                  5)

                  Je třeba čl. 41 odst. 1 a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, body 2, 25, 27 a 36 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce a v tomto kontextu zásadu právní jistoty jako obecnou zásadu unijního práva a požadavek účinnosti a rychlosti prostředků nápravy dostupných v oblasti zadávání veřejných zakázek proti rozhodnutím veřejných zadavatelů a zásadu proporcionality vykládat v tom smyslu, že – včetně toho, zda ve světle těchto zásad lze udělit oprávnění, na které se odkazuje v první až čtvrté otázce, orgánům (dohledu), které jsou právním řádem členského státu oprávněny z moci úřední odhalovat a vyšetřovat protiprávní jednání v oblasti zadávání veřejných zakázek a jejichž funkcí je hájit veřejný zájem – vnitrostátní soud může posoudit rozumnost a proporcionalitu časového období mezi protiprávním jednáním, uplynutím dříve stanovené prekluzivní lhůty pro podání návrhu na přezkum a zahájením vyšetřování protiprávního jednání a vyvodit z toho právní důsledek v podobě neúčinnosti sporného rozhodnutí nebo jiný účinek stanovený právem členského státu?

         (1)  Úř. věst. 2007, L 335, s. 31.

         (2)  Úř. věst. 1989, L 395, s. 33.

         (3)  Směrnice ze dne 26. února 2014 (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114).


title: Věc C-499/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2018 Bayer CropScience AG proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 17. května 2018 ve věci T-429/13, Bayer CropScience AG v. Evropská komise

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2018 Bayer CropScience AG proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 17. května 2018 ve věci T-429/13, Bayer CropScience AG v. Evropská komise
      (Věc C-499/18 P)
      (2018/C 381/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bayer CropScience AG (zástupci: K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, avocat, A. Robert, advocate, M. Zdzieborska, Solicitor)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA), Agricultural Industries Confederation Ltd, Švédské království, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-429/13,

                  —

                  vyhověl žalobě v prvním stupni a zrušil nařízení č. 485/2013 v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky, (1) a

                  —

                  rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni a v odvolacím řízení a nahradí náklady řízení navrhovatelky v prvním stupni a v odvolacím řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení takto:
      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že zvýšení míry jistoty předchozích vědeckých poznatků lze považovat za „nové“ vědeckotechnické poznatky podle čl. 21 odst. 1 nařízení č. 1107/2009. (2)

      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se při svém výkladu čl. 21 odst. 3 nařízení č. 1107/2009 dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že EFSA nebyl povinen založit své posouzení rizik na oficiálním pokynu platném v době přezkumu.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při použití čl. 21 odst. 3 nařízení 1107/2009.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nevymezil odpovídající úroveň vědecké jistoty, pokud jde o materializaci údajného rizika požadovanou pro použití preventivních opatření.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neuplatnil standardy důkladného a přesného posouzení rizik, které je třeba provést před přijetím preventivních opatření.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vymezil rozsah a ignoroval požadavky posouzení dopadů, které je třeba provést před přijetím preventivních opatření.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 ze dne 24. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinných látek klothianidin, thiamethoxam a imidakloprid, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedené účinné látky (Úř. věst. 2013, L 139, s. 12).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).


title: Věc C-500/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Cluj (Rumunsko) dne 30. července 2018 – AU v. Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Cluj (Rumunsko) dne 30. července 2018 – AU v. Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti
      (Věc C-500/18)
      (2018/C 381/14)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Specializat Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: AU

         Žalované: Reliantco Investments LTD, Reliantco Investments LTD Limassol Sucursala Bucureşti

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí nebo může vnitrostátní soud při výkladu pojmu „neprofesionální klient“, který je uveden v čl. 4 odst. 1 bodu 12 směrnice 2004/39/ES (1), použít stejná výkladová kritéria, jako jsou kritéria, která definují pojem spotřebitel podle čl. 2 písm. b) směrnice 93/13/EHS (2)?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku, za jakých podmínek může „neprofesionální klient“ podle směrnice 2004/39/ES v takovém sporu, jako je spor v původním řízení, využít postavení spotřebitele?

                  3)

                  Představuje uskutečnění velkého objemu obchodů v relativně krátkém časovém období ze strany „neprofesionálního klienta“ podle směrnice 2004/39/ES a investice značných peněžních částek do finančních nástrojů, jako jsou finanční nástroje definované v čl. 4 odst. 1 bodě 17 směrnice 2004/39/ES, relevantní kritéria pro posouzení postavení spotřebitele v případě „neprofesionálního klienta“ podle této směrnice?

                  4)

                  Musí nebo může vnitrostátní soud při určení vlastní příslušnosti, jelikož má povinnost podle konkrétního případu určit dopad čl. 17 odst. 1 písm. c) nebo čl. 7 bodu 2 nařízení (EU) č. 1215/2012 (3), zohlednit hmotněprávní základ, kterého se žalobce dovolává (výlučně mimosmluvní odpovědnost) jako prostředku nápravy ve vztahu k uzavření údajně zneužívajících ujednání podle směrnice 93/13/EHS, u nichž by bylo rozhodné hmotné právo určeno podle nařízení (ES) č. 864/2007 (Řím II) (4), anebo případné postavení žalobce jakožto spotřebitele činí hmotněprávní základ žaloby irelevantní?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1).

         (2)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29, oprava Úř. věst 2016, L 303, s. 26).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, s. 1).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (Úř. věst. L 199, s. 40).


title: Věc C-503/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. července 2018 Ingou Barnett proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. května 2018 ve věci T-23/17, Barnett v. Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. července 2018 Ingou Barnett proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. května 2018 ve věci T-23/17, Barnett v. Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)
      (Věc C-503/18 P)
      (2018/C 381/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Inge Barnett (zástupci: S. Orlandi, T. Martin, avocats)

         Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018, Barnett v. EHSV, T-23/17, EU:T:2018:271;

                  —

                  zrušil rozhodnutí EHSV ze dne 21. března 2016, přijaté za účelem splnění povinnosti vyplývající z rozsudku ze dne 22. září 2015, Barnett v. EHSV, F-20/14, EU:F:2015:107;

                  —

                  uložil EHSV náhradu nákladů řízení.

            Podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018, Barnett v. EHSV, T-23/17, EU:T:2018:271;

                  —

                  zrušil rozhodnutí EHSV ze dne 21. března 2016, přijaté za účelem splnění povinnosti vyplývající z rozsudku ze dne 22. září 2015, Barnett v. EHSV, F-20/14, EU:F:2015:107;

                  —

                  uložil EHSV, aby zaplatila navrhovatelce částku 207 994,14 eur jako náhradu majetkové újmy, navýšenou o úroky z prodlení od okamžiku splatnosti dlužných částek ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace zvýšené o tři a půl procentního bodu, jakož i částku 25 000 eur z titulu vzniklé morální újmy;

                  —

                  uložil EHSV náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení, když měl za to, že EHSV se mohl v rámci splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu pro veřejnou službu omezit na přezkum žádosti navrhovatelky s ohledem na údajné služební důvody, které byly vymezeny tři roky po okamžiku, v němž bylo přijato první rozhodnutí, kterým byla odmítnuta její žádost, a s nimiž se účastníci řízení seznámili až 21. března 2016. Tyto údajné služební důvody, na jejichž základě byla navrhovatelka vyřazena ze seznamu oprávněných osob z důvodu její nepostradatelnosti pro řádný chod služby, nemá žádnou oporu v použitelných obecných prováděcích ustanoveních EHSV. Dále tyto údajné služební důvody byly uplatněny bez konzultace se smíšeným výborem. Tento smíšený orgán nicméně v roce 2013 uvedl, že v případě předčasného odchodu do důchodu jen jedné ze dvou oprávněných osob, kterým bylo určeno příslušné opatření, by tuto výhodu přiznal s ohledem na služební důvody navrhovatelce.
      Navrhovatelka dále tvrdí, že Tribunál nezohlednil překážku věci rozhodnuté, kterou představuje rozsudek Soudu pro veřejnou službu.
      Konečně, napadený rozsudek je stižen i právní vadou v tom smyslu, že Tribunál měl za to, že přes zrušení právního základu, který byl nezbytný k přijetí napadeného rozhodnutí, měl EHSV i nadále pravomoc přijmout rozhodnutí o navrhovatelky. Tribunál při odpovědi na tento žalobní důvod mimo jiné zkreslil argumenty vznesené na podporu námitky nedostatku příslušnosti navrhovatelkou.


title: Věc C-525/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2018 Marion Le Pen proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. června 2018 ve věci T-86/17, Le Pen v. Evropský parlament

text:
               22.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. srpna 2018 Marion Le Pen proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. června 2018 ve věci T-86/17, Le Pen v. Evropský parlament
      (Věc C-525/18 P)
      (2018/C 381/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marion Le Pen (zástupce: R. Bosselut, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek šestého senátu Tribunálu ze dne 19. června 2018 ve věci T-86/17,

            a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 5. prosince 2016 přijaté na základě článku 68 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu 2009/C 159/01 ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“, v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka ve výši 298 497,87 eura;

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 2016-1560, doručené dne 6. prosince 2016, jímž byla navrhovatelka informována, že vůči ní byla konstatována pohledávka na základě rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 5. prosince 2016 o vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence podle článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;

                  —

                  rozhodl v souladu s právem o částce, která má být navrhovatelce přiznána z titulu náhrady nemajetkové újmy v důsledku nepodložených obvinění činěných před skončením šetření, dále v důsledku narušení její pověsti a velmi výrazného narušení jejího osobního a politického života vlivem napadeného rozhodnutí;

                  —

                  rozhodl v souladu s právem o částce, která má být navrhovatelce přiznána z titulu procesních výdajů;

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;

                  —

                  v rámci procesních opatření vyzval Parlament, aby předložil správní spis paní CG, soupis příchodů a odchodů paní CG v sídle Parlamentu ve Štrasburku a Bruselu, anonymní dopis, v jehož důsledku došlo k zahájení sporného řízení, a spis OLAF o navrhovatelce a její asistentce.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení unijního práva Tribunálem, z nesprávného právního posouzení a z porušení podstatných formálních náležitostí. Navrhovatelka plně zdůvodnila předložení nových podkladů v průběhu řízení novými skutečnostmi. Tyto podklady jsou rozšířením podkladů, které již byly předloženy generálnímu tajemníkovi Parlamentu. Tribunál měl pravomoc provést přezkum v plné jurisdikci, což vyžadovalo, aby tyto podklady zohlednil pro účely posouzení, zda byla či nebyla vykonána práce parlamentního asistenta, a tudíž za účelem posouzení opodstatněnosti vrácení neoprávněně vyplacené částky. Některé z těchto důkazů měl Parlament k dispozici, avšak před navrhovatelkou je skryl.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil porušení práva na obhajobu a podstatných formálních náležitostí. Skutečnost, že generální tajemník Parlament neprovedl s navrhovatelkou výslech a že nebyl poskytnut spis, představuje porušení práva navrhovatelky na obhajobu, práva být osobně vyslechnut před každým rozhodnutím včetně správního, zásad rovnosti zbraní a spravedlivého projednání, práva na nestranného soudce a zákazu odepření spravedlnosti, jež vyplývají z ustanovení prováděcích opatření ke statutu poslanců, Listiny základních práv Evropské unie, článku 6 EÚLP a obecných právních zásad. Tribunál se rovněž nezabýval nedostatkem odůvodnění v rozhodnutí generálního tajemníka.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení unijního práva Tribunálem, z nesprávného právního posouzení a z nesprávné právní kvalifikace skutků, ze zkreslení skutkových okolností a důkazů, z diskriminační povahy a z fumus persecutionis, jakož i z porušení zásad legitimního očekávání a legality.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zneužití pravomoci, jelikož napadený rozsudek schvaluje jednání generálního tajemníka Parlamentu, jehož skutečným a hlavním cílem je škodit navrhovatelce a její straně.


title: Věc T-525/18: Žaloba podaná dne 4. září 2018 – ENGIE Global LNG Holding a další v. Komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/44

      Žaloba podaná dne 4. září 2018 – ENGIE Global LNG Holding a další v. Komise
      (Věc T-525/18)
      (2018/C 399/59)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ENGIE Global LNG Holding Sàrl (Lucemburk, Lucembursko), Engie Invest International SA (Lucemburk), ENGIE (Courbevoie, Francie) (zástupci: B. Le Bret, M. Struys, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že tato žaloba je přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  podpůrně, zrušil článek 2 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se nařizuje navrácení podpory;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2018 o státní podpoře SA.44888 (2016/C) (ex 2016/NN) poskytnuté Lucemburskem ve prospěch skupiny ENGIE uvádějí žalobkyně devět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení Komise při uplatnění prvního kritéria pojmu „státní podpora“, týkajícího se otázky, zda došlo ke státnímu zásahu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise nesprávně uplatnila pojem „zvýhodnění“, neboť zaprvé směšuje pojmy „zvýhodnění“ a „selektivnost“, zadruhé k závěru, že došlo k hospodářskému zvýhodnění, dospěla na základě kombinovaného účinku jednotlivých opatření, která jsou v souladu s obecným právem, a zatřetí tento účinek posuzovala na základě zkreslení skutkového stavu, jakož i nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení, kterých se Komise dopustila při definování dvou alternativně používaných referenčních rámců (obecného a úzkého) pro účely prokázání, že došlo k diskriminační odchylce ve prospěch holdingových společností (LNG Holding a CEF) na straně jedné a skupiny ENGIE na straně druhé.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení, kterých se Komise dopustila při posuzování otázky, zda došlo k odchylkám a k diskriminačnímu zacházení ve prospěch holdingových společností na straně jedné a skupiny ENGIE na straně druhé.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení, kterých se Komise dopustila při kvalifikování selektivní výhody vyplývající z neuplatnění lucemburského pravidla týkajícího se zneužití práva.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení Komise při kvalifikování dotčených opatření jako individuální podpory.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise nerespektovala rozdělení pravomocí mezi členské státy a Unií, a ze zneužití pravomoci, která jí je v otázkách státních podpor svěřena pro účely zakročování proti obecným opatřením spadajícím do vnitrostátní politiky v oblasti přímého zdanění.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod, vycházející z toho, že Komise porušila procesní práva žalobkyň a nedodržela svou povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v článku 296 SFEU.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod, uvedený podpůrně a vycházející z porušení článku 16 nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9), neboť Komise nařídila navrácení dotčené údajné podpory v rozporu s obecnými zásadami unijního práva.


title: Věc T-574/18: Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Agrochem-Maks v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/93

      Žaloba podaná dne 28. září 2018 – Agrochem-Maks v. Komise
      (Věc T-574/18)
      (2018/C 427/122)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Agrochem-Maks d.o.o. (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1019 (1),

                  —

                  rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní v rámci tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti správy odůvodnit svá rozhodnutí, vycházející z čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 6 písm. f) nebo bodu 2.2 přílohy II nařízení (ES) č. 1107/2009 (2) a zásady proporcionality, co se týče údajných nedostatků v údajích o účinné látce, jejíž schválení je požadováno.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného použití zásady opatrnosti, co se týče údajných bodů, které nemohly být dokončeny v rámci hodnocení rizika.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 4 nařízení (ES) č. 1107/2009, co se týče určení vysokého rizika pro vodní organismy.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1019 ze dne 18. července 2018, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky oxasulfuron a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2018, L 183, s. 14).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).


title: Spojené věci C-569/16 a C-570/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Stadt Wuppertal v. Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, jakožto vlastník TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK v. Martina Broßonn (C–570/16) „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/ES – Článek 7 – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok – Zánik pracovního poměru z důvodu smrti pracovníka – Vnitrostátní právní předpisy bránící vyplacení finanční náhrady za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok jeho dědicům – Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva – Listina základních práv Evropské unie – Článek 31 odst. 2 – Neuplatnitelnost v rámci sporu mezi jednotlivci“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Stadt Wuppertal v. Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Volker Willmeroth, jakožto vlastník TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK v. Martina Broßonn (C–570/16)
      (Spojené věci C-569/16 a C-570/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Článek 7 - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Zánik pracovního poměru z důvodu smrti pracovníka - Vnitrostátní právní předpisy bránící vyplacení finanční náhrady za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok jeho dědicům - Povinnost konformního výkladu vnitrostátního práva - Listina základních práv Evropské unie - Článek 31 odst. 2 - Neuplatnitelnost v rámci sporu mezi jednotlivci“)
      (2019/C 16/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Stadt Wuppertal (C-569/16), Volker Willmeroth, jakožto vlastník TWI Technische Wartung und Instandsetzung Volker Willmeroth eK (C-570/16)

         Žalované: Maria Elisabeth Bauer (C-569/16), Martina Broßonn (C-570/16)

         Výrok

                  1)

                  Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, jakož i čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, podle níž v případě, že pracovní poměr zanikne z důvodu smrti pracovníka, zaniká nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok nabytý na základě těchto ustanovení, kterou pracovník do data svého úmrtí nevyčerpal, bez nároku na finanční náhradu za tuto dovolenou, která by mohla přejít na dědice uvedeného pracovníka v rámci dědictví.

                  2)

                  V případě nemožnosti vykládat takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, tak, aby byla v souladu s článkem 7 směrnice 2003/88 a čl. 31 odst. 2 Listiny, je vnitrostátní soud, jenž projednává spor mezi dědicem zemřelého pracovníka a bývalým zaměstnavatelem tohoto pracovníka, povinen nepoužít uvedenou vnitrostátní právní úpravu a zajistit, aby tento zaměstnavatel uvedenému dědici vyplatil finanční náhradu za placenou dovolenou za kalendářní rok, na niž uvedenému pracovníkovi vznikl nárok na základě uvedených ustanovení a kterou do data svého úmrtí nevyčerpal. Vnitrostátní soud má tuto povinnost na základě článku 7 směrnice 2003/88 a čl. 31 odst. 2 Listiny, pokud se jedná o spor mezi takovým dědicem a zaměstnavatelem v postavení orgánu veřejné správy, a na základě druhého z těchto ustanovení, pokud se jedná o spor mezi dědicem a zaměstnavatelem v postavení jednotlivce.

         (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-592/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S „Řízení o předběžné otázce – Společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Sazební zařazení – Čísla a podpoložky sazebníku 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00, 9403 90 10 – Výrobek speciálně určený k upevnění dětských bezpečnostních zábran – Dumping – Platnost nařízení (ES) č. 91/2009 – Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny – Antidumpingová dohoda Světové obchodní organizace (WTO) – Nařízení (ES) č. 384/96 – Článek 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 – Definice výrobního odvětví Společenství“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/24

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S
      (Věc C-592/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Čísla a podpoložky sazebníku 4421, 7326, 7318 15 90, 7318 19 00, 9403 90 10 - Výrobek speciálně určený k upevnění dětských bezpečnostních zábran - Dumping - Platnost nařízení (ES) č. 91/2009 - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Antidumpingová dohoda Světové obchodní organizace (WTO) - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 - Definice výrobního odvětví Společenství“)
      (2019/C 16/30)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Skatteministeriet

         Žalovaná: Baby Dan A/S

         Výrok

                  1)

                  Kombinovaná nomenklatura obsažená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím postupně z nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 a nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že takový výrobek, jako je výrobek dotčený ve věci v původním řízení, který umožňuje připevnit na zeď nebo zárubeň dětské bezpečnostní zábrany, nepředstavuje součást těchto zábran a musí být zařazen do podpoložky 7318 15 90 kombinované nomenklatury.

                  2)

                  Posouzení čtvrté předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít vliv na platnost nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky.

         (1)  Úř. věst. C 424, 11.12.2017.


title: Věc T-793/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Tempus Energy a Tempus Energy Technology v. Komise „Státní podpory – Trh s kapacitou ve Spojeném království – Režim podpory – Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU – Pojem pochybnosti ve smyslu čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 659/1999 – Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 – Rozhodnutí nevznášet námitky – Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – Procesní práva dotčených stran“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/35

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Tempus Energy a Tempus Energy Technology v. Komise
      (Věc T-793/14) (1)

      („Státní podpory - Trh s kapacitou ve Spojeném království - Režim podpory - Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU - Pojem pochybnosti ve smyslu čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 659/1999 - Pokyny pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky na období 2014 – 2020 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Procesní práva dotčených stran“)
      (2019/C 16/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Tempus Energy Ltd (Worcester, Spojené království) a Tempus Energy Technology Ltd (Cheltenham, Spojené království) (zástupci: původně J. Derenne, J. Blockx, C. Ziegler a M. Kinsella, poté J. Derenne, J. Blockx a C. Ziegler a nakonec J. Derenne a C. Ziegler, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, R. Sauer, K. Herrmann a P. Němečková, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Brodie a L. Christie, zmocněnci, ve spolupráci s G. Facennou, QC, poté S. Simmons, M. Holt, C. Brodie, a S. Brandon, zmocněnci, ve spolupráci s G. Facennou, QC, poté M. Holt, C. Brodie, S. Brandon a D. Robertson, zmocněnci, ve spolupráci s G. Facennou, QC, a nakonec S. Brandon, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 5083 final ze dne 23. července 2014 nevznést námitky proti režimu podpor na trhu s kapacitou ve Spojeném království z důvodu, že je uvedený režim v souladu s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (státní podpora 2014/N-2) (Úř. věst. 2014, C 348, s. 5).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C(2014) 5083 final ze dne 23. července 2014 nevznést námitky proti režimu podpor na trhu s kapacitou ve Spojeném království z důvodu, že je uvedený režim v souladu s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU (státní podpora 2014/N-2), se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Tempus Energy Ltd a společností Tempus Energy Technology Ltd.

                  3)

                  Spojené království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc C-648/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – BTA Baltic Insurance Company“ AS, dříve „Balcia Insurance“ SE v. Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS „Řízení o předběžné otázce – Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 72/166/EHS – Článek 3 odst. 1 – Pojem ‚provoz vozidel‘ – Nehoda s účastí dvou vozidel stojících na parkovišti – Majetková újma způsobená vozidlu cestujícím v sousedním vozidle při otevírání jeho dveří“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/25

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – BTA Baltic Insurance Company“ AS, dříve „Balcia Insurance“ SE v. Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS
      (Věc C-648/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Pojem ‚provoz vozidel‘ - Nehoda s účastí dvou vozidel stojících na parkovišti - Majetková újma způsobená vozidlu cestujícím v sousedním vozidle při otevírání jeho dveří“)
      (2019/C 16/31)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: BTA Baltic Insurance Company“ AS, dříve „Balcia Insurance“ SE

         Žalovaná: Baltijas Apdrošināšanas Nams“ AS

         Výrok

      Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „provoz vozidel“ uvedený v tomto ustanovení vztahuje na situaci, v níž cestující ve vozidle stojícím na parkovišti při otevírání dveří tohoto vozidla narazil do vozidla stojícího vedle něj a poškodil ho.

         (1)  Úř. věst. C 72, 26.2.2018.


title: Spojené věci C-622/16 P až C-624/16 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 – Scuola Elementare Maria Montessori Srl v. Evropská komise, Italská republika (C-622/16 P), Evropská komise v. Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Italská republika (C-623/16 P), Evropská komise v. Pietro Ferracci, Italská republika (C-624/16 P) „Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nemožnost navrácení státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory – Žaloby na neplatnost podané konkurenty příjemců státních podpor – Přípustnost – Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření – Bezprostřední dotčení – Pojem ‚absolutní nemožnost‘ navrácení státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem – Pojem ‚státní podpora‘ – Pojmy ‚podnik‘ a ‚hospodářská činnost‘“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/4

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2018 – Scuola Elementare Maria Montessori Srl v. Evropská komise, Italská republika (C-622/16 P), Evropská komise v. Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Italská republika (C-623/16 P), Evropská komise v. Pietro Ferracci, Italská republika (C-624/16 P)
      (Spojené věci C-622/16 P až C-624/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nemožnost navrácení státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Žaloby na neplatnost podané konkurenty příjemců státních podpor - Přípustnost - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Pojem ‚absolutní nemožnost‘ navrácení státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚státní podpora‘ - Pojmy ‚podnik‘ a ‚hospodářská činnost‘“)
      (2019/C 16/04)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

      (C-622/16 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (zástupci: E. Gambaro a F. Mazzocchi, avvocati)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. De Bellisem a S. Fiorentinem, avvocati dello Stato)
      (C-623/16 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (zástupci: E. Gambaro a F. Mazzocchi, avvocati), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. De Bellisem a S. Fiorentinem, avvocati dello Stato)
      (C-624/16 P)

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, P. Stancanelli a F. Tomat, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Pietro Ferracci, Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. De Bellisem a S. Fiorentinem, avvocati dello Stato)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. září 2016, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise (T-220/13, nezveřejněný, EU:T:2016:484), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl žalobu podanou společností Scuola Elementare Maria Montessori Srl, směrující ke zrušení rozhodnutí Komise 2013/284/EU ze dne 19. prosince 2012 o státní podpoře SA.20829 [C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)] Režim týkající se osvobození od obecní daně z nemovitosti v případech nemovitostí užívaných nekomerčními subjekty ke zvláštním účelům, který Itálie uskutečnila, v rozsahu, v němž Evropská komise nenařídila navrácení protiprávních podpor poskytnutých na základě osvobození od Imposta comunale sugli immobili (obecní daň z nemovitosti).

                  2)

                  Kasační opravný prostředek ve věci C-622/16 P se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Rozhodnutí 2013/284 se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise nenařídila navrácení protiprávních podpor poskytnutých na základě osvobození od Imposta comunale sugli immobili (obecní daň z nemovitosti).

                  4)

                  Kasační opravné prostředky ve věcech C-623/16 P a C-624/16 P se zamítají.

                  5)

                  Společnost Scuola Elementare Maria Montessori Srl ponese polovinu vlastních nákladů řízení vynaložených v rámci kasačního opravného prostředku ve věci C-622/16 P a dále nahradí dvě třetiny nákladů řízení Evropské komise a ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení souvisejících se žalobou podanou k Tribunálu Evropské unie ve věci T-220/13.

                  6)

                  Evropská komise ponese, pokud jde o vlastní náklady řízení, jednu třetinu nákladů řízení souvisejících se žalobou podanou k Tribunálu Evropské unie ve věci T-220/13 a náklady řízení související s kasačními opravnými prostředky ve věcech C-622/16 P až C-624/16 P, a pokud jde o náklady řízení společnosti Scuola Elementare Maria Montessori Srl, nahradí jí jednu třetinu nákladů řízení souvisejících se žalobou podanou k Tribunálu Evropské unie ve věci T-220/13 a polovinu nákladů řízení souvisejících s kasačním opravným prostředkem ve věci C-622/16 P, jakož i náklady řízení vynaložené v rámci věci C-623/16 P.

                  7)

                  Italská republika ponese vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech C-622/16 P až C-624/16 P.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-534/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. srpna 2018 Xabierem Uribe-Etxebarría Jiménezem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. května 2018 ve věci T-577/15, Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. srpna 2018 Xabierem Uribe-Etxebarría Jiménezem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 29. května 2018 ve věci T-577/15, Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control, S.L.
      (Věc C-534/18 P)
      (2019/C 16/34)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (zástupkyně: M. Esteve Sanz, advokátka)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Núcleo de comunicaciones y control, S.L.

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v rozsahu, ve kterém byl zamítnut první žalobní důvod uvedený v žalobě k Tribunálu a ve kterém byl částečně zamítnut třetí žalobní důvod uvedený v téže žalobě;

                  —

                  vyhověl návrhovým žádáním vyplývajícím z prvního žalobního důvodu uvedeného v žalobě k Tribunálu a podpůrně návrhovým žádáním vyplývajícím ze třetího žalobního důvodu uvedeného v téže žalobě;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici povinnost nahradit navrhovateli náhradu všech nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem i v tomto řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

            První důvod
          kasačního opravného prostředku, který se dělí na šest částí, směřuje proti odůvodnění těch částí napadeného rozsudku, kterými byl vzhledem k závěru, že odvolací senát byl oprávněn odmítnout doplňující písemné odůvodnění odvolání včasně podané navrhovatelem k odvolacímu senátu EUIPO, zamítnut první žalobní důvod, týkající se rozporu rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO s čl. 63 odst. 1, čl. 64 odst. 1 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1).
      V první části se vytýká porušení článku 36 statutu Soudního dvora a článku 81 jednacího řádu Tribunálu spočívající v nesplnění povinnosti uvést odůvodnění, neboť napadený rozsudek se nevyjadřuje k tvrzení, které navrhovatel rozvedl na jednání, ohledně nepřípustnosti argumentace EUIPO uvedené v jeho žalobní odpovědi.
      Ve druhé části se vytýká: (i) porušení článku 36 statutu Soudního dvora a článku 81 jednacího řádu Tribunálu spočívající v nesplnění povinnosti shledat i bez návrhu nedostatek odůvodnění napadeného rozhodnutí v souvislosti s důvody, proč nebylo přihlédnuto k žádosti navrhovatele o znovuposouzení důkazu o užívání předloženého zrušovacímu oddělení; (ii) porušení práva navrhovatele na účinnou procesní obranu spočívající v tom, že v napadeném rozsudku bylo ex novo přijato odůvodnění rozvinuté v žalobní odpovědi EUIPO namísto toho, aby byl i bez návrhu konstatován nedostatek odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu; (iii) zkreslení skutkových okolností spočívající v závěru, že odvolací senát byl oprávněn odmítnout písemnost navrhovatele, i když odvolací senát tuto písemnost neodmítl.
      Ve třetí části se vytýká zkreslení skutkových okolností, a konkrétně prohlášení obsažená v (původním i doplňujícím) písemném odůvodnění odvolání, podaných navrhovatelem k odvolacímu senátu EUIPO.
      Ve čtvrté části se vytýká porušení čl. 63 odst. 1, čl. 64 odst. 1, čl. 76 odst. 1 a čl. 57 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 spočívající v nesprávném výkladu uvedených článků v napadeném rozsudku, kterým se posvětilo, že odvolací senát EUIPO nerozhodl o jednom ze žádání navrhovatele, jež bylo projednáváno před odvolacím senátem.
      V páté části se vytýká porušení článku 64 nařízení (ES) č. 207/2009 spočívající v závěru, uvedeném v napadeném rozsudku, že pokud před odvolacím senátem není otázka skutečného užívání starší ochranné známky výslovně vznesena, tato otázka nepředstavuje právní otázku, která musí být odvolacím senátem nutně zkoumána pro vyřešení sporu, který mu byl předložen.
      V šesté části se vytýká porušení článků 64 a 60 nařízení (ES) č. 207/2009 a pravidla 49 odst. 1 nařízení č. 2868/95 (2) spočívající v tom, že na projednávaný případ byla použita judikatura vydaná na základě dvou posledně uvedených článků, které upravují přípustnost odvolání k odvolacímu senátu EUIPO, i když v projednávané věci odvolací senát neprohlásil odvolání za nepřípustné, a i kdyby tomu tak bylo, nebylo by takové prohlášení v rozporu s citovanými články, neboť písemnosti předložené navrhovatelem nepřípustné nebyly.

            Druhý důvod
          kasačního opravného prostředku směřuje proti odůvodnění té části napadeného rozsudku, kterou byl částečně zamítnut třetí žalobní důvod, týkající se rozporu rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO s článkem 8 nařízení (ES) č. 207/2009, a dělí se na dvě části.
      V první části se vytýká porušení článku 36 statutu Soudního dvora a článku 81 jednacího řádu Tribunálu spočívající v nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku, neboť nebyl odůvodněn význam, který se Tribunál rozhodl přiložit závěrům uvedeným v rozhodnutích zrušovacího oddělení a odvolacího senátu EUIPO a týkajícím se výrobků, pro které měla být starší ochranná známka považována za zapsanou. Vytýká se i zkreslení těchto závěrů vyplývající ze srovnání významu přikládaného v napadeném rozsudku s posouzením uvedeným v řečených rozhodnutích, s tvrzeními účastníků řízení a s důkazy.
      Ve druhé části se vytýká porušení článku 8 nařízení č. 207/2009 spočívající v tom, že podle napadeného rozsudku jsou služby spadající do třídy 42 u posuzované sporné ochranné známky podobné výrobkům, pro které byla ochranná známka s právem přednosti považována za zapsanou.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-342/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Itálie) – Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia v. Comune di Padova „Řízení o předběžné otázce – Omezení svobody usazování – Pravomoc Soudního dvora – Přípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Čistě vnitrostátní situace – Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje jakoukoliv činnost s cílem dosažení zisku v souvislosti s uchováváním pohřebních uren – Test přiměřenosti – Soudržnost vnitrostátní právní úpravy“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/18

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto – Itálie) – Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia v. Comune di Padova
      (Věc C-342/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Omezení svobody usazování - Pravomoc Soudního dvora - Přípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce - Čistě vnitrostátní situace - Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje jakoukoliv činnost s cílem dosažení zisku v souvislosti s uchováváním pohřebních uren - Test přiměřenosti - Soudržnost vnitrostátní právní úpravy“)
      (2019/C 16/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Memoria Srl, Antonia Dall'Antonia

         Žalovaná: Comune di Padova

         za přítomnosti: Alessandry Calore

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež osobě, které byla předána pohřební urna, zakazuje, a to i navzdory výslovné vůli zesnulého, svěřit urnu do úschovy třetí osobě, ukládá jí uchovávat urnu ve svém obydlí, ledaže ji uloží na obecním hřbitově, a nadto zakazuje jakoukoliv činnost vykonávanou za účelem dosažení zisku, jejímž předmětem, i když nikoliv výlučným, je úschova pohřebních uren z jakéhokoliv titulu a na jakkoliv dlouhou dobu.

         (1)  Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


title: Věc T-636/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Tokai erftcarbon v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/48

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Tokai erftcarbon v. Komise
      (Věc T-636/18)
      (2019/C 16/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Tokai erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Německo)(zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  nahradil žalobkyni újmu, kterou jí způsobila žalovaná;

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla jako přímý důsledek přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), přičemž žalobkyně vyčíslila jako celkovou výši újmy částku 66 236,74 EUR, nebo jakoukoli jinou částku, kterou žalobkyně dále vyčíslí v průběhu řízení nebo ji vyčíslí Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl mezitímním rozsudkem, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni utrpěnou újmu, a uložil účastnicím řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data vydání rozsudku předložily údaje o výši náhrady dohodnuté mezi stranami nebo, pokud k takové dohodě nedojde, aby stranám nařídil předložit Tribunálu ve stejné lhůtě svá podání s podrobnými údaji na podporu svých tvrzení;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni úroky z prodlení, a to od data vzniku utrpěné ztráty (tj. buďto od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost nebo od data, kdy újma vznikla);

                  —

                  uložil žalované uhradit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo jakékoliv jiné relevantní výši, kterou určí Tribunál, vypočítané na základě částky splatné od dne vydání rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná způsobila žalobkyni újmu tím, že přijala nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které vstoupilo v platnost, klasifikovala látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr z důvodu zjevně nesprávného posouzení zamítl odvolání Evropské komise proti rozhodnutí Tribunálu o částečném zrušení nařízení (EU) č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávnosti klasifikace. Žalovaná podle článků 268 a 340 SFEU odpovídá za tyto náklady, protože její chování je protiprávní, jelikož představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená újma je skutečná a určitá a mezi chováním žalované a uplatňovanou újmou existuje příčinná souvislost.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc C-18/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, a další v. Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice „Řízení o předběžné otázce – Přistoupení nových členských států – Chorvatská republika – Přechodná opatření – Volný pohyb služeb – Směrnice 96/71/ES – Vysílání pracovníků – Vyslání státních příslušníků Chorvatska a třetích zemí do Rakouska prostřednictvím podniku se sídlem v Itálii“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, a další v. Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice
      (Věc C-18/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Přistoupení nových členských států - Chorvatská republika - Přechodná opatření - Volný pohyb služeb - Směrnice 96/71/ES - Vysílání pracovníků - Vyslání státních příslušníků Chorvatska a třetích zemí do Rakouska prostřednictvím podniku se sídlem v Itálii“)
      (2019/C 16/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Danieli & C. Officine Meccaniche SpA, Dragan Panic, Ivan Arnautov, Jakov Mandic, Miroslav Brnjac, Nicolai Dorassevitch, Alen Mihovic

         Žalovaná: Regionale Geschäftsstelle Leoben des Arbeitsmarktservice

         Výrok

                  1)

                  Články 56 a 57 SFEU, jakož i kapitola 2, odstavec 2 přílohy V aktu o podmínkách přistoupení Chorvatské republiky a o úpravách Smlouvy o Evropské unii, Smlouvy o fungování Evropské unie a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii musí být vykládány v tom smyslu, že členský stát je oprávněn omezit vysílání chorvatských pracovníků, kteří jsou zaměstnáni u podniku se sídlem v Chorvatsku, prostřednictvím požadavku pracovního povolení, pokud toto vyslání probíhá tak, že tito pracovníci jsou poskytnuti, ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, podniku se sídlem v jiném členském státě, aby tento posledně uvedený podnik mohl poskytnout službu v prvně uvedeném členském státě.

                  2)

                  Články 56 a 57 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že členský stát není oprávněn požadovat, aby státní příslušníci třetích zemí poskytnutí podniku usazenému v jiném členském státě jiným podnikem rovněž usazeným v tomto jiném členském státě za účelem poskytování služeb v prvně uvedeném členském státě, měli pracovní povolení.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-568/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2018 Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. července ve věci T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH v. Evropská komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2018 Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. července ve věci T-643/13, Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH v. Evropská komise
      (Věc C-568/18 P)
      (2019/C 16/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (zástupci: S. Altenschmidt, D. Jacob, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 ve věci T-476/12;

                  —

                  určit neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 15. září 2013 se spisovou značkou GestDem 2013/1504;

                  —

                  podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu a vrátit mi věc zpět.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uvádí následující důvody kasačního opravného prostředku:

                  1.

                  Tribunál nesplnil požadavky nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) pro odmítnutí volného přístupu k informacím o životním prostředí. Vyložil důvod pro odmítnutí podle čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) ve spojení s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 s ohledem na ustanovení Aarhuské úmluvy příliš široce. Tribunál vychází nesprávně z toho, že informace o uhlíkové výkonnosti průmyslového zařízení jsou citlivé obchodní informace.

                  2.

                  Tribunál nepřihlédl k existenci informací o životním prostředí týkajícím se emisí, čímž porušil čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001.

                  3.

                  Tribunál krom toho ani dostatečně nezohlednil převažující veřejný zájem na přístupu k dotčeným informacím o životním prostředí, který navrhovatelka uvedla.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství, Úř. věst. 2006, L 264, s. 13.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst.2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-33/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Rakousko) – Čepelnik d.o.o. v. Michael Vavti „Řízení o předběžné otázce – Článek 56 SFEU – Volný pohyb služeb – Omezení – Služby na vnitřním trhu – Směrnice 2006/123/ES – Pracovní právo – Vysílání pracovníků za účelem provedení stavebních prací – Nahlášení pracovníků – Uchovávání a překládání výplatních pásek – Pozastavení plateb – Složení jistoty příjemcem služeb – Záruka za případnou pokutu uloženou poskytovateli služeb“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk – Rakousko) – Čepelnik d.o.o. v. Michael Vavti
      (Věc C-33/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Omezení - Služby na vnitřním trhu - Směrnice 2006/123/ES - Pracovní právo - Vysílání pracovníků za účelem provedení stavebních prací - Nahlášení pracovníků - Uchovávání a překládání výplatních pásek - Pozastavení plateb - Složení jistoty příjemcem služeb - Záruka za případnou pokutu uloženou poskytovateli služeb“)
      (2019/C 16/07)
      Jednací jazyky: němčina a slovinština

         Předkládající soud

      Bezirksgericht Bleiburg/Okrajno Sodišče Pliberk

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Čepelnik d.o.o.

         Žalovaný: Michael Vavti

         Výrok

      Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle které příslušné orgány mohou požadovat po objednateli díla usazeném v tomto členském státě, aby pozastavil platby svému smluvnímu partnerovi usazenému v jiném členském státě, či dokonce složil jistotu ve výši odpovídající dosud neuhrazené ceně za dílo, aby bylo zajištěno zaplacení případné pokuty, která by mohla být uložena tomuto smluvnímu partnerovi v případě prokázaného porušení pracovněprávních předpisů prvního členského státu.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc C-93/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2018 – Evropská komise v. Řecká republika „Nesplnění povinnosti státem – Státní podpory – Podpory prohlášené za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem – Povinnost navrácení podpory – Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti – Podnik, který vykonává činnosti jak v civilní, tak vojenské oblasti – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku – Podstatné zájmy bezpečnosti členského státu – Článek 346 odst. 1 písm. b) SFEU – Finanční sankce – Penále – Paušální částka – Platební schopnost – Faktor ‚n‘ – Faktory, které jsou základem pro posouzení platební schopnosti – Hrubý domácí produkt – Vážení hlasů, které má členský stát při hlasování v Radě Evropské unie – Nová pravidla hlasování v Radě“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2018 – Evropská komise v. Řecká republika
      (Věc C-93/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory prohlášené za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem - Povinnost navrácení podpory - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Podnik, který vykonává činnosti jak v civilní, tak vojenské oblasti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Podstatné zájmy bezpečnosti členského státu - Článek 346 odst. 1 písm. b) SFEU - Finanční sankce - Penále - Paušální částka - Platební schopnost - Faktor ‚n‘ - Faktory, které jsou základem pro posouzení platební schopnosti - Hrubý domácí produkt - Vážení hlasů, které má členský stát při hlasování v Radě Evropské unie - Nová pravidla hlasování v Radě“)
      (2019/C 16/09)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a B. Stromsky, zmocněnci)

         Žalovaná: Řecká republika (zástupci: K. Boskovits a A. Samoni-Rantou, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Řecká republika tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené ve výzvě dopisem, kterou dne 27. listopadu 2014 vydala Evropská Komise, nepřijala veškerá opatření, jež vyplývají z rozsudku ze dne 28. června 2012, Komise v. Řecko (C-485/10, nezveřejněný, EU:C:2012:395), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Řecké republice se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila penále ve výši 7 294 000 eur za každé období šesti měsíců, a to po dobu, která započne vyhlášením tohoto rozsudku a skončí dnem splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 28. června 2012, Komise v. Řecko (C-485/10, nezveřejněný, EU:C:2012:395).

                  3)

                  Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 10 000 000 eur.

                  4)

                  Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc T-645/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Bilbaína de Alquitranes v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/53

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – Bilbaína de Alquitranes v. Komise
      (Věc T-645/18)
      (2019/C 16/64)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Španělsko) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  nahradil žalobkyni újmu, kterou jí způsobila žalovaná;

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla jako přímý důsledek přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), přičemž žalobkyně vyčíslila jako celkovou výši újmy částku 488 871,30 EUR, nebo jakoukoli jinou částku, kterou žalobkyně dále vyčíslí v průběhu řízení nebo ji vyčíslí Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl mezitímním rozsudkem, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni utrpěnou újmu, a uložil účastnicím řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data vydání rozsudku předložily údaje o výši náhrady dohodnuté mezi stranami nebo, pokud k takové dohodě nedojde, aby stranám nařídil předložit Tribunálu ve stejné lhůtě svá podání s podrobnými údaji na podporu svých tvrzení;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni úroky z prodlení, a to od data vzniku utrpěné ztráty (tj. buďto od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost nebo od data, kdy újma vznikla);

                  —

                  uložil žalované uhradit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo jakékoliv jiné relevantní výši, kterou určí Tribunál, vypočítané na základě částky splatné od dne vydání rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná způsobila žalobkyni újmu tím, že přijala nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které vstoupilo v platnost, klasifikovala látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr z důvodu zjevně nesprávného posouzení zamítl odvolání Evropské komise proti rozhodnutí Tribunálu o částečném zrušení nařízení (EU) č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávnosti klasifikace. Žalovaná podle článků 268 a 340 SFEU odpovídá za tyto náklady, protože její chování je protiprávní, jelikož představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená újma je skutečná a určitá a mezi chováním žalované a uplatňovanou újmou existuje příčinná souvislost.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc T-486/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2018 – Foodterapia v. EUIPO – Sperlari (DIETOX) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie DIETOX – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Dietor – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. (207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2018 – Foodterapia v. EUIPO – Sperlari (DIETOX)
      (Věc T-486/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie DIETOX - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Dietor - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. (207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 16/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Foodterapia, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. C. Erdozain López, J. Galán López a H. Téllez Robledo, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sperlari Srl, původně Cloetta Italia Srl (Cremùna, Itálie) (zástupci: P. Pozzi a G. Ghisletti, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2017 (věc R 1611/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cloetta Italia a Foodterapia.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Foodterapia, SL ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Sperlari Srl včetně nutně vynaložených nákladů právní předchůdkyně posledně uvedené společnosti v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc C-484/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – K v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 2003/86/ES – Právo na sloučení rodiny – Článek 15 – Odmítnutí udělit samostatné povolení k pobytu – Vnitrostátní právní úprava stanovící povinnost složit zkoušku občanské integrace“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/22

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – K v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Věc C-484/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/86/ES - Právo na sloučení rodiny - Článek 15 - Odmítnutí udělit samostatné povolení k pobytu - Vnitrostátní právní úprava stanovící povinnost složit zkoušku občanské integrace“)
      (2019/C 16/26)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: K

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie.

         Výrok

      Článek 15 odst. 1 a 4 směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení a podle které lze zamítnout žádost o samostatné povolení k pobytu podanou státním příslušníkem třetí země, který na území členského státu pobýval v rámci sloučení rodiny po dobu delší než pět let, z důvodu, že nedoložil složení zkoušky občanské integrace týkající se jazyka a společnosti tohoto členského státu, jestliže konkrétní podmínky povinnosti složit tuto zkoušku nepřekračují meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle usnadnění integrace státních příslušníků třetích zemí, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc C-171/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 – Evropská komise v. Maďarsko „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2006/123/ES – Články 15 až 17 – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Článek 56 SFEU – Volný pohyb služeb – Národní systém mobilního placení – Monopol“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 – Evropská komise v. Maďarsko
      (Věc C-171/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/123/ES - Články 15 až 17 - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Národní systém mobilního placení - Monopol“)
      (2019/C 16/10)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)

         Žalované: Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér a G. Koós, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Maďarsko tím, že zavedlo a ponechalo v platnosti národní systém mobilního placení upravený nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló 2011. évi CC. törvény (zákon č. CC z roku 2011 o národním systému mobilního placení) a 356/2012. (XII. 13.) Korm. rendelet a nemzeti mobil fizetési rendszerről szóló törvény végrehajtásáról (nařízení vlády č. 356/2012, kterým se provádí zákon o národním systému mobilního placení), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 15 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu a z článku 56 SFEU.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Evropská komise a Maďarsko ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-140/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – LMP Lichttechnik v. EUIPO (LITECRAFT) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LITECRAFT – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – LMP Lichttechnik v. EUIPO (LITECRAFT)
      (Věc T-140/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LITECRAFT - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 16/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Německo) (zástupce: R. Plegge, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a D. Hanf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. ledna 2018 (věc R 699/2017-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení LITECRAFT jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7. 5. 2018.