title: Věc C-390/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (dříve Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) – Rakousko] – řízení zahájená R. Pflegerem, společností Autoart a.s., M. Vučičevičem, společností Maroxx Software GmbH, a Ing. H.-J. Zehetnerem „Článek 56 SFEU — Volný pohyb služeb — Listina základních práv Evropské unie — Články 15 až 17, 47 a 50 — Právo svobodné volby povolání a právo pracovat, svoboda podnikání, právo na vlastnictví, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, zásada ne bis in idem — Článek 51 — Oblast působnosti — Uplatňování unijního práva — Hazardní hry — Omezující právní úprava členského státu — Správní a trestní sankce — Naléhavé důvody obecného zájmu — Přiměřenost“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. dubna 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (dříve Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich) – Rakousko] – řízení zahájená R. Pflegerem, společností Autoart a.s., M. Vučičevičem, společností Maroxx Software GmbH, a Ing. H.-J. Zehetnerem
   (Věc C-390/12) (1)

   („Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Listina základních práv Evropské unie - Články 15 až 17, 47 a 50 - Právo svobodné volby povolání a právo pracovat, svoboda podnikání, právo na vlastnictví, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, zásada ne bis in idem - Článek 51 - Oblast působnosti - Uplatňování unijního práva - Hazardní hry - Omezující právní úprava členského státu - Správní a trestní sankce - Naléhavé důvody obecného zájmu - Přiměřenost“)
   2014/C 194/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (dříve Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich)

      Účastníci původního řízení

   Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vučičevič, Maroxx Software GmbH, Ing. Hans-Jörg Zehetner

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Výklad článku 56 SFEU, jakož i článků 15 až 17, 47 a 50 Listiny základních práv Evropské unie – Hazardní hry – Právní úprava členského státu zakazující pod hrozbou trestních sankcí provozování hracích automatů s nízkými výhrami, („kleines Glücksspiel“), nemá-li provozovatel povolení vydané příslušným orgánem – Zásada proporcionality.

      Výrok

   Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, pokud tato právní úprava nesleduje skutečně cíl ochrany hráčů nebo boje proti kriminalitě a neodpovídá skutečně snaze o omezení herních příležitostí nebo o potírání kriminality spojené s těmito hrami soudržným a systematickým způsobem.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc T-249/06: Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Niko Tube and Nyzhniodniprovskyi Tube Rolling Plant v. Rada

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/28

         Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Niko Tube and Nyzhniodniprovskyi Tube Rolling Plant v. Rada
   (Věc T-249/06)
   (2006/C 261/53)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nikopol Seamless Tube Plant Closed Joint Stock Company (Niko Tube) (Nikopol, Ukrajina) a Nyzhniodniprovskyi Tube Rolling Plant Open Joint Stock Company (Dnipropetrovsk, Ukrajina) (zástupci: H.-G. Kamann a P. Vander Schueren, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit napadené nařízení v rozsahu, v jakém se týká žalobkyň;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, které jsou ukrajinskými výrobci bezešvých trubek a dutých profilů se domáhají zrušení nařízení Rady č. 954/2006 (1), kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů, pocházejících mimo jiné z Ukrajiny.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají toho, že Rada:

               —

               určila běžnou hodnotu na základě zjevně nesprávného posouzení a v rozporu se zásadou nediskriminace, když zohlednila výrobky, které nebyly vyrobeny žalobkyněmi;

               —

               stanovila hmotnou újmu v rozporu s článkem 3 základního nařízení (2), jelikož výrobci Společenství plně nespolupracovali;

               —

               jednala v rozporu s čl. 5 odst. 4 základního nařízení, když s ohledem na nespolupráci odvětví Společenství neukončila řízení;

               —

               dopustila se zjevně nesprávného posouzení podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení tím, že vyvodila předpokládaný zisk z vývozní ceny prodejní společnosti Sepco;

               —

               porušila zásadu nediskriminace, když zohlednila a nakonec zamítla nabídku závazku žalobkyň; a

               —

               porušila práva obhajoby žalobkyň a článek 253 ES tím, že dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. ze dne 27. června 2006, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli, pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny, kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 2320/97 a (ES) č. 348/2000, kterým se ukončuje prozatímní přezkum a přezkum před pozbytím platnosti antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, a kterým se ukončují prozatímní přezkumy antidumpingových cel z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska, Rumunska, Chorvatska a Ukrajiny (Úř. věst. 2006 L 175, s. 4).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 1996 L 56, s. 1).


title: Věc C-523/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. října 2016 – MA.T.I. SUD SpA v. Società Centostazioni SpA

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. října 2016 – MA.T.I. SUD SpA v. Società Centostazioni SpA
   (Věc C-523/16)
   (2017/C 022/07)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: MA.T.I. SUD SpA

      Žalovaná: Società Centostazioni SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Ačkoli členské státy mohou stanovit úplatnost možnosti doplnění či poskytnutí vysvětlení s účinnou nápravou, je čl. 38 odst. 2-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006, ve znění platném ke dni dotčeného oznámení o zakázce (…), v rozporu s právem Společenství či nikoli v rozsahu, v němž je stanoveno zaplacení „peněžité sankce“ ve výši, kterou musí stanovit veřejný zadavatel („ne méně než jedna promile a ne více než jedno procento hodnoty veřejné zakázky a v každém případě ne vyšší než 50 000 eur, jejíž zaplacení je zaručeno předběžnou kaucí“), a to s ohledem na příliš vysokou částku a předem stanovenou povahu sankce, kterou nelze stupňovat vzhledem ke konkrétní situaci, kterou je třeba upravit, nebo závažnosti odstranitelné nesrovnalosti?

               2)

               Je naopak tentýž čl. 38 odst. 2-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006 (ve znění platném k výše uvedenému dni) v rozporu s právem Společenství v rozsahu, v němž lze mít za to, že samotná úplatnost možnosti doplnění či poskytnutí vysvětlení je v rozporu se zásadami maximální otevřenosti trhu hospodářské soutěži, čemuž odpovídá výše uvedený institut, přičemž činnost zadávací komise v této souvislosti podléhá povinnostem, které jí ukládá zákon ve veřejném zájmu k dosažení výše uvedeného cíle?


title: Věc C-341/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 16. června 2016 – Hanssen Beleggingen BV v. Tanja Prast-Knipping

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 16. června 2016 – Hanssen Beleggingen BV v. Tanja Prast-Knipping
   (Věc C-341/16)
   (2016/C 326/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgerichts Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka v odvolacím řízení: Hanssen Beleggingen BV

      Žalovaná a odpůrkyně v odvolacím řízení: Tanja Prast-Knipping

      Předběžná otázka

   Zahrnuje pojem řízení ve smyslu čl. 22 bodu 4 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), „jejichž předmětem je zápis nebo platnost […] ochranných známek“, rovněž žalobu proti formální majitelce ochranné známky Beneluxu zapsané v rejstříku ochranných známek Beneluxu směřující k prohlášení učiněnému Úřadu pro ochranné známky Beneluxu, že žalovaná nemá oprávnění ohledně dotčené ochranné známky a vzdává se zápisu jako majitelka ochranné známky?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


               19.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/35

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-1/15)
   (2015/C 92/09)
   Dne 21. ledna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Xavierem Lewisem a Øyvindem Bø, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v kapitole XXIV bodě 1a sedmé odrážce přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Komise 2010/26/EU ze dne 31. března 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 3 aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 18. února 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 18. prosince 2013 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Komise 2010/26/EU ze dne 31. března 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje („akt“), uvedenou v kapitole XXIV bodě 1a sedmé odrážce přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 3 aktu a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu nebo tato opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. února 2005 ve věci C-480/04: trestní řízení proti Antonellovi d'Antoniovi (Předběžná otázka — Nepřípustnost)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/21

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 22. února 2005
   ve věci C-480/04: trestní řízení proti Antonellovi d'Antoniovi (1)

   (Předběžná otázka - Nepřípustnost)
   (2005/C 182/40)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-480/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunale di Viterbo (Itálie) ze dne 2. listopadu 2004, došlá Soudnímu dvoru dne 17. listopadu 2004, v trestním řízení proti Antonellovi d'Antoniovi, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 22. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Viterbo rozhodnutím ze dne 2. listopadu 2004 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc C-486/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 27. listopadu 2006 – BVBA Van Landeghem v. Belgische Staat

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 27. listopadu 2006 – BVBA Van Landeghem v. Belgische Staat
   (Věc C-486/06)
   (2007/C 20/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BVBA. Van Landeghem

      Žalovaný: Belgische Staat
   Předběžné otázka

      „Měla být vozidla typu ‚pick-up‘ – to znamená motorová vozidla, která jsou tvořena jednak uzavřenou kabinou, která slouží jako prostor pro cestující, přičemž za sedadlem nebo sedací lavicí řidiče se nacházejí sklápěcí nebo odnímatelná sedadla s trojbodovým upevněním, a jednak nákladním prostorem odděleným od kabiny, který není vyšší než 50 cm, může být otevřen jen ze zadní strany a nemá žádné zařízení k upevnění nákladu –, která byla vybavena velmi luxusním vnitřním vybavením se všemi možnostmi (včetně elektricky nastavitelných sedadel, kožených sedadel, elektricky ovládaných zrcátek a oken, stereo zařízení s CD přehrávačem), brzdovým systémem ABS, automatickým benzínovým motorem od 4 do 8 litrů s velmi vysokou spotřebou, náhonem na všechna kola a luxusními (sportovními) koly, v období od 10. dubna 1995 do 4. prosince 1997 při svém propuštění do volného oběhu a proclení, zařazena do tehdy platné kombinované nomenklatury [původně vydané nařízením Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku] jako osobní automobily a jiná motorová vozidla konstruovaná především pro přepravu osob (jiná než položka 8702), včetně osobních dodávkových automobilů a závodních automobilů, nebo jako nákladní automobily do položky 8704 tehdy platné kombinované nomenklatury, anebo do jiné položky než do položky 8703 nebo 8704 tehdy platné kombinované nomenklatury?“

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1 (Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc C-144/08: Žaloba podaná dne 8. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-144/08)
   (2008/C 171/24)
   Jednací jazyk: finština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: I. Koskinen, D. Triantafyllou)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Finská republika tím, že pro účely možných osvobození od daní v souvislosti s dočasným dovozem některých dopravních prostředků použila neúplnou definici obvyklého bydliště, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků (1);

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Pro účely možného osvobození od daní stanoví čl. 7 odst. 1 směrnice 83/182/EHS pravidlo pro obvyklé bydliště, podle kterého je určen členský stát, do jehož právní úpravy spadá dočasný dovoz dopravních prostředků, jakož i členský stát, který je oprávněn k výběru daní za sporné dopravní prostředky. Článek 7 odst. 1 směrnice 83/182/EHS stanoví několik výjimek z pravidla, podle kterého je obvyklým bydlištěm místo, kde určitá osoba žije alespoň 185 dnů v každém kalendářním roce. Zejména platí čl. 7 odst. 1 druhý pododstavec jako obvyklé bydliště osoby, kterou pracovní vazby poutají k jinému místu než vazby osobní, a která proto žije střídavě na různých místech nacházejících se ve dvou nebo více členských státech, se však považuje místo, k němuž má osobní vazby, pokud se tam tato osoba pravidelně vrací. Poslední podmínka nemusí být splněna, žije-li dotyčná osoba v některém členském státě proto, aby provedla úkol, který trvá určitou dobu.
   Finské právní předpisy však stanoví takovou podmínku pravidelného vracení rovněž pro případ, kdy osoba žije ve Finsku za účelem provedení úkolu na určitou dobu. Finsko tím řádně neprovedlo čl. 7 odst. 1 směrnice 83/182/EHS do svých právních předpisů.

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 59; Zvl. vyd. 09/01, s. 112.


title: Věc C-165/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Cosima Barberio v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Cosima Barberio v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-165/10)
      (2010/C 161/39)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Cosima Barberio

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese?“


title: Věc T-36/12: Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — Athens Resort Casino v. Komise

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/25

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — Athens Resort Casino v. Komise
   (Věc T-36/12)
   2012/C 80/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Řecko) (zástupci: N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis a K. Spyropoulos, advokáti, a F. Carlin, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

               —

               zrušení rozhodnutí Komise 2011/716/EU ze dne 24. května 2011 o státní podpoře C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), kterou Řecko poskytlo některým řeckým kasinům (Úř. věst. L 285, 1.11.2011, s. 25) (dále jen „napadené rozhodnutí“); nebo

               —

               alternativně, zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni; nebo

               —

               rovněž alternativně, zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím nařizuje povinnost získat dotčené částky od žalobkyně zpět; a

               —

               určit, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení, a uložit žalované náhradu nákladů vynaložených v tomto řízení žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že

                           —

                           žalovaná porušila čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že rozhodla, že sporná opatření představují opatření podpory, jelikož

                                       a)

                                       shledala, že bylo žalobkyni poskytnuto hospodářské zvýhodnění ve formě „daňové diskriminace“ ve výši 7,20 eur u každé vstupenky;

                                       b)

                                       shledala, že dané opatření zahrnovalo poskytnutí státních prostředků;

                                       c)

                                       měla za to, že dané opatření bylo selektivní ve prospěch žalobkyně;

                                       d)

                                       dospěla k závěru, že dané opatření narušuje hospodářskou soutěž a má vliv na obchod mezi členskými státy.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že

                           —

                           žalovaná porušila článek 296 SFEU tím, že neuvedla náležité odůvodnění, které by žalobkyni umožnilo porozumět důvodům, na jejichž základě Komise shledala, že žalobkyni bylo poskytnuto selektivní zvýhodnění, že takové zvýhodnění zahrnovalo poskytnutí státních prostředků, a že může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, a které by umožnilo Tribunálu tyto důvody přezkoumat.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že

                           —

                           by Tribunál v případě, že by shledal, že byla žalobkyni poskytnuta neslučitelná podpora, měl zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se jím nařizuje povinnost získat dotčené částky od žalobkyně zpět, jelikož by taková povinnost byla v rozporu:

                                       a)

                                       s čl. 14 odst. 1 první větou nařízení č. 659/1999 (1), podle níž se vymáhání musí týkat podpory poskytnuté příjemci, jelikož žalovaná v napadeném rozhodnutí správně nevyčíslila výši podpory, kterou mohla žalobkyně obdržet;

                                       b)

                                       s čl. 14 odst. 1 první větou nařízení č. 659/1999, jelikož vymáhání v tomto případě je v rozporu s obecnými zásadami unijního práva, totiž zásadou legitimního očekávání, zásadou právní jistoty a zásadou proporcionality.

      (1)  Nařízení Rady č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (nyní článku 108 SFEU) (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-396/15 (Úř. věst. C 283, 28.8.2017)

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/23

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-396/15
   (
         Úředník věstník Evropské unie C 283 ze dne 28. srpna 2017
      )
   (2017/C 338/26)
   Sdělení v Úř. věst. ve věci T-396/15, Herm. Sprenger v. EUIPO – web2get (tvar kloubového třmene), je třeba číst následovně:

      Usnesení Tribunálu ze dne 30. května 2017 – Herm. Sprenger v. EUIPO – web2get (tvar kloubového třmene)
      (Věc T-396/15) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2017/C 283/74)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupce: V. Schiller, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Söder a A. Schifko, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2015 (věc R 520/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi web2get GmbH & Co. KG a Herm. Sprenger GmbH & Co. KG.

         Výrok

                  1.

                  O žalobě již není důvodné rozhodovat.

                  2.

                  Společnosti Herm. Sprenger GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-13/15: Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Deutsche Post v. OHIM – Media Logistik (PostModern)

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/30

      Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Deutsche Post v. OHIM – Media Logistik (PostModern)
      (Věc T-13/15)
      (2015/C 107/39)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: K. Hamacher a C. Giersdorf, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Media Logistik GmbH (Drážďany, Německo)

         Údaje týkající se řízení před OHIM

         Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „PostModern“ – přihláška č. 4 276 821.

         Řízení před OHIM: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2014 ve věci R 2063/2013-1.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  uložil žalovanému a případně dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-489/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/50

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-489/06)
   (2006/C 326/102)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a X. Lewis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že odmítla nabídky zdravotnických prostředků certifikované označením CE, aniž by v každém případě příslušní zadavatelé řeckých nemocnic dodrželi postup stanovený směrnicí 93/42/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 2 směrnice 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 (1) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky a z článků 17 a 18 směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 (2) o zdravotnických prostředcích;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise podala obvinění týkající se odmítnutí zdravotnických prostředků v rámci vyhlášení veřejné zakázky pro dodávky do veřejných nemocnic v Řecku z důvodů souvisejících s „obecnou přiměřeností a bezpečností jejich použití“, ačkoli tyto zdravotnické prostředky byly opatřeny označením CE a aniž by v každém případě byl uplatněn postup stanovený směrnicí 93/42/EHS pro zdravotnické prostředky.
   Podle směrnice 93/36/EHS o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky musí být tato vyhlášení veřejných zakázek uskutečněna na základě příslušných vnitrostátních technických norem, které provádějí evropské normy, nebo na základě evropských technických dohod nebo společných technických specifikací. Komise má za to, že řečtí zadavatelé tím, že v těchto případech rozhodli, že označení CE není přiměřenou a závaznou zárukou pro shodu výrobků, které jsou předmětem vyhlášení veřejné nabídky, a aniž by byla splněna jakákoli podmínka stanovená pro udělení výjimky, která odůvodňuje nepoužití ustanovení směrnice, nesplnili povinnosti, které pro ně v této věci vyplývají z čl. 8 odst. 2.
   Komise současně poukazuje na porušení ustanovení směrnice 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích, která stanovují zvláštní a výlučné postupy pro certifikaci a uvedení na trh, avšak rovněž pro zpochybnění o shodě dotčených výrobků. Vzhledem k údajům, které má Komise k dispozici, je zjevné, že docházelo k trvalému porušování zákonných postupů týkajících se kontroly shody zdravotnických prostředků příslušnými řeckými orgány, které nabídky odmítly. Nebylo dodrženo žádné stadium postupu stanoveného směrnicí v článku 18, když tyto orgány zpochybnily správnost certifikace označením CE v souladu s článkem 17 směrnice.
   Komise se navíc domnívá, že přiměřený charakter opatření řeckých orgánů, která tyto přijaly za účelem zamezení výše uvedeným případům, popírají samotné skutkové okolnosti a že v každém případě, v souladu s judikaturou Soudního dvora, existence vnitrostátních postupů, které mají za cíl zamezit jakémukoli porušení v oblasti veřejných zakázek, neodůvodňuje porušení členským státem ustanovení Společenství v této oblasti.
   V důsledku toho má Komise za to, že Řecká republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 93/36/EHS, zejména z čl. 8 odst. 2 této směrnice, jakož i ze směrnice 93/42/EHS, článků 17 a 18.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1 až 53; Zvl. vyd. 06/02, s. 110.

      (2)  Úř. věst. L 169, 12.7.1993, s. 1 až 43; Zvl. vyd. 13/12, s. 82.


               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/35

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2009 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. dubna 2009 ve věci F-5/05, Violeti a další v. Komise a F-7/05, Schmit v. Komise
   (věc T-261/09 P)
   2009/C 220/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Antonello Violetti (Cittiglio, Itálie), Nadine Schmit (Ispra, Itálie), Rada Evropské unie, Anna Bassi Perucchini (Reno di Leggiuno, Itálie), Marco Basso (Varano Borghi, Itálie), Ernesto Brognieri (Barasso, Itálie), Sergio Brusorio (Sesto Calende, Itálie), Natale Cao (Ispra), Renato Cazzaniga (Ispra), Elvidio Flammini (Varèse, Itálie), Luigi Magistri (Ispra), Reginella Molinari Canale (Ispra), Giuseppe Morelli (Besozzo, Itálie), Nadia Valentini (Varèse) a Giuseppe Zara (Ispra)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 28. dubna 2009 ve spojených věcech Violetti a další v. Komise, F-5/05 a F-7/05 v rozsahu, v němž v tomto rozsudku bylo rozhodnuto, že žaloby na neplatnost podané proti rozhodnutí OLAF poskytnout údaje italským orgánům byly přípustné;

               —

               sám rozhodnout v těchto věcech, prohlásit žaloby na neplatnost žalobců za nepřípustné;

               —

               uložit žalobcům v prvním stupni náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 28. dubna 2009 vydaného ve spojených věcech Violetti a další v. Komise, F-5/05 a F-7/05, kterým SVS zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) o poskytnutí údajů týkající se žalobců v prvním stupni italským soudním orgánům a uložení Komisi zaplacení částky 3 000 eur každému žalobci jako náhradu škody.
   Komise na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje jediný důvod vycházející z porušení čl. 90a služebního řádu úředníků Evropských společenství v rozsahu, v němž SVS porušil právo Společenství a dopustil se nesprávného odůvodnění tím, že popřel ustálenou judikaturu, podle které takové přípravné akty, jako je zahájení šetření OLAF, závěrečná zpráva OLAF a zahájení disciplinárního řízení, nepříznivě do právního postavení nezasahují. Komise uvádí, že se tato judikatura použije i na čl. 90a služebního řádu úředníků Evropských společenství týkající se možnosti podat stížnost proti aktům OLAF.


title: Věc T-403/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Brighton Collectibles v. OHIM — Felmar (BRIGHTON) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BRIGHTON — Národní slovní a obrazové ochranné známky BRIGHTON a jiná starší označení BRIGHTON — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Brighton Collectibles v. OHIM — Felmar (BRIGHTON)
   (Věc T-403/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BRIGHTON - Národní slovní a obrazové ochranné známky BRIGHTON a jiná starší označení BRIGHTON - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009)
   2011/C 331/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Brighton Collectibles, Inc. (Dover, Delaware, Spojené státy) (zástupce: R. Delorey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Felmar (Paříž, Francie) (zástupce: D. Monégier du Sorbier, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2010 (věc R 408/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Brighton Collectibles, Inc. a Felmar.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Brighton Collectibles, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3)

               Společnost Felmar ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-252/07: Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Sungro v. Rada a Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/49

         Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Sungro v. Rada a Komise
   (Věc T-252/07)
   (2007/C 211/90)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sungro S.A. (Córdoba, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši třicet sedm tisíc sto osmdesát osm eur (37 188 eur) a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc T-250/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Batchelor v. Komise ( „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Korespondence týkající se posouzení slučitelnosti opatření přijatých v oblasti televizního vysílání s právními předpisy Společenství — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Batchelor v. Komise
   (Věc T-250/08) (1)

   (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Korespondence týkající se posouzení slučitelnosti opatření přijatých v oblasti televizního vysílání s právními předpisy Společenství - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu)
   2011/C 204/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward William Batchelor (Brusel, Belgie) (zástupci: původně F. Young, solicitor, A. Barav, barrister, a D. Reymond, advokát, poté A. Barav, D. Reymond a F. Carlin, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Docksey, C. O'Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnci, poté C. O’Reilly a P. Costa de Oliveira)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Dánské království (zástupci: B. Weis Fogh a S. Juul Jørgensen, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer, L. Seeboruth a I. Rao, zmocněnci, poté I. Rao, ve spolupráci s G. Facennou a T. de la Marem, barristers)

      Předmět

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 16. května 2008, kterým se zamítá žádost o přístup k některým dokumentům vyměněným v rámci posouzení slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na základě článku 3a směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224) s právními předpisy Společenství, a zadruhé návrh na zrušení implicitního rozhodnutí, kterým se zamítá tatáž žádost a k jehož přijetí mělo údajně dojít dne 9. dubna 2008.

      Výrok

               1)

               Žaloba proti implicitnímu zamítavému rozhodnutí, k jehož přijetí mělo údajně dojít dne 9. dubna 2008, se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Evropské komise ze dne 16. května 2008 se zrušuje, vyjma jeho části, která se týká údajů obsažených v prvních dvou přílohách dopisu ze dne 19. února 2007, s ohledem na které byla dovolávána výjimka stanovená v čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení č. 1049/2001.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené E. W. Batchelorem.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené E. W. Batchelorem z důvodu svého vedlejšího účastenství.

               5)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008


title: Věc T-877/16: Žaloba podaná dne 9. prosince 2016 – Verschuur v. Komise

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/34

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2016 – Verschuur v. Komise
   (Věc T-877/16)
   (2017/C 053/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Steven Verschuur (Baarn, Nizozemsko) (zástupce: P. Kreijger, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. října 2016, C(2016) 6455 final, kterým se zamítá žalobcova potvrzující žádost (1) o přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) (GESTDEM 2015/3732), a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001, který se týká ochrany cílů vyšetřování, čímž se též dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 4 odst. 3) první pododstavec nařízení č. 1049/2001, který se týká ochrany rozhodovacího procesu Komise, jakož i z nedostatečného odůvodnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 4 odst. 2) první odrážku nařízení č. 1049/2001, který se týká ochrany obchodních zájmů právnické osoby, a čl. 4 odst. 6) nařízení č. 1049/2001, který se týká povinnosti orgánu poskytnout částečný přístup, pokud se některá z výjimek vztahuje pouze na části požadovaného dokumentu, jakož i z nedostatečného odůvodnění.

      (1)  Žádost o přístup k dokumentům týkajícím se rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 ve věci SA.38374, Státní podpora poskytnutá Nizozemskem společnosti Starbucks.

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 2001, s. 43).


title: Věc T-322/10: Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2013 — Clasado v. Komise

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. února 2013 — Clasado v. Komise
   (Věc T-322/10) (1)

   2013/C 108/87
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-507/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Slovenská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpora — Částečné zrušení daňového dluhu společnosti v rámci vyrovnání s věřiteli — Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem a nařizuje se její navrácení — Neprovedení“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Slovenská republika
   (Věc C-507/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpora - Částečné zrušení daňového dluhu společnosti v rámci vyrovnání s věřiteli - Rozhodnutí Komise, kterým se konstatuje neslučitelnost podpory se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Neprovedení)
   2011/C 63/03
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, J. Javorský a K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení ustanovení nezbytných pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise K(2006) 2082 v konečném znění ze dne 7. června 2006, kterým bylo konstatováno, že podpora poskytnutá Slovenskem ve prospěch společnosti Frucona Košice, a. s., ve formě odpuštění daňového dluhu správcem daně v rámci řízení o vyrovnání s věřiteli je neslučitelná se společným trhem, a bylo nařízeno její vrácení (státní podpora č. C-25/2005, ex NN 21/2005) (Úř. věst. L 112, s. 14), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Slovenská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala veškerá opatření nezbytná k vymožení protiprávní podpory uvedené v rozhodnutí Komise 2007/254/ES ze dne 7. června 2006, o státní podpoře C-25/2005 (ex NN 21/2005) poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch společnosti Frucona Košice a.s., od jejího příjemce, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a z článku 2 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc T-237/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  8. prosince 2005  – Reynolds v. Parlament ( Úředníci — Dočasné přidělení v zájmu služby — Článek 38 služebního řádu — Politická skupina — Předčasné ukončení dočasného přidělení — Práva obhajoby — Povinnost uvést odůvodnění — Legitimní očekávání — Povinnost péče — Zneužití pravomoci — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Částečné zrušení rozsudku Soudu — Překážka věci rozsouzené )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. prosince 2005 – Reynolds v. Parlament
   (Věc T-237/00) (1)

   („Úředníci - Dočasné přidělení v zájmu služby - Článek 38 služebního řádu - Politická skupina - Předčasné ukončení dočasného přidělení - Práva obhajoby - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Povinnost péče - Zneužití pravomoci - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Částečné zrušení rozsudku Soudu - Překážka věci rozsouzené“)
   (2006/C 48/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Patrick Reynolds (Brusel, Belgie) (zástupci: P. Legros a S. Rodrigues, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Von Hertzen a D. Moore, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 18. července 2000, kterým bylo ukončeno přidělení v zájmu služby žalobce u politické skupiny „Evropa demokracií a odlišností“ a kterým byl žalobce znovu začleněn do Generálního ředitelství informací a veřejných vztahů a jednak návrh na náhradu škody vzniklé žalobci z důvodu tohoto rozhodnutí, jakož i jednání této polické skupiny a některých jejích členů.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 18. července 2000, kterým bylo ukončeno dočasné přidělení v zájmu služby žalobce u politické skupiny EDD a kterým byl znovu začleněn do Generálního ředitelství informací a veřejných vztahů Parlamentu, se zrušuje v rozsahu, v němž je použitelné od dne 15. července 2000 do 24. července 2000.

               2)

               Parlamentu se ukládá zaplatit žalobci částku odpovídající rozdílu mezi odměnou, kterou žalobce měl obdržet jakožto úředník třídy A 2, stupně 1 a odměnou, kterou obdržel po opětovném začlenění do třídy LA 5, stupně 3, za období od 15. do 24. července 2000, zvýšený o úroky z prodlení ode dne, kdy složky této částky byly dlužny, až do jejich skutečného zaplacení. Úroková sazba, jež má být použita, je vypočítaná na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní činnosti opětovného financování, použitelné v průběhu dotčeného období, a zvýšená o dva body.

               3)

               Žaloba na náhradu škody je nepřípustná v rozsahu, v němž se týká náhrady škody způsobené jiným jednáním než rozhodnutím skupiny EDD a některých jejích členů.

               4)

               Žaloby se ve zbývajících částech zamítají.

               5)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady vzniklé ve všech řízeních uvedených výše v bodě 213.

      (1)  Úř. věst. C 302, 21.10.2000


title: Věc C-203/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 30. dubna 2012 — Billerud Karlsborg Aktiebolag, Billerud Skärblacka Aktiebolag v. Naturvårdsverket

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 30. dubna 2012 — Billerud Karlsborg Aktiebolag, Billerud Skärblacka Aktiebolag v. Naturvårdsverket
   (Věc C-203/12)
   2012/C 184/12
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Högsta domstolen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Billerud Karlsborg Aktiebolag, Billerud Skärblacka Aktiebolag

      Žalovaná: Naturvårdsverket

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z ustanovení čl. 16 odst. 3 a 4 směrnice 2003/87/ES (1), že provozovatel zařízení, který k 30. dubnu nevyřadí dostatečný počet povolenek, musí zaplatit pokutu bez ohledu na důvod nevyřazení povolenek, například také v případě, kdy provozovatel zařízení skutečně měl k 30. dubnu dostatečný počet povolenek, ale je nevyřadil k tomuto datu z důvodu nedbalosti, administrativní chyby nebo technického problému?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, umožňují ustanovení čl. 16 odst. 3 a 4 směrnice 2003/87, například za okolností popsaných v první otázce, aby bylo rozhodnuto o prominutí pokuty nebo o snížení její výše?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-398/08 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2010 — Audi AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 63 — Slovní ochranná známka Vorsprung durch Technik — Ochranné známky tvořené reklamními slogany — Rozlišovací způsobilost — Přihláška ochranné známky pro velké množství výrobků a služeb — Relevantní veřejnost — Celkové posouzení a odůvodnění — Nové dokumenty )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2010 — Audi AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-398/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. b) a článek 63 - Slovní ochranná známka Vorsprung durch Technik - Ochranné známky tvořené reklamními slogany - Rozlišovací způsobilost - Přihláška ochranné známky pro velké množství výrobků a služeb - Relevantní veřejnost - Celkové posouzení a odůvodnění - Nové dokumenty“)
   2010/C 63/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Audi AG (zástupci: S. O. Gillert a F. Schiwek, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2008, Audi v. OHIM (T-70/06), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2005, částečně zamítajícímu odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, který zamítl zápis slovní ochranné známky „VORSPRUNG DURCH TECHNIK“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 12, 14, 25, 28, 37 až 40 a 42 — Ochranné známky tvořené reklamními slogany — Rozlišovací způsobilost — Použití zvláštních kritérií posouzení — Nedostatečné odůvodnění, co se týče vymezení veřejnosti, kterou je třeba vzít v úvahu — Zohlednění důvodů vznesených poprvé na jednání před Soudem

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 9. července 2008, Audi v. OHIM (Vorsprung durch Technik) (T-70/06) se zrušuje v rozsahu, v němž Soud prvního stupně Evropských společenství rozhodl, že druhý odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) neporušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 3288/94 ze dne 22. prosince 1994, tím, že přijal rozhodnutí ze dne 16. prosince 2005 (věc R 237/2005-2).

               2)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. prosince 2005 (věc R 237/2005-2) se zrušuje v rozsahu, v němž na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, ve znění nařízení č. 3288/94, částečně zamítlo přihlášku ochranné známky Vorsprung durch Technik.

               3)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-199/16: Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/26

         Žaloba podaná dne 2. května 2016 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise
   (Věc T-199/16)
   (2016/C 232/35)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Německo) a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Německo) (zástupce: A. Wagner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/304 ze dne 2. března 2016 o zápisu názvu do rejstříku zaručených tradičních specialit [Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (ZTS)].

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               Žalobkyně vytýkají žalované, že nezohlednila jejich námitky proti přijetí napadeného prováděcího nařízení, přestože byly předloženy příslušným vnitrostátním orgánům v řádné lhůtě v souladu s nařízením (EU) č. 1151/2012 (1), přičemž uvedené orgány včas nepostoupily tyto námitky Komisi.

               2.

               Mimoto žalobkyně vytýkají Komisi, že přijala napadené nařízení ještě předtím, než Tribunál rozhodnul o žalobě předložené ve věci T-178/15, Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise, která směřuje proti nesprávnému rozhodnutí žalované, kterým byly námitky odmítnuty z důvodu nedodržení příslušné lhůty.

               3.

               Konečně přijetím napadeného prováděcího nařízení byly žalobkyně podstatným způsobem znevýhodněny. Uvedené prováděcí nařízení je v rozporu s právními předpisy Evropské unie, jejichž cílem je zachovat volnou a spravedlivou hospodářskou soutěž.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1).


title: Věc C-159/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/21

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-159/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 326/42)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker, F. Simonetti a K. Nyberg, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: E. Bygglin, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nezajištění provedení ve stanovené lhůtě, ohledně autonomní oblasti Åland, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157)
   Výrok

               1)

               Finská republika tím, že nepřijala ohledně autonomní oblasti Åland právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-399/16: Žaloba podaná dne 25. července 2016 – CK Telecoms UK Investments v. Komise

text:
               10.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/10

         Žaloba podaná dne 25. července 2016 – CK Telecoms UK Investments v. Komise
   (Věc T-399/16)
   (2016/C 371/12)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CK Telecoms UK Investments Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: T. Wessely a O. Brouwer, advokáti, a A. Woods, J. Aitken a M. Davis, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. května 2016, C (2016) 2796 ve věci COMP/M.7612 – Hutchison 3G UK Investments Limited v. Telefónica (Europe plc), oznámené společnosti Hutchison dne 13. května 2016, v němž bylo navrhované převzetí společnosti Telefónica Europe plc společností Hutchison prohlášeno za v celém rozsahu neslučitelné s vnitřním trhem a Dohodou o ESVO v souladu s čl. 8 odst. 3 nařízení Rady č. 139/2004; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně náhrady nákladů případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila právního pochybení, zjevně nesprávného posouzení a porušení podstatných procesních náležitostí při výkladu a uplatnění právního kritéria pro posouzení horizontálních nekoordinovaných účinků na maloobchodním trhu mobilních telekomunikačních služeb ve Spojeném království. Komise se především dopustila pochybení, když kvalifikovala žalobkyni jako „významnou konkurenční sílu“ a při analýze intenzity hospodářské soutěže. Komise se též dopustila zjevně nesprávného posouzení při analýze předpokládaného účinku na ceny a pravděpodobných výhod subjektu, který vznikne v důsledku spojení (převzetí).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a zkreslení důkazů, pokud jde o analýzu hypotetického srovnávacího scénáře. Komise především řádně nevyhodnotila kapacitu sítě společnosti Hutchison v porovnání se sítěmi konkurentů a neoprávněně spoléhá na údajnou schopnost společnosti Hutchison přijmout opatření pro „řízení poptávky“, jako například zvýšení cen, pro účely zamítnutí důkazu předloženého společností Hutchison týkajícího se budoucí kapacity sítě.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového posouzení, nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení a porušení podstatných formálních náležitostí, pokud jde o posouzení horizontálních nekoordinovaných účinků vyvolaných rozdělením sítě. Komise zejména nesprávně posoudila nové návrhy týkající se potřeby a rozsahu „sbližování“ konkurentů v dohodách o rozdělení sítě; a Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, když své závěry založila na možné újmě, kterou by mohl subjekt vytvořený spojením způsobit konkurentům, a nikoliv na narušení hospodářské soutěž. Komise se dopustila dalších pochybení, když odmítla závazky, které navrhla společnost Hutchison a které by v plném rozsahu odstranily všechny obavy Komise, pokud jde o rozdělení sítě.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, nesprávného právního posouzení a porušení podstatných formálních náležitostí, pokud jde o posouzení horizontálních nekoordinovaných účinků na velkoobchodní trh přístupu a vytvoření volání ve veřejných mobilních telefonních sítích ve Spojeném království. Komise se především dopustila nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že společnost Hutchison je „významnou konkurenční sílou“ na velkoobchodním trhu, ačkoliv má jen velmi malý podíl na trhu (méně než 3 %); a založila svoje závěry na stanoviscích třetích osob namísto toho, aby provedla vlastní analýzu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení, nedostatku odůvodnění rozhodnutí a porušení podstatných formálních náležitostí v souvislosti s posouzením závazků, které navrhla společnost Hutchison v reakci na obavy týkající se velkoobchodního a maloobchodního trhu mobilních telekomunikačních služeb v Spojeném království. Komise zejména nesprávně namítala proti navrhnutým závazkům skutečnost, že jejich provedení je nejisté. Komise zjevně pochybila při posouzení schopnosti nových a posilněných konkurentů účinně konkurovat na základě navržených závazků; a Komise nesprávně posoudila celkovou vhodnost navržených závazků ke kompenzaci ztráty hospodářské soutěže tvrzené v rozhodnutí.


title: Věc T-89/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Calestep v. ECHA ( „Řízení o předběžných opatřeních — Poplatky a platby ECHA — Snížení poplatků přiznávané malým podnikům — Šetření, které ECHA provádí v souvislosti s prohlášením o velikosti podniku — Rozhodnutí ukládající povinnost doplatit neodvedenou část celkové částky poplatku — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/21

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. března 2013 — Calestep v. ECHA
   (Věc T-89/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Poplatky a platby ECHA - Snížení poplatků přiznávané malým podnikům - Šetření, které ECHA provádí v souvislosti s prohlášením o velikosti podniku - Rozhodnutí ukládající povinnost doplatit neodvedenou část celkové částky poplatku - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost)
   2013/C 129/43
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Calestep, SL (Estepa, Španělsko) (zástupce: E. Cabezas Mateos, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, A. Iber a C. Jacquet, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti dodatečných platebních výměrů ze dne 23. ledna a 8. února 2013, které ECHA vydala vůči žalobkyni z důvodu, že žalobkyně nesplňuje podmínky pro snížení poplatku stanovené pro malé podniky

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-461/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2011 — CheapFlights International v. OHIM — Cheapflights (Cheapflights s černým letadlem) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cheapflights s černým letadlem — Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CheapFlights — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2011 — CheapFlights International v. OHIM — Cheapflights (Cheapflights s černým letadlem)
   (Věc T-461/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Cheapflights s černým letadlem - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka CheapFlights - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 186/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cheapflights Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. srpna 2009 (věc R 1607/2007-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi CheapFlights International Ltd a Cheapflights Ltd.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 31. srpna 2009 (věc R 1607/2007-4) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM a společnosti Cheapflights Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených společností CheapFlights International Ltd v řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  15. prosince 2005  ve věci C-88/05: Komise Evropských společenství proti Finské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/59/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 15. prosince 2005
   ve věci C-88/05: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/59/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 36/33)
   Jednací jazyk: finština
   Ve věci C-88/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 18. února 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Huttunen a K. Simonsson) proti Finské republice (zmocněnkyně: A. Guimaraes-Purokoski), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda, R. Schintgen a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Finská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

                  Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/1

         2009/C 312/01
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 297, 5.12.2009

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 282, 21.11.2009

      Úř. věst. C 267, 7.11.2009

      Úř. věst. C 256, 24.10.2009

      Úř. věst. C 244, 10.10.2009

      Úř. věst. C 233, 26.9.2009

      Úř. věst. C 220, 12.9.2009

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-276/03 P: Scott SA proti Komisi Evropských společenství a Francouzské republice (Opravný prostředek — Protiprávní státní podpora — Časová působnost nařízení (ES) č. 659/1999 — Rozhodnutí o neslučitelnosti a o navrácení podpory — Promlčecí lhůta — Přerušení — Nutnost informovat příjemce podpory o opatření o přerušení)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-276/03 P: Scott SA proti Komisi Evropských společenství a Francouzské republice (1)

   (Opravný prostředek - Protiprávní státní podpora - Časová působnost nařízení (ES) č. 659/1999 - Rozhodnutí o neslučitelnosti a o navrácení podpory - Promlčecí lhůta - Přerušení - Nutnost informovat příjemce podpory o opatření o přerušení)
   (2005/C 296/05)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-276/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 24. června 2003, Scott SA, se sídlem v Saint-Cloud (Francie), (advokáti: J. Lever, QC, G. Peretz, A. Nourry, R. Griffith a M. Papadakis), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Komise Evropských společenství, (zmocněnec: J. Flett), Francouzská republika, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric, K. Schiemann, E. Juhász a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Scott SA a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-90/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 25. února 2011 — Alfred Strigl v. Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 25. února 2011 — Alfred Strigl v. Deutsches Patent- und Markenamt
   (Věc C-90/11)
   2011/C 173/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfred Strigl

      Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předběžné otázky

   Je třeba použít důvod zamítnutí uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo c) směrnice 2008/95/ES (1) rovněž na slovní označení, jež je vytvořeno spojením popisné slovní složeniny a nepopisného sledu písmen, jestliže sled písmen je v obchodním styku vnímán jako zkratka popisných slov, vzhledem k tomu, že opakuje jejich počáteční písmena, a celek ochranné známky lze tudíž chápat jako kombinaci navzájem se vysvětlujících popisných údajů, respektive zkratek?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25)


title: Věc C-137/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Maďarská republika) dne 7. dubna 2008 – VB Pénzügyi Lízing Zrt. v. Schneider Ferenc

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság (Maďarská republika) dne 7. dubna 2008 – VB Pénzügyi Lízing Zrt. v. Schneider Ferenc
   (Věc C-137/08)
   (2008/C 183/15)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: VB Pénzügyi Lízing Zrt.

      Žalovaný: Schneider Ferenc
   Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje ochrana spotřebitele zaručená směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1), aby nezávisle na typu řízení a na tom, zda jde o řízení sporné či nikoli, vnitrostátní soud v rámci ověření své vlastní příslušnosti zkoumal z moci úřední, tedy bez návrhu v tomto ohledu, zneužívající charakter jemu předložené klauzule smlouvy?

               2)

               Jaká kritéria může v případě kladné odpovědi na první otázku vnitrostátní soud brát do úvahy v rámci uvedeného přezkumu, zejména tehdy, když smluvní klauzule nezakládá příslušnost soudního orgánu podle sídla poskytovatele služeb, nýbrž jiného soudního orgánu, který se však nachází blízko tohoto sídla?

               3)

               Vylučuje ustanovení čl. 23 odst. 1 Protokolu o statutu Soudního dvora připojeného ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě o založení Evropského společenství a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii možnost, aby vnitrostátní soud informoval z úřední povinnosti ministra spravedlnosti svého vlastního členského státu o řízení o předběžné otázce současně s jeho zahájením?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc T-269/06: Žaloba podaná dne 21. září 2006 – Rautaruukki v. OHIM (RAUTARUUKKI)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/42

         Žaloba podaná dne 21. září 2006 – Rautaruukki v. OHIM (RAUTARUUKKI)
   (Věc T-269/06)
   (2006/C 281/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rautaruukki Oyj (Helsinki, Finsko) (zástupce: P. Hagman, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (Ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud prvního stupně:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 21. července 2006 a určil, že přihlašovaná ochranná známka Společenství, přihláška č. 3 608 081 RAUTARUUKKI má rozlišovací způsobilost a je způsobilá k zápisu, a vrátil věc za účelem zápisu OHIM;

               —

               uložil žalovanému OHIM náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v těchto řízeních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RAUTARUUKKI“ pro výrobky náležející mimo jiné do třídy 6 – přihláška č. 3 608 081

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro výrobky náležející do třídy 6, pro které je požadován zápis

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že ochranná známka „RAUTARUUKKI“ získala po rozšířeném a dlouhodobém užívání známky rozlišovací způsobilost pro výrobky náležející do třídy 6, pro které je požadován zápis.


title: Věc C-421/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem — Ochrana spotřebitelů — Nekalé obchodní praktiky — Směrnice 2005/29/ES — Úplná harmonizace — Vyloučení svobodných povolání, zubařů a fyzioterapeutů — Podmínky inzerování slev — Omezení nebo zákaz některých způsobů ambulantního prodeje“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-421/12) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Ochrana spotřebitelů - Nekalé obchodní praktiky - Směrnice 2005/29/ES - Úplná harmonizace - Vyloučení svobodných povolání, zubařů a fyzioterapeutů - Podmínky inzerování slev - Omezení nebo zákaz některých způsobů ambulantního prodeje“)
   2014/C 315/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s É. Balatem, advokátem)

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že

                           —

                           z působnosti zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informovanosti a ochraně spotřebitele, ve znění zákona ze dne 5. června 2007, kterým byla do vnitrostátního práva provedena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“), vyloučilo příslušníky svobodných povolání, jakož i zubaře a fyzioterapeuty,

                           —

                           ponechalo v platnosti články 20, 21 a 29 zákona ze dne 6. dubna 2010 o obchodních praktikách a ochraně spotřebitele a

                           —

                           ponechalo v platnosti čl. 4 odst. 3 zákona ze dne 25. června 1993 o výkonu ambulantních činností a o organizaci veřejných trhů, ve znění zákona ze dne 4. července 2005, jakož i čl. 5 odst. 1 královského nařízení ze dne 24. září 2006 o výkonu a organizaci ambulantních činností,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 písm. b) a d), jakož i článků 3 a 4 směrnice 2005/29.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


title: Věc C-107/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale della Lombardia (Itálie) dne 4. února 2014 – 3D I srl v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale della Lombardia (Itálie) dne 4. února 2014 – 3D I srl v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   (Věc C-107/14)
   2014/C 315/55
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria regionale della Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: 3D I srl

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate Ufficio di Cremona
   Soudní dvůr (třetí senát) prohlásil usnesením ze dne 17. července 2014 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za nepřípustnou.


title: Věc T-73/15: Žaloba podaná dne 17. února 2015 – Aston Martin Lagonda v. OHIM (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/39

         Žaloba podaná dne 17. února 2015 – Aston Martin Lagonda v. OHIM (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)
   (Věc T-73/15)
   (2015/C 118/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: ochranná známka Společenství obsahující výraz „jiný“ (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla) – přihláška č. 12 218 426

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2014 ve věci R 1796/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v části, v níž potvrzuje závěr průzkumového referenta o tom, že přihlašované ochranné známce v souvislosti s dotčenými výrobky a službami na první pohled chybí rozlišovací způsobilost,

               —

               umožnil zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 2 2 18  426,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-197/08: Žaloba podaná dne 14. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/14

         Žaloba podaná dne 14. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-197/08)
   (2008/C 183/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. W. Mölls, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že přijala a zachovala v platnosti systém minimální ceny pro cigarety určené ke spotřebě ve Francii, jakož i zákaz prodeje tabákových výrobků „za reklamní cenu v rozporu s cíli veřejného zdraví“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59/ES (1);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59/ES, ve znění vyloženém Soudním dvorem, jasně zakazuje zásahy členských států za účelem stanovení minimálních maloobchodních prodejních cen zpracovaných tabákových výrobků diskrečním způsobem. V rozsahu, v němž výrobcům a dovozcům ze třetích zemí brání ve volném stanovení minimálních maloobchodních prodejních cen všech výrobků, takové minimální ceny totiž omezují cenovou soutěž a narušují společný trh.
   Pokud jde mimoto o potřebu zdůrazněnou žalovanou odchýlit se od výše uvedeného ustanovení za účelem ochrany veřejného zdraví, Komise nezpochybňuje, že za určitých okolností může být nezbytné odchýlit se od ustanovení Smlouvy ES o volném pohybu zboží pro dosažené tohoto cíle. V projednávané věci nicméně, jak již Soudní dvůr rozhodl, může být cíl ochrany veřejného zdraví dostatečně sledován zvýšeným zdaněním tabákových výrobků, které zachová zásadu volného stanovení cen.

      (1)  Směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (Úř. věst. L 291, 6.12.1995, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283).


title: Věc C-470/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 2. září 2013 — Generali-Providencia Biztosító Zrt. v. Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 2. září 2013 — Generali-Providencia Biztosító Zrt. v. Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Věc C-470/13)
   2013/C 367/36
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Generali-Providencia Biztosító Zrt.

      Žalovaný: Közbeszerzési Hatóság — Közbeszerzési Döntőbizottság

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou členské státy stanovit vyloučení hospodářského subjektu z účasti na veřejné zakázce z jiných důvodů, než jaké jsou vyjmenovány v článku 45 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, — a to zejména z důvodů, jež jsou považovány za ospravedlněné s ohledem na ochranu veřejného zájmu či oprávněných zájmů zadavatele nebo s ohledem na poctivé a rovné podmínky hospodářské soutěže — a, v případě kladné odpovědi, je v souladu s druhým bodem odůvodnění výše uvedené směrnice a s články 18, 34, 49 a 56 SFEU praxe, která spočívá ve výše uvedeném vyloučení hospodářského subjektu, který se dopustil protiprávního jednání spojeného s jeho hospodářskou nebo profesní činností, které bylo konstatováno pravomocným soudním rozsudkem před uplynutím nejvýše pěti let?

               2)

               Je v případě záporné odpovědi Soudního dvora na první otázku nutno čl. 45 odst. 2 první pododstavec směrnice 2004/18, zejména písmena c) a d) tohoto ustanovení, vykládat v tom smyslu, že je namístě vyloučit z účasti na veřejné zakázce veškeré hospodářské subjekty, které se dopustily protiprávního jednání konstatovaného správním či soudním orgánem v řízení v oblasti hospodářské soutěže, které bylo zahájeno v souvislosti s hospodářskou nebo profesní činností daného subjektu, přičemž tento hospodářský subjekt musí v oblasti hospodářské soutěže nést právní důsledky výše uvedeného protiprávního jednání?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc C-490/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 26. září 2011 — IBIS S.r.l. v. PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 26. září 2011 — IBIS S.r.l. v. PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.
   (Věc C-490/11)
   2011/C 370/27
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Hajdú-Bihar Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: IBIS S.r.l.

      Odpůrkyně: PARTIUM ’70 Műanyagipari Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 45 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že soud dožádaného členského státu může v řízení o opravném prostředku podle uvedeného článku 45 zamítnout návrh na prohlášení vykonatelnosti cizího rozhodnutí, když bylo vydáno osvědčení uvedené v článku 54 téhož nařízení, aniž by byly splněny podmínky stanovené v čl. 66 odst. 2 písm. a) nebo b) tohoto nařízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, jak je třeba vykládat čl. 35 odst. 3 nařízení v souvislosti s použitím článku 66 téhož nařízení?

               3)

               Brání čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení tomu, aby na základě osvědčení vydaného soudem v členském státu původu byl zamítnut návrh na prohlášení vykonatelnosti, když rozhodnutí, k němuž bylo vydáno osvědčení, obsahuje rozhodčí doložku?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


title: Věc T-436/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2011 — Dufour v. ECB ( „Přístup k dokumentům — Rozhodnutí 2004/258/ES — Databáze ECB, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu — Odepření přístupu — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Pojem, „dokumentu“ — Žaloba na náhradu škody — Předčasný charakter“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2011 — Dufour v. ECB
   (Věc T-436/09) (1)

   (Přístup k dokumentům - Rozhodnutí 2004/258/ES - Databáze ECB, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu - Odepření přístupu - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Pojem, „dokumentu“ - Žaloba na náhradu škody - Předčasný charakter)
   2011/C 355/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Julien Dufour (Jolivet, Francie) (zástupci: I. Schoenacker Rossi a H. Djeyaramane, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně K. Laurinavicius a S. Lambrinoc, poté S. Lambrinoc a P. Embley, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Dánské království (zástupci: B. Weis Fogh a S. Juul Jørgensen, zmocněnci); Finská republika (zástupci: původně J. Heliskoski, H. Leppo a M. Pere, poté J. Heliskoski a H. Leppo, zmocněnci); a Švédské království (zástupci: A. Falk, K. Petkovska a S. Johannesson, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a C. ten Dam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB, oznámeného žalobci dopisem prezidenta ECB ze dne 2. září 2009, kterým se zamítá žádost žalobce o přístup do databází, na základě kterých byly vypracovány zprávy o přijímání zaměstnanců a mobilitě personálu, dále návrh, aby ECB byla uložena povinnost vydat dotčené databáze žalobci, a konečně návrh na náhradu škody, jež údajně žalobci vznikla z důvodu zamítnutí jeho žádosti o poskytnutí přístupu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Výkonné rady Evropské centrální banky (ECB), oznámené Julienu Dufourovi dopisem prezidenta ECB ze dne 2. září 2009, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ECB ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady vynaložené J. Dufourem.

               4)

               Dánské království, Finská republika, Švédské království a Evropská komise ponesou každý vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-29/12: Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — Bauer v. OHIM — BenQ Materials (Daxon)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/23

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — Bauer v. OHIM — BenQ Materials (Daxon)
   (Věc T-29/12)
   2012/C 80/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Erika Bauer (Schaufling, Německo) (zástupkyně: A. Merz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Tchaj-wan)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. listopadu 2011 ve věci R 2191/2010-2 v plném rozsahu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: BenQ Materials Corp.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Daxon“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 10.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „DALTON“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 18, 25, 35, 41 a 44.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami..


title: Věc F-106/13: Žaloba podaná dne 25. října 2013 — ZZ v. FRA

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/46

         Žaloba podaná dne 25. října 2013 — ZZ v. FRA
   (Věc F-106/13)
   2014/C 45/86
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ředitele FRA, kterým se žalobci ukládá disciplinární sankce ve formě důtky.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 20. února 2013 o udělení důtky, a v případě potřeby, zrušit rozhodnutí ze dne 22. února 2013, kterým bylo udělení důtky písemně potvrzeno;

               —

               v případě potřeby, zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 17. července 2013, doručené dne 18. července 2013, kterým byla zamítnuta stížnost;

               —

               přiznat žalobci odpovídající náhradu za způsobenou nemajetkovou újmu způsobenou hrubou protiprávností a nesrovnalostmi správního šetření a rozhodnutí o udělení důtky. Tato nemajetková újma se ex aequo et bono stanoví na 15 000 eur;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-403/05: Žaloba podaná dne  15. listopadu 2005  – MyTravel v. Komise

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/29

         Žaloba podaná dne 15. listopadu 2005 – MyTravel v. Komise
   (Věc T-403/05)
   (2006/C 10/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MyTravel Group plc (Rochdale, Velká Británie) (zástupci: D. Pannick, QC, A. Lewis, barrister, M. Nicholson, S. Cardell, B. McKenna, solicitoři)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, v celém rozsahu nebo podpůrně v takovém rozsahu, v němž Soud určí, obsažené ve dvou dopisech poradci žalobkyně ze dne 5. září 2005 a 12. října 2005, odepřít žalobkyni přístup ke zprávě vyhotovené Komisí v důsledku rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2002 ve věci T-342/99, Airtours v. Komise, v němž Soud určí, jakož i k několika návrhům, podkladům a poznámkám, týkajícím se buď přípravy této zprávy nebo jsou obsažené ve spisu, týkajícího se rozhodnutí Komise, které bylo zrušeno výše uvedeným rozsudkem;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, dříve „Airtours plc.“, podala žalobu, ve které požadovala zrušení rozhodnutí Komise, týkajícího se spojení žalobkyně s jinou společností. Soud svým rozsudkem ve věci T-342/99, Airtours v. Komise zrušil toto rozhodnutí, jak bylo požadováno žalobkyní. Žalobkyně následně podala jinou žalobu (věc T-212/03, My Travel v. Komise) na náhradu škody vzniklé z důvodů pochybení Komise a porušení práva Společenství při jejím rozhodování ve věci, ve které bylo rozhodnutí zrušeno.
   V souvislosti s tímto druhým řízením žádá žalobkyně, která se opírá o nařízení č. 1049/2001 (1), Komisi o umožnění přístupu ke zprávě vyhotovené službami Komise po vydání rozsudku, jakož i k několika návrhům, podkladům a poznámkám, týkajícím se přípravy této zprávy nebo obsaženým ve spisu, týkajícího se rozhodnutí Komise, které bylo zrušeno. Napadeným rozhodnutím zamítla Komise žádost žalobkyně vzhledem k tomu, že se mají uplatnit výjimky v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení 1049/2001, týkající se ochrany soudního řízení a právního poradenství, cílů inspekce, vyšetřování a auditu nebo ohrožení rozhodovacího procesu.
   Žalobkyně žádá o zrušení tohoto rozhodnutí. V podrobnostech napadá tvrzení Komise, že určité dokumenty by neměly být zpřístupněny z důvodu ochrany soudního řízení, a má za to, že Komisi nemá být umožněno opírat se o požadavek ochrany starších soudních řízení, jako jsou řízení ve věci T-342/99, která jsou již uzavřena, aby zabránila zveřejnění dokumentů, které jsou zásadní pro dosažení spravedlivého rozhodnutí v samostatných probíhajících řízeních.
   S ohledem na ochranu vyšetřování žalobkyně tvrdí, že posudek Komise, týkající se zamýšleného spojení, není pro účely výjimky vyšetřováním, a že výjimka se neuplatní na vnitřní vyšetřování ani se v žádném případě neuplatní na vyšetřování, která jsou uzavřena. Dále má žalobkyně za to, že zpřístupnění by neohrozilo účel vyšetřování v podobných řízeních o spojování. Žalobkyně rovněž odmítá tvrzení Komise, že vnitřní audit zaměřený na modernizaci správních procesů nemůže být nezávislý, pokud byly jeho doporučení a závěry zveřejněny.
   Konečně má žalobkyně za to, že Komise neprokázala, že zpřístupnění by vážně ohrozilo její budoucí rozhodovací praxi, neboť zpráva, o jejíž zpřístupnění bylo žádáno, se netýká způsobu, jakým bude rozhodováno v budoucnosti, ale způsobu, jakým bylo nesprávně rozhodováno v minulosti, transparentnost nemůže být srovnávána s nepřípustným vnějším tlakem a požadované zpřístupnění by nemělo vliv na stabilitu právního řádu Společenství.
   Žalobkyně závěrem tvrdí, že existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů.

      (1)  Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43


title: Věc T-112/13: Žaloba podaná dne 19. února 2013 — Cadbury Holdings v. OHIM — Société des produits Nestlé (tvar čtyřdílné čokoládové tabulky)

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/19

         Žaloba podaná dne 19. února 2013 — Cadbury Holdings v. OHIM — Société des produits Nestlé (tvar čtyřdílné čokoládové tabulky)
   (Věc T-112/13)
   2013/C 123/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cadbury Holdings Ltd (Uxbridge, Spojené království) (zástupci: T. Mitcheson, Barrister, P. Walsh a S. Dunstan, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 11. prosince 2012 ve věci R 513/2011-2, kromě té části uvedeného rozhodnutí, v níž odvolací senát určil, že ochranná známka postrádá inherentní rozlišovací způsobilost podle čl. 7 odst. 1 písm. b), a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: trojrozměrná ochranná známka představující tvar čtyřdílné čokoládové tabulky pro výrobky zařazené do třídy 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 2 632 529

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody, na nichž je založen návrh na prohlášení neplatnosti, jsou uvedeny v čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a e) bodem ii) nařízení Rady č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a e) bodem ii) nařízení Rady č. 207/2009.