title: Věc F-43/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ a další v. EIB

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/61

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ a další v. EIB
   (Věc F-43/13)
   2013/C 207/106
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí uvedených ve výplatních páskách za měsíc únor 2013, které stanoví roční úpravu platů omezenou na 1,8 % za rok 2013 a zrušení následujících výplatních pásek. Zadruhé následný návrh, aby byla orgánu uložena povinnosti zaplatit náhradu škody a úroky za údajně utrpěnou majetkovou a nemajetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí uvedené ve výplatních páskách žalobců za únor 2013, které stanoví roční úpravu platu omezenou na 1,8 % za rok 2013 a tedy zrušit podobná rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách a

               —

               v rozsahu, v němž je to třeba, zrušit dvě informační zprávy, které žalovaná zaslala žalobcům dne 5. února 2013 a 15. února 2013;

               —

               uložit žalované, aby zaplatila každému žalobci jako náhradu majetkové újmy i) doplatek k platu odpovídající použití roční úpravy za rok 2013, tedy zvýšení o 1,8 % za období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013; ii) doplatek platu odpovídající důsledkům použití roční úpravy o 1,8 % za rok 2013 na výši platů, které budou placeny od ledna 2014; iii) úroky z prodlení za dlužné doplatky k platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž uplatňované sazby úroků z prodlení je třeba vypočíst na základě sazby určené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování platné v dotčeném období, zvýšené o 3 body a iv) náhradu škody včetně úroků z důvodu ztráty kupní síly; celková výše této majetkové újmy je předběžně odhadnutá na 30 000 eur pro každého žalobce;

               —

               uložit žalované, aby zaplatila každému žalobci částku 1 000 euro jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-367/04: Usnesení Soudního dvora ze dne  21. února 2006  – Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, dříve DHL International Srl v. Komise Evropských společenství, Italská republika, Poste Italiane SpA (Kasační opravný prostředek — Podpory poskytnuté italskými orgány Poste Italiane)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/2

         Usnesení Soudního dvora ze dne 21. února 2006 – Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, dříve DHL International Srl v. Komise Evropských společenství, Italská republika, Poste Italiane SpA
   (Věc C-367/04) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Podpory poskytnuté italskými orgány Poste Italiane)
   (2006/C 154/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, dříve DHL International Srl (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a M. Niejahr, zmocněnci), Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec, a D. Del Gaizo, advokát), Poste Italiane SpA (zástupci: A. Sandulli, Fratini a B. O'Connor, advokáti)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého rozšířeného senátu) ze dne 27. května 2004, Deutsche Post a DHL International v. Komise (T-358/02), jímž byla žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí Komise 2002/782/ES ze dne 12. března 2002 o státních podporách poskytnutých Itálií Poste Italiane SpA (dříve Ente Poste Italiane) odmítnuta jako nepřípustná (Úř. věst. L 282, s. 29).
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Deutsche Post AG a DHL Express (Italy) Srl, dříve DHL International Srl, se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


title: Věc C-475/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság) – Maďarsko] – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese „Odvětví telekomunikací — Sítě a služby elektronických komunikací — Volný pohyb služeb — Článek 56 SFEU — Směrnice 2002/21/ES — Přeshraniční poskytování balíčku rozhlasových a televizních programů — Podmíněný přístup — Příslušnost vnitrostátních regulačních orgánů — Registrace — Povinnost usadit se“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság) – Maďarsko] – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Věc C-475/12) (1)

   („Odvětví telekomunikací - Sítě a služby elektronických komunikací - Volný pohyb služeb - Článek 56 SFEU - Směrnice 2002/21/ES - Přeshraniční poskytování balíčku rozhlasových a televizních programů - Podmíněný přístup - Příslušnost vnitrostátních regulačních orgánů - Registrace - Povinnost usadit se“)
   2014/C 194/04
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: UPC DTH Sàrl

      Žalovaný: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság) – Výklad článku 56 SFEU a čl. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, s. 37) – Společnost usazená v členském státě, která nabízí balíčky sestávající z rozhlasových a televizních programů přenášených družicí a poskytuje služby zákazníkům usazeným v jiných členských státech Unie – Vnitrostátní právní předpisy členského státu příjemců služby, které umožňují poskytování služeb pouze podnikům usazeným na jeho území – Příslušnost vnitrostátních regulačních orgánů členského státu příjemců služeb

      Výrok

               1)

               Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že služba, která spočívá v úplatném poskytování podmíněného přístupu k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen prostřednictvím satelitu, spadá pod pojem „služba elektronických komunikací“ ve smyslu tohoto ustanovení.
               Skutečnost, že tato služba zahrnuje systém podmíněného přístupu ve smyslu čl. 2 písm. ea) a písm. f) směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140, nemá v tomto ohledu význam.
               Subjekt, který poskytuje takovou službu, o jakou se jedná v původním řízení, je třeba považovat za poskytovatele služeb elektronických komunikací ve smyslu směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140.

               2)

               Za takových okolností, jaké nastaly v původním řízení, představuje služba, která spočívá v úplatném poskytování podmíněného přístupu k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen prostřednictvím satelitu, poskytování služeb v smyslu článku 56 SFEU.

               3)

               Vedení správního řízení týkajícího se tržního dohledu nad takovými službami elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, přísluší orgánům členského státu, ve kterém mají bydliště příjemci uvedených služeb.

               4)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že:

                           nebrání tomu, aby členské státy uložily podnikům, které na jejich území poskytují takové služby elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, povinnost zaregistrovat tyto služby, pokud jednají v souladu s požadavky stanovenými v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), ve znění směrnice 2009/140 , a

                           naopak brání tomu, aby podniky, které chtějí poskytovat takové služby elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, v jiném členském státě, než na jehož území jsou usazeny, byly povinny vytvořit v něm pobočku nebo právní subjekt odlišný od subjektu, který se nachází v členském státě vysílání.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-170/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Komise v. ID FOS Research „Rozhodčí doložka — Smlouva o finančním příspěvku týkající se projektů v oblasti průmyslových a obráběcích technologií — Vrácení části vyplacených částek — Úroky z prodlení“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/5

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Komise v. ID FOS Research
   (Věc T-170/08) (1)

   („Rozhodčí doložka - Smlouva o finančním příspěvku týkající se projektů v oblasti průmyslových a obráběcích technologií - Vrácení části vyplacených částek - Úroky z prodlení“)
   2014/C 380/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)

      Žalovaná: ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) (Mol, Belgie) (zástupci: původně P. Walravens a J. De Wachter, poté P. Walravens a C. Lebon, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 272 SFEU, jíž se žalobce domáhá vrácení částek včetně úroků z prodlení, vyplacených Komisí v rámci plnění smlouvy BRPR-CT95-0099 uzavřené v rámci zvláštního programu pro výzkum a vývoj technologií včetně názorné ukázky v oblasti průmyslových a obráběcích technologií (Brite-Euram III)

      Výrok rozsudku

               1)

               Společnosti ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) se ukládá zaplatit Evropské komisi částku ve výši 21  599,26 eur, navýšenou o úroky z prodlení:

                           —

                           ve výši 4,75 % ročně od 1. července 2002 do 31. prosince 2002;

                           —

                           ve výši 6,75 % ročně od 1. ledna 2003 do dne vydání tohoto rozsudku;

                           —

                           v roční sazbě uplatněné podle anglického a welšského práva, tj. v současné době část 17 Judgment Courts Act 1838 ve znění změn, a to až do sazby ve výši 6,75 % ročně ode dne vydání tohoto rozsudku až do úplného splacení dluhu.

               2)

               Společnosti ID FOS Research se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-287/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Autobedrijf Nelissen St. Geertruid v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Autobedrijf Nelissen St. Geertruid v. Komise
   (Věc T-287/99) (1)

   (2006/C 310/60)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


               29.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/49

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2006 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
   (Věc E-6/06)
   (2007/C 72/24)
   Dne 18. prosince 2006 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Nielsem Fengerem a Lornou Youngovou, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, k Soudu ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
   Žalobce navrhuje, aby soud:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 32g přílohy XX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí) začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 14 tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP a

               2.

               uložil Lichtenštejnskému knížectví nést náklady řízení.

         Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Věc se týká neprovedení směrnice o hluku ve venkovním prostředí.

               —

               V předsoudním stádiu Lichtenštejnsko nepopíralo skutečnost, že do marného uplynutí lhůty nepřijalo opatření potřebné k provedení uvedené směrnice.


title: Věc T-843/14: Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2016 – Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. února 2016 – Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie
   (Věc T-843/14) (1)

   (2016/C 136/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16. 2. 2015.


title: Věc F-102/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. února 2007 – Geert Haelterman a další v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. února 2007 – Geert Haelterman a další v. Komise
   (Věc F-102/06) (1)

   (2007/C 82/122)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006, s. 35.


title: Věc C-493/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Agenzia delle Entrate v. Marco Identi „Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty — Článek 4 odst. 3 SEU — Šestá směrnice — Státní podpory — Postup oddlužení fyzických osob v úpadku (esdebitazione) — Nevymahatelnost dluhů na DPH“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Agenzia delle Entrate v. Marco Identi
   (Věc C-493/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Článek 4 odst. 3 SEU - Šestá směrnice - Státní podpory - Postup oddlužení fyzických osob v úpadku (esdebitazione) - Nevymahatelnost dluhů na DPH“)
   (2017/C 151/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Agenzia delle Entrate

      Žalovaný: Marco Identi

      Výrok

   Unijní právo, zejména čl. 4 odst. 3 SEU a články 2 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, jakož i pravidla v oblasti státních podpor, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby dluhy na dani z přidané hodnoty byly prohlášeny za nevymahatelné na základě takové vnitrostátní právní úpravy, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, stanovící postup oddlužení, v rámci kterého může soud za určitých podmínek prohlásit dluhy fyzické osoby, které nebyly uhrazeny při skončení úpadkového řízení vedeného vůči této osobě, za nevymahatelné.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-226/08: Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel v. OHIM – Schwarzbräu (Alaska)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/47

         Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel v. OHIM – Schwarzbräu (Alaska)
   (Věc T-226/08)
   (2008/C 223/83)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Německo) (zástupce: P. Wadenbach, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2008 (číslo jednací R 1124/2004-4);

               —

               v plném rozsahu zrušit ochrannou známku Společenství č. 505 503 „Alaska“ z důvodu existence absolutních důvodů pro zamítnutí;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;

               —

               podpůrně je k druhému návrhu požadováno, aby byla ochranná známka Společenství č. 505 503 „Alaska“ prohlášena za neplatnou přinejmenším pro následující výrobky: „minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje náležející do třídy 32“.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Alaska“ pro výrobky zařazené do třídy 32 (ochranná známka Společenství č. 505 503).

      Majitel ochranné známky Společenství: Schwarzbräu GmbH.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení:Částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 40/94 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-648/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky — Směrnice 2000/60/ES — Monitorování ekologického a chemického stavu povrchových vod — Plány povodí“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/2

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-648/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky - Směrnice 2000/60/ES - Monitorování ekologického a chemického stavu povrchových vod - Plány povodí“)
   (2016/C 335/02)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, K. Majcher a M. Drwięcki, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že neprovedla úplně nebo správně čl. 2 body 19, 20, 26 a 27, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/32/ES ze dne 11. března 2008, jakož i body 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 a 2.4.1 přílohy V uvedené směrnice a část A body 7.2 až 7.10, přílohy VII téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení a z článku 24 téže směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-222/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 18. června 2009 — Kronospan Mielec sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 18. června 2009 — Kronospan Mielec sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
   (Věc C-222/09)
   2009/C 220/32
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Kronospan Mielec sp. z o.o.

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat čl. 9 odst. 2 písm. e) třetí odrážku Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění změn; dále jen „Šestá směrnice“) — nyní v souladu s čl. 56 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1, ve znění změn, dále jen: „směrnice 2006/112“) tak, že v něm uvedené služby techniků, které jsou poskytovány osobě povinné k dani, která provádí objednávku obsahující tyto služby pro příjemce služeb, který je usazen v jiném členském státě, se zdaňují v místě, kde má příjemce služeb (zákazník) sídlo své hospodářské činnosti nebo stálou provozovnu, nebo je třeba vycházet z toho, že tyto služby se zdaňují jako služby související s vědeckými činnostmi podle čl. 9 odst. 2 písm. c) první odrážky Šesté směrnice (nyní v souladu s čl. 52 písm. a) směrnice 2006/112) v místě, kde jsou tyto služby skutečně poskytovány, pokud vycházíme z předpokladu, že se u těchto služeb jedná o činnosti, které zahrnují posouzení a měření emisí ve smyslu předpisů o životním prostředí, a v rámci nich provádění posouzení v souvislosti s emisemi oxidu uhličitého (CO2) a obchodu s CO2-emisemi, pořizování a kontrolu dokumentace uvedených činností, jakož i analýzu potenciálních znečištění, a které jsou prováděny za účelem získání nových zkušeností a nových technologických znalostí, zaměřených na výrobu nových látek, výrobků a zařízení, jakož i na využití nových technologických postupů v procesu výroby?


title: Věc F-108/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2012 — Oprea v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Nepřipuštění do výběrového řízení — Postup před zahájením soudního řízení — Postup stižený vadami — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/21

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2012 — Oprea v. Komise
   (Věc F-108/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění do výběrového řízení - Postup před zahájením soudního řízení - Postup stižený vadami - Zjevná nepřípustnost)
   2012/C 184/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Valentin Oprea (Brusel, Belgie), (zástupci: A. Fratini a F. Filpo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/198/10 nepřipustit žalobce do uvedeného výběrového řízení z důvodu údajného nedostatku odborné praxe.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               V. Oprea ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 69.


title: Věc C-173/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova dne  3. dubna 2006  – Agrover srl v. Agenzia Dogane Circonscrizione Doganale di Genova

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova dne 3. dubna 2006 – Agrover srl v. Agenzia Dogane Circonscrizione Doganale di Genova
   (Věc C-173/06)
   (2006/C 143/46)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria regionale di Genova
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Agrover srl.

      Odpůrce: Agenzia Dogane Circonscrizione Doganale di Genova
   Předběžné otázky

               1)

               Může se článek 216 celního kodexu Společenství (nařízení EHS č. 2912/92 (1) ze dne 12. října 1992) použít v případě, kdy se na zboží původem ze Společenství (rýže) nejprve vyvezené v režimu aktivního zušlechťovacího styku s osvědčením EUR1 do třetí země (s níž je v platnosti smlouva o preferenčním sazebním zacházení) vztahuje uplatnění dovozního cla v okamžiku následného opětovného dovozu téhož zboží (ekvivalentního) za účelem náhrady ze „třetí země, se kterou nebyla uzavřena smlouva“?

               2)

               Může celnice v případě nevybrání cla podle článku 216 celního kodexu Společenství z dovozu za účelem náhrady požadovat toto clo později a neuplatní se naopak režim osvobození od cla podle článku 220?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc T-625/11: Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — BSH v. OHIM (ecoDoor)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/39

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — BSH v. OHIM (ecoDoor)
   (Věc T-625/11)
   2012/C 32/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. září 2011 ve věci R 340/2011-1;

               —

               uložil OHIM nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ecoDoor“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, protože dotčená ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není čistě popisná.


title: Věc T-138/06: Žaloba podaná dne  5. května 2006  – Nasuf v. Rada

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/30

         Žaloba podaná dne 5. května 2006 – Nasuf v. Rada
   (Věc T-138/06)
   (2006/C 165/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Taher Nasuf (Manchester, Spojené království) (zástupci: N. Garcia a S. Cox, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit článek 2 nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002, ve znění nařízení Rady (ES) č. 561/2003 ze dne 27. března 2003 a nařízení Komise (ES) č. 246/2006 ze dne 10. února 2006 a odkazu na žalobce v příloze I;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou stejné jako ve věci T-135/06 Al-Faqih v. Rada.


               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/27

         Volba předsedy Soudu pro veřejnou službu
   (2005/C 271/51)
   Dne 6. října 2005 zvolili soudci Soudu pro veřejnou službu, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Rady ze dne 22. července 2005 o jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (1) a čl. 4 odst. 1 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora (2), p. Mahoneyho předsedou uvedeného soudu na dobu od 6. října 2005 do 5. října 2008.

      (1)  Úř. věst. L 197, 28.7.2005, s. 28

      (2)  Úř. věst. L 333, 9.11.2004, s. 9


title: Věc T-254/05: Žaloba podaná dne 6. července 2005 Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA – European Insulation Manfacturers Association proti Komisi Evropských společenství

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/26

         Žaloba podaná dne 6. července 2005 Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA – European Insulation Manfacturers Association proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-254/05)
   (2005/C 229/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA – European Insulation Manufacturers Association, se sídlem v Düsseldorfu (Německo), zastoupeným T. Schmidt-Köttersem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2005 o státní podpoře N 260b/2004 –Německo – Prodloužení programu podpory k používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin (státní podpora N 694/2002 – Německo)

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2005 ve věci C (2005) 379 o státní podpoře N 260b/2004 – Německo. V napadeném rozhodnutí měla Komise prodloužení programu podpory k používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin (státní podpora N 694/2002) za slučitelné se Smlouvou o ES.
   Žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 Smlouvy o ES, protože neodůvodňuje, proč dané opatření vykazuje jednoznačné výhody pro životní prostředí. Kromě toho žalobce vytýká, že se napadené rozhodnutí nevypořádává s argumenty, které byly předloženy v rámci řízení zahájeného před Soudem prvního stupně ohledně původního rozhodnutí.
   Žalobce dále uplatňuje, že původní rozhodnutí, které je předmětem napadeného rozhodnutí, je neplatné, protože nesplňuje podstatné formální náležitosti.
   Dále žalobce tvrdí, že rozhodnutí Komise, že je opatření podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES slučitelné se společným trhem z důvodu jednoznačné výhody pro životní prostředí, je založeno na nedostatečných skutkových zjištěních.
   Nakonec žalobce vytýká, že napadené rozhodnutí bez věcně odůvodněného důvodu znevýhodňuje izolační materiály označené Komisí za „tradiční“, obzvláště minerální izolační materiály, ale i izolační materiály vyrobené z obnovitelných surovin, které nemají označení kvality natureplus. Podle názoru žalobce je proto rozhodnutí v rozporu se zásadou proporcionality a zákazem diskriminace, a tímto v rozporu se základními zásadami práva Společenství.


title: Věc C-451/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 8. října 2012 — Josune Esteban Garcia

text:
               22.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 8. října 2012 — Josune Esteban Garcia
   (Věc C-451/12)
   2012/C 399/20
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Salamanca

      Účastnice původního řízení

      Odvolatelka: Josune Esteban Garcia

      Předběžné otázky

   Umožňují články 4, 12, 114 a 169 Smlouvy [o fungování Evropské unie] a článek 38 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení se směrnicí 93/13 (1) a s judikaturou Soudního dvora týkající se vysoké úrovně ochrany zájmů spotřebitelů, jakož i s užitečným účinkem směrnic a se zásadami rovnocennosti a efektivity, Audiencia Provincial coby vnitrostátnímu odvolacímu soudu, přestože k tomu postrádá vnitrostátní zákonný základ, projednat opravný prostředek podaný proti rozhodnutí soudu prvního stupně, jímž byla místní příslušnost k řízení o žalobě na zaplacení částky založené na tvrzení, že žalovaný nesplnil povinnost vyplývající ze smlouvy uzavřené prostřednictvím internetu, přiznána soudu, v jehož obvodě se nachází sídlo žalovaného?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc T-119/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Protégé International v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh s irskou whisky — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Neexistence zájmu Společenství“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Protégé International v. Komise
   (Věc T-119/09) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s irskou whisky - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Neexistence zájmu Společenství)
   2012/C 319/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Protégé International (Londýn, Spojené království) (zástupce: D. Shefet, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Biolan a A. Antoniadis, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Pernod Ricard SA (Paříž, Francie) (zástupci: A. Choffel a S. Hautbourg, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 505 ze dne 23. ledna 2009 (Věc COMP/39414 — Protégé International v. Pernod Ricard) přijatého na základě čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81), kterým se pro neexistenci zájmu Společenství zamítá stížnost žalobkyně týkající se údajného porušení článku 82 ES společností Pernod Ricard.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Protégé International Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Pernod Ricard SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-300/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — ZZ v. Secretary of State for the Home Department ( „Volný pohyb osob — Směrnice 2004/38/ES — Rozhodnutí zakázat občanu Unie vstup na území členského státu z důvodů veřejné bezpečnosti — Článek 30 odst. 2 uvedené směrnice — Povinnost informovat dotčeného občana o důvodech tohoto rozhodnutí — Zpřístupnění v rozporu s bezpečností státu — Základní právo na účinnou soudní ochranu“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — ZZ v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-300/11) (1)

   (Volný pohyb osob - Směrnice 2004/38/ES - Rozhodnutí zakázat občanu Unie vstup na území členského státu z důvodů veřejné bezpečnosti - Článek 30 odst. 2 uvedené směrnice - Povinnost informovat dotčeného občana o důvodech tohoto rozhodnutí - Zpřístupnění v rozporu s bezpečností státu - Základní právo na účinnou soudní ochranu)
   2013/C 225/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: ZZ

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Department

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 30 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77), ve světle čl. 346 odst. 1 písm. a) SFEU — Právo na účinnou soudní ochranu — Rozhodnutí o zákazu pobytu občana členského státu na území jiného členského státu z důvodů veřejné bezpečnosti — Povinnost informovat dotyčného občana o důvodech tohoto zákazu navzdory skutečnosti, že odpovědné orgány mají za to, že takové sdělení informací je v rozporu se zájmy bezpečnosti státu

      Výrok

   Článek 30 odst. 2 a článek 31 směrnice 2004/38/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS musí být s ohledem na článek 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že vyžadují, aby příslušný vnitrostátní soud zajistil, aby příslušný vnitrostátní orgán nesdělil dotčené osobě přesné a úplné důvody, z nichž vychází rozhodnutí přijaté na základě článku 27 této směrnice, jakož i informace o příslušných důkazech pouze v nezbytně nutném rozsahu, a aby dotčený byl o podstatě uvedených důvodů v každém případě informován způsobem, který náležitě zohlední nutnost zachovat důvěrnost důkazů.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-329/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené)
      (Věc T-329/10) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2012/C 331/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, adovkáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. června 2010 (věc R 191/2010-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené k zápisu jako ochranné známky Společenství.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti V. Fraas GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-474/08: Žaloba podaná dne 31. října 2008 – Umbach v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/37

         Žaloba podaná dne 31. října 2008 – Umbach v. Komise
   (Věc T-474/08)
   (2009/C 32/73)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dieter C. Umbach (zástupce: M. Stephani, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 2. září 2008, č.j.: SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise, kterým byl odepřen úplný a neomezený přístup k dokumentům, které souvisejí s programem TACIS a jednou ze smluv TACIS, ve které byl žalobce smluvní stranou. Žalobce tvrdí, že přístup k dotčeným dokumentům má rozhodující význam pro jeho obhajobu v rámci žaloby na navrácení poskytnuté finanční částky podané proti němu Komisí, v důsledku vypovězení smlouvy TACIS.
   Odůvodnění své žaloby žalobce zakládá jednak na porušení obecných zásad práva Společenství, zejména na porušení právní zásady řádné správy a právní zásady spravedlivého procesu, jelikož jako dotčená osoba údajně musí mít možnost získat úplný a neomezený přístup k podkladům, které jsou nezbytné pro jeho obhajobu, a pozdější uplatnění vlastních nároků vůči Komisi.
   Mimoto, žalobce uvádí, že nárok na úplný a neomezený přístup k aktům vyplývá rovněž z nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), jelikož Komise zejména nesprávně použila diskreční pravomoc, která je jí poskytnuta v rámci článků 4 a 9 tohoto nařízení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-148/05: Žaloba podaná dne 11. dubna 2005 Comunidad Autónoma de Madrid a Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/41

         Žaloba podaná dne 11. dubna 2005 Comunidad Autónoma de Madrid a Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA) proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-148/05)
   (2005/C 143/77)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Comunidad Autónoma de Madrid a Madrid, Infraestructuras del Transporte (MINTRA), se sídlem v Madridu (Španělsko), zastoupenými Canim Fernándezem Viciénem, Davidem Ortegou Peciñem a Juliem Sabaterem Marotiasem, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí žalované, kterým byla MINTRA klasifikována do odvětví „vládní instituce“ v souladu s „Evropským systémem účtů – ESA 95“ (ESA 95) uvedeným v příloze A nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství (1). ESA 95 se skládá ze systému definic, klasifikací a metodologických účetních pravidel, které členské státy používají při sestavování svých účtů a vnitrostátních hospodářských statistik. Tento účetní systém je rovněž používán pro uplatnění postupu o nadměrném deficitu.
   MINTRA je veřejnoprávním subjektem Comunidad de Madrid, přiřazená k Consejería de Transportes e Infraestructuras. Má právní subjektivitu a vlastní jmění, jakož neomezenou způsobilost k právním úkonům.Má rovněž způsobilost přijímat závazky nezávisle na Comunidad de Madrid.
   Žalobní porušení různých pravidel SEA 95 týkajících se klasifikace institucionálních jednotek jako „obchodních“ nebo „neobchodních“.

               —

               porušení zásady legitimního očekávaní v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí předpokládá zásadní změnu postoje Eurostat ohledně klasifikace MINTRA touto institucí prostřednictvím listiny ze dne 14. února 2003, přičemž se tato změna klasifikace uskutečnila podle prohlášení Eurostatu ve velmi podobném případě rakouského veřejnoprávního subjektu Bundesimmibiliengesellschaft. V této souvislosti je zdůrazňována skutečnost, že napadené rozhodnutí způsobuje mimořádně závažné finanční důsledky pro žalobkyni a pro MINTRA, vzhledem k tomu, že dluh veřejnoprávního subjektu bude muset být převeden na účty Comunidad de Madrid. Na druhou stranu lze MINTRA považovat za povinnou vypovědět již uzavřené smlouvy v souvislosti se záměrem na rozšíření městské železniční sítě, kterou Comunidad de Madrid zahájila na základě klasifikace z února 2003.

               —

               Porušení povinnosti odůvodnit, nakolik, kromě jiných důvodů, v napadeném rozhodnutí chybí odkaz na jeho právní základ a konkrétní skutkové okolnosti, na kterých se zakládá.

      (1)  Úř. věst. L 310, 30.11.1996, s.1


title: Věc T-330/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Akzo Nobel v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Glukonát sodný — Článek 81 ES — Pokuta — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zásada proporcionality — Povinnost odůvodnění )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Akzo Nobel v. Komise
   (Věc T-330/01) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Glukonát sodný - Článek 81 ES - Pokuta - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zásada proporcionality - Povinnost odůvodnění“)
   (2006/C 294/86)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nizozemsko) (zástupce(i): původně M. van Empel a C. Swaak, poté C. Swaak, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan, A. Bouquet a W. Wils, zmocněnci, ve spolupráci s H. van der Woudem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení článků 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2001) 2931 konečné ze dne 2. října 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (COMP/E-1/36.756 – Glukonát sodný) v rozsahu, v jakém jsou určeny žalobkyni, nebo podpůrně, snížení pokuty uložené žalobkyni.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Akzo Nobel NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


title: Věc C-598/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 1de Jerez de la Frontera (Španělsko) dne 16. listopadu 2015 – Banco Santander, S.A. v. Cristobalina Sánchez López

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera (Španělsko) dne 16. listopadu 2015 – Banco Santander, S.A. v. Cristobalina Sánchez López
   (Věc C-598/15)
   (2016/C 038/45)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Banco Santander, S.A.

      Žalovaná: Cristobalina Sánchez López

      Předběžné otázky

               1)

               Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice (čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1)) a s jejím cílem právní úprava, jako je vnitrostátní právní úprava, která stanoví řízení, jako je řízení uvedené v čl. 250 odst. 1 bodě 7 občanského soudního řádu (Ley de Enjuiciamiento Civil), ve kterém má vnitrostátní soud povinnost vydat rozsudek, podle kterého se má nemovitost určená k bydlení, která byla předmětem exekuce, vydat tomu, kdo ji nabyl v dražbě v mimosoudním exekučním řízení, v němž vzhledem k platné právní úpravě obsažené v článku 129 hypotečního zákona (Ley Hipotecaria), ve znění zákona č. 1/2000 ze dne 8. ledna, a v článcích 234 až 236-0 hypotečního nařízení (Reglamento Hipotecario), ve znění královského nařízení č. 290/1992, neexistovala možnost soudního přezkumu zneužívajících klauzulí bez návrhu a dlužník nemohl v tomto ohledu vznést námitku, ať v rámci mimosoudní exekuce, nebo v samostatném soudním řízení?

               2)

               Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem právní úprava, jako je páté přechodné ustanovení zákona č. 1/2013, které dovoluje, aby notář přerušil mimosoudní řízení o výkonu hypotečního zástavního práva, které bylo zahájeno před nabytím účinnosti zákona č. 1/2013, pouze pokud spotřebitel prokáže, že podal návrh týkající se zneužívající povahy některé klauzule smlouvy o hypotečním úvěru, která je základem mimosoudního prodeje, nebo která určuje částku, kterou lze vymáhat v exekučním řízení, pokud spotřebitel podal tento samostatný návrh ve lhůtě jednoho měsíce od zveřejnění zákona č. 1/2013, přičemž spotřebiteli nebyla tato lhůta individuálně oznámena, a to před rozhodnutím notáře o příklepu?

               3)

               Mají být uvedená ustanovení směrnice, její cíl a povinnost bez návrhu přezkoumat zneužívající povahu smluvních ustanovení ve spotřebitelských smlouvách, kterou směrnice ukládá vnitrostátním soudům, vykládat v tom smyslu, že s ohledem na jednoznačnost ustanovení směrnice a na ustálenou judikaturu Soudního dvora Evropské unie, podle které mají vnitrostátní soudy povinnost bez návrhu přezkoumat existenci zneužívajících klauzulí ve sporech týkajících se spotřebitelských smluv, dovolují vnitrostátnímu soudu, aby v řízeních, jako je řízení uvedené v čl. 250 odst. 1 bodu 7 občanského soudního řádu, nebo v řízení o „mimosoudním prodeji“ podle článku 129 hypotečního zákona neuplatnil vnitrostátní právo, pokud takový soudní přezkum bez návrhu neumožňuje?

               4)

               Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem vnitrostátní právní úprava, jako je článek 129 hypotečního zákona ve znění zákona č. 1/2013, který stanoví jako jediný účinný prostředek k ochraně práv spotřebitelů stanovených směrnicí, pokud jde o řízení o mimosoudním výkonu hypotečního zástavního práva vůči spotřebitelům, jen možnost, aby notář upozornil na zneužívající klauzule, nebo možnost, aby dlužník, který je spotřebitelem a proti kterému se vede mimosoudní exekuční řízení, podal návrh v samostatném soudním řízení před rozhodnutím notáře o příklepu?

               5)

               Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem vnitrostátní právní úprava, jako je článek 129 hypotečního zákona, ve znění zákona č. 1/2013, a články 234 až 236 hypotečního nařízení ve znění královského nařízení č. 290/1992, která zavádí mimosoudní řízení o výkonu hypotečního zástavního práva na základě smlouvy o hypotečním úvěru uzavřené mezi dodavatelem a spotřebitelem, ve kterém neexistuje žádná možnost soudního přezkumu zneužívajících klauzulí bez návrhu?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc C-296/08 PPU: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. srpna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Montpellier (Francie)) – Řízení o vydání Ignacia Pedra Santesteban Goicoechey (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech — Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV — Články 31 a 32 — Evropský zatýkací rozkaz a předávání mezi členskými státy — Možnost, aby stát vykonávající žádost o vydání použil dohodu přijatou před 1. lednem 2004 , která však vstoupila v platnost v tomto státě až po tomto datu)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. srpna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Montpellier (Francie)) – Řízení o vydání Ignacia Pedra Santesteban Goicoechey
   (Věc C-296/08 PPU) (1)

   (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Články 31 a 32 - Evropský zatýkací rozkaz a předávání mezi členskými státy - Možnost, aby stát vykonávající žádost o vydání použil dohodu přijatou před 1. lednem 2004, která však vstoupila v platnost v tomto státě až po tomto datu)
   (2008/C 260/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Montpellier
   Účastník původního řízení o vydání
   Ignacio Pedro Santesteban Goicoechea
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Montpellier (Francie) – Výklad článků 31 a 32 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1) – Možnost členského státu použít ve vztazích z jiným členským státem jiné postupy než postupy stanovené rámcovým rozhodnutím, zejména pak Dublinskou úmluvu ze dne 27. září 1996 o vydávání mezi členskými státy Evropské unie – Důsledky neoznámení státem vydání zatýkacího rozkazu stávajících dohod a ujednání, které hodlá nadále uplatňovat – Možnost členského státu výkonu zatýkacího rozkazu použít dohodu přijatou před 1. lednem 2004, která však vstoupila v platnost v tomto státě až po tomto datu.
   Výrok

               1)

               Článek 31 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy musí být vykládán v tom smyslu, že se týká pouze případů, ve kterých je použitelný režim evropského zatýkacího rozkazu, čemuž tak není, týká-li se žádost o vydání skutků spáchaných před datem uvedeným členským státem v prohlášení učiněném podle článku 32 tohoto rámcového rozhodnutí.

               2)

               Článek 32 rámcového rozhodnutí 2002/584 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vykonávající členský stát postupoval podle úmluvy o vydávání mezi členskými státy Evropské unie vypracované aktem Rady ze 27. září 1996 a podepsané téhož dne všemi členskými státy, i když tato úmluva v tomto členském státě vstoupila v platnost až po 1. lednu 2004.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-343/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2016 Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. a Horstem Giesenem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. června 2016 ve věci T-595/15, Europäischer Tier- und Naturschutz eV a Horst Giesen v. Evropská komise

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. června 2016 Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. a Horstem Giesenem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. června 2016 ve věci T-595/15, Europäischer Tier- und Naturschutz eV a Horst Giesen v. Evropská komise
   (Věc C-343/16 P)
   (2017/C 053/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Europäischer Tier- und Naturschutz e.V. a Horst Giesen (zástupce: Dr. P. Brockmann, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Usnesením ze dne 12. ledna 2017 Soudní dvůr Evropské unie (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-341/10: Usnesení předsedy Soudního dvoru ze dne 17. května 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/23

         Usnesení předsedy Soudního dvoru ze dne 17. května 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-341/10) (1)

   2011/C 232/37
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvoru nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc T-371/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2017 – Qualcomm a Qualcomm Europe v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Antimonopolní opatření — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 18 odst. 3 — Rozhodnutí o žádosti o informace — Návrh na vydání předběžného opatření — Neexistence naléhavosti“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2017 – Qualcomm a Qualcomm Europe v. Komise
   (Věc T-371/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Antimonopolní opatření - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 18 odst. 3 - Rozhodnutí o žádosti o informace - Návrh na vydání předběžného opatření - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 309/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy americké) a Qualcomm Europe, Inc. (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato a M. Davilla, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Van Vliet, G. Conte, C. Urraca Caviedes a M. Farley, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na vydání předběžných opatření za účelem dosažení odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 31. března 2017 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1) [věc AT.39711 – Qualcomm (dravé ceny)].

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-736/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Monster Energy v. OHIM – Home Focus (MoMo Monsters) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství MoMo Monsters — Starší slovní ochranné známky Společenství MONSTER a MONSTER ENERGY a starší mezinárodní obrazová ochranná známka MONSTER ENERGY — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti výrobků — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Monster Energy v. OHIM – Home Focus (MoMo Monsters)
   (Věc T-736/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MoMo Monsters - Starší slovní ochranné známky Společenství MONSTER a MONSTER ENERGY a starší mezinárodní obrazová ochranná známka MONSTER ENERGY - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 429/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2014 (věc R 1167/2013-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Monster Energy Company a Home Focus Development Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc C-502/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2006 Carlosem Correiou de Matosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-440/05, Carlos Correia de Matos v. Evropský parlament

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2006 Carlosem Correiou de Matosem proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-440/05, Carlos Correia de Matos v. Evropský parlament
   (Věc C-502/06 P)
   (2008/C 22/37)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Correia de Matos

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Usnesením ze dne 21. listopadu 2007 Soudní dvůr (osmý senát) odmítl žalobu jako nepřípustnou.


title: Věc T-308/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010 ve věci F-30/08, Nanopoulos v. Komise

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010 ve věci F-30/08, Nanopoulos v. Komise
   (Věc T-308/10 P)
   ()
   2010/C 274/38
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec, Efthimios Bourtzalas, advokát a Eirini Antipa, advokát)

      Další účastník řízení: Fotios Nanopoulos (Itzig, Lucembursko)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010, věc F-30/08, Nanopoulos v. Komise;

               —

               pokud rozsudek nebude zrušen, stanovit správnou výši náhrady škody a

               —

               uložit odpůrci náhradu všech nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaným kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010, věc F-30/08, Nanopoulos v. Komise, kterým bylo Komisi uloženo zaplatit odpůrci náhradu nemajetkové škody ve výši 90 000 eur a nahradit všechny náklady řízení.
   Na podporu svého návrhu uplatňuje Komise následující důvody směřující ke zrušení:

               —

               porušení článků 90 a 91 Služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“) a zásady právní jistoty, neboť se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, když uvedl, že je třeba žalobu podanou odpůrcem považovat za žalobu na náhradu škody, aniž uvedl jakékoliv odůvodnění;

               —

               nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť měl Soud pro veřejnou službu za to, že žaloba na náhradu škody byla podána v přiměřené lhůtě a uvedl, že rozhodnutím o zahájení disciplinárního řízení byla porušena presumpce neviny;

               —

               porušení práva Společenství, nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť Soud pro veřejnou službu neuplatnil právní kritérium, které vyžaduje „dostatečně závažné porušení“ a nevysvětlil, proč bylo v tomto případě třeba odchýlit se od stávající judikatury;

               —

               porušení článku 24 služebního řádu, nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť měl Soud pro veřejnou službu za to, že měl orgán oprávněný ke jmenování povinnost okamžitého poskytnutí pomoci bez předběžného šetření a před lhůtou čtyř měsíců stanovenou uvedeným článkem, aby žádostem vyhověl;

               —

               zjevně nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť Soud pro veřejnou službu prohlásil, že Komise zaprvé je odpovědná za údajné úniky informací v tisku a zadruhé nesprávně zahájila disciplinární řízení;

               —

               porušení zásady proporcionality a nesprávné právní posouzení, neboť Soud pro veřejnou službu rozhodl o náhradě nemajetkové škody ve výši 90 000 eur, kterou odpůrce utrpěl.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 14. října 2004 ve věci T-390/02, Antonio Cagnato proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (Úředníci — Žaloba na náhradu škody — Přípustnost — Vystavování se azbestu — Nemoc z povolání — Škoda)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/18

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 14. října 2004
   ve věci T-390/02, Antonio Cagnato proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Vystavování se azbestu - Nemoc z povolání - Škoda)
   (2004/C 314/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-390/02, Antonio Cagnato, úředník Soudního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Dippach-Gare (Lucemburk), zastoupený J. Iturriagagoitiou Bassasem a K. Delvolvém, advokáty, proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnec: M. Schauss, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu fyzické, morální, profesionální a finanční újmy údajně utrpěné žalobcem, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda senátu, V. Tiili a M. Vilaras, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každá strana ponese své vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc T-69/05: Žaloba podaná dne 11. února 2005 European Dynamics S.A. proti Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/34

         Žaloba podaná dne 11. února 2005 European Dynamics S.A. proti Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin
   (Věc T-69/05)
   (2005/C 106/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. února 2005 žaloba podaná proti Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) společností European Dynamics S.A., se sídlem v Aténách (Řecko), zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí EFSA, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči, jakož i všechna další rozhodnutí EFSA týkající se výše uvedeného;

               —

               uložil EFSA náhradu nákladů řízení, a to i v případě zamítnutí této žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala nabídku na základě vyhlášení EFSA veřejné soutěže EFSA/IT/00012 (1) na software a služby pro zavedení Extranetu mezi vnitrostátními agenturami členských států, EFSA a Evropskou komisí. Napadeným rozhodnutím byla nabídka žalobkyně zamítnuta a veřejná zakázka zadána jinému uchazeči.
   Na podporu své žaloby na zrušení napadených rozhodnutí žalobkyně tvrdí, že žalovaný porušil finanční nařízení (2), jakož i čl. 17 odst. 1 směrnice 92/50 (3) tím, že použil hodnotící kriteria, která nebyla specifikována ve vyhlášení soutěže. Podle žalobkyně, přijetím bez jakéhokoli dalšího ověření názoru vedoucích orgánů klientů uchazečů EFSA předala část svých hodnotících pravomocí třetím osobám. Žalobkyně dále tvrdí, že podle směrnice 92/50 nemůže být spokojenost klientů uchazečů vzata v úvahu pro účely vyloučení uchazeče, ale může být pouze použita jako „kriterium zadání“.
   Žalobkyně má rovněž za to, že se žalovaný při hodnocení nabídky žalobkyně dopustil zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně zpochybňuje určitá prohlášení obsažená ve zprávě hodnotící komise ohledně skutečnosti, že jeden z klientů žalobkyně nekoupil ani neužíval výrobek nabízený žalobkyní, a skutečnosti, že další orgán Společenství nebyl spokojen s výrobkem žalobkyně. Žalobkyně se v tom samém kontextu rovněž domnívá, že způsob, který použil EFSA během procesu hodnocení, sestávající z prostých telefonických hovorů bez jakýchkoli oficiálních žádostí nebo ověření získaných informací, byl neodpovídající a sám o sobě zakládá zjevně nesprávné posouzení.
   Žalobkyně konečně uplatňuje, že žalovaný neuvedením odpovídajících důvodů pro své rozhodnutí porušil článek 253 ES.

      (1)  Úř. věst. 2004/S 153-132262

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1).

      (3)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1).


title: Věc T-405/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Comptoir d'Épicure v. OHIM – A-Rosa Akademie (da rosa) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Žádost o mezinárodní zápis s určením Evropského společenství — Obrazová ochranná známka da rosa — Starší slovní ochranná známka Společenství aROSA — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidlo 22 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/48

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Comptoir d'Épicure v. OHIM – A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Věc T-405/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o mezinárodní zápis s určením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka da rosa - Starší slovní ochranná známka Společenství aROSA - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidlo 22 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2015/C 046/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Le Comptoir d'Épicure (Paříž, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: A-Rosa Akademie GmbH (Rostock, Německo) (zástupce: A. Theis, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. května 2013 (věc R 1195/2012 5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností A-Rosa Akademie Gmbh a Comptoir d’Épicure

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Comptoir d’Épicure se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 284, 28.9.2013.


title: Věc T-457/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Valeo Vision v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení do kombinované nomenklatury — Sazební číslo — Neexistence osobního dotčení — Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření — Nepřípustnost“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Valeo Vision v. Komise
   (Věc T-457/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Zařazení do kombinované nomenklatury - Sazební číslo - Neexistence osobního dotčení - Nařizovací akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost)
   2013/C 313/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Valeo Vision (Bobigny, Francie) (zástupce: R. Ledru, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, B. R. Killmann a L. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 603/2011 ze dne 20. června 2011 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 163, s. 10).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost Valeo Vision ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc C-580/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. prosince 2010 — Staatssecretaris van Financiën v. G. Frank

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. prosince 2010 — Staatssecretaris van Financiën v. G. Frank
   (Věc C-580/10)
   2011/C 72/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: G. Frank

      Předběžné otázky

   Podléhá s ohledem na článek 18 ES (nyní článek 21 SFEU) právu Společenství situace, kdy členský stát zdaňuje začátek užívání automobilu na silnících na svém území, pokud je toto vozidlo registrováno v jiném členském státě, bylo půjčeno od obyvatele tohoto jiného členského státu a je používáno k soukromým jízdám na území prvně uvedeného členského státu osobou, která tam bydlí, ale má státní příslušnost jiného členského státu?


title: Věc C-590/13: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Idexx Laboratories Italia srl v. Agenzia delle Entrate „Řízení o předběžné otázce — Nepřímé daně — DPH — Šestá směrnice — Články 18 a 22 — Nárok na odpočet — Pořízení uvnitř Společenství — Přenesení daňové povinnosti — Hmotněprávní požadavky — Formální náležitosti — Nedodržení formálních náležitostí“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Idexx Laboratories Italia srl v. Agenzia delle Entrate
   (Věc C-590/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nepřímé daně - DPH - Šestá směrnice - Články 18 a 22 - Nárok na odpočet - Pořízení uvnitř Společenství - Přenesení daňové povinnosti - Hmotněprávní požadavky - Formální náležitosti - Nedodržení formálních náležitostí“)
   (2015/C 046/19)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Idexx Laboratories Italia srl

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate

      Výrok

   Článek 18 odst. 1 písm. d) a článek 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládány v tom smyslu, že obsahují formální náležitosti nároku na odpočet, jejichž nedodržení za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, nemůže vést ke ztrátě tohoto nároku.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-414/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2009 — Euro-Information v. OHIM (Vyobrazení ruky držící lístek se třemi trojúhelníky) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující ruku držící lístek se třemi trojúhelníky — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2009 — Euro-Information v. OHIM (Vyobrazení ruky držící lístek se třemi trojúhelníky)
   (Věc T-414/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující ruku držící lístek se třemi trojúhelníky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 193/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, M. Chaminade a L. Paudrat, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a R. Bianchi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2007 (věc R 290/2007-1), kterým se zamítá přihláška k zápisu označení znázorňujícího ruku držící lístek se třemi trojúhelníky jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               L’Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-155/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2013 — Schulze v. OHIM — GKL (Klassiklotterie) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Klassiklotterie — Starší národní slovní ochranná známka NKL-Klassiklotterie — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2013 — Schulze v. OHIM — GKL (Klassiklotterie)
   (Věc T-155/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Klassiklotterie - Starší národní slovní ochranná známka NKL-Klassiklotterie - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 359/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hans Gerd Schulze (Hamburk, Německo) (zástupce: K. Lodigkeit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: GKL Gemeinsame Klassenlotterie der Länder, původně NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Hamburk) (zástupce: S. Russlies, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2012 (věc R 600/2011-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie a Hansem Gerdem Schulzem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Hansu Gerdovi Shulzemu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/4

         Určení senátu pověřeného projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu Soudního dvora
   (2008/C 301/06)
   Soudní dvůr na schůzi konané dne 30. září 2008 určil na období od 7. října 2008 do 6. října 2009 druhý senát Soudního dvora jako senát, který je v souladu s čl. 9 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu.


title: Věc F-128/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Menidiatis v. Komise

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/32

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Menidiatis v. Komise
   (Věc F-128/07)
   (2008/C 8/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Andreas Menidiatis (Sint-Genesius-Rode, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2006, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o volné pracovní místo vedoucího zastoupení Komise v Řecku a kterým byl jmenován na toto místo jiný kandidát;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje několik žalobních důvodů směřujících proti rozhodnutí o zamítnutí jeho žádosti o volné pracovní místo vedoucího zastoupení Komise v Řecku. Nejprve uplatňuje nezákonnost a nerespektování zásad výběrového řízení. Dále uvádí nezákonnost a nerespektování oznámení o volném pracovním místě.
   Další žalobní důvod vychází z porušení článku 11a služebního řádu. Žalobce krom toho uplatňuje nezákonnost přeřazení do nižší platové třídy místa vedoucího zastoupení Komise v Aténách a nezákonnost rozhodnutí ze dne 7. července 2004 o podmínkách obsazování míst vedoucích zastoupení.
   Krom toho uvádí, že oznámení o volném pracovním místě bylo zveřejněno pozdě a že odmítnutí přístupu k dokumentům požadovaných žalobcem v jeho stížnosti nebylo odůvodněno. Žalobce konečně uplatňuje porušení pravidel o rotaci personálu působícího na tzv. citlivých místech a tvrdí, že vícero indicií nasvědčuje tomu, že došlo ke zneužití pravomoci.


title: Věc F-35/08: Žaloba podaná dne 14. března 2008 – Pachtitis v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/51

         Žaloba podaná dne 14. března 2008 – Pachtitis v. Komise
   (Věc F-35/08)
   (2008/C 171/101)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Dimitrios Pachtitis (Athény, Řecko) (zástupce: P. Giatagantzidis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí EPSO nepřipustit žalobce k písemným testům ve výběrovém řízení EPSO/AD/77/06 v návaznosti na výsledky dosažené ve vstupním testu, jakož i zrušení rozhodnutí EPSO, kterým se zamítá stížnost žalobce týkající se jednak přehodnocení rozhodnutí o nepřipuštění k písemným testům, a jednak žádosti o předání určitých dokumentů z výběrového řízení
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců EPSO/5000 LM-FR/31.05.2007 a MM/dbD(07)27442/06.12.2007, jakož i všechny související akty;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-511/11 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. června 2013 — Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Trh butadienového kaučuku a styren butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací — Stanovování cílových cen, rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a vyměňování obchodních informací — Důkaz — Přičitatelnost protiprávního jednání — Výše pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Přitěžující okolnost — Opakování protiprávního jednání“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. června 2013 — Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, v. Evropská komise
   (Věc C-511/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Stanovování cílových cen, rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a vyměňování obchodních informací - Důkaz - Přičitatelnost protiprávního jednání - Výše pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnost - Opakování protiprávního jednání)
   2013/C 225/18
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti a L. Nascimbene, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Malferrari a G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 13. července 2011, Polimeri Europa v. Komise (T-59/07), kterým Tribunál zamítl návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), nebo podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Polimeri Europa SpA — Porušení práva na obhajobu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Nedostatek odůvodnění

      Výrok

               1)

               Hlavní i vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnosti Versalis SpA se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s hlavním kasačním opravným prostředkem.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-520/15: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute „Řízení o předběžné otázce — Jednací řád Soudního dvora — Článek 53 odst. 2 — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 druhý pododstavec a článek 54 — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod — Článek 6 odst. 1 — Mimořádný opravný prostředek k prezidentovi Italské republiky — Námitky proti opravnému prostředku podané účastníkem sporu — Změna uvedeného mimořádného opravného prostředku na opravný prostředek k soudu — Provedení unijního práva — Absence — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/14

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato - Itálie) – Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Věc C-520/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Jednací řád Soudního dvora - Článek 53 odst. 2 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 druhý pododstavec a článek 54 - Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod - Článek 6 odst. 1 - Mimořádný opravný prostředek k prezidentovi Italské republiky - Námitky proti opravnému prostředku podané účastníkem sporu - Změna uvedeného mimořádného opravného prostředku na opravný prostředek k soudu - Provedení unijního práva - Absence - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2016/C 260/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale (Aiudapds)

      Odpůrci: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute

      za přítomnosti: Roche Italia SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na otázku položenou Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) rozhodnutím ze dne 15. července 2015 (věc C-520/15).

      (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc C-97/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. března 2009 — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. března 2009 — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel
   (Věc C-97/09)
   2009/C 129/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ingrid Schmelz

      Žalovaný: Finanzamt Waldviertel

      Předběžné otázky

               1.

               Je slovní spojení „jakož i dodání zboží a služeb uskutečněné osobou povinnou k dani neusazenou v tuzemsku“ uvedené v čl. 24 odst. 3 a v článku 28i šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „šestá směrnice“) ve znění bodu 21 směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992 (2), kterou se mění směrnice 77/388/EHS a zavádějí se zjednodušení pro daň z přidané hodnoty, jakož i právní úprava provádějící toto ustanovení do vnitrostátního práva, v rozporu se Smlouvou o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“), zejména se zákazem diskriminace (článek 12 Smlouvy o ES), svobodou usazování (článek 43 a násl. Smlouvy o ES), svobodou volného pohybu služeb (článek 49 a násl. Smlouvy o ES) nebo základními právy právního řádu Společenství (zásadou rovného zacházení práva Společenství), protože toto ustanovení způsobuje, že občané Unie, kteří nejsou usazeni v příslušném členském státu jsou vyloučeni z osvobození od daně podle čl. 24 odst. 2 šesté směrnice (zvláštní režim pro malé podniky), zatímco občané Unie, kteří jsou v příslušném členském státu (tuzemsku) usazeni mohou toto osvobození od daně uplatnit, pokud příslušný členský stát v souladu se směrnicí poskytuje osvobození od daně pro drobné podnikatele?

               2.

               Je slovní spojení „dodání zboží a poskytnutí služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná“ uvedené v čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (3) o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice 2006/112/ES“), jakož i právní úprava provádějící toto ustanovení do vnitrostátního práva, v rozporu se Smlouvou o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“), zejména se zákazem diskriminace (článek 12 Smlouvy o ES), svobodou usazování (článek 43 a násl. Smlouvy o ES), svobodou volného pohybu služeb (článek 49 a násl. Smlouvy o ES) nebo základními právy právního řádu Společenství (zásadou rovného zacházení práva Společenství), protože toto ustanovení způsobuje, že občané Unie, kteří nejsou usazeni v příslušném členském státu jsou vyloučeni z osvobození od daně podle článků 282 a násl. směrnice 2006/112/ES (zvláštní režim pro malé podniky), zatímco občané Unie, kteří jsou v příslušném členském státu (tuzemsku) usazeni, mohou toto osvobození od daně uplatnit, pokud příslušný členský stát v souladu se směrnicí poskytuje osvobození od daně pro drobné podnikatele?

               3.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Je slovní spojení „jakož i dodání zboží a služeb uskutečněné osobou povinnou k dani neusazenou v tuzemsku“ uvedené v čl. 24 odst. 3 a v článku 28i šesté směrnice neplatné ve smyslu čl. 234 písm. b) Smlouvy o ES?

               4.

               V případě kladné odpovědi na otázku 2: Je slovní spojení „dodání zboží a poskytnutí služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná“ uvedené v čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112/ES neplatné ve smyslu čl. 234 písm. b) Smlouvy o ES?

               5.

               V případě kladné odpovědi na otázku 3: Je třeba „roční obrat“ ve smyslu přílohy XV Smlouvy mezi Belgickým královstvím, Dánským královstvím, Spolkovou republikou Německo, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Irskem, Italskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Nizozemským královstvím, Portugalskou republikou, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (členskými státy Evropské unie) a Norským královstvím, Rakouskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím o přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky, Švédského království k Evropské unii včetně závěrečného aktu (Smlouva o přistoupení k EU), IX. Daně, bodu 2, písm. c), respektive ve smyslu článku 24 šesté směrnice (4) chápat jako obrat, kterého je dosaženo za jeden rok v příslušném členském státu, pro který může být využito režimu pro malé podniky, nebo jako obrat podnikatele dosažený za jeden rok na celém území Společenství?

               6.

               V případě kladné odpovědi na otázku 4: Je třeba „roční obrat“ ve smyslu článku 287 směrnice 2006/112/ES chápat jako obrat, kterého je dosaženo za jeden rok v příslušném členském státu, pro který může být využito režimu pro malé podniky, nebo jako obrat podnikatele dosažený za jeden rok na celém území Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.

      (2)  Úř. věst. L 384, s. 47; Zvl. vyd. 09/01, s. 224.

      (3)  Úr. věst. L 347, s. 1.

      (4)  Úř. věst. 1994 C 241, s. 335.


title: Věc C-366/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 8. září 2006 – DNA Verkot Oy

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 8. září 2006 – DNA Verkot Oy
   (Věc C-366/06)
   (2006/C 281/38)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: DNA Verkot Oy

      Žalovaný: Sonera Mobile Networks Oy, regulační úřad pro telekomunikace
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) týkající se práva na opravný prostředek vykládán v tom smyslu, že je nutno považovat telekomunikační podnik za oprávněný napadnout rozhodnutí, ve kterém se určuje, že soutěžitel dotčeného telekomunikačního podniku nedisponuje významnou tržní silou?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku se dále žádá o odpověď na následující otázku:
               Zahrnuje požadavek řádného posouzení skutkové podstaty případu a zajištění účinného mechanismu pro opravné prostředky stanovený v čl. 4 odst. 1 rámcové směrnice 2002/21/ES to, že vnitrostátní soud může přezkoumat skutkovou podstatu případu, provést právní posouzení a věc rozhodnout a že jeho pravomoc v tomto není omezena rozhodnutím Komise přijatým na základě čl. 7 odst. 4 rámcové směrnice a jeho odůvodněním týkajícím se analýzy trhu?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


title: Věc T-326/05: Žaloba podaná dne 29. srpna 2005 – Rath/OHIM

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/27

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2005 – Rath/OHIM
   (Věc T-326/05)
   (2005/C 281/50)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Kapské město, Jihoafrická republika) (právní zástupci: S. Ziegler, advokátka, C. Kleiner, advokát, a F. Dehn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: AstraZeneca AB (Södertälje, Švédsko)
   Návrhy žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. května 2005;

               —

               uložení OHIM náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: AstraZeneca AB

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „VIXACOR“ pro zboží třídy 5 (žádost č. 1 739 697)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka Společenství „Vitacor“ pro zboží a služby třídy 5, 16 a 41 (č. 689 018), ochranná známka Společenství „Vitacor Plus“ pro zboží třídy 5, 16 a 32 (č. 1 668 565) a německá ochranná známka „Vitacor Plus“ pro zboží třídy 5, 16 a 31 (č. 399 65 690)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 z důvodu, že mezi přihlašovanou ochrannou známkou a namítanými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.