title: Věc T-295/17: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Danpower Baltic v. Komise

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/81

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Danpower Baltic v. Komise
      (Věc T-295/17) (1)

      (2019/C 44/109)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-379/17: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – C & C IP (T)

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/81

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – C & C IP (T)
      (Věc T-379/17) (1)

      (2019/C 44/110)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc T-401/17: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – C & C IP (T)

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/82

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2018 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – C & C IP (T)
      (Věc T-401/17) (1)

      (2019/C 44/111)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 269, 14. 8. 2017.


title: Věc T-730/17: Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/82

      Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
      (Věc T-730/17) (1)

      (2019/C 44/112)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-2/18: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/82

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)
      (Věc T-2/18) (1)

      (2019/C 44/113)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc T-222/18: Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Aliança – Vinhos de Portugal v. EUIPO – Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/82

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2018 – Aliança – Vinhos de Portugal v. EUIPO – Lidl Stiftung (ALIANÇA VINHOS DE PORTUGAL)
      (Věc T-222/18) (1)

      (2019/C 44/114)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Věc T-252/18: Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – European Anglers Alliance v. Rada

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/83

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2018 – European Anglers Alliance v. Rada
      (Věc T-252/18) (1)

      (2019/C 44/115)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-374/18: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Labiri v. EHSV

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/83

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Labiri v. EHSV
      (Věc T-374/18) (1)

      (2019/C 44/116)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.8.2018.


title: Věc C-693/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – Procureur de la République v. X

text:
               4.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. října 2018 – Procureur de la République v. X
      (Věc C-693/18)
      (2019/C 82/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Juge d’instruction du tribunal de grande instance de Paris

         Účastníci původního trestního řízení

         Žalobce: Procureur de la République

         Žalovaná: X

         Další účastníci řízení: zúčastnění uplatňující občanskoprávní nároky náhrady škody

         Předběžné otázky

      1)   Výklad pojmu konstrukční prvek

                  1.1:

                  Co spadá pod pojem konstrukční prvek, který je uveden v čl. 3 bodě 10 nařízení (ES) č. 715/2007 (1), kterým je definováno odpojovací zařízení (defeat device)?

                  1.2:

                  Lze program, který je součástí řídicí jednotky motoru nebo obecně, jenž ji ovlivňuje, považovat za „konstrukční prvek“ ve smyslu tohoto článku?

            2)   Výklad pojmu systém regulace emisí

                  2.1:

                  Co spadá pod pojem systém regulace emisí, který je uveden v čl. 3 bodě 10 nařízení (ES) č. 715/2007, kterým je definováno odpojovací zařízení (defeat device)?

                  2.2:

                  Spadají pod tento systém regulace emisí pouze technologie a strategie, jejichž cílem je zpracovávat a snižovat emise (mimo jiné emise NOx) po jejich vzniku, nebo pod něj spadají i takové různé technologie a strategie, jež umožňují snížit objem vznikajících emisí u jejich zdroje, jako je technologie EGR?

            3)   Výklad pojmu odpojovací zařízení (defeat device)

                  3.1:

                  Je zařízení, které zjišťuje veškeré parametry související s průběhem postupů schvalování typu stanovených nařízením č. 715/2007 s cílem aktivovat či zvýšit během těchto postupů funkčnost všech částí systémů regulace emisí a dosáhnout tak schválení typu vozidla, odpojovacím zařízením ve smyslu čl. 3 bodu 10 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  3.2:

                  Je-li tomu tak, je toto odpojovací zařízení (defeat device) zakázáno podle ustanovení čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  3.3:

                  Lze takové zařízení, jaké bylo popsáno v otázce 3.1, kvalifikovat jako „odpojovací zařízení“, dochází-li k aktivaci zvýšení funkčnosti systému regulace emisí nejen během postupů při schvalování typu, ale i v určitých okamžicích během běžného provozu, jsou-li při něm zjištěny přesně dané podmínky pro zvýšení funkčnosti systému regulace emisí během těchto postupů schvalování typu?

            4)   Výklad výjimek stanovených v článku 5

                  4.1:

                  Na co se vztahují tři výjimky stanovené v čl. 5 odst. 2 [kapitoly 2] nařízení (ES) č. 715/2007?

                  4.2:

                  Lze uplatnění zákazu odpojovacího zařízení [defeat device], které aktivuje nebo zvyšuje funkčnost celé části systému regulace emisí konkrétně během postupu schvalování typu, vyloučit na základě jednoho ze tří důvodů uvedených v čl. 5 odst. 2?

                  4.3:

                  Je zpomalení stárnutí motoru nebo rozbití motoru součástí požadavků týkajících se „ochrany motoru proti poškození nebo poruše“ nebo „bezpečného provozu vozidla“, kterými může být odůvodněno použití odpojovacího zařízení ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. a)?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1).


title: Věc T-137/18: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2019 — Chrome Hearts v. EUIPO — Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Vyobrazení kříže) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kříž — Zrušení napadeného rozhodnutí — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2019 — Chrome Hearts v. EUIPO — Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Vyobrazení kříže)
      (Věc T-137/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kříž - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 131/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Chrome Hearts LLC (Hollywood, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Shenzhen, Čína)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2017 (věc R 766/2017-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Chrome Hearts a Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co.

         Výrok

                  1.

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2.

                  Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 166, 14.5.2018.


title: Spojené věci C-115/16, C-118/16, C-119/16 a C-299/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret, Vestre Landsret — Dánsko) — N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16) v. Skatteministeriet („Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Společný systém zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států — Směrnice 2003/49/ES — Skutečný vlastník úroků a licenčních poplatků — Článek 5 — Zneužití práva — Společnost usazená v jednom členském státě, která vyplácí úroky přidružené společnosti usazené v jiném členském státě, jež jsou zcela či téměř zcela následně převedeny mimo území Evropské unie — Dceřiná společnost podléhající povinnosti srazit daň z úroků u zdroje“)

text:
               15.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret, Vestre Landsret — Dánsko) — N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16) v. Skatteministeriet
      (Spojené věci C-115/16, C-118/16, C-119/16 a C-299/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Společný systém zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států - Směrnice 2003/49/ES - Skutečný vlastník úroků a licenčních poplatků - Článek 5 - Zneužití práva - Společnost usazená v jednom členském státě, která vyplácí úroky přidružené společnosti usazené v jiném členském státě, jež jsou zcela či téměř zcela následně převedeny mimo území Evropské unie - Dceřiná společnost podléhající povinnosti srazit daň z úroků u zdroje“)
      (2019/C 139/03)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret, Vestre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: N Luxembourg 1 (C-115/16), X Denmark A/S (C-118/16), C Danmark I (C-119/16), Z Denmark ApS (C-299/16)

         Žalovaný: Skatteministeriet

         Výrok

                  1)

                  Věci C 115/16, C 118/16, C 119/16 a C 299/16 se pro účely rozsudku spojují.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států ve spojení s čl. 1 odst. 4 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že osvobození od veškerých daní z úroků, jež je v něm stanoveno, je vyhrazeno pouze skutečným vlastníkům takových úroků, tj. entitám, které z těchto úroků mají skutečný prospěch z hospodářského hlediska, a tudíž mají oprávnění svobodně určit, jak budou využity.
                  Obecná zásada unijního práva, podle níž se právní subjekty nemohou podvodně nebo zneužívajícím způsobem dovolávat unijních právních norem, musí být vykládána v tom smyslu, že v případě podvodného nebo zneužívajícího jednání mají vnitrostátní orgány a soudy povinnost odepřít daňovému poplatníkovi nárok na osvobození od veškerých daní z úroků, které je stanoveno v čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/49, a to i v případě chybějících ustanovení vnitrostátního práva nebo daňové smlouvy, jež by takové odepření stanovila.

                  3)

                  K prokázání zneužití práva se vyžaduje jednak souhrn objektivních skutečností, ze kterých vyplývá, že i přes formální dodržení podmínek stanovených unijní právní úpravou nebylo dosaženo cíle sledovaného touto právní úpravou, a jednak naplnění subjektivního znaku, který spočívá v záměru získat výhodu vyplývající z unijní právní úpravy tím, že jsou uměle vytvořeny podmínky vyžadované pro její získání. O zneužití práva může svědčit souhrn určitých indicií, jsou-li tyto indicie objektivní a shodují-li se. Takovými indiciemi může být mimo jiné existence konduitních společností postrádajících hospodářské odůvodnění, jakož i čistě formální povaha struktury skupiny společností, finanční konstrukce a úvěrů. Okolnost, kdy členský stát, ze kterého pocházejí úroky, uzavřel daňovou smlouvu se třetím státem, jehož rezidentem je společnost, jež je skutečným vlastníkem uvedených úroků, je irelevantní pro případné konstatování zneužití práva.

                  4)

                  Vnitrostátní orgán nemusí k tomu, aby odmítl uznat společnost za skutečného vlastníka úroků či prokázal zneužití práva, identifikovat určitou entitu nebo entity, jež považuje za skutečné vlastníky těchto úroků.

                  5)

                  Článek 3 písm. a) směrnice 2003/49 musí být vykládán v tom smyslu, že komanditní společnost na akcie (SCA), jíž bylo přiznáno postavení společnosti investující do rizikového kapitálu (SICAR) podle lucemburského práva, nelze kvalifikovat jako společnost členského státu ve smyslu uvedené směrnice, která může využívat osvobození, jež je stanoveno v čl. 1 odst. 1 uvedené směrnice, pokud — což přísluší ověřit předkládajícímu soudu — jsou úroky, jež jsou uvedené společnosti SICAR vypláceny, v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, osvobozeny od daně z příjmu korporací v Lucembursku.

                  6)

                  V situaci, kdy se nepoužije režim osvobození od srážkové daně z úroků vyplacených společností, jež je rezidentem v jednom členském státě, společnosti, která je rezidentem v jiném členském státě, který je stanoven ve směrnici 2003/49, z důvodu konstatování podvodu nebo zneužití práva ve smyslu článku 5 této směrnice, se nelze dovolávat uplatnění svobod zakotvených ve Smlouvě o FEU za účelem zpochybnění právní úpravy prvního členského státu, jíž se řídí zdanění těchto úroků.
                  S výjimkou takové situace musí být článek 63 SFEU vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              v zásadě nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je společnost-rezident, která vyplácí úroky společnosti-nerezidentovi, povinna provést srážku daně z těchto úroků, kdežto tato společnost-rezident takovou povinnost nemá, je-li společnost, které jsou úroky vypláceny, rovněž společností-rezidentem, ale brání vnitrostátní právní úpravě, jež stanoví takovou srážku daně v případě, kdy společnost-rezident vyplácí úroky společnosti-nerezidentovi, kdežto společnost-rezident, které jsou vypláceny úroky od jiné společnosti-rezidenta, nepodléhá povinnosti zaplatit zálohu korporační daně v prvních dvou zdaňovacích letech, a je tudíž povinna zaplatit daň v souvislosti s těmito úroky až po uplynutí lhůty, která je podstatně delší, než je lhůta pro zaplacení srážkové daně;

                              —

                              brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá společnosti-rezidentovi, která má povinnost srazit daň z úroků, jež vyplatila společnosti-nerezidentovi, aby v případě prodlení s platbou této srážkové daně zaplatila úroky z prodlení, jejichž sazba je vyšší než sazba, jež se použije v případě prodlení s platbou korporační daně, která se vztahuje mimo jiné na úroky, jež společnost-rezident obdrží od jiné společnosti-rezidenta;

                              —

                              brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že podléhá-li společnost-rezident povinnosti srazit daň z úroků, které vyplácí společnosti-nerezidentovi, nezohledňují se náklady v podobě nákladů na úroky, které přímo souvisí s dotčenou činností poskytování úvěru, jež posledně uvedená společnost vynaložila, kdežto společnost-rezident, které jsou vypláceny úroky od jiné společnosti-rezidenta, může podle této vnitrostátní právní úpravy takové náklady odečíst pro účely stanovení výše svého zdanitelného příjmu.

         (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016

         Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-126/19: Žaloba podaná dne 21. února 2019 — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji v. Komise

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/54

      Žaloba podaná dne 21. února 2019 — Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji v. Komise
      (Věc T-126/19)
      (2019/C 148/53)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Krajowa Izba Gospodarcza Chłodnictwa i Klimatyzacji (Varšava, Polsko) (zástupce: A. Galos, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil článek 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech, který je právním základem napadeného rozhodnutí, a v důsledku toho určil, že napadené rozhodnutí je vadné,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: žalobkyně na základě článku 277 SFEU namítá neplatnost článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006, který je právním základem napadeného rozhodnutí, a to v části, v níž je systém přidělování kvót založen na referenčních hodnotách vyplývajících z historických údajů o F-plynech, které byly uvedeny na trh v letech 2009 až 2012, neboť se jedná o diskriminační a svévolné rozdělení hospodářských subjektů v závislosti na jejich minulé činnosti na trhu s plynem, a v důsledku toho navrhuje, aby bylo určeno, že napadené rozhodnutí je v tomto rozsahu vadné.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: žalobkyně namítá porušení podstatných procesních náležitostí a porušení Smlouvy v důsledku nedostatečného odůvodnění pro zavedení mechanismu rozdělení podniků činných na trhu s F-plyny na základě hodnot F-plynů, které byly uvedeny na trh v minulosti, konkrétně v letech 2009 až 2012, v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) č. 517/2014.


title: Věc T-135/19: Žaloba podaná dne 1. března 2019 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals v. EUIPO — Dalmat (LaTV3D)

text:
               29.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/58

      Žaloba podaná dne 1. března 2019 — Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals v. EUIPO — Dalmat (LaTV3D)
      (Věc T-135/19)
      (2019/C 148/56)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Erdozain López, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Stéphane Dalmat (Paříž, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LaTV3D — Přihláška č. 15 630 833

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2018, ve věci R 874/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-141/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 20. února 2019 — EX

text:
               3.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 187/37

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Steiermark (Rakousko) dne 20. února 2019 — EX
      (Věc C-141/19)
      (2019/C 187/41)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: EX

         Žalovaný orgán: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Další účastník řízení: Finanzpolizei

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 56 SFEU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES (2) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní normě, která za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce, jako je nesplnění povinnosti uchovávat mzdové doklady nebo nesplnění ohlašovací povinnosti Zentrale Koordinationsstelle (hlášení ZKO), stanoví velmi vysoké pokuty a zejména velmi vysoké minimální sankce, které se ukládají kumulativně za každého dotčeného pracovníka?

                  2.

                  Pokud již odpověď na první otázku nebude kladná:
                  Musí být článek 56 SFEU, jakož i směrnice 96/71/ES a směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se za nesplnění formálních povinností při přeshraničním výkonu práce ukládaly kumulativní pokuty bez pevné horní hranice?

                  3.

                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v případě předčasného ukončení nebo přerušení dočasné činnosti v hostitelské zemi vyžaduje povinné ohlášení změny ZKO?

                  4.

                  Pokud bude odpověď na třetí otázku záporná:
                  Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která pro ohlášení změny nestanoví žádnou přiměřenou lhůtu?

                  5.

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že dodatečným dodáním vhodných a relevantních dokumentů v přiměřené lhůtě nebylo vyhověno požadavku poskytnutí dokumentů?

                  6.

                  Musí být články 56 SFEU a článek 9 směrnice 2014/67/EU vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se od zahraničního poskytovatele služeb požaduje předložení dokumentů, které překračují rozsah dokumentů uvedených v článku 9 směrnice 2014/67/EU a nejsou relevantní ani vhodné a ve vnitrostátním právu blíže určené, a to doklady k prokázání, jak a na jakém základě byla vypočtena mzda, mezi něž patří výplatní pásky, mzdové listy, mzdové účty, mzdové seznamy, potvrzení o srážené dani, přihlášení a odhlášení ke zdravotnímu pojištění, započtení mzdových příplatků, osvědčení?

         (1)  Úř. věst. 1997, L 18, s. 1.

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/67/EU ze dne 15. května 2014 o prosazování směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (Úř. věst. 2014, L 159, s. 11).


title: Věc C-617/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polsko) — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów („Řízení o předběžné otázce — Hospodářská soutěž — Článek 82 ES — Zneužití dominantního postavení — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 3 odst. 1 — Použití vnitrostátního práva hospodářské soutěže — Rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se ukládá jedna pokuta na základě vnitrostátního práva a druhá pokuta na základě unijního práva — Listina základních práv Evropské unie — Článek 50 — Zásada ne bis in idem — Použitelnost“)

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy — Polsko) — Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A. v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
      (Věc C-617/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská soutěž - Článek 82 ES - Zneužití dominantního postavení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 3 odst. 1 - Použití vnitrostátního práva hospodářské soutěže - Rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž, kterým se ukládá jedna pokuta na základě vnitrostátního práva a druhá pokuta na základě unijního práva - Listina základních práv Evropské unie - Článek 50 - Zásada ne bis in idem - Použitelnost“)
      (2019/C 206/08)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Powszechny Zakład Ubezpieczeń na Życie S.A.

         Žalovaný: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

         za přítomnosti: Edwarda Dętki, Mirosława Krzyszczaka, Zakładu Projektowania i Programowania Systemów Sterowania Atempol Sp. z o.o. w Piekarach Śląskich, Ommer Polska Sp. z o.o. w Krapkowicach, Glimat Marcinek i S-ka spółka jawna w Gliwicach, Jastrzębskich Zakładów Remontowych Dźwigi Sp. z o.o. w Jastrzębiu Zdroju, Petrofer-Polska Sp. z o.o. w Nowinach, Pietrzak B. B. Beata Pietrzak, Bogdan Pietrzak Spółka jawna w Katowicach, Eweliny Baranowskiej, Przemysława Nikiela, Tomasza Woźniaka, Spółdzielni Kółek Rolniczych w Bielinach, Lecha Marchlewskiego, Zakładu Przetwórstwa Drobiu Marica spółka jawna J. M. E. K. Wróbel sp. jawna w Bielsku Białej, HTS Polska Sp. z o.o., Paco Cases Andrzej Paczkowski, Piotr Paczkowski spółka jawna w Puszczykowie, Bożeny Kubalańcy, Zbigniewa Arczykowskiego, Przedsiębiorstwa Produkcji Handlu i Usług Unipasz Sp. z o.o. w Radzikowicach, Janusza Walochy, Marka Grzegolca

         Výrok

      Zásada ne bis in idem zakotvená v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie, která byla vyhlášena dne 7. prosince 2000 v Nice, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž uložil podniku v rámci téhož rozhodnutí pokutu za porušení vnitrostátního práva hospodářské soutěže a pokutu za porušení článku 82 ES. V takové situaci se musí vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž nicméně ujistit, že pokuty, které byly uloženy společně, jsou přiměřené povaze protiprávního jednání.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-215/19: Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Glatfelter Gernsbach v. Komise

text:
               17.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 206/62

      Žaloba podaná dne 8. dubna 2019 — Glatfelter Gernsbach v. Komise
      (Věc T-215/19)
      (2019/C 206/60)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Glatfelter Gernsbach GmbH (Gernsbach, Německo) (zástupkyně: N. Voß a D. Fouquet, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 (Úř. věst. 2019, L 14, s. 1) pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  podpůrně, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 pro rok 2012 a 2013;

                  —

                  dále podpůrně, aby zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 %, pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 500 hodin používání za rok, náhradu ve výši 15 % a pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 8 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 10 % zveřejněných síťových poplatků;

                  —

                  podpůrně konečně navrhuje, aby vůči žalobkyni zrušil rozhodnutí SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) ze dne 28. května 2018 ve věci C(2018) 3166 v rozsahu, v němž požaduje pro velké spotřebitele, jejichž spotřeba dosáhne minimálně 7 000 hodin používání za rok, náhradu ve výši 20 % zveřejněných síťových poplatků; jakož i

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení a cestovného.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
                  V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně žalované vytýká, že při přezkumu osvobození od síťových poplatků za elektřinu, které je předmětem sporu, z právního hlediska nesprávně předpokládala existenci použití státních prostředků.
                  Navíc byl při přezkumu znaku skutkové podstaty „selektivita“ nesprávným a neúplným způsobem stanoven referenční systém.
                  Dále se uvádí, že žalovaná na základě neúplného stanovení referenčního systému porušila svoji povinnost uvést odůvodnění zakotvenou v čl. 296 odst. 2 SFEU.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení.
                  V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že prostřednictvím rozhodnutí žalované byly stanoveny pouze povinnosti k dodatečným platbám pro velké spotřebitele, kteří byli v letech 2012 a 2013 zcela osvobozeni od síťových poplatků za elektřinu. S těmito velkými spotřebiteli tak bylo ve vztahu k velkým spotřebitelům, kteří za stejné časové období využili paušálního snížení síťových poplatků za elektřinu a pro které nebyly stanoveny žádné povinnosti k dodatečným platbám, zacházeno nerovným způsobem a byli tak nespravedlivě znevýhodněni.
                  V této souvislosti je rovněž vytýkána skutečnost, že žalovaná, pokud jde o nerovné zacházení, porušila svoji povinnost uvést odůvodnění, která je zakotvena v čl. 263 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Nerovné zacházení je rovněž v rozporu se zákazem diskriminace, který je zakotven v čl. 32 odst. 1 směrnice 2009/72/ES (1).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání.
                  V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem k individuálním okolnostem mohla legitimně očekávat, že zvláštní síťové poplatky za elektřinu, které jí byly přiznány, jí budou zachovány.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. 2009, L 211, s. 55).


title: Věc T-228/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2019 — Transtec v. Komise („Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Rámcová smlouva o poskytování služeb — Služby ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemci vnější pomoci Unie — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání veřejné zakázky jiným uchazečům — Tvrzení o vážném profesním pochybení uchazeče — Neexistence pravomocného rozsudku nebo konečného správního rozhodnutí konstatujícího vážné profesní pochybení — Podmínky, za kterých je možné záležitost předložit výboru uvedenému v článku 108 finančního nařízení — Neobvykle nízké nabídky — Povinnost uvést odůvodnění — Zohlednění dopisu odeslaného veřejným zadavatelem po podání žaloby — Právo na účinný procesní prostředek — Doba, která musí uběhnout před podáním žaloby proti rozhodnutí o zadání veřejné zakázky — Rovné zacházení — Zásada zákazu diskriminace — Články 105a, 106, 108, 113 a 118 finančního nařízení — Mimosmluvní odpovědnost“)

text:
               8.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 230/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2019 — Transtec v. Komise
      (Věc T-228/18) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Rámcová smlouva o poskytování služeb - Služby ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemci vnější pomoci Unie - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání veřejné zakázky jiným uchazečům - Tvrzení o vážném profesním pochybení uchazeče - Neexistence pravomocného rozsudku nebo konečného správního rozhodnutí konstatujícího vážné profesní pochybení - Podmínky, za kterých je možné záležitost předložit výboru uvedenému v článku 108 finančního nařízení - Neobvykle nízké nabídky - Povinnost uvést odůvodnění - Zohlednění dopisu odeslaného veřejným zadavatelem po podání žaloby - Právo na účinný procesní prostředek - Doba, která musí uběhnout před podáním žaloby proti rozhodnutí o zadání veřejné zakázky - Rovné zacházení - Zásada zákazu diskriminace - Články 105a, 106, 108, 113 a 118 finančního nařízení - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2019/C 230/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Transtec (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2018, kterým se odmítá nabídka podaná konsorciem vedeným žalobkyní pro část 3 zakázky v rámci zadávacího řízení EuropeAid/138778/DH/SER/Multi nazvaného „Rámcová smlouva na služby týkající se poskytnutí vnější pomoci (FWC SIEA 2018) 2017/S“, a kterým se veřejná zakázka zadává jiným uchazečům, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na uložení povinnosti k náhradě škody, která žalobkyni v důsledku tohoto odmítnutí údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Transtec se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně těch, které jsou spojeny s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc C-301/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 12. února 2019 ve věci T-201/17, Printeos v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 12. února 2019 ve věci T-201/17, Printeos v. Komise
      (Věc C-301/19 P)
      (2019/C 238/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, P. Rossi a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Printeos, S.A.

         Návrhová žádání

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2019 ve věci T-201/17, Printeos S.A. v. Evropská komise;

                  —

                  rozhodl ve věci samotné a žalobu zamítl v plném rozsahu vzhledem k tomu, že

                              —

                              návrh na náhradu škody založený na čl. 266 druhém pododstavci, článcích 268 a 340 SFEU, jakož i čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie je neopodstatněný,

                              —

                              námitka protiprávnosti čl. 90 odst. 4 písm. a) nařízení č. 1268/2012 (1) je nepřípustná, nebo, podpůrně, neopodstatněná;

                              —

                              návrh na zrušení emailu ze dne 26. ledna 2017 je nepřípustný nebo, podpůrně, neopodstatněný;

                              —

                              uložil společnosti Printeos S.A. náhradu nákladů obou stupňů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Evropská komise tvrdí, že Tribunál se v napadeném rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení v následujících ohledech:

                  —

                  První důvod: Tribunál porušil právo Evropské komise na obhajobu a nedodržel řádný proces, když v rozporu se zásadou non ultra petita neoprávněně změnil předmět a podstatu sporu, poté, co žalobkyni vyzval, aby na jednání změnila právní kvalifikaci úroků, které požadovala v původní žalobě.

                  —

                  Druhý důvod: Tribunál vyložil nesprávně článek 266 SFEU, když uvedl, že uvedený článek ukládá absolutní a bezpodmínečnou povinnost zaplatit úroky z prodlení v případě zrušení rozhodnutí ukládajícího sankci nebo pokutu a to zpětně ode dne předběžného zaplacení.

                  —

                  Třetí důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když vyložil článek 266 SFEU z hlediska rozsudků IPK (2) a Coru (3) a usnesení Holcim (4), aniž přihlédl k novému normativnímu rámci platnému pro sankce v oblasti hospodářské soutěže.

                  —

                  Čtvrtý důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v projednávaném případě jsou splněny požadavky, které musí být podle judikatury splněny pro vznik mimosmluvní odpovědnosti.

                  —

                  Pátý důvod: Tribunál porušil zásady legality a právní jistoty, když v projednávaném případě nepoužil článek 90 nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012 navzdory právní moci předchozího rozhodnutí, které tak stanovilo.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. 2012, L 362, s.1).

         (2)  Rozsudek ze dne 12. února 2015, Komise v. IPK (C-336/13 P, EU:C:2015:83).

         (3)  Rozsudek ze dne 10. října 2001, Corus v. Komise (T-171/99, EU:T:2001:249).

         (4)  Usnesení ze dne 4. května 2005, Holcim v. Komise (T-86/03, EU:T:2005:157).


title: Věc C-330/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 23. dubna 2019 — Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 23. dubna 2019 — Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV
      (Věc C-330/19)
      (2019/C 238/12)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

         Odpůrkyně: Exter BV

         Předběžná otázka

      Vede článek 121 odst. 1 celního kodexu Společenství (1) k tomu, že preferenční sazební opatření, které bylo na dovážené zboží možno uplatnit v okamžiku jeho propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku s podmíněným osvobozením od cla, lze stále ještě zohlednit i při stanovení výše celního dluhu, který vzniká při propuštění tohoto zboží v nezměněném, resp. změněném stavu do volného oběhu, je-li toto opatření v okamžiku přijetí celního prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu pozastaveno?

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství. (Úř. věst. 1992, L 302, s. 1).


title: Věc C-347/19: Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/10

      Žaloba podaná dne 30. dubna 2019 — Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-347/19)
      (2019/C 238/13)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Talabér-Ritz a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království

         Návrhová žádání

                  —

                  v souladu s článkem 258 Smlouvy o fungování Evropské unie určit, že tím, že Španělské království nepřijalo vnitrostátní pravidla o zavedení individuálních měřičů spotřeby tepla, chlazení a teplé vody v budovách podle čl. 9 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU ze dne 25. října 2012 o energetické účinnosti, o změně směrnic 2009/125/ES a 2010/30/EU a o zrušení směrnic 2004/8/ES a 2006/32/ (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení směrnice 2012/27/EU;

                  —

                  uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Odůvodnění a hlavní argumenty

      Komise má za to, že Španělské království nepřijalo vnitrostátní pravidla o zavedení individuálních měřičů spotřeby tepla, chlazení a teplé vody v budovách podle čl. 9 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU.

         (1)  Úř. věst. 2012, L 315, s. 1.


title: Věc C-362/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. února 2019 ve věci T-865/16, Fútbol Club Barcelona v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 6. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. února 2019 ve věci T-865/16, Fútbol Club Barcelona v. Komise
      (Věc C-362/19 P)
      (2019/C 238/14)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: P. Němečková, B. Stromsky a G. Luengo, zmocněni)

         Další účastníci řízení: Fútbol Club Barcelona a Španělské království

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit napadený rozsudek;

                  —

                  vrátit věc Tribunálu;

                  —

                  určení, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 107 odst. 1 SFEU, zvláště pokud jde o pojem výhoda vyplývající ze státních podpor a povinnost Komise posoudit existenci této výhody. Tento jediný žalobní důvod lze rozdělit na dvě části, které vyplývají z uvedeného nesprávného právního odůvodnění:

                  —

                  zaprvé má Komise za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že posouzení za účelem určení, zda konkrétní daňový režim poskytuje osobám, které z něj mají prospěch, výhodu, vyžaduje nejen analýzu stálých kritérií, která jsou vlastní zkoumanému režimu a která mohou osoby, jež měly prospěch z uvedeného režimu zvýhodnit ve vztahu k jiným podnikům, na které se vztahuje obecný režim, nýbrž také analýzu znevýhodňujících skutečností vyplývajících z okolností, které nesouvisejí s režimem a mění se pro každé daňové období, i když jsou tyto znevýhodňují skutečnosti nahodilé a nemohou soustavně neutralizovat výhodu a navíc nelze je zohlednit při předběžném posuzování režimu;

                  —

                  zadruhé na základě tohoto nesprávného posouzení pojmu výhoda Tribunál nesprávně vyložil povinnost řádné péče Komise při posuzování režimu podpor a dopustil se nesprávného právního posouzení týkajícího se důkazního břemene Komise, které spočívalo k prokázání existence výhody v tomto případě.


title: Věc C-378/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ústavným súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 14. května 2019 — Prezident Slovenskej republiky

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Ústavným súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 14. května 2019 — Prezident Slovenskej republiky
      (Věc C-378/19)
      (2019/C 238/15)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Prezident Slovenskej republiky

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze čl. 35 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES vykládat zejména ve světle bodu 33 jejího odůvodnění v tom smyslu, že brání takovému postupu členského státu, kterým by v rámci změny vnitrostátního opatření provádějícího uvedenou směrnici zrušil pravomoc prezidenta republiky, který je volen přímo občany, jmenovat a odvolávat předsedu regulačního úřadu a svěřil ji vládě, čímž by nastolil právní stav, který existoval před provedením uvedené směrnice?

                  2)

                  Lze čl. 35 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES vykládat zejména ve světle bodu 34 jejího odůvodnění v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která za účelem zajištění ochrany veřejného zájmu umožňuje, aby ministerstva byla účastníkem řízení o ceně před regulačním orgánem?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 211, s. 55


title: Věc C-404/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2019 Francouzská republika proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. března 2019 ve věci T-26/18, Francie v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. května 2019 Francouzská republika proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. března 2019 ve věci T-26/18, Francie v. Komise
      (Věc C-404/19 P)
      (2019/C 238/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: D. Colas, A.-L. Desjonquères, C. Mosser, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  částečně zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 12. března 2019, vydaný ve věci T-26/18, Francie v. Komise;

                  —

                  vydal konečné rozhodnutí ve sporu tím, že zruší prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/2014 ze dne 8. listopadu 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1) v rozsahu, v němž Francii ukládá paušální opravy ve výši 100 % z důvodu nedostatků v systému kontrol podpor na plochu na Horní Korsice;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Francouzská vláda navrhuje, aby Soudní dvůr částečně zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž zamítá její žalobu týkající se části sporného rozhodnutí „Kontrolní systém vykazuje závažné nedostatky — Korsika“ pro roky 2013 a 2014 v rozsahu, v němž uplatňuje paušální opravu ve výši 100 % z důvodu nedostatků v systému kontrol podpor na plochu na Horní Korsice.
      Na podporu svého kasačního opravného prostředku francouzská vláda uvádí jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení. Tribunál vycházel z nesprávného výkladu podmínek stanovených v bodě 3.2.5 pokynů z roku 2015 k určení míry oprav přesahující 25 %. Tribunál podle navrhovatelky zaměnil důkaz, který je třeba předložit v případě, že poskytnutí podpor zcela postrádá právní základ nebo porušuje pravidla unijního práva, s případem, kdy jsou nedostatky v systému kontrol dostatečně závažné k tomu, aby bylo možno předpokládat, že podpory jsou poskytovány v rozporu s unijním právem. Tribunál tedy nesprávně rozhodl, že vyloučení všech výdajů z financování Evropské unie je opodstatněné a že paušální oprava ve výši 100 % je opodstatněná.

         (1)  Úř. věst. 2017, L 292, s. 61.


title: Věc C-425/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 19. března 2019 ve spojených věcech T-98/16, T-196/16 a T-198/16, Itálie a další v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 19. března 2019 ve spojených věcech T-98/16, T-196/16 a T-198/16, Itálie a další v. Komise
      (Věc C-425/19 P)
      (2019/C 238/17)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar, D. Recchia, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Italská republika, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d’Italia

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 19. března 2019 ve spojených věcech
                  T-98/16 Italská republika v. Evropská komise
                  T-196/16 Banca Popolare di Bari S.C.p.A. v. Evropská komise
                  T-198/16 Fondo interbancario di tutela dei depositi v. Evropská komise;

                  —

                  zrušil žaloby podané v prvním stupni v rozsahu, v němž zpochybňují, že sporné rozhodnutí prokazuje existenci podmínek pro přičitatelnost dotčených opatření a jejich financování ze státních prostředků státu;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu za účelem projednání zbývajících žalobních důvodů v prvním stupni a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Napadeným rozsudkem zrušil Tribunál sporné rozhodnutí z důvodu, že „Komise právně dostatečným způsobem neprokázala účast italských veřejných orgánů na přijetí dotčeného opatření, a v důsledku toho ani přičitatelnost uvedeného opatření státu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU“ a „v napadeném rozhodnutí dostačujícím způsobem neprokázala, že dotčené prostředky byly kontrolovány italskými veřejnými orgány a že s nimi tedy posledně uvedené orgány disponovaly“.
      Komise má za to, že napadený rozsudek vychází z nesprávných právních úvah a ze zkreslení skutkového stavu, které nenapravitelně postihují platnost jeho závěrů a jeho výroku. Komise předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku:

                  —

                  Zaprvé má Komise za to, že Tribunál porušil čl. 107 odst. 1 SFEU ze dvou důvodů:

                              —

                              Tribunál se dopustil pochybení v souvislosti s důkazním břemenem, které musí nést Komise za účelem určení existence podmínek pro přičitatelnost státu a státních prostředků, tím, že stanovil, že Komise musí pozitivně prokázat existenci dominantního vlivu veřejnoprávních orgánů ve všech fázích postupu, které vedly k přijetí dotčených opatření, na subjekt, který poskytuje podporu, pouze z toho důvodu, že tento subjekt je soukromoprávním subjektem;

                              —

                              Tribunál se dopustil pochybení v souvislosti s důkazním břemenem, které musí nést Komise za účelem určení existence podmínek pro přičitatelnost státu a státních prostředků, tím, že zkoumal a hodnotil nepřímé důkazy uvedené Komisí ve sporném rozhodnutí roztříštěně, aniž by je posuzoval jako celek a přihlédl k širším souvislostem, do kterých zapadají.

                  —

                  Zadruhé závěry Tribunálu jsou dále stiženy závažnými věcnými nepřesnostmi týkajícími se skutkového stavu a výkladu relevantního italského práva, které zjevně vyplývají ze spisu.


title: Věc T-318/19: Žaloba podaná dne 23. května 2019 — Thunus a další v. EIB

text:
               22.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/36

      Žaloba podaná dne 23. května 2019 — Thunus a další v. EIB
      (Věc T-318/19)
      (2019/C 246/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Vincent Thunus (Contern, Lucembursko) a 7 dalších žalobců (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně v ní obsažené námitky protiprávnosti;

                  —

                  v důsledku toho,

                              —

                              zrušil rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2019, rozhodnutí které na rok 2019 stanoví roční úpravu základního platu pouze ve výši 0,8 %, a proto i zrušení obdobných rozhodnutí obsažených v navazujících výplatních páskách;

                  —

                  a tudíž uložil žalované

                              —

                              povinnost zaplatit z titulu náhrady majetkové újmy (i) zbývající část platu, která odpovídá roční úpravě platů za rok 2019, tj. zvýšení o 1,2 % za období od 1. ledna 2019 do 31. prosince 2019; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 0,8 % za rok 2019 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2019; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, navýšené o tři procentní body;

                  —

                  případně v rámci procesních organizačních opatření nařídil žalované, aby předložila následující dokumenty, nepředloží-li je sama:

                              —

                              rozhodnutí Správní rady EIB ze dne 18. července 2017 (CA/505/17);

                              —

                              zpráva podvýboru pro odměňování Správní rady z prosince 2018;

                              —

                              rozhodnutí Správní rady ze dne 11. prosince 2018 (Příloha 3 k PV/19/01);

                              —

                              rozhodnutí Řídícího výboru ze dne 30. ledna 2019 (MC-018-ADM-20190130);

                              —

                              přípis ředitelství pro personál ze dne 18. ledna 2019 (CS-PERS/HRPLC/DIR/2019-001/ABGS);

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci zaprvé v souvislosti s rozhodnutím Správní rady ze dne 18. července 2017 dva žalobní důvody, a zadruhé v souvislosti s rozhodnutími Řídícího výboru z prosince 2018 a ledna 2019 čtyři žalobní důvody.
      K rozhodnutí Správní rady ze dne 18. července 2017:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady právní jistoty.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání a nabytých práv.

            K rozhodnutím Řídícího výboru z prosince 2018 a ledna 2019:

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci autora napadeného aktu a porušení článku 18 jednacího řádu EIB.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení procesních záruk zakotvených v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na konzultování kolegia.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející porušení zásady proporcionality.
                  V návrhu na náhradu škody se žalobci domáhají zaplacení rozdílu mezi splatným platem ve výši 1,2 % od 1. ledna 2019 (včetně dopadu tohoto naýšení na peněžní benefity), spolu s úroky z prodlení.


title: Věc T-273/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Bernaldo de Quirós v. Komise („Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární režim — Jednání v rozporu s vážností veřejné služby — Správní šetření — Mandát svěřený IDOC — Zásada nestrannosti — Zásada řádné správy — Právo na obhajobu — Disciplinární řízení — Zásada rovnosti zbraní — Disciplinární sankce v podobě důtky — Přiměřenost — Morální újma“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2019 — Bernaldo de Quirós v. Komise
      (Věc T-273/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární režim - Jednání v rozporu s vážností veřejné služby - Správní šetření - Mandát svěřený IDOC - Zásada nestrannosti - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu - Disciplinární řízení - Zásada rovnosti zbraní - Disciplinární sankce v podobě důtky - Přiměřenost - Morální újma“)
      (2019/C 255/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Belén Bernaldo de Quirós (Brusel, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid, B. Mongin a R. Striani, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. července 2017 o uložení důtky žalobkyni na základě čl. 9 odst. 1 písm. b) přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie a podle potřeby rozhodnutí ze dne 31. ledna 2018 o zamítnutí stížnosti žalobkyně proti uvedenému rozhodnutí a jednak na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v návaznosti na tato rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Belén Bernaldo de Quirós se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc T-538/18: Usnesení Tribunálu ze dne 11. června 2019 — Dickmanns v. EUIPO („Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou — Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že jméno zaměstnance není zapsáno na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení — Čistě potvrzující akt — Lhůta k podání žaloby — Nepřípustnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/43

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. června 2019 — Dickmanns v. EUIPO
      (Věc T-538/18) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou s rozvazovací doložkou - Doložka, podle níž se smlouva ukončuje v případě, že jméno zaměstnance není zapsáno na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení - Čistě potvrzující akt - Lhůta k podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2019/C 255/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení rozhodnutí EUIPO ze dne 14. prosince 2017, a „v případě potřeby“ jeho rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2013 a 4. června 2014, kterými se ukončuje pracovní smlouva žalobkyně k 30. červnu 2018, a jednak na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Sigrid Dickmanns ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-702/18: Usnesení Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Durand a další v. Parlament („Žaloba pro nečinnost a žaloba na neplatnost — Zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 1/2005 — Dobré životní podmínky zvířat — Žádost poslanců Evropského parlamentu o vytvoření vyšetřovací komise — Stanovisko Parlamentu — Akt, který nelze napadnout žalobou — Informativní akt — Nepřípustnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/43

      Usnesení Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Durand a další v. Parlament
      (Věc T-702/18) (1)

      („Žaloba pro nečinnost a žaloba na neplatnost - Zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 1/2005 - Dobré životní podmínky zvířat - Žádost poslanců Evropského parlamentu o vytvoření vyšetřovací komise - Stanovisko Parlamentu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Informativní akt - Nepřípustnost“)
      (2019/C 255/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Pascal Durand (Paříž, Francie) a 7 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: O. Brouwer a E. Raedts, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a S. Alonso de León, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 265 SFEU a znějící na určení, že se Parlament rozhodnutím přijatým na konferenci předsedů v rámci Evropského parlamentu protiprávně zdržel rozhodnutí o žádosti ze dne 17. července 2018 o vytvoření vyšetřovací komise a podpůrně návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí uvedeného v dopise předsedy Parlamentu ze dne 21. září 2018.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                     Pascalu Durandovi a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 65, 18.2.2019.


title: Věc T-171/19: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2019 — Hebberecht v. ESVČ („Veřejná služba — Úředníci — Disciplinární řízení — Dočasné zproštění — Krácení odměny — Nedodržení formálních náležitostí — Zjevná nepřípustnost“)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/44

      Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2019 — Hebberecht v. ESVČ
      (Věc T-171/19) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Dočasné zproštění - Krácení odměny - Nedodržení formálních náležitostí - Zjevná nepřípustnost“)
      (2019/C 255/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Chantal Hebberecht (Lucemburk, Lucembursko) (zástupkyně: K. Bicard, advokátka)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spac, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní jednak na zrušení rozhodnutí ESVČ oznámeného žalobkyni dne 20. září 2018, kterým byla zamítnuta její stížnost namířená proti rozhodnutí ESVČ zprostit jí výkonu služby a uplatnit srážku z její měsíční mzdy, a jednak na náhradu újmy, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                     Chantal Hebberecht ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc T-319/19: Žaloba podaná dne 24. května 2019 — Gollnisch v. Parlament

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/45

      Žaloba podaná dne 24. května 2019 — Gollnisch v. Parlament
      (Věc T-319/19)
      (2019/C 255/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Francie) (zástupce: B. Bonnefoy-Claudet, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 10. prosince 2018 a zároveň rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 26. března 2019 o zamítnutí stížnosti podané proti tomuto rozhodnutí,

                  —

                  zrušil všechny akty, změny, oznámení, rozhodnutí a srážky učiněné v důsledku tohoto rozhodnutí,

                  —

                  přiznal žalobci částku ve výši 6 500 eur z důvodu nákladů vynaložených na přípravu této žaloby,

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 27 statutu poslanců. Uvedené ustanovení brání předsednictvu v poškozování nabytých práv nebo budoucích nároků poslanců.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 76 odst. 3 prováděcích opatření ke statutu poslanců. Podle žalobce výše uvedený článek 27 statutu poslanců má za následek zajištění integrity ustanovení prováděcích opatření ke statutu týkajících se důchodového fondu, a brání jakékoli změně jejich systematiky.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 223 odst. 2 SEU a nepříslušnosti předsednictva v rozsahu, v jakém předsednictvo zavedlo zdanění vyplácení důchodů bývalých poslanců, které nebylo oprávněno zavést, protože každé rozhodnutí v oblasti zdanění poslanců přísluší Radě.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání. Přijetím napadeného aktu došlo k porušení závazků a textů, které vytvářejí spolehlivé ujištění a záruky, že už nedojde k žádné změně v systému dobrovolného důchodového fondu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality. Parlament, který je sám zodpovědný za vzniklou finanční situaci, přijal nedostatečná a nespravedlivá opatření pod záminkou jejího řešení.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti. Napadené rozhodnutí vytváří nerovné zacházení mezi poslanci, kteří odvádějí příspěvky a kteří neodvádějí příspěvky, jakož i mezi poslanci, kteří již pobírají důchod a poslanci, kteří ho ještě nepobírají.


title: Věc T-327/19: Žaloba podaná dne 30. května 2019 — Mubarak v. Rada

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/46

      Žaloba podaná dne 30. května 2019 — Mubarak v. Rada
      (Věc T-327/19)
      (2019/C 255/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira, Egypt) (zástupci: B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith a F. Holmey, Solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/468 ze dne 21. března 2019 (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/459 ze dne 21. března 2019 (2), v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná neověřila, zda egyptské orgány respektovaly základní unijní práva žalobce, včetně článků 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie, v kontextu řízení a vyšetřování, z nichž žalovaná vychází.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila nesprávného posouzení, když konstatovala, že kritérium pro zapsání žalobce na seznam podle článku 1 rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP (3) a článku 2 nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 (4) bylo splněno.

         (1)  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/468 ze dne 21. března 2019, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 80, 22.3.2019, s. 40).

         (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) 2019/459 ze dne 21. března 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 270/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 80, 22.3.2019, s. 1).

         (3)  Rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 76, 22.3.2011, s. 63).

         (4)  Nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 76, 22.3.2011, s. 4).


title: Věc T-334/19: Žaloba podaná dne 4. června 2019 — Google a Alphabet v. Komise

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/46

      Žaloba podaná dne 4. června 2019 — Google a Alphabet v. Komise
      (Věc T-334/19)
      (2019/C 255/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Google LLC (Mountain View, Kalifornie, Spojené státy) a Alphabet, Inc. (Mountain View) (zástupci: C. Jeffs, advokát, J. Staples, Solicitor, D. Beard QC a J. Williams, Barrister)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zcela či částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. března 2019 ve věci COMP/AT.40411 — Google Search (AdSense);

                  —

                  v důsledku toho, nebo alternativně, zrušil či snížil pokutu uloženou žalobkyním na základě neomezeného soudního přezkumu, a

                  —

                  v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba zní na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. března 2019 v řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP (AT.40411 — Google Search (AdSense)). Žalobkyně požadují konstatování neplatnosti všech tří shledaných protiprávních jednání, konstatování, že se dopustily jediného pokračujícího protiprávního jednání, a uložení pokuty.
      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z pochybení při posouzení vymezení trhu a tedy dominantního postavení. Konkrétně napadené rozhodnutí chybuje, když konstatuje, že:

                              —

                              adresné reklamy a neadresné reklamy nejsou konkurenční;

                              —

                              přímo prodávané reklamy a reklamy prodávané přes zprostředkovatele spolu nesoutěží.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že takzvané ujednání společnosti Google o výlučnosti („Site-Exclusivity Clause“) je zneužívající. Napadené rozhodnutí:

                              —

                              nesprávně popisuje „Site-Exclusivity Clause“ jako výlučnou povinnost poskytovatele;

                              —

                              nesprávně konstatuje, že rozhodnutí nemusí analyzovat, zda „Site-Exclusivity Clause“ mohlo mít účinky narušující hospodářskou soutěž;

                              —

                              neprokazuje, že „Site-Exclusivity Clause“, bez ohledu na to, jak je charakterizováno, mohlo omezit hospodářskou soutěž.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že ujednání společnosti Google o prémiovém umisťování a o minimálním zobrazování reklamy („Placement Clause“) je zneužívající. Napadené rozhodnutí:

                              —

                              nesprávně charakterizuje „Placement Clause“;

                              —

                              neprokázalo, že „Placement Clause“ mohlo omezit hospodářskou soutěž.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatuje, že ujednání společnosti Google o povolení rovnocenné reklamy („Modification Clause“) je zneužívající. Napadené rozhodnutí:

                              —

                              neprokazuje, že „Modification Clause“ mohlo omezit hospodářskou soutěž;

                              —

                              alternativně nesprávně opomíjí skutečnost, že „Modification Clause“ je objektivně odůvodněna, protože chrání uživatele webových stránek, vydavatele, zadavatele reklamy a společnost Google a/nebo že nad jakýmikoli omezujícími účinky převažují výhody ujednání.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně ukládá nesprávně vypočtenou pokutu. Napadené rozhodnutí:

                              —

                              opomíjí, že společnost Google nemá v úmyslu dopouštět se nedbalosti a že Komise si tuto věc zvolila jako závazek;

                              —

                              alternativě nesprávně stanoví pokutu;

                              —

                              dále či alternativně nerespektuje zásadu proporcionality.


title: Věc T-336/19: Žaloba podaná dne 31. května 2019 — BZ v. Komise

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/48

      Žaloba podaná dne 31. května 2019 — BZ v. Komise
      (Věc T-336/19)
      (2019/C 255/61)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BZ (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2018 o propuštění žalobkyně v návaznosti na zprávu o zkušební době před jejím skončením;

                  —

                  uložil Komisi, aby žalobkyni vyplatila následující částky:

                              —

                              5 000 eur z titulu nemajetkové újmy způsobené rozhodnutím o propuštění;

                              —

                              5 000 eur z titulu poškození dobrého jména způsobeného rozhodnutím o propuštění;

                              —

                              10 000 eur z titulu majetkové újmy způsobené negativními důsledky propuštění na zdravotní stav žalobkyně;

                              —

                              58 900 eur z titulu majetkové újmy související se ztrátou přijmu v důsledku protiprávního propuštění žalobkyně;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení procesních záruk v rámci správního a disciplinárního šetření, z porušení práva na obhajobu a z porušení presumpce neviny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 84 odst. 1 a 3 pracovního řádu ostatních zaměstnanců a práv souvisejících se zkušební dobou a z následného zjevně nesprávného posouzení provedeného administrativou.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 84 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců a zásady proporcionality.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z návrhu na zvláštní odškodnění v důsledku výše uvedených pochybení.


title: Věc T-341/19: Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/49

      Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)
      (Věc T-341/19)
      (2019/C 255/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Martínez Albainox, SL (Albacete, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení u Tribunálu

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER v černém, žlutém a červeném provedení — ochranná známka Evropské unie č. 12 817 052

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. března 2019 ve věci R 1577/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, přičemž výslovně prohlásí, že obrazová ochranná známka Evropské unie č. 12 817 052„TASER“ je platná pro všechny zapsané výrobky ve třídě 8;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici, společnosti Taser International, Inc., náhradu nákladů řízení před Tribunálem, a to včetně nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-342/19: Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/50

      Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)
      (Věc T-342/19)
      (2019/C 255/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Martínez Albainox, SL (Albacete, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení u Tribunálu

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie TASER v černém, žlutém a červeném provedení — ochranná známka Evropské unie č. 11 710 134

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. března 2019 ve věci R 1576/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí, přičemž výslovně prohlásí, že obrazová ochranná známka Evropské unie č. 11 710 134„TASER“ je platná pro všechny zapsané výrobky ve třídě 18 a 25;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici, společnosti Taser International, Inc., náhradu nákladů řízení před Tribunálem, a to včetně nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-349/19: Žaloba podaná dne 7. června 2019 — Decathlon v. EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/51

      Žaloba podaná dne 7. června 2019 — Decathlon v. EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)
      (Věc T-349/19)
      (2019/C 255/64)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Decathlon (Villeneuve-d’Ascq, Francie) (zástupci: A. Cléry a C. Devernay, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Athlon Custom Sportswear P.C. (Kallithea, Řecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie athlon custom sportswear — přihláška č. 16 162 596

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. března 2019 ve věci R 1724/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl její žalobě,

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil,

                  —

                  potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 6. července 2018 ve věci B 002879164,

                  —

                  zamítl zápis ochranné známky athlon custom sportswear, č. 016162596,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v odvolacím řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady 2017/1001.


title: Věc T-350/19: Žaloba podaná dne 11. června 2019 — Bontempi a další v. EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/52

      Žaloba podaná dne 11. června 2019 — Bontempi a další v. EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)
      (Věc T-350/19)
      (2019/C 255/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Emanuela Bontempi (Montemarciano, Itálie) a 6 dalších (zástupci: S. Rizzo a O. Musco, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sand Cph A/S (Kodaň, Dánsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelé sporné ochranné známky: Žalobci před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WhiteSand — přihláška č. 16 416 596

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. dubna 2019 ve věci R 1913/2018-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-352/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Obaly na potraviny)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/53

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Obaly na potraviny)
      (Věc T-352/19)
      (2019/C 255/66)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gamma-A SIA (Riga, Lotyšsko) (zástupce: M. Liguts, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Piejūra SIA (Nīcas novads, Lotyšsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Evropské unie č. 2022 772-0001 (Obaly na potraviny)

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. března 2019 ve věci R 2516/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a prohlásil (průmyslový) vzor za platný;

                  —

                  uložil EUIPO a navrhovateli prohlášení neplatnosti náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-353/19: Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Potravinové obaly)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/54

      Žaloba podaná dne 10. června 2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Potravinové obaly)
      (Věc T-353/19)
      (2019/C 255/67)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Gamma-A SIA (Riga, Lotyšsko) (zástupce: M. Liguts, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Piejūra SIA (Nīcas novads, Lotyšsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporného (průmyslového) vzoru: žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (průmyslový) vzor Společenství č. 1819 558-0002 (Potravinové obaly)

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. března 2019 ve věci R 2543/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a prohlásil sporný (průmyslový) vzor Společenství za platný,

                  —

                  uložil EUIPO a účastnici řízení navrhující prohlášení neplatnosti náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002,

                  —

                  porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc T-354/19: Žaloba podaná dne 11. června 2019 — Palacio Domecq v. EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)

text:
               29.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 255/55

      Žaloba podaná dne 11. června 2019 — Palacio Domecq v. EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)
      (Věc T-354/19)
      (2019/C 255/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Palacio Domecq, SL (Madrid, España) (zástupkyně: A. Otero Iglesias, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Domecq Bodega Las Copas, SL (Jerez de la Frontera, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PALACIO DOMECQ 1778 — Přihláška č. 11 499 506

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. března 2019 ve věci R 867/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě a změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že vyhoví v plném rozsahu odvolání, které podala žalobkyně proti rozhodnutí námitkového oddělení EUIPO, a v plném rozsahu zamítne vzájemné odvolání podané odpůrkyní, a v důsledku toho zamítne v plném rozsahu námitku vedlejší účastnice řízení;

                  —

                  podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc zpět odvolacímu senátu EUIPO, aby vydal nové rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a odvolacím senátem;

                  —

                  uložil vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů vynaložených společností Palacio Domecq, SL v námitkovém řízení a odvolacím řízení u odvolacího senátu.

         Dovolávané žalobní důvody

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a čl. 25 odst. 5 nařízení v přenesené pravomoci.


title: Věc T-351/19: Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Kypr v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/56

      Žaloba podaná dne 6. června 2019 — Kypr v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (Věc T-351/19)
      (2019/C 263/63)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci S. Malynicz, QC, S. Baran, Barrister a V. Marsland, Solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandria Imathias, Řecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese M BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 — Přihláška č. 12 172 276

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. dubna 2019 ve věci R 2297/2017-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-762/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Sony a Sony Electronics v. Komise („Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh optických diskových jednotek — Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Kartelové dohody týkající se zadávacích řízení v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy — Jednání, které je svým účelem protiprávní — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Pokuty — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)

text:
               9.9.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2019 — Sony a Sony Electronics v. Komise
      (Věc T-762/15) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh optických diskových jednotek - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Kartelové dohody týkající se zadávacích řízení v oblasti optických diskových jednotek pro notebooky a desktopy - Jednání, které je svým účelem protiprávní - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Pokuty - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
      (2019/C 305/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sony Corporation (Tokio, Japonsko) a Sony Electronics, Inc (San Diego, Spojené státy) (zástupci: R. Snelders, advokát, N. Levy a E. Kelly, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Farley, A. Biolan, C. Giolito, F. van Schaik a L. Wildpanner, poté M. Farley, F. van Schaik, L. Wildpanner a A. Dawes, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 7135 final ze dne 21. října 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39639 — Optické diskové jednotky) a podpůrně snížení výše pokuty uložené žalobkyním.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Sony Corporation a Sony Electronics, Inc. ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-440/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 20. července 2017 – GS v. Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 20. července 2017 – GS v. Bundeszentralamt für Steuern
   (Věc C-440/17)
   (2017/C 374/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: GS

      Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 49 SFEU ve spojení s článkem 54 SFEU vnitrostátnímu daňovému právnímu předpisu, jakým je právní předpis dotčený v původním řízení, který nerezidentní mateřské společnosti, jejímž jediným podílníkem je kapitálová společnost se sídlem v tuzemsku, odpírá osvobození od daně z kapitálových výnosů z rozdělení zisku,
               pokud v ní mají podíly osoby, jimž by nenáleželo vrácení daně nebo osvobození od daně, pokud dosáhly zisků přímo, a hrubé výnosy zahraniční společnosti dosažené v dotčeném hospodářském roce nepocházejí z vlastní hospodářské činnosti, jakož i

                           1.

                           v souvislosti s těmito výnosy chybějí pro zapojení zahraniční společnosti hospodářské nebo jinak závažné důvody nebo

                           2.

                           se zahraniční mateřská společnost neúčastní na všeobecném hospodářském styku podnikem, který byl přiměřeně zřízen pro její obchodní účel,

                     zatímco rezidentním mateřským společnostem je poskytnuto osvobození od daně z kapitálových výnosů, aniž záleží na výše uvedených podmínkách?

               2)

               Je třeba článek 1 odst. 2 směrnice o mateřských a dceřiných společnostech (1) vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát přijal právní úpravu, která nerezidentní mateřské společnosti, jejímž jediným podílníkem je kapitálová společnost se sídlem v tuzemsku, odpírá osvobození od daně z kapitálových výnosů z rozdělení zisku,
               pokud v ní mají podíl osoby, jimž by nenáleželo vrácení daně nebo osvobození od daně, pokud dosáhly zisků přímo, a hrubé výnosy zahraniční společnosti dosažené v dotčeném hospodářském roce nepocházejí z vlastní hospodářské činnosti, jakož i

                           1.

                           v souvislosti s těmito výnosy chybějí pro zapojení zahraniční společnosti hospodářské nebo jinak závažné důvody nebo

                           2.

                           se zahraniční mateřská společnost neúčastní na všeobecném hospodářském styku podnikem, který byl přiměřeně zřízen pro její obchodní účel?

      (1)  Směrnice Rady 2011/96/EU ze dne 30. listopadu 2011 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. 2011, L 345, s. 8), dříve směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. 1990, L 225, s. 6).