title: Spojené věci C-446/12 až C-449/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – W. P. Willems v. Burgemeester van Nuth (C-446/12), H. J. Kooistra v. Burgemeester van Skarsterlân (C-447/12), M. Roest v. Burgemeester van Amsterdam (C-448/12), L. J. A. van Luijk v. Burgemeester van Den Haag (C-449/12) „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Biometrický pas — Biometrické údaje — Nařízení (ES) č. 2252/2004 — Článek 1 odst. 3 — Článek 4 odst. 3 — Použití shromážděných údajů k jiným účelům než k vydávání cestovních pasů a cestovních dokladů — Vytváření a používání databází obsahujících biometrické údaje — Zákonné záruky — Listina základních práv Evropské unie — Články 7 a 8 — Směrnice 95/46/ES — Články 6 a 7 — Právo na respektování soukromého života — Právo na ochranu osobních údajů — Použití na průkazy totožnosti“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – W. P. Willems v. Burgemeester van Nuth (C-446/12), H. J. Kooistra v. Burgemeester van Skarsterlân (C-447/12), M. Roest v. Burgemeester van Amsterdam (C-448/12), L. J. A. van Luijk v. Burgemeester van Den Haag (C-449/12)
   (Spojené věci C-446/12 až C-449/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Biometrický pas - Biometrické údaje - Nařízení (ES) č. 2252/2004 - Článek 1 odst. 3 - Článek 4 odst. 3 - Použití shromážděných údajů k jiným účelům než k vydávání cestovních pasů a cestovních dokladů - Vytváření a používání databází obsahujících biometrické údaje - Zákonné záruky - Listina základních práv Evropské unie - Články 7 a 8 - Směrnice 95/46/ES - Články 6 a 7 - Právo na respektování soukromého života - Právo na ochranu osobních údajů - Použití na průkazy totožnosti“)
   (2015/C 198/02)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: W. P. Willems (C-446/12), H. J. Kooistra (C-447/12), M. Roest (C-448/12), L. J. A. van Luijk (C-449/12)

      Žalovaní: Burgemeester van Nuth (C-446/12), Burgemeester van Skarsterlân (C-447/12), Burgemeester van Amsterdam (C-448/12), Burgemeester van Den Haag (C-449/12)

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 6. května 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že uvedené nařízení se nevztahuje na takové průkazy totožnosti, jako jsou nizozemské průkazy totožnosti, které vydává členský stát svým státním příslušníkům, a to bez ohledu na dobu jejich platnosti i na možnost používat tyto průkazy k cestování mimo území tohoto státu.

               2)

               Článek 4 odst. 3 nařízení č. 2252/2004, ve znění nařízení č. 444/2009, musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neukládá povinnost zaručit ve svých právních řádech, že biometrické údaje, které jsou shromažďovány a uchovávány na základě tohoto nařízení, nebudou shromažďovány, zpracovávány a používány k jiným účelům než k vydání cestovního pasu nebo cestovního dokladu, neboť tento aspekt nespadá do působnosti uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-159/12: Žaloba podaná dne 4. dubna 2012 — Pri v. OHIM — Belgravia Investment Group (PRONOKAL)

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/21

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2012 — Pri v. OHIM — Belgravia Investment Group (PRONOKAL)
   (Věc T-159/12)
   2012/C 194/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pri SA (Clémency, Lucembursko) (zástupci: C. Marí Aguilar a F. J. Márquez Martín, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Belgravia Investment Group Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. prosince 2011 ve věci R 311/2011-2, kterým bylo zamítnuto odvolání společnosti Pri SA a kterým byl částečně povolen zápis ochranné známky Společenství č. 5744099 „PRONOKAL“ do tříd 5, 29, 30 a 32 ve prospěch společnosti BELGRAVIA, a vyhověl návrhu na úplné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 5744099 „PRONOKAL“ do tříd 5, 29, 30 a 32 ve prospěch společnosti BELGRAVIA z důvodu, že tato přihláška je v rozporu s právy společnosti Pri SA;

               —

               uložil náhradu nákladu řízení, v souladu s čl. 87 odst. 2 a 3 nařízení, žalovanému.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Belgravia Investment Group Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PRONOKAL“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5744099

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka a obchodní název „PRONOKAL“ pro výrobky zařazené do třídy 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek a částečné povolení zápisu přihlašované známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-561/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 20. září 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Služby v oblasti výpočetní techniky spočívající v údržbě systémů SEI BUD/AMD/CR — Odmítnutí nabídky — Nedostatečné odůvodnění — Nesprávné posouzení skutkového stavu a důkazů“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/23

      Usnesení Soudního dvora ze dne 20. září 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
      (Věc C-561/10 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Služby v oblasti výpočetní techniky spočívající v údržbě systémů SEI BUD/AMD/CR - Odmítnutí nabídky - Nedostatečné odůvodnění - Nesprávné posouzení skutkového stavu a důkazů)
      (2012/C 25/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a N. Bambara, zmocněnci)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. září 2010, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T-387/08), kterým se zamítá žaloba směřující jednak ke zrušení rozhodnutí OPOCE ze dne 20. června 2008, kterým byla odmítnuta nabídka předložená účastnicí podávající kasační opravný prostředek v rámci nabídkového řízení týkajícího se uzavření rámcových smluv na služby v oblasti výpočetní techniky spočívající v údržbě systémů SEI-BUD/AMD/CR a související služby (č. AO 10185) (Úř. věst. 2008/S 43-058884), jakož i rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči, a jednak k náhradě škody s příslušenstvím

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc T-124/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie UNICORN — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN a starší národní obrazová ochranná známka představující hlavu jednorožce — Relativní důvod pro zamítnutí — Dobré jméno — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – Unicorn v. EUIPO – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
   (Věc T-124/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie UNICORN - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky UNICORN a starší národní obrazová ochranná známka představující hlavu jednorožce - Relativní důvod pro zamítnutí - Dobré jméno - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 462/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unicorn a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. ledna 2015 (věc R 149/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Unicorn a Mercilink Equipment Leasing

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Unicorn a. s. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Výmaz věci T-57/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/62

         Výmaz věci T-57/97 (1)

   (2005/C 217/127)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-57/97, R. Dusselaar proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-483/04: Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Armour Pharmaceutical Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/21

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Armour Pharmaceutical Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-483/04)
   (2005/C 69/39)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. prosince 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) společností Armour Pharmaceutical Company, se sídlem v Bridgewater (USA), zastoupenou Richardem Gilbeyem, advokátem.
   Armour Pharmaceutical Company byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. září 2004 (věc R 295/2003-4) a potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 28. února 2003 a přijal tak všechny námitky;

               2.

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Teva Pharmaceutical Industrie Limited

               Dotyčná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „GALZIN“ pro výrobky uvedené ve třídě 5 (farmaceutické výrobky na léčbu Wilsonovy nemoci – č. přihlášky 1 606 102)

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní ochranná známka „CALSYN“ pro výrobky uvedené ve třídě 5 (farmaceutické výrobky a výrobky pro lékařské účely a konkrétněji přípravky na bázi vápníku – francouzská ochranná známka č. 1 226 303)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Námitky byly přijaty

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Chybný výklad čl. 43 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 vzhledem k tomu, že nebylo přihlédnuto k veškerým požadovaným výrobkům a nedošlo k celkovému porovnání obou ochranných známek. Výrobky chráněné oběma kolidujícími ochrannými známkami jsou podobné.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. února 2005 ve věci C-203/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Články 249 ES a 307 ES — Články 2 a 3 směrnice 76/207/EHS — Rovné zacházení pro muže a ženy — Zákaz zaměstnávání žen pracemi v podzemí v těžebním odvětví, jakož i pracemi při přetlaku a potápěčskými pracemi)

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 1. února 2005
   ve věci C-203/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 249 ES a 307 ES - Články 2 a 3 směrnice 76/207/EHS - Rovné zacházení pro muže a ženy - Zákaz zaměstnávání žen pracemi v podzemí v těžebním odvětví, jakož i pracemi při přetlaku a potápěčskými pracemi)
   (2005/C 82/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-203/03, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: N. Yerrell a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: H. Dossi a E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba na nesplnění povinností na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R Schintgen. N. Colneric (zpravodaj), J. Malenovský, J. Klučka,U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že zachovala v článcích 8 a 31 Druckluft- und Taucherarbeiten-Verordnung (nařízení o pracích při přetlaku a potápěčských pracích) ze dne 25. července 1973 obecný zákaz zaměstnávání žen při přetlaku a potápěčskými pracemi, se stanovením v tomto prvním případě omezeného počtu výjimek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 3 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976, o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. L 158, 5.7.2003.


title: Věc F-81/09: Žaloba podaná dne 28. září 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/44

         Žaloba podaná dne 28. září 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
   (Věc F-81/09)
   2009/C 312/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se částečně zamítá návrh žalobce na zrušení rozhodnutí Komise o výpočtu úroků z prodlení týkajících se příspěvku v invaliditě, který mu byl vyplacen mezi červnem 2005 a dubnem 2008.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí (dále jen „napadené rozhodnutí“), v jakékoliv formě, kterým žalovaná částečně zamítla návrh ze dne 8. září 2008 (dále jen „návrh ze dne 8. září 2008“), připojený k projednávané žalobě (dále jen „žaloba“) v příloze A.1, tedy zrušení rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým Komise vypočetla a vyplatila žalobci úroky z prodlení, které mu náležely pro každou část měsíčních částek příspěvku v invaliditě, který je mu vyplácen a který se týká období od června 2005 do dubna 2008 (dále jen „dotyčné období“); tyto úroky mu byly vyplaceny pouze jednou, a to dne 29. května 2008 s dnem připsání 28. května 2008, místo toho, aby mu byly vypláceny na konci každého měsíce dotyčného období, a to ve výši nižší než té, která by byla vypočítána a vyplacena, byla-li by kritéria obsažená v návrhu ze dne 8. září 2008 použita, a sice jestliže by: a) 29. květen 2008 byl považován za dies ad quem; b) byl první den měsíce následující po měsíci, ve kterém měla být každá část dotčených měsíčních částek žalobci vyplacena, uznán jako dies a quo; c) použitá úroková sazba byla 10 % ročně s roční kapitalizací;

               —

               zrušení sdělení ze dne 16. prosince 2008, pod číslem PMO4/JALS/JM D(2008) 20982, připojeného k projednávané žalobě v příloze A2, v rozsahu, v němž je nepříznivé vůči žalobci, tedy v částech, ve kterých Komise částečně zamítla návrh ze dne 8. září 2008, a v rozsahu, v němž vypočítala a vyplatila úroky ve výši nižší než té, která by byla vypočítána a vyplacena, byla-li by kritéria obsažená v návrhu ze dne 8. září 2008 použita;

               —

               uložení žalované vyplatit žalobci rozdíl mezi výší úroků vypočítaných na základě kritérií obsažených v návrhu ze dne 8. září 2008 a výší úroků skutečně vyplacených, případně nepoužitím na projednávaný spor podle článku 241 (bývalý článek 184) ES těch částí finančního nařízení použitelných na souhrnný rozpočet Evropských společenství v oblasti kritérií pro určení výše úrokové sazby, která musí být použita na dluh Komise vůči subjektu, na nějž se použije služební řád, jakož i v oblasti kapitalizace úroků;

               —

               uložení žalované zaplatit žalobci úroky v sazbě 10 % ročně a s roční kapitalizací, od 29. května 2008 do skutečného zaplacení, z rozdílu mezi úroky, jakož i zaplacení jednoho eura, případně nepoužitím na projednávaný spor podle článku 241 (bývalý článek 184) ES těch částí finančního nařízení použitelných v oblasti kritérií pro určení výše úrokové sazby, která musí být použita na dluh Komise vůči subjektu, na nějž se použije služební řád, jakož i v oblasti kapitalizace úroků;

               —

               uložení Komisi náhrady všech nákladů řízení týkajících se této žaloby;

               —

               je-li to nezbytné, zrušení rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým se zamítá stížnost ze dne 18. února 2009 a sdělení ze dne 29. května 2009.


title: Věc C-272/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale per la Toscana – Itálie) – Equoland Soc. coop. arl v. Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Šestá směrnice 77/388/EHS — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození dovozů určených k propuštění do režimu uskladnění v jiném než celním skladu — Povinnost fyzicky umístit zboží do skladu — Nesplnění — Povinnost odvést DPH bez ohledu na to, že již byla uhrazena v rámci přenesení daňové povinnosti“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/16

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Regionale per la Toscana – Itálie) – Equoland Soc. coop. arl v. Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno
   (Věc C-272/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice 77/388/EHS - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození dovozů určených k propuštění do režimu uskladnění v jiném než celním skladu - Povinnost fyzicky umístit zboží do skladu - Nesplnění - Povinnost odvést DPH bez ohledu na to, že již byla uhrazena v rámci přenesení daňové povinnosti“)
   2014/C 315/23
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Regionale per la Toscana

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Equoland Soc. coop. arl

      Žalovaný: Agenzia delle Dogane – Ufficio delle Dogane di Livorno

      Výrok

               1)

               Článek 16 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2006/18/ES ze dne 14. února 2006, ve znění vyplývajícím z článku 28c šesté směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která podřizuje přiznání osvobození od platby daně z přidané hodnoty při dovozu stanovené v této právní úpravě podmínce, že dovezené zboží, které je pro účely této daně určeno do skladu s daňovým dozorem, je do tohoto skladu fyzicky umístěno.

               2)

               Šestá směrnice 77/388, ve znění směrnice 2006/18, musí být vykládána v tom smyslu, že podle zásady neutrality daně z přidané hodnoty brání vnitrostátní právní úpravě, podle které členský stát vyžaduje zaplacení daně z přidané hodnoty při dovozu i tehdy, když tato daň byla již zaplacena v rámci přenesení daňové povinnosti tím, že osoba povinná k dani vystavila fakturu sama sobě a zanesla toto do výkazu svých prodejů a nákupů.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věci T-112/14 až T-116/14 a T-119/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Molinos Río de la Plata a další v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Argentiny — Konečné antidumpingové clo — Žaloba na neplatnost — Profesní sdružení — Bezprostřední dotčení — Osobní dotčení — Přípustnost — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Molinos Río de la Plata a další v. Rada
   (Věci T-112/14 až T-116/14 a T-119/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Argentiny - Konečné antidumpingové clo - Žaloba na neplatnost - Profesní sdružení - Bezprostřední dotčení - Osobní dotčení - Přípustnost - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/32)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Molinos Río de la Plata SA (Buenos Aires, Argentina) (věc T-112/14), Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFI y A (Bahia Blanca, Argentina) (věc T-113/14), Vicentin SAIC (Avellaneda, Argentina) (věc T-114/14), Aceitera General Deheza SA (General Deheza, Argentina) (věc T-115/14), Bunge Argentina SA (Buenos Aires) (T-116/14), Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) (Buenos Aires) (věc T-119/14) (zástupci: J. -F. Bellis, R. Luff a G. Bathory, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert a B. Driessen, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem a C. Hippem, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Návrhy na základě článku 263 SFEU, které zní ve věci T-119/14 na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2), a ve věcech T-112/14 až T-116/14 na zrušení tohoto nařízení v rozsahu, v němž ukládá antidumpingové clo žalobkyním v těchto věcech.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-112/14, T-113/14, T-114/14, T-115/14, T-116/14 a T-119/14 se spojují pro účely rozhodnutí, jímž se končí řízení.

               2)

               Články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Molinos Río de la Plata SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SAFICI y A, Vicentin SAIC, Aceitera General Deheza SA a Bunge Argentina SA.

               3)

               Ve věci T-119/14 se žaloba ve zbývající části zamítá.

               4)

               Ve věcech T-112/14 až T-116/14 ponese Rada Evropské unie vlastní náklady řízení. Rada Evropské unie rovněž nahradí náklady řízení, které vznikly Molinos Río de la Plata ve věci T-112/14, Oleaginosa Moreno Hermanos ve věci T-113/14, Vicentin ve věci T-114/14, Aceitera General Deheza ve věci T-115/14 a Bunge Argentina ve věci T-116/14.

               5)

               Ve věci T-119/14 ponesou Cámara Argentina de Biocombustibles (Carbio) a Rada vlastní náklady řízení.

               6)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


title: Věc C-284/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 23. května 2016 – Slovenská republika v. Achmea BV

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 23. května 2016 – Slovenská republika v. Achmea BV
   (Věc C-284/16)
   (2016/C 296/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Slovenská republika

      Odpůrkyně: Achmea BV

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 344 SFEU použití právní úpravy ve dvoustranné dohodě o ochraně investic mezi členskými státy Unie (takzvaná dvoustranná dohoda v oblasti investic uvnitř Unie – BIT/Bilateral Investment Treaty/), podle které investor smluvního státu v případě sporu týkajícího se investic v jiném členském státu může zahájit vůči naposledy uvedenému státu rozhodčí řízení, pokud dohoda o ochraně investic byla uzavřena před přistoupením jednoho ze smluvních států k Unii, rozhodčí řízení však má být zahájeno až potom?
               V případě záporné odpovědi na otázku 1:

               2)

               Brání článek 267 SFEU použití takové právní úpravy?
               V případě záporné odpovědi na první otázky 1 a 2:

               3)

               Brání čl. 18 odst. 1 SFEU v kontextu popsaném v otázce 1 použití takové právní úpravy?


title: Věc C-320/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/14/ES — Stanovení obecného rámce pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/18

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-320/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/14/ES - Stanovení obecného rámce pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2007/C 96/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí 2002/14/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec týkající se informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (Úř. věst. L 80, s. 29; Zvl. vyd. 05/04, s. 219)
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo všechna právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-11/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Air France v. Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts ( „Řízení o předběžné otázce — Letecká doprava — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Články 6 a 7 — Navazující lety — Zjištění zpoždění při příletu do cílového místa určení — Zpoždění o tři hodiny nebo více — Práva cestujících na náhradu škody“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Air France v. Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts
   (Věc C-11/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Články 6 a 7 - Navazující lety - Zjištění zpoždění při příletu do cílového místa určení - Zpoždění o tři hodiny nebo více - Práva cestujících na náhradu škody)
   2013/C 114/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Air France

      Žalovaní: Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad článků 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Mezikontinentální let složený z několika částečných úseků — Situace, ve které se přílet do posledního místa určení zpozdí o deset hodin, ačkoli zpoždění při odletu nepřesáhne hranice stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 — Případné právo na náhradu.

      Výrok

   Článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že cestujícím, jejichž let s mezipřistáním byl při odletu zpožděn v rozsahu nedosahujícím prahových hodnot stanovených v článku 6 uvedeného nařízení, kteří však dosáhli cílového místa určení tři nebo více hodin po plánovaném čase příletu, přísluší nárok na náhradu škody na základě článku 7 uvedeného nařízení, neboť uvedená náhrada škody není podmíněna zpožděním při odletu, a tudíž se neváže na splnění podmínek stanovených ve výše uvedeném článku 6.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc T-478/17: Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Mutualidad General de la Abogacía, Mutualidad de Previsión Social a prima fija a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos, Mutualidad de Previsión Social a prima fija v. SRB

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/18

         Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Mutualidad General de la Abogacía, Mutualidad de Previsión Social a prima fija a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos, Mutualidad de Previsión Social a prima fija v. SRB
   (Věc T-478/17)
   (2017/C 318/24)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mutualidad General de la Abogacía, Mutualidad de Previsión Social a prima fija (Madrid, Španělsko) a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos, Mutualidad de Previsión Social a prima fija (Madrid) (zástupci: R. Pelayo Jiménez a A. Muñoz Aranguren, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení upravilo postup řešení krizové situace společnosti Banco Popular Español.
   Na podporu žaloby žalobkyně vznáší deset žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí a následného porušení práva na řádnou správu věcí veřejných a práva na účinnou soudní ochranu [čl. 41 odst. 2 písm. b) a c) a článek 17 Listiny základních práv Evropské unie].

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu [článek 41 odst. 2 písm. a) Listiny].

                           —

                           V této souvislosti žalobkyně uvádí, že postup řešení krizových situací upravený v článku 18, čl. 24 odst. 2 písm. a) a článku 27 nařízení (EU) č. 806/2014 (1) porušuje právo na obhajobu, neboť dotyčným subjektům neumožňuje ani minimální účast na uvedeném postupu řešení. Nezákonné jsou podle žalobkyň rovněž články 32, 38 a 43 směrnice 2014/59/EU (2).

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek (článek 17 odst. 1 Listiny) a svobody podnikání (článek 16 Listiny).

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že články 21, 22, 24 a 27 nařízení (EU) č. 806/2014, jakož i články 38 a 63 směrnice (EU) 2014/59 porušují právo vlastnit majetek a svobodu podnikání, jelikož dovolují prodej akcií finančního subjektu bez projednání připomínek akcionářů či bez jejich souhlasu, a přiznávají orgánům pro řešení krizových situací pravomoc snížit kapitál na nulu tak, že zruší akcie, a to bez vyslechnutí či souhlasu akcionářů či příslušných orgánů podniku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva na účinný opravný prostředek přiznaného článkem 47 Listiny a článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i z porušení zásady rovnosti zbraní a práva na spravedlivý proces.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014 a článku 32 směrnice 2014/59/EU, neboť Jednotný výbor pro řešení krizí nesprávně posoudil skutkové okolnosti a nesplnil požadavky uložené v uvedených ustanoveních pro přijetí programu řešení krizových situací.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady bankovní opatrnosti (zásada předběžné opatrnosti), neboť existují i jiné alternativní prostředky, jako například prostředky uvedené v napadené směrnici, a to včetně včasných opatření, která bránila přijetí programu řešení krizových situací.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimní důvěry.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v souvislosti s právem vlastnit majetek.

               9.

               Devátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 806/2014, neboť ocenění nezávislým odborníkem nelze považovat za „spravedlivé, obezřetné a realistické“.

               10.

               Desátý žalobní důvod vychází z porušení článku 24 nařízení (EU) č. 806/2004 a čl. 39 odst. 2 písm. a), b), d) a f) směrnice 2014/59/EU ze strany žalovaného, neboť pravidla pro prodej subjektu stanovená na výkonném rozšířeném zasedání dne 3. června 2017 nejsou transparentní, jelikož byl zvýhodněn možný kupec (El Banco de Santander) a jelikož nebyla dosažena maximální prodejní cena.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. L 225, 2014, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. L 173, 2014, s. 190).


title: Spojené věci C-210/14 až C-214/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – trestní řízení proti Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14) „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Článek 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – trestní řízení proti Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14)
   (Spojené věci C-210/14 až C-214/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Článek 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/03)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního trestního řízení

   Daniela Tomassi (C-210/14), Massimiliano Di Adamo (C-211/14), Andrea De Ciantis (C-212/14), Romina Biolzi (C-213/14), Giuseppe Proia (C-214/14)

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1. 9. 2014


title: Věc C-639/13: Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/23

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-639/13)
   2014/C 45/39
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje

               —

               určit, že Polská republika tím, že na předměty protipožární ochrany uvedené v příloze III zákona ze dne 11. března 2004 o dani ze zboží a služeb stanovila sníženou sazbu DPH, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 96 až 98 směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (1) ve spojení s přílohou III této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby Komise uvádí, že Polská republika uplatňuje sníženou daň z přidané hodnoty na předměty, které nejsou uvedeny v příloze III směrnice. Tyto předměty však musí být zdaňovány základní sazbou, protože nespadají pod výjimkou stanovenou v čl. 98 odst. 2 směrnice. Kromě toho má argumentace Polska čistě hospodářsko-politický charakter, kterou nelze zohlednit pro účely právního odůvodnění porušení ustanovení směrnice. Je tedy nesporné, že ustanovení polského práva nesplňují požadavky směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc T-383/06 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. února 2007 – Icuna.Com v. Parlament ( Předběžné opatření — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/42

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. února 2007 – Icuna.Com v. Parlament
   (Věc T-383/06 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2007/C 95/87)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Belgie) (zástupci: J. Windey a P. Bandt, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a M. Ecker, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na předběžná opatření směřující v podstatě k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 1. prosince 2006, kterým se přijímá nabídka společnosti Mostra a zamítá nabídka žalobkyně v rámci nabídkového řízení EP/DGINFO/WEBTV/2006/2003, jakož i k odkladu plnění smlouvy případně podepsané se společností Mostra, a to až do doby, kdy Soud rozhodne o žalobě v hlavním řízení.
   Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu na předběžná opatření.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-369/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Département du Loiret v. Komise ( Státní podpory — Kupní cena pozemku — Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem — Aktualizovaná hodnota podpory — Složená úroková míra — Odůvodnění )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. března 2007 – Département du Loiret v. Komise
   (Věc T-369/00) (1)

   („Státní podpory - Kupní cena pozemku - Rozhodnutí nařizující navrácení podpory neslučitelné se společným trhem - Aktualizovaná hodnota podpory - Složená úroková míra - Odůvodnění“)
   (2007/C 96/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Loiret (Francie) (zástupce: A. Carnelutti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Flett, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Scott SA (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: Sir Jeremy Lever, QC, J. Gardner, G. Peretz, barristers, R. Griffith a M. Papadakis, solicitors)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly-Clark (Úř. věst. 2002, L 12, s. 1).
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch Scott Paper SA/Kimberly-Clark se zrušuje v rozsahu, v němž se týká podpory poskytnuté formou preferenční ceny pozemku uvedeného v jeho článku 1.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení i náklady řízení vzniklé žalobci a Scott SA.

      (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2001.


title: Věc C-444/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy Gdańsk – Północ v Gdańsku (Polská republika) dne 27. září 2007 – MG Probud Gdynia Sp. z o.o. v Gdyni v. Hlavní celní úřad v Saarbrückenu

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy Gdańsk – Północ v Gdańsku (Polská republika) dne 27. září 2007 – MG Probud Gdynia Sp. z o.o. v Gdyni v. Hlavní celní úřad v Saarbrückenu
   (Věc C-444/07)
   (2007/C 283/41)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Sąd Rejonowy Gdańsk – Północ v Gdańsku
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: MG Probud Gdynia Sp. z o.o. v Gdyni

      Žalovaný: Hlavní celní úřad v Saarbrückenu
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou vzhledem k článkům 3, 4, 16, 17 a 25 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1), tj. ve světle úprav o mezinárodní příslušnosti soudu státu, který zahájil řízení, o právu použitelném na dotyčné řízení, jakož i o podmínkách a účincích uznání úpadkového řízení, v případě, kdy nejsou splněny podmínky pro použití článků 5 a 10 tohoto nařízení, vnitrostátní správní orgány členského státu oprávněny zabavit finanční prostředky nacházející se na bankovním účtu hospodářského subjektu po zahájení úpadkového řízení v jiném členském státě (provedení takzvaného zajištění majetku), a tím porušit vnitrostátní právní předpisy státu, který zahájil úpadkové řízení (článek 4 nařízení č. 1346/2000)?

               2)

               Mohou orgány členského státu, ve kterém nebylo zahájeno vedlejší úpadkové řízení a který musí podle článku 16 uznat úpadkové řízení, odepřít vzhledem k článku 25 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení a s odvoláním na vnitrostátní právní předpisy uznání rozhodnutí státu, který zahájil řízení, o provádění a skončení úpadkového řízení podle článků 31 až 51 Bruselské úmluvy o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech?

      (1)  Úř. věst. 2000, L 160, s. 1.


title: Věc C-233/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/44/ES — Obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru — Procesní pravidla a hodnotící kritéria“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/16

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-233/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/44/ES - Obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru - Procesní pravidla a hodnotící kritéria)
   2011/C 55/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a H. te Winkel, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupce: C. Wissels, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru (Úř. věst. L 247, s. 1)

      Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/44/ES ze dne 5. září 2007, kterou se mění směrnice Rady 92/49/EHS a směrnice 2002/83/ES, 2004/39/ES, 2005/68/ES a 2006/48/ES, pokud jde o procesní pravidla a hodnotící kritéria pro obezřetnostní posuzování nabývání a zvyšování účastí ve finančním sektoru, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc T-89/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Maďarsko v. Komise ( „Strukturální fondy — Finanční pomoc — Dálnice M43 mezi Szegedem a Makó — DPH — Nezapočitatelné náklady“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-89/10) (1)

   (Strukturální fondy - Finanční pomoc - Dálnice M43 mezi Szegedem a Makó - DPH - Nezapočitatelné náklady)
   2012/C 343/20
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: původně J. Fazekas, K. Szíjjártó a M.Z. Fehér, poté M.Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, V. Bottka a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 14. prosince 2009, o velkém projektu „Úsek dálnice M43 mezi Szegedem a Makó“, který je součástí operačního programu „Doprava“, který je zahrnut do strukturální podpory Evropské unie Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR) a Fondem soudržnosti v rámci cíle „Konvergence“ (CCI 2008HU161PR016)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Maďarsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.04.2010.


title: Věc T-120/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Ciliandra Perkasa v. Rada „Dumping — Dovoz bionafty pocházející z Indonésie — Konečné antidumpingové clo — Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Běžná hodnota — Výrobní náklady“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – PT Ciliandra Perkasa v. Rada
   (Věc T-120/14) (1)

   („Dumping - Dovoz bionafty pocházející z Indonésie - Konečné antidumpingové clo - Článek 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Běžná hodnota - Výrobní náklady“)
   (2016/C 402/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Ciliandra Perkasa (Jakarta, Indonésie) (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Boelaert, poté H. Marcos Fraile, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagen a C. Hipp, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. França a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci) a European Biodiesel Board (EBB) (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU, kterou je navrhováno zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. 2013, L 315, s. 2) v rozsahu, v němž toto nařízení ukládá žalobkyni antidumpingové clo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti PT Ciliandra Perkasa.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností PT Ciliandra Perkasa.

               3)

               Evropská komise a European Biodiesel Board (EBB) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


title: Věc F-118/11: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2011 — ZZ v. Evropská komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/70

      Žaloba podaná dne 11. listopadu 2011 — ZZ v. Evropská komise
      (Věc F-118/11)
      (2012/C 25/137)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení implicitního rozhodnutí, kterým Komise odmítla přijmout rozhodnutí o tom, že je žalobce postižen nemocí z povolání

         Návrhová žádání žalobce

                  —

                  zrušit zamítavé rozhodnutí Komise nebo za něž je Komise odpovědná, bez ohledu na způsob, jakým bylo uvedené zamítnutí bodů žádosti žalobce ze dne 30. června 2011, zaslané právnímu zástupci Komise pro tempore a orgánu Komise oprávněnému ke jmenování, vydáno a či bylo částečné či úplné;

                  —

                  určit, že Komise protiprávně nepřijala rozhodnutí ve smyslu a podle článku 78 služebního řádu úředníků Evropské unie, týkající se nemoci z povolání, která způsobila odchod žalobce do důchodu stanovený rozhodnutím ze dne 30. května 2005, nebo přinejmenším provést změnu předmětného rozhodnutí, které by přijala — což není jisté — v okamžiku, kdy přijala rozhodnutí ze dne 30. května 2005;

                  —

                  uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 4 250 eur, a sice částku, která pokud nebude žalobci uhrazena, založí pro něj úroky z prodlení ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od zítřejšího dne do dne, kdy k uvedené úhradě dojde;

                  —

                  uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 50 eur denně od zítřejšího dne do 180. dne následujícího po 1. červenci 2011, a to za každý den, během něhož bude trvat předmětná nečinnost, přičemž tato částka 50 eur musí být uhrazena samotný den, a pokud uhrazena nebude, založí úroky z prodlení ve prospěch žalobce ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací, a to ode dne následujícího po dni, kdy mělo k uvedené úhradě dojít, až do dne, kdy bude provedena;

                  —

                  uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 60 eur denně za každý dodatečný den, během něhož bude trvat předmětná nečinnost, a to od 181. dne následujícího po 1. červenci 2011 do 270. dne následujícího po tomto datu, přičemž tato částka 60 eur musí být uhrazena samotný den, a pokud uhrazena nebude, založí úroky z prodlení ve prospěch žalobce ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací, a to ode dne následujícího po dni, kdy mělo k uvedené úhradě dojít, až do dne, kdy bude provedena;

                  —

                  uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 75 eur denně za každý dodatečný den, během něhož bude trvat předmětná nečinnost, a to od 271. dne následujícího po 1. červenci 2011 do 360. dne následujícího po tomto datu, přičemž tato částka 75 eur musí být uhrazena samotný den, a pokud nebude uhrazena, založí úroky z prodlení ve prospěch žalobce ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací, a to ode dne následujícího po dni, kdy mělo k uvedené úhradě dojít, až do dne, kdy bude provedena;

                  —

                  uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku 100 eur denně za každý dodatečný den, během něhož bude trvat předmětná nečinnost, a to od 361. dne následujícího po 1. červenci 2011 po dobu, kdy bude trvat předmětná nečinnost, přičemž tato částka 100 eur musí být uhrazena samotný den, a pokud nebude uhrazena, založí úroky z prodlení ve prospěch žalobce ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací, a to ode dne následujícího po dni, kdy mělo k uvedené úhradě dojít, až do dne, kdy bude provedena;

                  —

                  uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-211/12: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Roma — Itálie) — Martini SpA v. Ministero delle Attività Produttive ( „Zemědělství — Režim dovozních licencí — Nařízení (ES) č. 1291/2000 — Článek 35 odst. 4 písm. c) — Jistoty složené při podání žádosti o vydání licencí — Dovozní licence — Opožděné předložení důkazu o použití licence — Sankce — Výpočet částky, která má propadnout — Nařízení (ES) č. 958/2003 — Celní kvóty“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/14

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte di Appello di Roma — Itálie) — Martini SpA v. Ministero delle Attività Produttive
   (Věc C-211/12) (1)

   (Zemědělství - Režim dovozních licencí - Nařízení (ES) č. 1291/2000 - Článek 35 odst. 4 písm. c) - Jistoty složené při podání žádosti o vydání licencí - Dovozní licence - Opožděné předložení důkazu o použití licence - Sankce - Výpočet částky, která má propadnout - Nařízení (ES) č. 958/2003 - Celní kvóty)
   2013/C 260/24
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte di Appello di Roma

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Martini SpA

      Žalovaný: Ministero delle Attività Produttive

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte di Appello di Roma — Výklad článku 35 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 152, s. 1) — Jistoty složené při podání žádosti o vydání dovozních licencí — Určení výše částky, která musí propadnout pro množství, pro která důkaz týkající se vývozní licence, jež obsahuje stanovení náhrady předem, nebyl předložen ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Článek 35 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 325/2003 ze dne 20. února 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že cílem jistoty uvedené v tomto ustanovení není pouze zajistit dovozní závazek, ale rovněž že důkaz o použití licence bude předložen v rámci určité lhůty.

               2)

               Článek 35 odst. 4 písm. c) nařízení č. 1291/2000, ve znění nařízení č. 325/2003, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě opožděného předložení důkazu o řádném uskutečnění dovozu, částka, která má propadnout z důvodu množství, pro něž nebyl předložen důkaz ve lhůtě stanovené v čl. 35 odst. 4 písm. a) tohoto nařízení, musí být vypočtena na základě sazby jistoty, která byla skutečně použita při podání žádosti o vydání licence nebo licencí týkajících se tohoto dovozu. V rámci takového výkladu nemá vliv, že jistota byla složena na základě vyšší sazby, než je sazba použitelná na jiné dovozy stejného druhu výrobku, jako je dovážený výrobek, jelikož tento výrobek byl osvobozen od platby dovozního cla.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Výmaz věci C-425/04

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/18

         Výmaz věci C-425/04 (1)

   (2005/C 271/35)

      Jednací jazyk: italština

   Usnesením ze dne 6. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-425/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004


title: Věc C-77/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat dne 15. února 2008 – Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat dne 15. února 2008 – Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Věc C-77/08)
   (2008/C 128/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Dachsberger & Söhne GmbH

      Žalovaný: Zollamt Salzburg, Erstattungen
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 11 odst. 1 druhý pododstavec druhou větu nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2945/94 ze dne 2. prosince 1994 (1), podle kterého je pro výpočet požadované náhrady třeba v případě rozlišené náhrady vypočítat „rozlišenou část náhrady na základě údajů o množství, hmotnosti a místu určení poskytnutých v souladu s článkem 47“, tak, že výrazem „údaje o množství, hmotnosti a místu určení poskytnuté v souladu s článkem 47“ je třeba rozumět odkaz na údaje obsažené ve zvláštní žádosti dle čl. 47 odst. 1, a v důsledku toho je tak žádost o rozlišenou část náhrady podána teprve v okamžiku předložení této žádosti ve smyslu čl. 47 odst. 1?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první otázku třeba vykládat citované ustanovení tak, že v případě, kdy je nutné žádost o vyplacení náhrady dle čl. 47 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987 podat již v „dokladu použitém při vývozu pro získání nároku na náhradu“ (zde vývozní prohlášení), výpočet požadované náhrady ohledně rozlišené části náhrady se provede na základě údajů obsažených ve vývozním prohlášení, a že i žádost o rozlišenou část náhrady je podána spolu s vývozním prohlášením?

               3)

               Je v případě záporné odpovědi na první otázku třeba vykládat citované ustanovení tak, že výpočet požadované částky náhrady ohledně rozlišené části náhrady se musí uskutečnit na základě podkladů předložených v souladu s článkem 47 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987 a že žádost o rozlišenou část náhrady je podána teprve v okamžiku, kdy budou předloženy „podklady pro výplatu náhrady“ ve smyslu čl. 47 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987?

               4)

               Je v případě kladné odpovědi na třetí otázku třeba vykládat citované ustanovení tak, že pro podání žádosti o rozlišenou část náhrady je dostačující také předložení podkladů ve smyslu čl. 47 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, i když tyto podklady mají nedostatky, s tím právním důsledkem, že se režim sankcí upravený v článku 11 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987 použije i na rozlišenou část náhrady?

      (1)  Úř. věst. L 310, s. 57.


title: Věc C-149/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione dne 20. března 2006 – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Porto Antico di Genova SpA

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/1

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione dne 20. března 2006 – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Porto Antico di Genova SpA
   (Věc C-149/06)
   (2006/C 310/01)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte Suprema di Cassazione
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Protinavrhovatelka: Porto Antico di Genova SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 21 odst. 3 druhý pododstavec nařízení EHS č. 4253/88 ve znění nařízení EHS č. 2082/93 (1), který stanoví, že platby příspěvků konečným příjemcům musejí být prováděny bez jakéhokoliv odpočtu nebo srážky, které by mohly snížit částku finanční pomoci, na kterou mají nárok, vykládat v tom smyslu, že takové příspěvky nemohou tvořit ani součást daňového základu pro účely daně z příjmů nebo jiných daní následně dlužných příjemci na základě vnitrostátní daňové právní úpravy?

               2)

               V případě kladné odpovědi, týká se tento režim osvobození od daně pouze té části příspěvku, která je k tíži fondů nebo rovněž té části, která je vyplacena v rámci téhož opatření pro rozvoj vnitrostátními, regionálními nebo místními orgány?

      (1)  Úř. věst. L 193, s. 20.


title: Věc C-439/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Dresden – Německo) – Řízení ohledně hospodaření s energií za přítomnosti: Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur (Vnitřní trh s elektřinou — Směrnice 2003/54/ES — Článek 20 odst. 1 — Volný přístup třetích osob k elektrizačním přenosovým a distribučním soustavám)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Dresden – Německo) – Řízení ohledně hospodaření s energií za přítomnosti: Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur
   (Věc C-439/06) (1)

   (Vnitřní trh s elektřinou - Směrnice 2003/54/ES - Článek 20 odst. 1 - Volný přístup třetích osob k elektrizačním přenosovým a distribučním soustavám)
   (2008/C 171/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Dresden
   Účastnice původního řízení ohledně hospodaření s energií
   Citiworks AG.
   Za přítomnosti:
   Sächsisches Staatsministerium für Wirtschaft und Arbeit als Landesregulierungsbehörde, Flughafen Leipzig/Halle GmbH, Bundesnetzagentur
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Dresden – Výklad čl. 20 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37) – Vnitrostátní předpisy, které vylučují soustavy nacházející se v plném rozsahu na území provozovatele (Betriebsnetze) ze zásady svobodného přístupu třetích osob k soustavám pro přenos a distribuci elektřiny
   Výrok
   Článek 20 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES musí být vykládán tak, že brání takovému ustanovení, jakým je § 110 odst. 1 bod 1 zákona o zásobování elektřinou a zemním plynem, zvaného „zákon o hospodaření s energií“ (Gesetz über die Elektrizitäts- und Gasversorgung (Energiewirtschaftsgesetz)), ze dne 7. července 2005, které osvobozuje určité provozovatele energetických zásobovacích soustav od povinnosti umožnit třetím osobám volný přístup k těmto soustavám z důvodu, že se tyto soustavy nacházejí v prostorově související provozní zóně a slouží převážně k přenosu energie v rámci vlastního podniku nebo v rámci spojeného podniku.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-51/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2016 – PAN Europe v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Dokumenty týkající se endokrinních disruptorů — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Článek 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2016 – PAN Europe v. Komise
   (Věc T-51/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Dokumenty týkající se endokrinních disruptorů - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Článek 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001“)
   (2016/C 402/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Buchet, P. Mihaylova a J. Tomkin, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2014, Ares (2014) 3900631, kterým byl odepřen přístup k dokumentům týkajícím se endokrinních disruptorů.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 24. listopadu 2014, Ares (2014) 3900631 se zrušuje v rozsahu, v němž odepírá přístup k dokumentům označeným čísly 9, 13, 14, 15, 16, 17, 17a, 20, 22, 24, 25, 29, 30, 31, 37, 38, 39, 41, 42 a 43 na základě čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Pesticide Action Network Europe (PAN Europe).

               4)

               Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13. 4 . 2015.


title: Věc C-435/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne  2. prosince 2005  ve věci Investrand B.V. proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne 2. prosince 2005 ve věci Investrand B.V. proti Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-435/05)
   (2006/C 74/04)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 2. prosince 2005 ve věci Investrand B.V. proti Staatssecretaris van Financiën, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:

               Je třeba v souvislosti s právem na odpočet přiznaným čl. 17 odst. 2 šesté směrnice (1) uznat existenci přímé a bezprostřední souvislosti mezi určitými službami, které osoba povinná k dani obdržela, a zdanitelnými plněními, které má tatáž osoba teprve uskutečnit v případě, kdy osoba povinná k dani tyto služby využila za účelem určení hodnoty peněžité pohledávky, která je částí jejího majetku, ale která vznikla před obdobím, kdy byla povinná k DPH?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-291/09: Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Carrols v. OHIM — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL)

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/42

         Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Carrols v. OHIM — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL)
   (Věc T-291/09)
   2009/C 220/87
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carrols Corp. (New York, Spojené státy) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Giulio Gambettola (Los Realejos, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit přípustnost této žaloby spolu s jejími přílohami;

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu v rozsahu, v jakém odkazuje na důvody neplatnosti podle čl. 52 písm. b) nařízení Rady 207/2009 ze dne 26. února 2009;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL“ (přihláška č. 002938801) pro výrobky a služby tříd 25, 41 a 43.

      Majitel ochranné známky Společenství: Giulio Gambettola.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní obrazová ochranná známka (č. 2 201 552), která obsahuje slovní znak „Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL“, a národní slovní ochranná známka „Pollo Tropical“ (č. 2 201 543) pro služby ve třídě 41 („restaurační služby“).

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí žádosti o zrušení.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-407/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Green Network SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. července 2017 – Green Network SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato a další
   (Věc C-407/17)
   (2017/C 338/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Green Network SpA

      Odpůrce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Autorità per l’Energia Elettrica il Gas e il Sistema Idrico, Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Předběžné otázky

               1)

               Brání cíl „obecné“ směrnice 2005/29/ES (1) považované za „bezpečnostní síť“ pro spotřebitele, jakož i zvláště bod 10 odůvodnění, čl. 3 odst. 4 a čl. 5 odst. 3 téže směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž spadá posuzování dodržování zvláštních povinností na ochranu spotřebitelů stanovených odvětvovými směrnicemi č. 2009/72/CE (2) a č. 2009/73/ES (3) do působnosti obecné směrnice č. 2005/29/ES o nekalých obchodních praktikách, čímž je vyloučen zásah odvětvového orgánu – v projednávaném případě AEEGSI – za účelem odstranění porušování odvětvové směrnice, a to ve všech případech, které mohou zahrnovat i prvky nekalé obchodní praktiky?

               2)

               Musí být zásada přednosti lex specialis podle čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES vykládána jako zásada upravující vztahy mezi systémy právní úpravy (obecnou a odvětvovou právní úpravou) nebo vztahy mezi právními předpisy (obecnými a zvláštními předpisy) či vztahy mezi orgány odpovědnými za regulaci a dohled v příslušných odvětvích?

               3)

               Lze mít za to, že je jedná o „rozpor“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice č. 2005/29/ES jen tehdy, když existuje podstatný rozpor mezi ustanoveními právních předpisů týkajících se nekalých obchodních praktik a jinými unijními předpisy upravujícími zvláštní odvětvové aspekty obchodních praktik, nebo stačí, že dotčené právní předpisy a právní předpisy o nekalých obchodních praktikách obsahují v souvislosti se zvláštnostmi příslušného odvětví natolik odlišnou právní úpravu, že to vede ke kolizi předpisů, pokud jde o stejnou konkrétní situaci?

               4)

               Vztahuje se pojem „pravidla Společenství“ uvedený v čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29/ES jen na ustanovení obsažená v unijních nařízeních a směrnicích nebo také na předpisy, kterými se uvedená ustanovení přímo provádějí, anebo zahrnuje daný pojem také právní a správní předpisy, kterými se provádějí zásady unijního práva?

               5)

               Brání zásada přednosti lex specialis podle bodu 10 odůvodnění a čl. 3 odst. 4 směrnice 2005/29, jakož i článek 37 směrnice 2009/72 a článek 41 směrnice 2009/73 výkladu odpovídajících vnitrostátních provádějících předpisů, podle něhož vždy, když v některém regulovaném odvětví, na které se vztahuje odvětvová „spotřebitelská“ právní úprava přiznávající regulační a sankční pravomoci příslušnému odvětvovému orgánu, dojde k postupu, který lze spojit s pojmem „agresivní praktika“ ve smyslu článků 8 a 9 směrnice 2005/29 nebo „za všech okolností“ agresivní podle přílohy I směrnice 2005/29, je třeba uplatnit obecný právní předpis o nekalých praktikách, a to i tehdy, když existuje odvětvový právní předpis přijatý na ochranu spotřebitelů a založený na ustanoveních unijního práva, který úplně upravuje stejné „agresivní praktiky“ nebo v každém případě uvedené „nekalé praktiky“?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách)(Úř. věst. L 149, s. 22).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


title: Věc F-76/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. února 2011 — AH v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Články 72 a 76a služebního řádu — Obecná prováděcí ustanovení — Stav závislosti — Pozůstalý manžel/manželka úředníka/úřednice ve starobních důchodu — Zamítnutí žádosti uhradit v plném rozsahu náklady na ošetřování a přiznání finanční pomoci — Opožděná žaloba — Nepřípustnost“ )

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/13

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. února 2011 — AH v. Komise
   (Věc F-76/09) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Články 72 a 76a služebního řádu - Obecná prováděcí ustanovení - Stav závislosti - Pozůstalý manžel/manželka úředníka/úřednice ve starobních důchodu - Zamítnutí žádosti uhradit v plném rozsahu náklady na ošetřování a přiznání finanční pomoci - Opožděná žaloba - Nepřípustnost)
   2011/C 95/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AH (Wavre, Belgie) (zástupci: J. Temple Lang, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 22. června 2009, kterým se zamítá žádost žalobkyně o úplnou náhradu nákladů vynaložených na léčbu její nemoci

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               AH ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009, s. 36.


title: Věc T-303/16: Žaloba podaná dne 14. června 2016 – Novartis Europharm v. Komise

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/24

         Žaloba podaná dne 14. června 2016 – Novartis Europharm v. Komise
   (Věc T-303/16)
   (2016/C 296/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 4. dubna 2016 (C(2016) 2083(final)); a

               —

               uložil Komisi náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ze dne 4. dubna 2016 je protiprávní, jelikož představuje porušení výhradního práva uděleného na trhu léčivému přípravku společnosti Novartis Europharm Ltd, které se týká jejího výrobku TOBI Podhaler, podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 141/2000 (1) o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění, a jelikož podmínky uvedené v čl. 8 odst. 3 tohoto nařízení pro přiznání odchylky od těchto výhradních práv udělených na trhu léčivému výrobku nebyly splněny.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ze dne 4. dubna 2016 bylo připraveno a přijato v rozporu s „náležitou péčí“ také známou jako „zásada řádné péče“, zejména proto, že nebyly vzaty v úvahu příslušné vědecké údaje o dotčeném léčivém přípravku, a proto, že společnost Novartis Europharm Ltd nebyla jakožto zúčastněná strana konzultována ve vědeckém posouzení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z @@[uvést žalobní důvod]

                           —

                           @@

      (1)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst L 18, 22.1.2000, s. 1)


title: Věc C-217/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polská republika) dne 11. května 2011 — Forta Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Polská republika) dne 11. května 2011 — Forta Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Věc C-217/11)
   2011/C 219/09
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Forta Sp. z o.o.

      Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Předběžné otázky

   Má být čl. 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (1) vykládán tak, že k „technickým předpisům“, jejichž návrhy musí být podle čl. 8 odst. 1 této směrnice sděleny Komisi, patří právní předpis, který zakazuje prodloužení povolení k činnosti v oblasti automatizovaných her s nízkými výhrami?

      (1)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 217, s. 18).


title: Věc C-352/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  5. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-352/05) (1)

   (2006/C 178/52)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-51/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-109/06, Dittert v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/37

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. února 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-109/06, Dittert v. Komise
   (Věc T-51/08 P)
   (2008/C 92/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a K. Herrmann, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Daniel Dittert (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-109/06, Dittert v. Komise, a věc vrátit Soudu pro veřejnou službu k dalšímu řízení;

               —

               uložit dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku ze dne 22. listopadu 2007 ve věci F-109/06, Dittert v. Komise, kterým Soud pro veřejnou službu (SVS) zrušil její rozhodnutí, jímž žalobci v prvním stupni udělila počet prioritních bodů nedostatečný pro povýšení v rámci povyšovacího období 2005, a její rozhodnutí, kterým přijala seznam úředníků povýšených za toto období, v rozsahu, v němž jeho jméno není v uvedeném seznamu uvedeno.
   Na podporu kasačního opravného prostředku Komise uvádí tři důvody pro zrušení.
   Komise zaprvé namítá, že SVS porušil článek 45 služebního řádu, jelikož zásahu generálního ředitele do postupu přidělování bodů přisoudil nepřiměřenou váhu, která bez opodstatnění omezuje posuzovací pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování tím, že konstatoval, že absence takového zásahu přestavuje podstatnou vadu řízení.
   Zadruhé Komise tvrdí, že SVS v rozporu s článkem 45 služebního řádu zasáhl do pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování a že vydal soudní příkaz, který překračuje jeho pravomoci soudního přezkumu.
   Zatřetí Komise SVS vyčítá, že právně dostačujícím způsobem neodůvodnil konstatování, podle nějž skutečnost, že povyšovací výbor udělil žalobci v prvním stupni určitý počet prioritních bodů, přiměřeně nezhojuje vadu řízení, kterou Soud kvalifikuje jako „podstatnou“ a která za absence zásahu generálního ředitele přetrvává. Tvrdí, že SVS napadený rozsudek navíc založil na zkreslení obsahu zápisu z jednání povyšovacího výboru.


title: Věc T-348/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. dubna 2008 – SIDE v. Komise ( Státní podpory — Vývozní podpory v odvětví knih — Nedostatek předchozího oznámení — Článek 87 odst. 3 písm. d) ES — Časová působnost práva Společenství — Metoda výpočtu výše podpory )

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/31

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. dubna 2008 – SIDE v. Komise
   (Věc T-348/04) (1)

   („Státní podpory - Vývozní podpory v odvětví knih - Nedostatek předchozího oznámení - Článek 87 odst. 3 písm. d) ES - Časová působnost práva Společenství - Metoda výpočtu výše podpory“)
   (2008/C 128/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société internationale de diffusion et d'édition SA (SIDE) (Vitry-sur-Seine, Francie) (zástupci: N. Coutrelis a V. Giacobbo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J.-P. Keppenne, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a S. Ramet, poté G. de Bergues a A.-L. Vendrolini, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení článku 1 poslední věty rozhodnutí Komise 2005/262/ES ze dne 20. dubna 2004 ohledně poskytnutí vývozní podpory ve prospěch Coopérative d'exportation du livre français (CELF) Francií (Úř. věst. L 85, 2005, s. 27).
   Výrok rozsudku

               1)

               Poslední věta článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2004 o podpoře prováděné Francií ve prospěch Družstva pro vývoz francouzských knih (CELF) se zrušuje.

               2)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Société internationale de diffusion a d'édition SA (SIDE).

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-235/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Ried im Innkreis — Rakousko) — Trestní řízení proti Rolandu Langerovi

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Ried im Innkreis — Rakousko) — Trestní řízení proti Rolandu Langerovi
   (Věc C-235/08) (1)

   ()
   2010/C 346/64
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-12/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. ledna 2010 — LECSON Elektromobile GmbH v. Hauptzollamt Dortmund

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 8. ledna 2010 — LECSON Elektromobile GmbH v. Hauptzollamt Dortmund
   (Věc C-12/10)
   2010/C 80/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: LECSON Elektromobile GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Dortmund

      Předběžná otázka

               1)

               Spadají elektromobily blíže popsané v tomto usnesení pod číslo 8713, nebo číslo 8703 kombinované nomenklatury ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1)?

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1.


title: Věc F-15/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 15. října 2014 – De Bruin v. Parlament „Veřejná služba — Úředník ve zkušební době — Článek 34 služebního řádu — Zpráva o zkušební době uvádějící nezpůsobilost úředníka ve zkušební době — Prodloužení trvání zkušební doby — Propuštění na konci zkušební doby — Důvody propuštění — Výkonnost — Rychlost při plnění pracovních úkolů — Zjevně nesprávná posouzení — Nesrovnalostí v řízení — Lhůta určená zpravodajskému výboru k vydání stanoviska“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/53

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 15. října 2014 – De Bruin v. Parlament
   (Věc F-15/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředník ve zkušební době - Článek 34 služebního řádu - Zpráva o zkušební době uvádějící nezpůsobilost úředníka ve zkušební době - Prodloužení trvání zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Důvody propuštění - Výkonnost - Rychlost při plnění pracovních úkolů - Zjevně nesprávná posouzení - Nesrovnalostí v řízení - Lhůta určená zpravodajskému výboru k vydání stanoviska“)
   2014/C 421/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evert Anton De Bruin (Lent, Nizozemsko) (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a M. Ecker, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu o ukončení pracovní smlouvy žalobce po uplynutí jeho prodloužené zkušební doby.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Pan De Bruin ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16. 6. 2014, s. 40.


title: Věc T-310/04: Žaloba podaná dne 26. července 2004 Ferrero oHG mbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/43

         Žaloba podaná dne 26. července 2004 Ferrero oHG mbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-310/04)
   (2004/C 262/83)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 26. července 2004 předložena žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Ferrero oHG mbH, Frankfurt am Main, Německo, zastoupenou Dr. M. Schaefferem, právníkem.
   Cornu SA Fontain byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 17. března 2004 ve věci R 01540/2002-4 a povolil námitky č. B 245 714;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení přihlašovateli ochranné známky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Cornu SA Fontain

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „FERRO“ pro výrobky ve třídě 30 (solené sušenky)

               Majitel ochranné známky nebo označení uvedených v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní slovní ochranná známka „FERRERO“ pro výrobky ve třídách 5, 29, 30, 32 a 33 (čokoláda atd.)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst.1 písm. b) nařízení 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc C-413/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 11. září 2012 — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 11. září 2012 — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León
   (Věc C-413/12)
   2012/C 379/22
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Salamanca

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje ochrana zajištěná spotřebiteli směrnicí Rady 93/13/EHS (1) o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby Audiencia Provincial jako vnitrostátní odvolací soud, přestože k tomu postrádá vnitrostátní zákonný základ, projednal opravný prostředek podaný proti rozhodnutí soudu prvního stupně, jímž byla soudu, v jehož obvodě se nachází sídlo žalovaného, přiznána místní příslušnost k řízení o žalobě na vynětí [určité klauzule ze všeobecných obchodních podmínek] podané spotřebitelským sdružením, jehož oblast působnosti je omezená, které není přidruženo k jinému ani sdruženo s jiným sdružením a které má nízký rozpočet a malý počet členů?

               2)

               Je třeba články 4, 12, 114 a 169 Smlouvy [o fungování Evropské unie] a článek 38 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení se směrnicí 93/13 a s judikaturou Soudního dvora týkající se vysoké úrovně ochrany zájmů spotřebitelů, jakož i s užitečným účinkem směrnic a se zásadami rovnocennosti a efektivity, vykládat v tom smyslu, že stanoví místní příslušnost k řízení o žalobě na vynětí zneužívajících klauzulí, podané na ochranu kolektivních nebo obecných zájmů spotřebitelů spotřebitelským sdružením, jehož oblast působnosti je omezená, které není přidruženo k jinému ani sdruženo s jiným sdružením a které má nízký rozpočet a malý počet členů, k soudu, v jehož obvodě je sídlo tohoto sdružení, a nikoli k soudu, v jehož obvodě má sídlo žalovaný?

      (1)  ze dne 5. dubna 1993
   Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288