title: Věc C-204/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2010 — Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — článek 8 odst. 1 písm. b) — Slovní ochranná známka ENERCON — Námitky podané majitelem slovní ochranné známky TRANSFORMERS ENERGON — Zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/3

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. listopadu 2010 — Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-204/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranná známka ENERCON - Námitky podané majitelem slovní ochranné známky TRANSFORMERS ENERGON - Zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny)
   2011/C 89/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enercon GmbH (zástupci: J. Mellor, barrister, R. Böhm, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis), Hasbro, Inc.

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 3. února 2010, Enercon v. OHIM (T-472/07), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem slovní ochranné známky „ENERCON“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 18, 24, 25, 28 a 32 proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) R 959/2006-4 ze dne 25. října 2007, kterým bylo zamítnuto odvolání podané žalobkyní proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl zamítnut zápis uvedené známky v rámci námitek podaných majitelem slovní ochranné známky „TRANSFORMERS ENERGON“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 18, 24, 25, 28, 30 a 32 a nezapsaných známek „TRANSFORMERS ENERGON“ a „ENERGON“ užívaných ve Spojeném království pro podobné výrobky — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-145/14: Žaloba podaná dne 27. března 2014 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/19

         Žaloba podaná dne 27. března 2014 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-145/14)
   2014/C 159/25
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a E. Sanfrutos Cano)

      Žalovaná: Bulharská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Bulharská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k zabezpečení toho, aby stávající skládky mohly být v provozu i po 16. červenci 2009 pouze v případě, že splňují požadavky směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 14 této směrnice,

               —

               uložit Bulharské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V odpovědích na odůvodněné stanovisko (poslední odpovědi pocházejí ze 16. července 2013 a z 10. února 2014) bulharské orgány uvedly, že je v současnosti v Bulharsku provozováno více než 100 skládek, které nesplňují požadavky článku 14 směrnice 1999/31.
   Komise proto považuje za nutné podat žalobu k Soudnímu dvoru, aby tento soud určil, že Bulharská republika porušila uvedený právní předpis.

      (1)  Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.


title: Věc T-143/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Německo v. Komise „Státní podpory — Poštovní oblast — Financování mzdových a sociálních vícenákladů týkajících se části zaměstnanců Deutsche Post prostřednictvím dotací a příjmů vybraných z výnosů za služby za regulované ceny — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Pojem výhody — Rozsudek ‚Combus‘ — Prokázání existence ekonomické a selektivní výhody — Nedostatek“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Německo v. Komise
   (Věc T-143/12) (1)

   („Státní podpory - Poštovní oblast - Financování mzdových a sociálních vícenákladů týkajících se části zaměstnanců Deutsche Post prostřednictvím dotací a příjmů vybraných z výnosů za služby za regulované ceny - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem výhody - Rozsudek ‚Combus‘ - Prokázání existence ekonomické a selektivní výhody - Nedostatek“)
   (2016/C 314/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: původně T. Henze a K. Petersen, poté T. Henze a K. Stranz, zmocněnci, ve spolupráci s U. Soltész, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a mířící na neplatnost článků 1 a 4 až 6 rozhodnutí Komise 2012/636/EU ze dne 25. ledna 2012 o opatření C 36/07 (ex NN 25/07) provedeném Německem ve prospěch Deutsche Post AG (Úř. věst. 2012, L 289, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Články 1 a 4 až 6 rozhodnutí Komise 2012/636/EU ze dne 25. ledna 2012 o opatření C 36/07 (ex NN 25/07) provedeném Německem ve prospěch Deutsche Post AG jsou zrušeny.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-421/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Deggendorf v. Markus Stoppelkamp v postavení insolvenčního správce majetku Haralda Raaba ( „DPH — Šestá směrnice — Článek 21 odst. 1 písm. b) — Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti — Služby uskutečněné poskytovatelem, který bydlí v téže zemi jako příjemce, ale má sídlo své hospodářské činnosti v jiné zemi — Pojem, osoba povinná k dani usazená v zahraničí“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Deggendorf v. Markus Stoppelkamp v postavení insolvenčního správce majetku Haralda Raaba
   (Věc C-421/10) (1)

   (DPH - Šestá směrnice - Článek 21 odst. 1 písm. b) - Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti - Služby uskutečněné poskytovatelem, který bydlí v téže zemi jako příjemce, ale má sídlo své hospodářské činnosti v jiné zemi - Pojem, osoba povinná k dani usazená v zahraničí)
   2011/C 347/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Deggendorf

      Žalovaný: Markus Stoppelkamp v postavení insolvenčního správce majetku Haralda Raaba

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti — Služby uskutečněné poskytovatelem, který bydlí v tomtéž členském státě jako příjemce těchto služeb, ale má sídlo své hospodářské činnosti v jiném členském státě — Pojem „osoba povinná k dani usazená v zahraničí“

      Výrok

   Článek 21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby mohla být považována za „osobu povinnou k dani, která není usazena v tuzemsku“, postačuje, že má dotyčná osoba povinná k dani mimo tuzemsko sídlo své hospodářské činnosti.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Věc T-35/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Icelandic Group UK v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Icelandic Group UK v. Komise
   (Věc T-35/12) (1)

   2013/C 32/45
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-266/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2015 Central Bank of Iran proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-563/12, Central Bank of Iran v. Rada Evropské unie

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. června 2015 Central Bank of Iran proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-563/12, Central Bank of Iran v. Rada Evropské unie
   (Věc C-266/15 P)
   (2015/C 294/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Central Bank of Iran (zástupci: M. Lester a Z. Al-Rikabi, Barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015, T-563/12;

               —

               zrušil napadená opatření v rozsahu, v jakém se jí týkají, a

               —

               uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Central Bank of Iran podává kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu ve věci T-563/12, z března 2015, kterým byla zamítnuta její žaloba na neplatnost rozhodnutí Rady, zahrnout ji na seznam obsažený v rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 (1) a prováděcího rozhodnutí rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 (2). Navrhovatelka vznáší čtyři důvody kasačního opravného porstředku.

      A. Tribunál učinil nesprávný závěr, že Rada správně posoudila splnění krotérií pro zařazení na seznam ve sporných opatřeních

   Tribunál nesprávně kvalifikoval služby poskytnuté navrhovatelkou podle íránského finančního a bankovního zákona jako „finanční podporu“ íránské vlády ve smyslu příslušného kritéria. Služby poskytnuté navrhovatelkou, coby centrální bankou, jako je vedení účtů a zpracování transakcí, nejsou „finanční podpora“ takového kvalitativního a kvantitativního významu, aby íránská vláda mohla pokračovat ve vývoji jaderného programu. Při správném posouzení tyto služby nepředstavují žádnou finanční podporu.

      B: Tribunál učinil nesprávný závěr, že Rada splnila svoji povinnost odůvodnění

   Existence íránského finančního a bankovního zákona, který definuje funkce a pravomoci žalobkyně, coby íránské centrální banky, v rozporu s tvrzením Tribunálu, neobjasňuje, co Rada považuje za finanční podporu. Tribunál pochybil, když uvedl, že Rada nemusela poskytnout konkrétní a specifické důvody, proč má za to, že žalobkyně poskytovala íránské vládě finanční podporu.

      C Tribunál učinil nesprávný závěr, že právo žalobkyně na obhajobu bylo dodrženo

   Tribunál také pochybil závěrem, že Rada dodržela práva žalobkyně na obhajobu. Rada nepředložila žádný důkaz před zařazením navrhovatelky do seznamu. Tribunál pochybil, když Radě umožnil, aby nahradila odůvodnění tím, že se opřela o ustanovení íránského finančního a bankovního zákona. Navrhovatelka neměla znalost o případu proti ní a nemohla si připravit řádnou obhajobu.

      D: Tribunál učinil nesprávný závěr, když zamítl tvrzení žalobkyně, že Rada bez odůvodnění porušila její základní práva, včetně jejího práva na ochranu vlastnictví a dobrého jména

   Tribunál měl shledat zařazení na seznam nepřiměřeným, jelikož navrhovatelce a íránskému lidu způsobilo vážné obtíže, nemá žádný vliv na finanční zdroje íránské vlády a nepřispěje k cíli, kterým je donutit íránskou vládu ukončit vývoj jaderného programu.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujícíchc opatřeních vůči Íránu (Úř. vest. L 282, s. 58).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012, ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. vest. L 282, s. 16).


title: Věc C-469/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-469/07) (1)

   (2008/C 128/61)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-205/05: Žaloba podaná dne 17. května 2005 European Dynamics SA proti Komisi Evropských společenství

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/34

         Žaloba podaná dne 17. května 2005 European Dynamics SA proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-205/05)
   (2005/C 193/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství European Dynamics SA, se sídlem v Aténách (Řecká republika), zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise sdělené žalobkyni prostřednictvím dopisu ze dne 3. března 2005 o vydání rozhodnutí vůči žalobkyni o vrácení částky 59 485 eur ve vztahu k projektu „eEBO“, rozhodnutí Komise sdělené žalobkyni prostřednictvím dopisu ze dne 12. listopadu 2004, jímž Komise rozhodla o náhradě za práci v hodnotě nepřesahující 85 971 eur, jakož i rozhodnutí Komise sdělené žalobkyni prostřednictvím dopisu ze dne 16. května 2003 o ukončení smlouvy EDC-53007 eEBO/27873: eContent exposure and business opportunities.

               2.

               uložil Komisi náhradu právních a jiných nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyni byla Komisí zadána zakázka týkající se projektu „eContent exposure and business opportunities“ (eEBO). Dodání některých prací na této zakázce bylo žalobkyní zadáno subdodavateli, ačkoli to nebylo povoleno. Komisí bylo provedeno technické ověření a bylo požadováno vysvětlení některých záležitostí týkajících se personálu použitého žalobkyní. Na základě tohoto hodnocení přijala Komise rozhodnutí napadené v projednávané věci.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že nezohlednila skutečnost, že projekt eEBO závisel na jiném e-projektu, konkrétně na projektu PICK, a že dodavatel projektu PICK nedodržel své závazky. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise pochybila ukončením celého projektu.
   Dále žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy a zásadu transparence a že nezamezila jistým střetům zájmů. Podle žalobkyně Komise nejednala, když žalobkyně uvedla, že údajně byly zdrojem špatného fungování projektu osobní vztahy mezi určitými úředníky Komise a dvěma odborníky, kterým žalobkyně zadala část prací jako subdodavatelům.


title: Věc C-71/16 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. května 2017 – Comercializadora Eloro, SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Zumex Group, SA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚ZUMEX‘ — Námitka majitele slovní ochranné známky JUMEX — Nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec, písm. b) a čl. 42 odst. 2 — Důkaz o užívání — Užívání v Evropské unii — Článek 76 odst. 2 — Dodatečné důkazy o užívání opožděně předložené odvolacímu senátu — Posuzovací pravomoc Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. května 2017 – Comercializadora Eloro, SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Zumex Group, SA
   (Věc C-71/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚ZUMEX‘ - Námitka majitele slovní ochranné známky JUMEX - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec, písm. b) a čl. 42 odst. 2 - Důkaz o užívání - Užívání v Evropské unii - Článek 76 odst. 2 - Dodatečné důkazy o užívání opožděně předložené odvolacímu senátu - Posuzovací pravomoc Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)“)
   (2017/C 213/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Comercializadora Eloro, SA (zástupce: J. L. de Castro Hermida, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně), Zumex Group, SA (zástupce: M. C. March Cabrelles, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Comercializadora Eloro SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc T-367/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2009 — Abouchar v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — ERF — Podmínky poskytnutí a kontrola úvěrů pro projekt zemědělského podniku v Senegalu — Promlčení — Nepřípustnost )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/27

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. srpna 2009 — Abouchar v. Komise
   (Věc T-367/08) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - ERF - Podmínky poskytnutí a kontrola úvěrů pro projekt zemědělského podniku v Senegalu - Promlčení - Nepřípustnost“)
   2009/C 256/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Abouchar (Dakar, Senegal) (zástupci: B. Dubreuil-Basire a J.-J. Lorang, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a E. Cujo, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady majetkové a nemajetkové újmy údajně vzniklé žalobci v důsledku údajného pochybení Komise a jejích zaměstnanců v souvislosti s podmínkami poskytnutí a kontroly úvěrů financovaných z Evropského rozvojového fondu (ERF) a určených na projekt zemědělského podniku v Senegalu

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Michelovi Aboucharovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc T-407/13: Usnesení Tribunálu ze dne 22. prosince 2014 – Al Assad v. Rada „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Zařazení jednotlivce na seznam dotčených osob — Osobní vztahy s představiteli režimu — Právo na obhajobu — Spravedlivý proces — Povinnost uvést odůvodnění — Důkazní břemeno — Právo na účinnou soudní ochranu — Proporcionalita — Právo vlastnit majetek — Právo na soukromý život — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Nepřípustnost — Zjevná nepřípustnost — Žaloba po právní stránce zcela neopodstatněná“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. prosince 2014 – Al Assad v. Rada
   (Věc T-407/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Zařazení jednotlivce na seznam dotčených osob - Osobní vztahy s představiteli režimu - Právo na obhajobu - Spravedlivý proces - Povinnost uvést odůvodnění - Důkazní břemeno - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek - Právo na soukromý život - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Nepřípustnost - Zjevná nepřípustnost - Žaloba po právní stránce zcela neopodstatněná“)
   (2015/C 065/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bouchra Al Assad (Damašek, Sýrie) (zástupci: G. Karouni a C. Dumont, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 111, s. 1; oprava v Úř. věst. 2013, L 127, s. 27), zadruhé rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), zatřetí nařízení Rady (EU) č. 1332/2013 ze dne 13. prosince 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 335, s. 3), začtvrté rozhodnutí Rady 2013/760/SZBP ze dne 13. prosince 2013, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (Úř. věst. L 335, p.50), zapáté prováděcího nařízení Rady (EU) č. 578/2014 ze dne 28. května 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 160, s. 11), a zašesté rozhodnutí Rady 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (Úř. věst. L 160, p. 37), a to v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně ponecháno na seznamech osob a subjektů, na které se tato omezující opatření vztahují.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž se týká zrušení rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.

               2)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná v rozsahu, v němž se týká zrušení zaprvé nařízení Rady (EU) č. 1332/2013 ze dne 13. prosince 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, zadruhé rozhodnutí Rady 2013/760/SZBP ze dne 13. prosince 2013, kterým se mění rozhodnutí 2013/255, a zatřetí rozhodnutí Rady 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014, kterým se mění rozhodnutí 2013/255.

               3)

               Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná v rozsahu, v němž se týká zrušení zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, a zadruhé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 578/2014 ze dne 28. května 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii.

               4)

               Paní Bouchra Al Assad se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


title: Věc C-267/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 22. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Gemeente Woerden v. Staatsecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Daň zaplacená na vstupu — Odpočet“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/6

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 22. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Gemeente Woerden v. Staatsecretaris van Financiën
   (Věc C-267/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Daň zaplacená na vstupu - Odpočet“)
   (2016/C 314/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der NederlandenH

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gemeente Woerden

      Žalovaný: Staatsecretaris van Financiën

      Výrok

   Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, kdy osoba povinná k dani postaví budovu a tuto budovu prodá za cenu nižší, než jsou náklady na její stavbu, má uvedená osoba povinná k dani nárok na odpočet celé daně z přidané hodnoty, kterou zaplatila za stavbu této budovy, a nikoli pouze na dílčí odpočet této daně v poměru k částem uvedené budovy, které její příjemce využívá pro ekonomickou činnost. Skutečnost, že tento příjemce přenechal část této budovy třetí osobě k bezplatnému užívání, není v tomto ohledu rozhodná.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10. 8. 2015.


title: Věc T-267/13: Žaloba podaná dne 17. května 2013 — El Corte Inglés v. OHIM — Gaffashion (BAUSS)

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/14

         Žaloba podaná dne 17. května 2013 — El Corte Inglés v. OHIM — Gaffashion (BAUSS)
   (Věc T-267/13)
   2013/C 215/19
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gaffashion — Comércio de Acessórios de Moda, Lda (Viana do Castelo, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. února 2013 ve věci R 2295/2011-2 v rozsahu, v němž bylo v důsledku zamítnutí odvolání přihlašovatelky potvrzeno rozhodnutí námitkového oddělení o částečném zápisu (slovní) ochranné známky Společenství č. 9 093 733„BAUSS“;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení účastníkům řízení vystupujícím proti této žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Gaffashion — Comércio de Acessórios de Moda, Lda

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „BAUSS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 093 733

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazové ochranné známky se slovními prvky „BASS 3 TRES“, „BASS 10 DIEZ“ a „BASS 20 VEINTE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/1

         (2009/C 55/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 44, 21.2.2009

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 32, 7.2.2009

      Úř. věst. C 19, 24.1.2009

      Úř. věst. C 6, 10.1.2009

      Úř. věst. C 327, 20.12.2008

      Úř. věst. C 313, 6.12.2008

      Úř. věst. C 301, 22.11.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-145/13 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. v. Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Podpory poskytované podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/20

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. v. Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropská komise
   (Věc C-145/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory poskytované podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora“)
   2014/C 409/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (zástupkyně: R. Volpe a C. Montagner, avvocatesse)

      Další účastníci řízení: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, dříve Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl, Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a D. Grespan, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc F-11/15: Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/49

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-11/15)
   (2015/C 089/60)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví práva žalobce na náhradu ročních cestovních výdajů na základě článku 8 přílohy VII služebního řádu úředníků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 8 přílohy VII služebního řádu je protiprávní a neuplatnitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým se zrušují veškeré náhrady ročních cestovních výdajů žalobců počínaje rokem 2014;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. března 2005 ve věci C-414/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Článek 8 směrnice 92/50/EHS — Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby — Odstraňování odpadů ve Spolkové zemi Dolní Sasko)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 3. března 2005
   ve věci C-414/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 8 směrnice 92/50/EHS - Postupy při zadávání veřejných zakázek na služby - Odstraňování odpadů ve Spolkové zemi Dolní Sasko)
   (2005/C 106/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-414/03, jejímž předmětem je žaloba na nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 2. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: K. Wiedner) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a M. Lumma), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, K. Schiemann (zpravodaj) a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 3. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že smlouva o odstraňování odpadů byla zadána Landkreis Friesland, Spolková země Dolní Sasko, aniž by byla respektována pravidla pro vyhlašování a postupy stanovené článkem 8 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, čteným ve spojení s hlavami III až VI této směrnice, nesplnila povinnosti které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


title: Věc T-599/10: Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Eurocool Logistik v. OHIM — Lenger (EUROCOOL)

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/22

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2010 — Eurocool Logistik v. OHIM — Lenger (EUROCOOL)
   (Věc T-599/10)
   2011/C 72/37
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eurocool Logistik GmbH (Linz, Rakousko) (zástupce: G. Secklehner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Peter Lenger (Weinheim, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit v plném rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. října 2010 ve věci R 451/2010-1, ve kterém se potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 27. ledna 2010 v námitkovém řízení č. B 751 570, zamítnout námitku a vrátit ochrannou známku za účelem pokračování přihlašovacího řízení Úřadu pro harmonizaci, jakož i uložit žalovanému, aby nesl veškeré náklady řízení spojené s tímto sporem a zejména náklady řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EUROCOOL“ pro služby zařazené do tříd 39 a 42

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Peter Lenger

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „EUROCOOL LOGISTIC“ pro služby zařazené do tříd 35 a 39 a obchodní jméno „EUROCOOL LOGISTIC“ používané ve vnitrostátním obchodním styku s ohledem na určité služby

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 63 odst. 2 a čl. 75 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože žalobkyně neměla v námitkovém řízení možnost reagovat na odůvodnění námitek dalšího účastníka řízení před odvolacím senátem, jakož i porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, protože mezi srovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-387/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil n °1 de Santa Cruz de Tenerife — Španělsko) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) v. Magnatrading SL

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Mercantil no 1 de Santa Cruz de Tenerife — Španělsko) — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) v. Magnatrading SL
   (Věc C-387/09) (1)

   2011/C 63/46
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


title: Věc C-20/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2008 Enercon GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2007 ve věci T-71/06, Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2008 Enercon GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. listopadu 2007 ve věci T-71/06, Enercon GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-20/08 P)
   (2008/C 79/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Enercon GmbH (zástupci: R. Böhm a U. Sander, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí pátého senátu Soudu prvního stupně ze dne 15. listopadu 2007 (věc T-71/06);

               —

               vyhovět návrhovým žádáním, která byla podána v prvním stupni;

               —

               podpůrně vrátit věc k projednání Soudu prvního stupně;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Prvním důvodem kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka kasačního opravného prostředku porušení povinnosti uvést odůvodnění uvedené v čl. 73 první větě nařízení Rady (ES) č. 40/94. Ani v rozhodnutí odvolacího senátu, ani v napadeném rozhodnutí Soudu prvního stupně nebylo konstatováno nebo vysvětleno, jaké formy výrobků by byly OHIM, resp. Soudem prvního stupně, považovány za formy obvyklé na trhu a které odchylky od obvyklých forem výrobků byly rozpoznány. Pro nedostatek příslušných konstatování a vysvětlení není logicky odůvodněno, jak OHIM, resp. Soud prvního stupně, mohl dospět k názoru, že přihlášená forma výrobku nemá rozlišovací způsobilost.
   Druhým důvodem kasačního opravného prostředku namítá navrhovatelka kasačního opravného prostředku porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 – přezkoumatelným – posouzením rozlišovací způsobilosti, ke kterému mohlo při neexistenci uvedení faktického základu dojít jen prostřednictvím zkreslení skutečností předložených Soudu. Na rozdíl od názoru, který je zastáván v napadeném rozhodnutí, má přihlášená forma výrobku rozlišovací způsobilost, protože se značně odlišuje od normy a forem obvyklých na trhu a nepředstavuje pouze variantu běžných forem. Přihlašovaná trojrozměrná ochranná známka může být a je v odborných kruzích zde relevantních a také nezávisle na svém používání, jakož i bez bližšího přezkoumání a uvažování chápána jako označení původu.


title: Věc C-383/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Raffaele Talotta v. Belgický stát (Svoboda usazování — Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) — Daňový poplatník-nerezident, který vykonává samostatnou výdělečnou činnost — Stanovení minimálních základů daně pouze ve vztahu k daňovým poplatníkům-nerezidentům — Odůvodnění z důvodů obecného zájmu — Účinnost daňového dohledu — Neexistence)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Raffaele Talotta v. Belgický stát
   (Věc C-383/05) (1)

   (Svoboda usazování - Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) - Daňový poplatník-nerezident, který vykonává samostatnou výdělečnou činnost - Stanovení minimálních základů daně pouze ve vztahu k daňovým poplatníkům-nerezidentům - Odůvodnění z důvodů obecného zájmu - Účinnost daňového dohledu - Neexistence)
   (2007/C 96/18)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raffaele Talotta

      Žalovaný: Belgický stát
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation Belgie – Výklad článku 43 Smlouvy o ES – Vnitrostátní právní předpisy umožňující uplatňovat minimální základ daně pouze na nerezidenty
   Výrok
   Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) brání takové právní úpravě členského státu, jaká vyplývá z čl. 342 § 2 zákona o daních z příjmů z roku 1992 a článku 182 královské vyhlášky ze dne 27. srpna 1993 k provedení zákona o daních z příjmu z roku 1992, která stanoví minimální základy daně pouze ve vztahu k daňovým poplatníkům-nerezidentům.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-538/13: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd v. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 89/665/EHS a 2004/18/ES — Zásady rovného zacházení a transparentnosti — Vazba uchazeče na odborníky veřejného zadavatele — Povinnost zohlednit tuto vazbu — Důkazní břemeno týkající se podjatosti odborníka — Neexistence dopadu takové podjatosti na konečný výsledek hodnocení — Lhůty pro podání návrhu na přezkum — Zpochybnění abstraktních kritérií pro zadání — Objasnění těchto kritérií po sdělení úplných důvodů pro zadání zakázky — Míra souladu nabídek s technickými specifikacemi jako kritérium hodnocení“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – eVigilo Ltd v. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos
   (Věc C-538/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 89/665/EHS a 2004/18/ES - Zásady rovného zacházení a transparentnosti - Vazba uchazeče na odborníky veřejného zadavatele - Povinnost zohlednit tuto vazbu - Důkazní břemeno týkající se podjatosti odborníka - Neexistence dopadu takové podjatosti na konečný výsledek hodnocení - Lhůty pro podání návrhu na přezkum - Zpochybnění abstraktních kritérií pro zadání - Objasnění těchto kritérií po sdělení úplných důvodů pro zadání zakázky - Míra souladu nabídek s technickými specifikacemi jako kritérium hodnocení“)
   (2015/C 146/03)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: eVigilo Ltd

      Žalovaný: Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamentas prie Vidaus reikalų ministerijos

      podporovaný:„NT Service“ UAB, „HNIT Baltic“ UAB

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 třetí pododstavec směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, jakož i článek 2, čl. 44 odst. 1 a čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání v zásadě tomu, aby protiprávnost vyhodnocení nabídek uchazečů byla konstatována pouze na základě skutečnosti, že úspěšný uchazeč o zakázku měl významné vazby na odborníky jmenované veřejným zadavatelem, kteří hodnotili nabídky. Veřejný zadavatel je v každém případě povinen ověřit existenci případných střetů zájmu a přijmout opatření vhodná k předcházení střetům zájmů, jejich odhalování a odstraňování. Při přezkumu opravného prostředku směřujícího ke zrušení rozhodnutí o zadání zakázky z důvodu podjatosti odborníků nelze vyžadovat, aby odmítnutý uchazeč konkrétně prokázal podjatost odborníků. V zásadě je věcí vnitrostátního práva určit, zda a v jakém rozsahu musí příslušné správní a soudní orgány zohlednit okolnost, že případná podjatost odborníků měla či neměla dopad na rozhodnutí o zadání zakázky.
               Článek 1 odst. 1 třetí pododstavec směrnice 89/665, ve znění směrnice 2007/66, jakož i článek 2, čl. 44 odst. 1 a čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/18 musejí být vykládány v tom smyslu, že vyžadují, aby právo na podání návrhu na přezkum legality nabídkového řízení bylo po uplynutí lhůty stanovené vnitrostátním právem přístupné přiměřeně informovanému uchazeči, který postupuje s obvyklou řádnou péčí, jenž byl schopen pochopit podmínky nabídkového řízení až v okamžiku, kdy veřejný zadavatel poté, co vyhodnotil nabídky, poskytl úplné informace o důvodech svého rozhodnutí. Takové právo na podání návrhu na přezkum lze uplatnit až do uplynutí lhůty pro podání návrhu na přezkum rozhodnutí o zadání zakázky.

               2)

               Článek 2 a čl. 53 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/18 musejí být vykládány v tom smyslu, že veřejnému zadavateli v zásadě umožňují přijmout jako kritérium hodnocení nabídek podaných uchazeči o veřejnou zakázku stupeň souladu nabídek s požadavky uvedenými v zadávací dokumentaci.

      (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


title: Věc C-79/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Adige Carni scrl, in liquidazione v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. února 2008 – Adige Carni scrl, in liquidazione v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-79/08)
   (2008/C 116/20)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Corte Suprema di Cassazione
   Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Adige Carni scrl, in liquidazione

      Odpůrci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   Předběžné otázky

               1)

               Jsou daňová opatření poskytující úlevy družstevním společnostem podle článků 10, 11, 12, 13 a 14 nařízení prezidenta republiky č. 601 z roku 1973 slučitelná s právní úpravou hospodářské soutěže a lze je v projednávané věci kvalifikovat jako státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES, zejména neupravuje-li legislativní nařízení dočasné hlavy státu č. 1577 z roku 1947 odpovídající systém dohledu a sankcí pokud jde o zneužití?

               2)

               Mohou být tato opatření, zejména pro účely problematiky kvalifikace napadených zvýhodňujících daňových opatření jako státní podpory, považována za přiměřená vzhledem k účelu družstevního podniku? Může se posuzování proporcionality týkat kromě jednotlivého opatření i výhod poskytovaných opatřeními jako celkem s následným narušením hospodářské soutěže?
               Za účelem odpovědi na předcházející otázky je třeba vzít v úvahu skutečnost, že systém dohledu je vážně oslaben reformou v oblasti práva společností, zejména co se týče družstev s převažující, avšak nikoli úplnou vzájemností podle zákona č. 311 z roku 2004.

               3)

               Bez ohledu na kvalifikaci dotyčných zvýhodňujících opatření jako státní podpory, může být použití formy družstevní společnosti, i pokud se nejedná o podvod, kvalifikováno jako zneužití práva, pokud k použití této formy dojde s výhradním nebo hlavním cílem docílit úspory na daních?


title: Věc T-99/17: Žaloba podaná dne 16. února 2017 – Eutelsat v. GSA

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/48

         Žaloba podaná dne 16. února 2017 – Eutelsat v. GSA
   (Věc T-99/17)
   (2017/C 144/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Eutelsat SA (Paříž, Francie) (zástupce: L. de la Brosse, advokát)

      Žalovaná: European Global Navigation Satellite Systems Agency

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               vyhověl návrhu žalobkyně na přijetí vyšetřovacích opatření,

               —

               zrušil i) rozhodnutí, kterým byla odmítnuta „nejlepší konečná nabídka“ žalobkyně („NKN“), přijaté Agenturou pro evropský GNSS (GSA) v souvislosti s oznámením o veřejné zakázce č. GSA/CD/14/14 – „Galileo service operator“, oznámené dne 29. listopadu 2016, a ii) rozhodnutí o zadání zakázky na provoz a údržbu systému Galileo jinému uchazeči;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně devět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že uchazeč zařazený na první místo změnil svoji přihlášku během řízení, čímž byla porušena i) zadávací dokumentace a ii) zásada rovného zacházení s uchazeči.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že GSA změnila během řízení obsah finančních kritérií pro výběr nabídek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že metoda použitá GSA pro zařazení cenového kritéria neumožnila vybrat ekonomicky nejvýhodnější nabídku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že složení hodnotícího výboru nebylo v souladu s pravidly a jeho nezávislost nelze zaručit.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že uchazeč zařazený na první místo předložil mimořádně nízkou nabídku.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči a ze zvýhodnění v rozporu s pravidly o konfliktu zájmů.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že se GSA dopustila několika chyb ohledně kvalitativních kritérií pro zadání zakázky.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že GSA nesplnila povinnost dostatečně odůvodnit napadená rozhodnutí.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z toho, že hodnota zakázky je mnohem nižší než celková hodnota uvedená v oznámení o výsledku zadávacího řízení, které zveřejnila GSA, a nejlepší konečná nabídka společnosti Eutelsat.


title: Výmaz věci C-410/02

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/18

         Výmaz věci C-410/02 (1)

   (2005/C 45/34)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 25. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C- 410/02: Komise Evropských společenství proti Irsku.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc C-33/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2010 — Evropská komise v. Dánské království

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. prosince 2010 — Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-33/10) (1)

   2011/C 63/47
   Jednací jazyk: dánština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-280/14: Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/31

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Ineos Manufacturing Deutschland a další v. Komise
   (Věc T-280/14)
   2014/C 223/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Kolín, Německo), Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Německo) a Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhelmshaven, Německo) (zástupci: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a článku 108 SFEU z důvodu nesprávné kvalifikace zvláštního systému náhrad

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutím o zahájení řízení byl porušen čl. 107 odst. 1 SFEU, článek 108 SFEU a čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), protože příplatek EEG, který je upraven v zákoně o upřednostňování energií z obnovitelných zdrojů (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien)(dále jen „EEG“) nepředstavuje poskytování státních prostředků a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie nepředstavuje vzdání se státních prostředků.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise při svém přezkumu vycházela z nových vymezovacích parametrů, které nejsou slučitelné se zásadami dosavadní judikatury. Komise zejména zcela upustila od kritéria konkrétního dispozičního oprávnění státních orgánů, které je podle ustálené judikatury pro kvalifikaci státních prostředků nezbytné, a považovala za dostačující, že státní zákonodárce působí na platební toky mezi soukromými subjekty, a že je dodržování zákonných požadavků soukromými subjekty kontrolováno regulačními orgány.

                           —

                           Komise je dála vázána svým rozhodnutím, v němž EEG 2000 nepovažovala za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože nedošlo k přesunu státních prostředků, a EEG 2012 proto v rozporu s právem kvalifikovala jako novou protiprávně zavedenou podporu.

                           —

                           Komise kromě toho dostatečně nezkoumala, a tedy také nerozpoznala, že ustanovení o výjimce pro uživatele s vysokou spotřebou energie jsou na základě účelu, povahy resp. vnitřní struktury zákona o EEG 2012 opodstatněná a nepředstavují proto selektivní výhodu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU, jakož i článků 18 a 19 nařízení č. 659/1999 z důvodu, že nebyla navržena vhodná opatření

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že Komise byla při přezkumu EEG 2012 v každém případě povinna použít řízení pro existující podpory podle čl. 108 odst. 1 SFEU a článků 17 až 19 nařízení č. 659/1999 a před zahájením formálního vyšetřovacího řízení byla – místo toho, že hospodářské subjekty prostřednictvím kvalifikace EEG 2012 jako nové neoznámené podpory vystavila značným hospodářským rizikům – povinna Německu navrhnout vhodná opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně kromě toho namítají, že před vydáním rozhodnutí, jež má takto závažné právní důsledky, byla Komise povinna je vyslechnout.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění

                           —

                           Žalobkyně konečně tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení je na podstatných místech nedostatečně odůvodněno.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-799/16: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2016 – Xiaomi v. EUIPO – Dudingen Develops (MI)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/43

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2016 – Xiaomi v. EUIPO – Dudingen Develops (MI)
   (Věc T-799/16)
   (2017/C 022/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xiaomi, Inc. (Peking, Čína) (zástupci: T. Raab a C. Tenkhoff, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dudingen Develops, SL (Numancia de la Sagra, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka „MI“ – Přihláška ochranné známky Evropské unie č. 13 498 423

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2016, ve věci R 337/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí částečně zrušil v rozsahu, v němž jím bylo rozhodnuto, že neexistuje nebezpečí záměny v souvislosti s těmito výrobky:

                           —

                           „elektrické kabely; pláště pro elektrické kabely; kryty kabelů [vedení]; elektrické prodlužovací kabely; smaltované elektrické dráty; vyhledávače kabelů; adaptéry kabelů (elektrické -); izolované elektrické dráty; odporové dráty; dráty pro elektroměry; kovové kabely [elektrické]; kabelové konektory; měřící kabely; spojovací kabely; vedení pro elektrické kabely; kabelové spojky pro elektrické kabely; montážní kabely [elektrické]; vedení pro elektrické kabely; kabelové kanály (elektrické); kabelové skříně (elektrické); kabelové spojky pro elektrické kabely; svorky (elektrotechnika); elektrické dráty odolné proti teplotě; spojovací bloky [elektrický kabel]; přilby na použití při sportu; štítky na identifikaci elektrických kabelů; přípojky pro elektrické kabely; značky pro elektrické dráty; elektrické kabely izolované minerály; samčí konektory pro elektrické kabely; flexibilní pláště pro elektrické kabely; elektrické vedení (materiály na -) [dráty, kabely]; objímky elektrických kabelů; spojovací skříňky pro elektrické dráty; skříňky pro domovní kabelové spojky; přístroje, nástroje a kabely pro elektrotechniku; elektrické adaptéry; zásuvkové adaptéry; spojovací adaptéry (elektrické -); adaptéry pro připojení telefonů k naslouchacím pomůckám; cestovní adaptéry pro elektrické zásuvky“ ve třídě 9 a

                           —

                           „batohy; baťůžky; batohy pro horolezce“ ve třídě 18.

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-235/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Zvláště chráněné oblasti — IBA 98 — Hodnota — Kvalita údajů — Kritéria — Prostor pro uvážení — Zjevně nedostatečné označení z hlediska počtu a rozlohy)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-235/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Zvláště chráněné oblasti - IBA 98 - Hodnota - Kvalita údajů - Kritéria - Prostor pro uvážení - Zjevně nedostatečné označení z hlediska počtu a rozlohy)
   (2007/C 199/03)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a G. Valero Jordana, zmocněnci)

      Žalovaná: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1) – Neoznačení území nejvhodnějších k ochraně druhů uvedených v příloze I směrnice a stěhovavých druhů jako zvláště chráněných oblastí.
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že neoznačilo jako zvláště chráněné oblasti pro ptactvo území dostatečná z hlediska rozlohy v autonomních společenstvích Andalusie, Baleáry, Kanárské ostrovy a území dostatečná z hlediska počtu v autonomních společenstvích Andalusie, Baleáry, Kanárské ostrovy, Kastilie-La Mancha, Katalánsko, Galicie a Valencie k zajištění ochrany všech druhů ptactva vyjmenovaných v příloze I směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, zejména ve znění směrnice Komise 97/49/ES ze dne 29. července 1997, jakož i stěhovavých druhů neuvedených v této příloze, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409 ve znění pozdějších předpisů.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-357/14: Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Experience Hendrix v. OHIM – JH Licence (Jimi Hendrix)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/43

         Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Experience Hendrix v. OHIM – JH Licence (Jimi Hendrix)
   (Věc T-357/14)
   2014/C 253/57
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Experience Hendrix LLC (Tukwila, USA) (zástupce: M. Vanhegan, Barrister, a P. Gardiner, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: JH Licence GmbH (Pommelsbrunn, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. března 2014 ve věci R 782/2012-4,

               —

               prohlásil spornou ochrannou známku Společenství za neplatnou,

               —

               uložil majitelce ochranné známky Společenství, aby žalobkyni nahradila její náklady řízení vynaložené před zrušovacím oddělením,

               —

               uložil žalovanému, aby žalobkyni nahradil její náklady řízení vynaložené před odvolacím senátem a Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Jimi Hendrix“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 15 – přihláška ochranné známky Společenství č. 4 6 26  685

      Majitelka ochranné známky Společenství: JH Licence GmbH.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009,

               —

               Porušení čl. 53 odst. 2 písm. a) a článku 78 nařízení č. 207/2009,

               —

               Porušení čl. 53 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-487/12: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — Eckes-Granini v. OHIM — Panini (PANINI)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/54

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — Eckes-Granini v. OHIM — Panini (PANINI)
   (Věc T-487/12)
   2013/C 26/110
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Panini SpA (Modena, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2012 ve věci R 2393/2011-2; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PANINI“ pro výrobky zařazené do třídy 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8721987

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 121780 slovní ochranné známky „GRANINI“ pro výrobky zařazené mimo jiné do třídy 32; zápis německé ochranné známky č. 30315871 slovní ochranné známky „GRANINI“ pro výrobky zařazené mimo jiné do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení rady č. 207/2009.


title: Věc C-16/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím House of Lords ze dne 2. prosince 2004 ve věci 1) Veli Tum a 2) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím House of Lords ze dne 2. prosince 2004 ve věci 1) Veli Tum a 2) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-16/05)
   (2005/C 69/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím House of Lords ze dne 2. prosince 2004 ve věci 1) Veli Tum a 2) Mehmet Dari proti Secretary of State for the Home Department, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. ledna 2005, předložena žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
   Má se čl. 41 odst. 1 dodatečného protokolu ke smlouvě o přidružení podepsaného v Bruselu dne 23. listopadu 1970 vykládat tak, že zakazuje členskému státu, aby zaváděl nová omezení od doby nabytí účinnosti protokolu v tomto členském státě pro podmínky a pro řízení o vstupu na jeho území u tureckého státního příslušníka, který chce začít podnikat v tomto členském státě?


title: Věc F-95/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. února 2012 — Bömcke v. EIB

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/39

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. února 2012 — Bömcke v. EIB
   (Věc F-95/10) (1)

   2012/C 138/97
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010, s. 62.


title: Věc F-72/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — da Silva Tenreiro v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Výběrové řízení — Článek 7 odst. 1 služebního řádu — Článek 29 odst. 1 písm. a) a b) služebního řádu — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Odůvodnění“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/24

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — da Silva Tenreiro v. Komise
   (Věc F-72/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Výběrové řízení - Článek 7 odst. 1 služebního řádu - Článek 29 odst. 1 písm. a) a b) služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Odůvodnění)
   2012/C 138/46
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mario Paulo da Silva Tenreiro (Kraiinem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá kandidatura žalobce na obsazení pracovního místa ředitele ředitelství E „Spravedlnost“ GŘ „Spravedlnost, svoboda a bezpečnost“, jakož i rozhodnutí o jmenování nového ředitele. Zadruhé žádost o zrušení rozhodnutí uzavřít řízení o obsazení pracovního místa ředitele GŘ SSB.F „Bezpečnost“, jakož i rozhodnutí o jmenování nového ředitele

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010, s. 49.


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-238/03 P: Maja Srl proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Finanční podpora Společenství — Zrušení podpory poskytnuté na modernizaci jednotky zemědělské výroby)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/12

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-238/03 P: Maja Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Finanční podpora Společenství - Zrušení podpory poskytnuté na modernizaci jednotky zemědělské výroby)
   (2005/C 45/23)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-238/03 P, Maja Srl, původně Ca' Pasta Srl (advokáti: P. Piva, R. Mastroianni, G. Arendt), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Visaggio, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, avocat), jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora podaný dne 28. května 2003, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), předseda senátu, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Maja Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-6/10: Žaloba podaná dne 11. ledna 2010 — Sviluppo Globale v. Komise

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/47

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2010 — Sviluppo Globale v. Komise
   (Věc T-6/10)
   2010/C 51/85
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sviluppo Globale GEIE (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, advokát, R. Sciaudone, advokát, A. Neri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 10. listopadu 2009 a 26. listopadu 2009.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je namířena jednak proti rozhodnutí Komise ze dne 10. listopadu 2009, kterým Komise odmítla nabídku podanou konsorciem ITAK (jehož členem je žalobkyně a v rámci nějž vykonává veškeré provozní a správní činnosti ve prospěch samotného konsorcia) v rámci nabídkového řízení EuropAid/127843/D/SER/KOS, jehož předmětem bylo poskytování pomoci celním a finančním orgánům v Kosovu, a jednak proti rozhodnutí Komise ze dne 26. listopadu 2009 týkajícímu se žádosti o přístup k dokumentům souvisejícím s předmětnou veřejnou zakázkou podané výše uvedeným konsorciem ITAK.
   Na podporu návrhu na zrušení rozhodnutí ze dne 10. listopadu 2009 žalobkyně uvádí:

               —

               porušení povinnosti odůvodnění tím, že Komise nikdy neposkytla informace ohledně vlastností a výhod vybrané nabídky;

               —

               porušení povinností příslušejících Komisi podle bodu 2.4.15 „Praktického průvodce postupy udílení zakázek u vnějších akcí“ Evropského společenství, jakož i porušení povinnosti řádné péče při správní činnosti, která přísluší Komisi. V tomto ohledu je třeba uvést, že žalovaná ve skutečnosti neodpověděla na výhrady vznesené podle bodu 2.4.15 Praktického průvodce;

               —

               zjevně nesprávné posouzení kvality technické nabídky konsorcia ITAK, neboť hodnotící výbor shledal nedostatečnou a technicky nevhodnou nabídku podanou třemi orgány (finančními a celními) ne méně než tří členských států Evropské unie;

               —

               zjevně nesprávné posouzení kvality úspěšné technické nabídky. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že hodnotící výbor udělil extrémně vysoký počet bodů nabídce podané konsorciem počítačových expertů s týmovým vedoucím, který byl v minulosti hodnocen Komisí jako průměrný.

         Na podporu návrhu na zrušení rozhodnutí ze dne 26. listopadu 2009 žalobkyně uvádí:

               —

               porušení článku 7 nařízení č. 1049/2001 (1) tím, že Komise bez prodlení nevyřídila žádost o přístup k dokumentům, nezaslala žádné potvrzení o obdržení žádosti a měla za to, že může žádost jednoduše přehlédnout.

               —

               porušení článku 8 nařízení č. 1049/2001 tím, že Komise bez prodlení nevyřídila potvrzující žádost podanou konsorciem ITAK, ani za těchto okolností nezaslala žádné potvrzení o obdržení žádosti a konečně měla za to, že může odpovědět na žádost po uplynutí lhůty stanovené pro podání odpovědi;

               —

               porušení obecných zásad týkajících se přístupu k dokumentům, které jsou stanoveny v nařízení č. 1049/2001a s tím související judikatuře. Komise zašla tak daleko, že neposkytla ani informace, které byly dříve žalobkyni předány;

               —

               v poslední řadě se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 2, 3 a 6 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-220/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2007 – JAKO-O v. OHIM – P. I. Fashion (JAKO-O)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2007 – JAKO-O v. OHIM – P. I. Fashion (JAKO-O)
   (Věc T-220/06) (1)

   (2007/C 247/68)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-305/08: Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Itálie v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/31

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-305/08)
   (2008/C 272/58)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: F. Arena, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje:

               —

               zrušit článek 1 nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008, o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 ° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155 ze dne 13. června 2008) v tom rozsahu, v němž je podle tohoto předpisu ode dne 16. června 2008 zakázán rybolov tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45 ° západní délky a ve Středozemním moři loďmi plujícími pod italskou vlajkou, a v tom rozsahu, v jakém je těmto lodím rovněž zakázáno uloveného tuňáka obecného přechovávat na palubě, umísťovat do klece pro účely výkrmu nebo chovu, překládat, přemísťovat nebo vykládat;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Italská vláda se svou žalobou obrací proti článku 1 nařízení č. 530/2008.
   Napadení je založeno na pěti žalobních důvodech:
   Zaprvé se žalobkyně domnívá, že napadené nařízení neobsahuje odůvodnění. Komise opírá své tvrzení obsažené v nařízení o skutečnost, že italské loďstvo vyčerpalo své vlastní možnosti lovu dne 16. června 2008, pouze o odkaz na jistá – nespecifikovaná – data, která má k dispozici, a o (rovněž neznámý) obsah zpráv jejích vlastních inspektorů.
   Zadruhé jednala Komise na základě nesprávného posouzení tím, že přijala okamžitá opatření ve smyslu článku 7 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 nikoli z důvodu existence předpokladů uvedených v tomto předpisu, nýbrž z důvodu údajného porušení povinností Itálie, které pro ni vyplývají z nařízení Rady (ES) č. 1559/2007.
   Zatřetí porušila Komise článek 7 a 26 nařízení č. 2371/2002, neboť jí uváděný skutkový stav by v nejlepším případě dovoloval přijmout opatření podle článku 26 tohoto nařízení (při dodržení zde stanoveného postupu) a nikoli podle článku 7 nařízení.
   Začtvrté byl napadeným předpisem zkreslen skutkový stav, neboť z údajů předaných Komisi italskými úřady je třeba vyrozumět, že i po vydání napadeného nařízení dosáhla řada lodí plujících pod italskou vlajkou méně než 50 % přidělených rybolovných práv pro tuňáka obecného, takže skutečný předpoklad, na němž napadené opatření spočívá (tj. překročení přidělených rybolovných práv ze strany italského loďstva) je nepřípadné.
   A konečně zapáté chybí odůvodnění tvrzení Komise, že došlo k porušení nařízení č. 1559/2007. Také přitom se jednalo o obecné tvrzení bez jakéhokoli odkazu na to, o jaký způsob porušení se jednalo a v jakém ohledu měla Itálie porušit své povinnosti z uvedeného nařízení.


title: Věc C-295/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 22. května 2017 – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A., v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 22. května 2017 – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A., v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-295/17)
   (2017/C 256/10)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia, S.A.

      Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 2 odst. 1 písm. c), čl. 64 odst. 1, čl. 66 písm. a) a článek 73 směrnice 2006/112/ES (1) vykládány v tom smyslu, že poskytovatel telekomunikačních služeb (televize, internet, mobilní telefonní síť a síť pevných telefonních linek) musí odvést daň z přidané hodnoty v případě, kdy svým zákazníkům v situaci, kdy z důvodu přičitatelného zákazníkovi dojde k předčasnému ukončení smlouvy obsahující povinnost zůstat vázán po určitou dobu (doba vázanosti) účtuje částku odpovídající hodnotě měsíční platby, kterou má podle smlouvy zákazník hradit, vynásobené počtem měsíců zbývajících do konce období vázanosti, když v okamžiku, kdy je uvedená částka fakturována, a bez ohledu na skutečné zaplacení této částky poskytovatel již ukončil poskytování služeb a pokud

                           a)

                           smluvním účelem fakturované částky je odradit zákazníka od nedodržení doby vázanosti, k jejímuž dodržení se zavázal, a nahradit škodu způsobenou poskytovateli nedodržením doby vázanosti a spočívající zejména v ušlém zisku, kterého by poskytovatel dosáhl, kdyby smlouva byla plněna až do konce daného období, ve snížení smluvních cen, v poskytnutí vybavení nebo jiných nabídek zdarma nebo za nižší cenu, anebo v nákladech na reklamu a získávání zákazníků;

                           b)

                           odměna pro získatele stanovená za uzavření smlouvy s dobou vázanosti je vyšší než odměna za uzavření smlouvy bez doby vázanosti, přičemž v obou případech (tedy u smluv s dobou vázanosti i u smluv bez doby vázanosti) se odměna počítá na základě výše měsíčních plateb stanovené v uzavřených smlouvách;

                           c)

                           fakturovanou částku lze podle vnitrostátního práva kvalifikovat jako smluvní pokutu?

               2)

               Může absence některé či některých z okolností uvedených v jednotlivých písmenech první otázky změnit odpověď na první otázku?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty(Úř. věst. 2006, L 347, s. 1)


title: Věc C-265/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2009 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 29. dubna 2009 ve věci T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2009 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 29. dubna 2009 ve věci T-23/07, Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-265/09 P)
   2009/C 233/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider)

      Další účastník řízení: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               zamítnout žalobu proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu ze dne 30. listopadu 2006 ve věci R 808/2006-4, podpůrně vrátit věc Soudu;

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů jak řízení v prvním stupni, tak i řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu prvního stupně, kterým bylo zrušeno rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 30. listopadu 2006 o odmítnutí žádosti odpůrkyně o zápis obrazového označení „α“ jako ochranné známky Společenství. Soud měl za to, že odvolací senát nesprávně použil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (dále jen „NOZS“) tím, že nedostatek rozlišovací způsobilosti přihlašovaného obrazového označení vyvodil pouze z nedostatku změn nebo grafických ozdob ve vztahu ke standardnímu druhu písma Times New Roman, aniž by provedl konkrétní přezkum jeho způsobilosti u referenční veřejnosti odlišit dotčené výrobky od výrobků pocházejících od konkurentů žalobkyně.
   Jako důvod kasačního opravného prostředku je uvedeno porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) NOZS. Úřad se domnívá, že Soud toto ustanovení vyložil v trojím ohledu nepřesně.
   Zaprvé není na rozdíl od názoru Soudu pro přezkum čl. 7 odst. 1 písm. b) NOZS vždy nezbytné, zjistit rozlišovací způsobilost obrazového označení cestou konkrétního přezkumu zaměřeného na jednotlivé výrobky. Judikatura pro jednotlivé kategorie obrazového označení (např. trojrozměrná obrazová označení, ochranné známky spočívající v barvě, hesla, doménová jména) údajně připustila přezkum konkrétní rozlišovací způsobilosti ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) NOZS na základě obecných výpovědí o vnímání spotřebitele a jejich podmiňování a při tom často neprovedla konkrétní přezkum výrobků a služeb, jichž se přihláška týkala. Judikatura údajně rovněž uznala, že u některých kategorií obrazového označení může být konkrétní rozlišovací způsobilost požadována zpravidla jen na základě jeho užívání.
   Zadruhé Soud údajně nevzal v úvahu, že přezkum rozlišovací způsobilosti představuje pravděpodobnostní rozhodnutí, a proto má vždy povahu pochybnosti.
   Zatřetí Soud údajně nezohlednil rozdělení povinností tvrzení v rámci přezkumu čl. 7 odst. 1 písm. b) NOZS v rozsahu, v němž se domníval, že Úřad musí chybějící rozlišovací způsobilost přihlašovaného obrazového označení vždy konstatovat s ohledem na konkrétní skutečnosti. Postup týkající se zápisu údajně je správním řízením a nikoli kontradiktorním řízením, při kterém by Úřad přihlašovateli měl prokazovat překážky zápisu. Pokud žalobce údajně uvede, že přihlašovaná ochranná známka má na rozdíl od posouzení Úřadu rozlišovací způsobilost, je tedy údajně věcí žalobce, aby konkrétními a fundovanými údaji dokázal, že přihlašovaná známka má rozlišovací způsobilost buď od počátku nebo jí získala užíváním.


title: Věc F-15/15: Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ v. Evropská komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/40

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2015 – ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-15/15)
   (2015/C 127/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Mock, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované o stanovení částky rovnající se cestovním výdajům z místa zaměstnání do místa původu na základě článku 8 přílohy VII služebního státu ve znění nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit výplatní pásky 6/2014 a 7/2014 potvrzené rozhodnutím žalované ze dne 15. října 2014, doručeným dne 17. října 2014, v části, v níž se rozhoduje o stanovení částky rovnající se cestovním výdajům z místa zaměstnání do místa původu;

               —

               pro případ zrušení uložit žalované, aby opětovně stanovila částku rovnající se cestovním výdajům z místa zaměstnání do místa původu s přihlédnutím k důvodům vedoucím ke zrušení;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení podle platných předpisů.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  26. ledna 2006  ve věci C-514/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Články 43 a 49 ES — Omezení svobody usazování a volného pohybu služeb — Podniky a soukromé bezpečnostní služby — Podmínky — Forma právnické osoby — Minimální základní kapitál — Kauce — Minimální počet spolupracovníků — Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS — Uznávání odborných kvalifikací)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 26. ledna 2006
   ve věci C-514/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 43 a 49 ES - Omezení svobody usazování a volného pohybu služeb - Podniky a soukromé bezpečnostní služby - Podmínky - Forma právnické osoby - Minimální základní kapitál - Kauce - Minimální počet spolupracovníků - Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS - Uznávání odborných kvalifikací)
   (2006/C 86/06)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-514/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. prosince 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Patakia a L. Escobar Guerrero) proti Španělskému království (zmocněnec: E. Braquehais Conesa), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že ponechalo v platnosti ustanovení zákona č. 23/1992 ze dne 30. července 1992 o soukromých bezpečnostních službách a královského nařízení č. 2364/1994 ze dne 9. prosince 1994 o schválení nařízení o soukromých bezpečnostních službách, která ukládají zahraničním podnikům poskytujícím soukromé bezpečnostní služby řadu podmínek pro výkon jejich činností ve Španělsku, a sice povinnost:

                           —

                           být založeny ve formě právnické osoby;

                           —

                           mít určitý minimální základní kapitál;

                           —

                           složit kauci u španělského orgánu;

                           —

                           zaměstnávat minimální počet zaměstnanců v rozsahu, v němž dotčený podnik vykonává své činnosti v jiných oblastech než v oblasti přepravy a distribuce trhavin;

                           —

                           obecnou povinnost jejich zaměstnanců mít zvláštní správní povolení vydané španělskými orgány, a
                           tím, že nepřijalo předpisy nezbytné k tomu, aby bylo zajištěno uznávání osvědčení odborné způsobilosti pro výkon činnosti soukromého detektiva, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají jednak z článků 43 a 49 ES a jednak ze směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada tří čtvrtin nákladů řízení Komise Evropských společenství a ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Komise Evropských společenství ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-203/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Cemex Polska v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/40

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Cemex Polska v. Komise
   (Věc T-203/07)
   (2007/C 170/76)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cemex Polska sp.z o.o. (zástupci: F. Puel a M. Szpunar, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1295 konečného ze dne 26. března 2007 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Polskem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1), ve kterém Komise konstatovala, že některé aspekty polského národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise CO2 pro období 2008–2012, který jí byl oznámen dne 30. června 2006, jsou neslučitelné s čl. 9 odst. 1 a 3, článkem 10 a čl. 13 odst. 2, jakož i s kritérii přílohy III směrnice 2003/87/ES. Napadené rozhodnutí snižuje horní hranici emise CO2 pro období 2008–2012 o 26,7 % oproti horní hranici, kterou Polsko navrhlo v národním alokačním plánu pro přidělování povolenek oznámeném Komisi.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobkyní odpovídají žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-195/07.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-285/13 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. června 2014 – Bimbo, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Caffè KIMBO — Námitkové řízení — Starší národní slovní ochranná známka BIMBO — Obecně známá ochranná známka — Částečné zamítnutí námitek — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/5

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. června 2014 – Bimbo, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-285/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Caffè KIMBO - Námitkové řízení - Starší národní slovní ochranná známka BIMBO - Obecně známá ochranná známka - Částečné zamítnutí námitek - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)
   2014/C 261/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bimbo, SA (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Café do Brasil SpA (zástupci: M. Mostardini a F. Mellucci, advokáti)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Bimbo SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31. 8. 2013.


title: Věc C-158/05: Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/26

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-158/05)
   (2005/C 143/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. dubna 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Braunem a M. Huttunenem jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/30/ES (1) ze dne 26. března 2002 o pravidlech a postupech pro zavedení provozních omezení ke snížení hluku na letištích Společenství a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES a této směrnice;

               2.

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení této směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 28. září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 85, s. 40.