201806010421917352018/C 211/121392018CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL2018022191021Věc C-139/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 CJ proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2017 ve věci T-602/16, CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)
 ---documentbreak--- C2112018CS910120180221CS001291102Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2018 CJ proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 13. prosince 2017 ve věci T-602/16, CJ v. Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)
   (Věc C-139/18 P)2018/C 211/12Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CJ (zástupce: V. Kolias, Δικηγόρος)

      Další účastník řízení: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

            —

            zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2017 ve věci T-602/16, CJ v. ECDC (EU:T:2017:893);

            —

            v důsledku toho zrušil hodnotící posudek ze dne 21. září 2015, bude-li kasační opravný prostředek prohlášen za opodstatněný;

            —

            uložil ECDC náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni i řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody:

            1.

            První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál:

                     —

                     nesprávně vyložil čl. 3 odst. 1 ve spojení s čl. 3 odst. 3 prováděcích pravidel ECDC č. 20, na základě čehož dospěl k závěru, že v takových případech jako v projednávané věci nemusí být odvolacím hodnotitelem předseda správní rady,

                     —

                     dopustil se nesprávného právního posouzení skutkového stavu, když rozhodl, že bylo každopádně nepravděpodobné, aby předseda správní rady rozhodl ve prospěch navrhovatele,

                     —

                     nesprávně vyložil argument, že podřízený hodnotitele nemůže být odvolacím hodnotitelem, protože mu schází nezbytná nezávislost na hodnotiteli.

            2.

            Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál:

                     —

                     nesprávně vyložil čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 a 4 prováděcích pravidel ECDC č. 20, na základě čehož dospěl k závěru, že hodnotitel může opomenout cíle a ukazatele výkonnosti stanovené zaměstnanci v předchozím hodnotícím období,

                     —

                     podpůrně se dopustil nesprávného právního posouzení skutkového stavu, když shledal, že hodnotitel náležitě zvážil cíle a ukazatele výkonnosti.

            3.

            Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál:

                     —

                     nesprávně vyložil pojem „pohovor“ ve smyslu čl. 8 odst. 9 prováděcích pravidel ECDC,

                     —

                     podpůrně se dopustil nesprávného právního posouzení, když jako hodnotící „pohovor“ kvalifikoval situaci na straně ECDC, kdy si spolupodepisující úředník pouze vyžádá od zaměstnance dokument, který již má k dispozici, zašle z mobilního telefonu zaměstnanci otázku „Které aspekty hodnocení výkonnosti považujete za nesprávné?“ a nepoloží žádnou další otázku poté, co zaměstnanec věcně odpověděl a nabídl další, podrobnější informace, bude-li je hodnotící úředník požadovat.

            4.

            Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál:

                     —

                     nesprávně vyložil článek 22a služebního řádu, když v podstatě shledal, že i když zaměstnanec poukazuje in tempore non suspecto na vadné finanční řízení, předloží o něm alespoň neúplný důkaz a tato tvrzení jsou pravdivá, je agentura oprávněna postupovat tak, že jeho roční výkonnost vyhodnotí tytéž osoby, kterých se jeho tvrzení týkají,

                     —

                     podpůrně se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že navrhovatelovy argumenty nebyly učiněny in tempore non suspecto ani nejsou pravdivé či podložené důkazy a že úředníci, kterých se tvrzení týkala, mohli přesto neutrálně vyhodnotit navrhovatelovu výkonnost.


201806010161915582018/C 211/251682016TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180503202011Věc T-168/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Grizzly Tools v. Komise „Ochrana zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a pracovníků — Směrnice 2006/42/ES — Ochranná doložka — Vnitrostátní opatření spočívající v zákazu uvádění vysokotlakého čističe na trh — Základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost — Rozhodnutí Komise, kterým se opatření prohlašuje za odůvodněné — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení“
 ---documentbreak--- C2112018CS2010120180503CS0025201201Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Grizzly Tools v. Komise
   (Věc T-168/16) (
         1
      )
   „„Ochrana zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a pracovníků — Směrnice 2006/42/ES — Ochranná doložka — Vnitrostátní opatření spočívající v zákazu uvádění vysokotlakého čističe na trh — Základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost — Rozhodnutí Komise, kterým se opatření prohlašuje za odůvodněné — Povinnost uvést odůvodnění — Rovné zacházení““2018/C 211/25Jednací jazyk: němčina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grizzly Tools GmbH & Co.KG (Großostheim, Německo) (zástupce: H. Fischer, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně G. Zavvos a K. Petersen, poté K. Petersen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/175 ze dne 8. února 2016 týkajícího se opatření přijatého Španělskem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES, kterým se zakazuje uvádění určitého typu vysokotlakého čističe na trh (Úř. věst. 2016, L 33, s. 12).

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Grizzly Tools GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


201806010111915512018/C 211/312142018TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180327242521Věc T-214/18: Žaloba podaná dne 27. března 2018 – Briois v. Parlament
 ---documentbreak--- C2112018CS2410120180327CS0031241252Žaloba podaná dne 27. března 2018 – Briois v. Parlament
   (Věc T-214/18)2018/C 211/31Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Francie) (zástupce: F. Wagner, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 6. února 2018 o žádosti, aby byl Steeve Briois zbaven poslanecké imunity, č. 2017/2221(IMM), kterým se přijímá zpráva Výboru pro právní záležitosti A8-0011/2018;

            —

            uložil Evropskému parlamentu zaplatit Steevu Brioisovi částku 35000 eur z titulu jemu vzniklé nemajetkové újmy;

            —

            uložil Evropskému parlamentu zaplatit Steevu Brioisovi částku 5000 eur z titulu nahraditelných nákladů;

            —

            uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 protokolu č. 7 o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „protokol“), jelikož projev S. Brioise, který vedl k trestnímu stíhání v jeho členském státě původu, představuje názor vyjádřený v rámci výkonu jeho parlamentních funkcí ve smyslu tohoto ustanovení.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 9 protokolu, jelikož Parlament nerespektoval jak znění, tak smysl tohoto ustanovení tím, že přijal rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity S. Brioise, čímž toto rozhodnutí zatížil neplatností.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a řádné správy.
            Zaprvé se žalobce domnívá, že Parlament porušil zásadu rovného zacházení vůči němu ve srovnání s poslanci, kteří se nacházejí ve shodných či přinejmenším srovnatelných situacích, a že tak porušil také zásadu řádné správy, která zahrnuje povinnost příslušného orgánu důsledně a nestranně přezkoumat všechny relevantní okolnosti daného případu.
            Zadruhé má žalobce za to, že soubor nepřímých důkazů vede k jasnému závěru, že se vůči němu jedná o fumus persecutionis.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu, jelikož práva žalobce a zásada kontradiktornosti nebyly dostatečně zajištěny slyšením žalobce před výborem pro právní záležitosti. Žalobce proto tvrdí, že skutečnost, že nebyl vyzván, aby se na plenárním zasedání vyjádřil k otázce zbavení své poslanecké imunity, je nejen v rozporu s obecnými zásadami práva, ale také v rozporu se zdravým rozumem a většinou parlamentních zvyklostí.


201806010151915572018/C 211/264282017TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180502212111Věc T-428/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. května 2018 – Alpine Welten Die Bergführer v. EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2112018CS2110120180502CS0026211211Rozsudek Tribunálu ze dne 2. května 2018 – Alpine Welten Die Bergführer v. EUIPO (ALPINEWELTEN Die Bergführer)
   (Věc T-428/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ALPINEWELTEN Die Bergführer — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odstavec 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]““2018/C 211/26Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co. KG (Berghülen, Německo) (zástupce: T.-C. Leisenberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Söder, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017 (věc R 1339/2016-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení ALPINEWELTEN Die Bergführer jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Alpine Welten Die Bergführer GmbH & Co.KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 277, 21.8.2017.


201806010141915532018/C 211/322152018TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180327252621Věc T-215/18: Žaloba podaná dne 27. března 2018 – QB v. ECB
 ---documentbreak--- C2112018CS2510120180327CS0032251262Žaloba podaná dne 27. března 2018 – QB v. ECB
   (Věc T-215/18)2018/C 211/32Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: QB (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

      v důsledku toho,

            —

            zrušil hodnotící zprávu za období roku 2016 a rozhodnutí ze dne 23. května 2017, oznámené dne 28. června 2017, kterým se zamítá zvýšení platu žalobce;

            —

            v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze září 2017 a implicitní rozhodnutí zamítající správní opravný prostředek a stížnost žalobce;

            —

            uložil žalované náhradu nemajetkové újmy vyčíslené ex aequo et bono na částku 15000 eur;

            —

            uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení pokynů k hodnocení a postupu Annual Salary and Bonus Review (ASBR), porušení zásady právní jistoty a porušení povinnosti jednat s náležitou péčí, kterých se dopustila žalovaná tím, že přijala hodnotící zprávu za rok 2016 (dále jen „sporná hodnotící zpráva“). Žalobce uvádí zejména následující vytýkané skutečnosti:

                     —

                     sporná hodnotící zpráva byla vyhotovena zaměstnancem DG-H a nikoliv hodnotiteli;

                     —

                     o sporné hodnotící zprávě bylo rozhodnuto poté, co hodnocení žalobce již bylo definitivně uzavřené;

                     —

                     hodnocené období uváděné ve sporné hodnotící zprávě bylo příliš krátké proto, aby umožnilo roční hodnocení;

                     —

                     sporná hodnotící zpráva není nástrojem výkonnosti.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevného pochybení, kterým je stižena sporná hodnotící zpráva v rozsahu, v němž je hodnocení na jedné straně založené zčásti na úkolu, který nebyl dokončen z důvodu pracovní neschopnosti, a na druhé straně pozitivním hodnocení třetího řídícího pracovníka, které bylo hodnotiteli, kteří mimo jiné nezohlednili cíle, nesprávně komentováno a ve svém významu zúženo.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí ze dne 23. května 2017, kterým se zamítá zvýšení platu žalobce (dále jen „rozhodnutí ASBR“) spočívá na hodnotící zprávě, která je protiprávní.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí ASBR bylo přijato orgánem, který není příslušný, protože toto rozhodnutí bylo přijaté osobou dočasně jmenovanou na období 6 měsíců, která neměla postavení vyžadované pro přijetí uvedeného rozhodnutí.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z několika zjevných pochybení, kterými je stiženo rozhodnutí ASBR, neboť v uvedeném rozhodnutí nemohla být v okamžiku jeho přijetí konstatována nedostatečná výkonnost.

            6.

            Šestý žalobní důvod vycházející z porušení pokynů ASBR a postupu ASBR, jakož i porušení článku 41 Listiny [základních práv] tím, že rozhodnutí ASBR je neodůvodněné.


201806010331917482018/C 211/032342016CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL201804263311Spojené věci C-234/16 a C-235/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16) „Řízení o předběžné otázce — Regionální daň zatěžující velkoplošné maloobchodní prodejny — Svoboda usazování — Ochrana životního prostředí a územního plánování — Státní podpora — Selektivní opatření“
 ---documentbreak--- C2112018CS310120180426CS00033131Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)
   (Spojené věci C-234/16 a C-235/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Regionální daň zatěžující velkoplošné maloobchodní prodejny — Svoboda usazování — Ochrana životního prostředí a územního plánování — Státní podpora — Selektivní opatření““2018/C 211/03Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Další účastníci řízení: Consejería de Economía y Hacienda del Principado de Asturias (C-234/16), Consejo de Gobierno del Principado de Asturias (C-235/16)

      Výrok

            1)

            Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové dani pro velkoplošné maloobchodní prodejny, jako je daň dotčená ve věci v původním řízení.

            2)

            Státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU není taková daň, jako je daň dotčená ve věci v původním řízení, která se na velké maloobchodníky uplatní v zásadě v závislosti na velikosti jejich výstavní a prodejní plochy, přičemž osvobozuje provozovny, jejichž prodejní plocha je menší než 4000 m2. Taková daň není státní podporou ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže jsou od ní osvobozeny prodejny činné v oboru zahradnictví, prodeje vozidel, stavebního materiálu, strojů a průmyslových součástek, jejichž prodejní plocha nepřesahuje 10000 m2, není-li jejich vliv na životní prostředí a územní plánování tak velký jako u ostatních, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


201806010231917402018/C 211/131672018CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180302111111Věc C-167/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španělsko) dne 2. března 2018 – Unión Insular de CC. OO. de Lanzarote v. Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S. L.
 ---documentbreak--- C2112018CS1110120180302CS0013111111Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španělsko) dne 2. března 2018 – Unión Insular de CC. OO. de Lanzarote v. Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S. L.
   (Věc C-167/18)2018/C 211/13Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Canarias

      Účastníci původního řízení

      Žalobce v prvním stupni a odvolatel: Unión Insular de CC. OO. de Lanzarote

      Žalovaná v prvním stupni a odvolatelka: Swissport Spain Aviation Services Lanzarote S. L.

      Předběžné otázky

            1.

            Použije se čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (
                  1
               ), když podnik ukončí poskytování sjednaných služeb zákazníkovi vypovězením smlouvy o poskytování služeb tam, kde činnost spočívá především na pracovní síle (úklid zařízení), a podnik, jemuž byla služba nově zadána, přebírá podstatnou část zaměstnanců vyčleněných k provádění takové služby, jestliže k takovému převzetí práv a povinností z pracovních smluv dochází v důsledku ustanovení dohodnutého v kolektivní smlouvě pro práce v odvětví úklidových služeb?

            2.

            Je v souladu se směrnicí [2001/23] (a způsobem, jakým ji vykládá Soudní dvůr Evropské unie) takový výklad Tribunal Supremo (Nejvyšší soud, Španělsko), podle kterého v případech převodu zaměstnanců v důsledku ustanovení dohodnutého v kolektivní smlouvě nedochází k převodu podniku, neboť není splněn požadavek dobrovolnosti převodu, takže se na takovou situaci uvedená směrnice nevztahuje?

            3.

            Lze mít v souladu s úpravou obsaženou ve směrnici [2001/23] za to, že v souvislosti s podniky poskytujícími služby se v případě, kdy kolektivní smlouva pro dané odvětví ukládá povinnost převzít práva a povinnosti vůči zaměstnancům, jedná o převod zaměstnanců, potažmo o převod podniku ve smyslu uvedené směrnice?

            4.

            Je v souladu s článkem 3 směrnice [2001/23] článek 14 kolektivní smlouvy pro odvětví úklidových služeb v budovách a prostorách provincie Las Palmas na roky 2012-2014, který stanoví, že v případech převzetí práv a povinností vůči zaměstnancům v souladu s kolektivní smlouvou se převedeným zaměstnancům nezachovávají práva a povinnosti, které měli u převádějícího podniku, ani pracovní podmínky dohodnuté prostřednictvím kolektivní smlouvy?

      (
         1
      ) –
         Úř. věst. 2001, L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98


201806010431917362018/C 211/042362016CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL201804264411Spojené věci C-236/16 a C-237/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón „Řízení o předběžné otázce — Regionální daň zatěžující velkoplošné maloobchodní prodejny — Svoboda usazování — Ochrana životního prostředí a územního plánování — Státní podpora — Selektivní opatření“
 ---documentbreak--- C2112018CS410120180426CS00044141Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón
   (Spojené věci C-236/16 a C-237/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Regionální daň zatěžující velkoplošné maloobchodní prodejny — Svoboda usazování — Ochrana životního prostředí a územního plánování — Státní podpora — Selektivní opatření““2018/C 211/04Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatel: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)

      Další účastník řízení: Diputación General de Aragón

      Výrok

            1)

            Články 49 a 54 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové dani pro velkoplošné maloobchodní prodejny, jako je daň dotčená ve věci v původním řízení.

            2)

            Státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU není taková daň, jako je daň dotčená ve věci v původním řízení, která se na velké maloobchodníky uplatní v zásadě v závislosti na velikosti jejich prodejní plochy, přičemž osvobozuje provozovny, jejichž prodejní plocha je menší než 500 m2 nebo jejichž prodejní plocha překračuje tuto hranici, avšak jejichž daňový základ nepřesahuje 2000 m2. Taková daň není ani státní podporou ve smyslu tohoto ustanovení, když jsou od ní osvobozeny prodejny, v nichž se prodávají stroje, vozidla, nářadí a potřeby pro průmysl, prodejny, v nichž se prodává stavební materiál, sanitární výrobky, dveře a okna výlučně podnikatelům, samostatné tradiční a specializované prodejny nábytku a prodejny, v nichž se prodávají automobily, jakož i zahradnictví a čerpací stanice, není-li jejich vliv na životní prostředí a územní plánování tak velký jako u ostatních, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


201806010281917502018/C 211/141762018CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180307111222Věc C-176/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. března 2018 – Club de Variedades Vegetales Protegidas v. Adolfo Juan Martínez Sanchís
 ---documentbreak--- C2112018CS1120120180307CS0014112122Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. března 2018 – Club de Variedades Vegetales Protegidas v. Adolfo Juan Martínez Sanchís
   (Věc C-176/18)2018/C 211/14Jednací jazyk: španělština
      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Club de Variedades Vegetales Protegidas

      Odpůrce: Adolfo Juan Martínez Sanchís

      Předběžné otázky

            1)

            V případě, kdy zemědělec získal ze zahradnictví (zařízení třetí strany) sazenice rostlinné odrůdy a zasadil je před tím, než nabylo udělení odrůdového práva k této odrůdě účinnost, vyžaduje následná činnost zemědělce spočívající v postupných sklizních ze stromů, k tomu, aby se na ni vztahovalo ius prohibendi podle odstavce 2 článku 13 nařízení (ES) č. 2100/94 (
                  1
               ), splnění požadavků stanovených v odstavci 3 tohoto článku, protože se jedná o sklizený materiál? Nebo je třeba tuto činnost sklizně považovat za produkci nebo reprodukci odrůdy, která vede ke „sklizenému materiálu“, a k jejímuž zákazu ze strany držitele odrůdového práva není nutné splnění požadavků odstavce 3?

            2)

            Je v souladu s odstavcem 3 článku 13 nařízení (ES) č. 2100/94 výklad, podle nějž se vícestupňový systém ochrany vztahuje na jakoukoliv z činností uvedených v odstavci 2, které se týkají „sklizeného materiálu“, rovněž samotnou sklizeň, nebo pouze na činnosti po výrobě tohoto sklizeného materiálu, jako je skladování a uvádění na trh?

            3)

            Je při uplatnění vícestupňového rozšířeného systému ochrany na „sklizený materiál“ podle odstavce 3 článku 3 nařízení (ES) č. 2100/94 ke splnění první podmínky nezbytné, aby k nabytí sazenic došlo poté, co držiteli bylo uděleno odrůdové právo, nebo stačí, aby se na něj v té době vztahovala dočasná ochrana, neboť k nabytí došlo v období mezi zveřejněním žádosti a nabytím účinnosti odrůdového práva?

      (
         1
      ) – Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. 1994, L 227, s. 1).


201806010101915452018/C 211/274292017TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180503212222Věc T-429/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Laboratoires Majorelle v. EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LABORATOIRES MAJORELLE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie MAJORELLE — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Starší ochranné známky — Rozdělení přihlášky ochranné známky — Článek 44 odst. 6 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 50 odst. 6 nařízení 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C2112018CS2120120180503CS0027212222Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2018 – Laboratoires Majorelle v. EUIPO – Jardin Majorelle (LABORATOIRES MAJORELLE)
   (Věc T-429/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LABORATOIRES MAJORELLE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie MAJORELLE — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Starší ochranné známky — Rozdělení přihlášky ochranné známky — Článek 44 odst. 6 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 50 odst. 6 nařízení 2017/1001]““2018/C 211/27Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoires Majorelle (Paříž, Francie) (zástupce: G. Odinot, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Jardin Majorelle (Marrákeš, Maroko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2017 (věc R 1238/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Jardin Majorelle a Laboratoires Majorelle

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Laboratoires Majorelle se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 309, 18.9.2017.


201806010351917372018/C 211/053532016CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL201804244522Věc C-353/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – MP v. Secretary of State for the Home Department „Řízení o předběžné otázce — Azylová politika — Listina základních práv Evropské unie — Článek 4 — Směrnice 2004/83/ES — Článek 2 písm. e) — Podmínky pro přiznání nároku na podpůrnou ochranu — Článek 15 písm. b) — Hrozba vážné újmy na psychickém zdraví žadatele v případě navrácení do země původu — Osoba podrobená mučení v zemi původu“
 ---documentbreak--- C2112018CS420120180424CS00054252Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – MP v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-353/16) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Azylová politika — Listina základních práv Evropské unie — Článek 4 — Směrnice 2004/83/ES — Článek 2 písm. e) — Podmínky pro přiznání nároku na podpůrnou ochranu — Článek 15 písm. b) — Hrozba vážné újmy na psychickém zdraví žadatele v případě navrácení do země původu — Osoba podrobená mučení v zemi původu““2018/C 211/05Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: MP

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Department

      Výrok

   Článek 2 písm. e) a čl. 15 písm. b) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, s ohledem na článek 4 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nárok na přiznání statusu podpůrné ochrany má státní příslušník třetí země, který byl v minulosti mučen orgány země původu a který již není vystaven hrozbě mučení v případě návratu do této země, avšak jeho fyzický a psychický zdravotní stav by se v takovém případě mohl vážně zhoršit, s rizikem, že by tento státní příslušník spáchal sebevraždu, z důvodu traumatu způsobeného mučením, jehož byl obětí, pokud existuje reálná hrozba, že uvedenému státnímu příslušníku bude v zemi původu úmyslně odepírána péče odpovídající léčbě fyzických či duševních následků zmíněného mučení, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


201806010311917532018/C 211/06342017CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL201804265511Věc C-34/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Ireland) – Irsko) – Eamonn Donnellan v. The Revenue Commissioners „Řízení o předběžné otázce — Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek — Směrnice 2010/24/EU — Článek 14 — Právo na účinné prostředky nápravy před soudem — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Možnost dožádaného orgánu odmítnout pomoc při vymáhání pohledávky z důvodu, že pohledávka nebyla řádně doručena“
 ---documentbreak--- C2112018CS510120180426CS00065151Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Ireland) – Irsko) – Eamonn Donnellan v. The Revenue Commissioners
   (Věc C-34/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek — Směrnice 2010/24/EU — Článek 14 — Právo na účinné prostředky nápravy před soudem — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Možnost dožádaného orgánu odmítnout pomoc při vymáhání pohledávky z důvodu, že pohledávka nebyla řádně doručena““2018/C 211/06Jednací jazyk: angličtina
      Předkládající soud

   High Court

      Účastníci původního řízení

      Žalobcei: Eamonn Donnellan

      Žalovaní: The Revenue Commissioners

      Výrok

   Článek 14 odst. 1 a 2 směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby orgán členského státu odmítl vyřídit žádost o vymáhání pohledávky týkající se takové peněžité sankce uložené v jiném členském státě, jako je sankce dotčená ve věci v původním řízení, z toho důvodu, že rozhodnutí, kterým se tato sankce ukládá, nebylo dotyčné osobě řádně doručeno před tím, než dožadující orgán požádal uvedený orgán o vymáhání pohledávky podle této směrnice.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


201806010051915552018/C 211/332162018TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180328262721Věc T-216/18: Žaloba podaná dne 28. března 2018 – Pozza v. Parlament
 ---documentbreak--- C2112018CS2610120180328CS0033261272Žaloba podaná dne 28. března 2018 – Pozza v. Parlament
   (Věc T-216/18)2018/C 211/33Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Geoffray Pozza (Waldbillig, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            rozhodl, že

                     —

                     rozhodnutí o tom, že od 1. května 2017 mu již nebude vyplácen příspěvek za práci v zahraničí, se zrušuje;

                     —

                     uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie, jelikož Parlament se dopustil nesprávného výkladu tohoto ustanovení, když přijal rozhodnutí o tom, že již nebude žalobci vyplácet příspěvek za práci v zahraničí.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti Parlamentu přijmout napadené rozhodnutí vzhledem k tomu, že převedení úředníka v rámci orgánů není novým přijetím do zaměstnání a že v důsledku toho Parlament nemohl využít převodu žalobce mezi orgány jako záminky pro to, aby mu podruhé přiznal nárok na příspěvek za práci v zahraničí.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání a z předchozího rozhodnutí Účetního dvora, které stanovilo nároky žalobce v rozsahu, v němž každý správní akt přijatý orgánem požívá domněnky legality, přičemž v projednávaném případě předchozí rozhodnutí Účetního dvora vyvolalo u žalobce legitimní očekávání, že mu bude příspěvek za práci v zahraničí zachován tak dlouho, pokud zůstane pracovně přidělen v Lucembursku.


201806010381917462018/C 211/07812017CJC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL201804266611Věc C-81/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Zabrus Siret SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava „Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 2006/112/ES — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Nárok na vrácení DPH — Plnění spadající do zdaňovacího období, které již bylo předmětem ukončené daňové kontroly — Vnitrostátní právní předpisy — Možnost osoby povinné k dani provést opravu daňových přiznání, které již byly předmětem daňové kontroly — Vyloučení — Zásada efektivity — Daňová neutralita — Právní jistota“
 ---documentbreak--- C2112018CS610120180426CS00076161Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. dubna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Suceava – Rumunsko) – Zabrus Siret SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava
   (Věc C-81/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 2006/112/ES — Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Nárok na vrácení DPH — Plnění spadající do zdaňovacího období, které již bylo předmětem ukončené daňové kontroly — Vnitrostátní právní předpisy — Možnost osoby povinné k dani provést opravu daňových přiznání, které již byly předmětem daňové kontroly — Vyloučení — Zásada efektivity — Daňová neutralita — Právní jistota““2018/C 211/07Jednací jazyk: rumunština
      Předkládající soud

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zabrus Siret SRL

      Žalovaný: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava

      Výrok

   Články 167, 168, 179, 180 a 182 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, jakož i zásady daňové neutrality, efektivity a proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která odchylně od promlčecí lhůty pěti let stanovené vnitrostátním právem pro opravy přiznání k dani z přidané hodnoty (DPH) brání za takových okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, osobě povinné k dani v provedení takové opravy, jejímž cílem je uplatnění nároku na odpočet daně, pouze z důvodu, že tato oprava se týká období, které již bylo podrobeno daňové kontrole.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 161, 22.5.2017.


201806010091915462018/C 211/342172018TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180328272711Věc T-217/18: Žaloba podaná dne 28. března 2018 – DK v. ESVČ
 ---documentbreak--- C2112018CS2710120180328CS0034271271Žaloba podaná dne 28. března 2018 – DK v. ESVČ
   (Věc T-217/18)2018/C 211/34Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobce: DK (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            rozhodl, že

                     —

                     rozhodnutí ze dne 23. května 2017, kterým se mu ukládá disciplinární opatření spočívající ve snížení čisté částky jeho starobního důchodu o 20 %, což představuje měsíční srážku ve výši 1015 eur, do 30. září 2025 na základě čl. 9 odst. 2 přílohy IX služebního řádu, se zrušuje;

                     —

                     podpůrně, ESVČ se ukládá, aby žalobci uhradila částku určenou v souladu se zásadou ex aequo et bono jako náhradu vzniklé újmy;

                     —

                     ESVČ se v každém případě ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterým je stiženo napadené rozhodnutí, neboť OOJ zohlednil nepříznivé účinky na bezúhonnost orgánů způsobené žalobcem, které však již byly napraveny, a délka uloženého disciplinárního opatření je svévolná, neboť byla určena v závislosti na důchodovém věku žalobce.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, kterým je stiženo napadené rozhodnutí z důvodu protiprávního nezohlednění doby, která uplynula od vytýkaných skutečností, nezohlednění porušení článku 25 přílohy IX služebního řádu v průběhu trestního řízení, jakož i nezohlednění rodinné situace žalobce.


201806010121915542018/C 211/352542018TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180423282921Věc T-254/18: Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a další v. Komise
 ---documentbreak--- C2112018CS2810120180423CS0035281292Žaloba podaná dne 23. dubna 2018 – China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products a další v. Komise
   (Věc T-254/18)2018/C 211/35Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobci: China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (Peking, Čína) a 9 dalších (zástupci: R. Antonini, E. Monard a B. Maniatis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

            —

            zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/140 ze dne 29. ledna 2018 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz určitých výrobků z litiny pocházejících z Čínské lidové republiky a o ukončení šetření dovozu určitých výrobků z litiny pocházejících z Indie (Úř. věst. 2018, L 25, s. 6) v rozsahu, v němž se týká CCCME, jednotlivých společností a dotčených členů, a

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 2, 3, 5, 6 a 7, jakož i čl. 17 odst. 2 základního nařízení a zásady řádné správy Komisí, zejména proto, že použila nespolehlivé údaje o ziskovosti a že dalším zúčastněným neumožnila předložit vyjádření ke konečnému výběru vzorků výrobců v Unii.

            2.

            Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 3 odst. 6 a 7 základního nařízení Komisí, zejména proto, že nezohlednila absenci souběžnosti a že nezabránila tomu, aby újma způsobená jinými faktory byla připsána čínským dovozcům.

            3.

            Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva žalobců na obhajobu, čl. 6 odst. 7, čl. 19 odst. 1 až 3 a čl. 20 odst. 2 a 4 základního nařízení Komisí, zejména proto, že odepřela přístup k určení újmy, cenových účinků a výpočtů úrovně pro odstranění újmy a určení běžné hodnoty a že dokonce odmítla požadované údaje poskytnout v úhrnné podobě a že navzdory opakovaným žádostem v tomto smyslu nezveřejnila několik relevantních informací.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že při cenovém srovnání nezohlednila všechny vlastnosti kontrolních čísel výrobku a že neposkytla nezbytné informace týkající se vlastností výrobku nad rámec vlastností vyplývajících z původních kontrolních čísel výrobku, a tím, že nesprávně zamítla žádost o úpravu běžné hodnoty odstraňující nepřesnosti plynoucí z malého objemu výroby v Indii, porušila čl. 2 odst. 10, čl. 3 odst. 2 písm. a), čl. 3 odst. 3 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení a zásadu řádné správy.

            5.

            Pátý žalobní důvod vychází z toho, že úpravou běžné hodnoty nepřímých daní směrem nahoru Komise porušila čl. 2 odst. 10 písm. b) a čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.

            6.

            Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že při stanovení prodejních, správních a režijních nákladů a zisku použitého v početně zjištěné běžné hodnotě vycházela z údajů pocházejících od jediného indického výrobce namísto toho, aby použila veškeré dostupné relevantní informace pro obdobnou zemi, porušila čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.


201806010081915482018/C 211/366762017TC21120180618CS01CSINFO_JUDICIAL20180416292911Věc T-676/17: Usnesení Tribunálu ze dne 16. dubna 2018 – UN v. Komise
 ---documentbreak--- C2112018CS2910120180416CS0036291291Usnesení Tribunálu ze dne 16. dubna 2018 – UN v. Komise
   (Věc T-676/17) (
         1
      )2018/C 211/36Jednací jazyk: němčinaPředseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc C-626/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. července 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika „Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Skládky odpadů – Směrnice 1999/31/ES – Stávající skládky – Článek 14 – Konečné rozhodnutí o tom, zda bude skládka dále provozována či nikoli – Článek 13 – Postup pro uzavření skládky – Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti – Nevyhovění rozsudku – Článek 260 odst. 2 SFEU – Peněžité sankce – Penále a paušální částka“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. července 2018 – Evropská komise v. Slovenská republika
      (Věc C-626/16) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Skládky odpadů - Směrnice 1999/31/ES - Stávající skládky - Článek 14 - Konečné rozhodnutí o tom, zda bude skládka dále provozována či nikoli - Článek 13 - Postup pro uzavření skládky - Rozsudek Soudního dvora konstatující nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžité sankce - Penále a paušální částka“)
      (2018/C 301/04)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano a A. Tokár, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: B. Ricziová, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Slovenská republika tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření k vyhovění rozsudku ze dne 25. dubna 2013, Komise v. Slovensko (C-331/11, nezveřejněný, EU:C:2013:271), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU.

                  2)

                  Pokud bude nesplnění povinnosti konstatované v bodě 1 přetrvávat i v okamžiku vyhlášení tohoto rozsudku, ukládá se Slovenské republice povinnost zaplatit Evropské komisi penále ve výši 5 000 eur za každý den prodlení s přijetím opatření nezbytných k vyhovění rozsudku ze dne 25. dubna 2013, Komise v. Slovensko (C-331/11, nezveřejněný, EU:C:2013:271), ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného vyhovění rozsudku ze dne 25. dubna 2013, Komise v. Slovensko (C-331/11, nezveřejněný, EU:C:2013:271).

                  3)

                  Slovenské republice se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi paušální částku ve výši 1 000 000 eur.

                  4)

                  Slovenská republika ponese náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: Věc C-130/18: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – flightright GmbH v. Eurowings GmbH „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Letecká doprava – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 5 odst. 1 písm. c) – Právo na náhradu v případě zrušení letu – Přesměrování neumožňující cestujícímu dosáhnout svého cílového místa určení do dvou hodin po plánované době příletu zrušeného letu – Zpoždění od dvou do tří hodin“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/12

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – flightright GmbH v. Eurowings GmbH
      (Věc C-130/18) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 1 písm. c) - Právo na náhradu v případě zrušení letu - Přesměrování neumožňující cestujícímu dosáhnout svého cílového místa určení do dvou hodin po plánované době příletu zrušeného letu - Zpoždění od dvou do tří hodin“)
      (2018/C 301/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Düsseldorf

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: flightright GmbH

         Žalovaná: Eurowings GmbH

         Výrok

      Článek 5 odst. 1 písm. c) bod iii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 musí být vykládán v tom smyslu, že cestující, který byl informován o zrušení svého letu v době kratší než sedm dnů před plánovanou dobou odletu, má nárok na náhradu stanovenou tímto ustanovením v případě, že přesměrování navržené dopravcem mu umožnilo dosáhnout cílového místa určení až po více než dvou hodinách, ale v době kratší než tři hodiny po plánované době příletu zrušeného letu.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc T-643/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Rogesa v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Žádost o poskytnutí přístupu k informacím týkajícím se určení podílu 10 % nejúčinnějších zařízení v ocelářském průmyslu – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetího subjektu – Převažující veřejný zájem – Nařízení (ES) č. 1367/2006 – Pojem ‚informace týkající se emisí do životního prostředí‘ – Dodržování lhůt“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Rogesa v. Komise
      (Věc T-643/13) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Žádost o poskytnutí přístupu k informacím týkajícím se určení podílu 10 % nejúčinnějších zařízení v ocelářském průmyslu - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetího subjektu - Převažující veřejný zájem - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Pojem ‚informace týkající se emisí do životního prostředí‘ - Dodržování lhůt“)
      (2018/C 301/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a P.-A. Schütter, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Clotuche-Duvieusart a B. Martenczuk, poté F. Clotuche-Duvieusart a H. Krämer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2013, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům obsahujícím informace týkající se základů pro výpočet používaných Komisí k určení podílu 10 % nejúčinnějších zařízení, který sloužil jako výchozí bod k stanovení zásad pro určování předem stanovených referenčních hodnot v souladu s článkem 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. 2003, L 275, s. 32).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-400/18: Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/41

      Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
      (Věc T-400/18)
      (2018/C 301/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Německo) (zástupci: H. Berger a K. Rübsamen, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 12. dubna 2018 o předem hrazených příspěvcích do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03), včetně jeho přílohy, v rozsahu, v němž se napadené rozhodnutí včetně přílohy týká příspěvku žalobkyně, a

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné s důvody uplatňovanými ve věci T-411/17, Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (1), nebo jsou těmto důvodům podobné.

         (1)  Úř. věst. 2017, C 277, s. 51.


title: Věc T-694/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Link Entertainment v. EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS – Starší slovní ochranná známka Evropské unie AVORY – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Podobnost služeb – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Link Entertainment v. EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
      (Věc T-694/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS - Starší slovní ochranná známka Evropské unie AVORY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 301/40)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Link Entertainment, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Torner Lasalle, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2017 (věc R 1758/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi García-Sanjuan Machado a společností Link Entertainment.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Link Entertainment, SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc T-403/18: Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Pharmadom v. EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/42

      Žaloba podaná dne 2. července 2018 – Pharmadom v. EUIPO – Objectif Pharma (WS wellpharma shop)
      (Věc T-403/18)
      (2018/C 301/56)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pharmadom (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupce: M-P. Dauquaire, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Objectif Pharma (Vandoeuvre-lès-Nancy, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WS wellpharma shop – Přihláška č. 14 494 751

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. března 2018, ve věci R 1448/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie jako celek ve vztahu k označenému zboží a službám;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení EUIPO a společnosti Objectif Pharma, pokud se tato společnost rozhodne vstoupit do řízení v roli vedlejšího účastníka.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-185/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Buonotourist v. Komise „Státní podpory – Podnik provozující sítě autobusové přepravy v regionu Kampánie – Výhoda – Služba obecného hospodářského zájmu – Vyrovnávací platba za závazky veřejné služby vyplacená na základě rozhodnutí soudu posledního stupně – Rozhodnutí, kterým se opatření prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem – Existující podpory a nové podpory – Nařízení (EHS) č. 1191/69 – Podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti – Článek 4 odst. 5 a čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/99 – Příslušné pravomoci Komise a vnitrostátních soudů v oblasti kontroly státních podpor – Překážka věci pravomocně rozsouzené rozsudkem vnitrostátního soudu vyššího stupně – Časová působnost hmotněprávních pravidel – Legitimní očekávání – Právní jistota“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Buonotourist v. Komise
      (Věc T-185/15) (1)

      („Státní podpory - Podnik provozující sítě autobusové přepravy v regionu Kampánie - Výhoda - Služba obecného hospodářského zájmu - Vyrovnávací platba za závazky veřejné služby vyplacená na základě rozhodnutí soudu posledního stupně - Rozhodnutí, kterým se opatření prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem - Existující podpory a nové podpory - Nařízení (EHS) č. 1191/69 - Podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti - Článek 4 odst. 5 a čl. 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/99 - Příslušné pravomoci Komise a vnitrostátních soudů v oblasti kontroly státních podpor - Překážka věci pravomocně rozsouzené rozsudkem vnitrostátního soudu vyššího stupně - Časová působnost hmotněprávních pravidel - Legitimní očekávání - Právní jistota“)
      (2018/C 301/31)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio) (zástupci: G. Capo a L. Visone, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, G. Conte a P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) (Řím, Itálie) (zástupce: M. Malena, advokát)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1075 ze dne 19. ledna 2015 o státní podpoře SA.35843 (2014/C) (ex 2012/NN), kterou poskytla Itálie – Dodatečná vyrovnávací platba za závazek veřejné služby pro společnost Buonotourist (Úř. věst. 2015, L 179, s. 128).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Buonotourist Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Associazione Nazionale Autotrasporto Viaggiatori (ANAV) ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc T-414/18: Žaloba podaná dne 5. července 2018 – Hypo Vorarlberg Bank v. SRB

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/42

      Žaloba podaná dne 5. července 2018 – Hypo Vorarlberg Bank v. SRB
      (Věc T-414/18)
      (2018/C 301/57)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hypo Vorarlberg Bank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupce: G. Eisenberger, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 12. dubna 2017 o výpočtu předem vybíraných příspěvků do Jednotného výboru pro řešení krizí pro rok 2018 (SRB/ES/SRF/2018/03) („Decision of the Single Resolution Board of 12 April 2018 on the calculation of the 2018 ex ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2018/03)“), včetně jeho přílohy, a to v každém případě v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí, včetně jeho přílohy, týká příspěvků žalobkyně, jakož i

                  —

                  uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  Porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného oznámení napadeného rozhodnutí.

                  2.

                  Porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.

                  3.

                  Porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného vyslechnutí a nedodržení práva být vyslechnut.

                  4.

                  Porušení nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1), které je právním základem napadeného rozhodnutí.
                  V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že články 4 až 7 a článek 9, jakož i příloha nařízení Komise v přenesené pravomoci 2015/63 – o které se opírá napadené rozhodnutí – zavádí netransparentní systém stanovování příspěvků, který je v rozporu s články 16, 17 a 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen Listina) a nedodržuje články 20 a 21 Listiny, jakož i zásady proporcionality a právní jistoty.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí.


title: Věc T-186/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – CSTP Azienda della Mobilità v. Komise „Státní podpory – Podnik provozující sítě autobusové přepravy v regionu Kampánie – Výhoda – Služba obecného hospodářského zájmu – Vyrovnávací platba za závazky veřejné služby vyplacená na základě rozhodnutí soudu posledního stupně – Rozhodnutí, kterým se opatření prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem – Existující podpory a nové podpory – Nařízení (EHS) č. 1191/69 – Podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti – Článek 4 odst. 5 a článek 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/99 – Příslušné pravomoci Komise a vnitrostátních soudů v oblasti kontroly státních podpor – Překážka věci pravomocně rozsouzené rozsudkem vnitrostátního soudu vyššího stupně – Časová působnost hmotněprávních pravidel – Legitimní očekávání – Právní jistota“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – CSTP Azienda della Mobilità v. Komise
      (Věc T-186/15) (1)

      („Státní podpory - Podnik provozující sítě autobusové přepravy v regionu Kampánie - Výhoda - Služba obecného hospodářského zájmu - Vyrovnávací platba za závazky veřejné služby vyplacená na základě rozhodnutí soudu posledního stupně - Rozhodnutí, kterým se opatření prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem - Existující podpory a nové podpory - Nařízení (EHS) č. 1191/69 - Podmínky pro vynětí z oznamovací povinnosti - Článek 4 odst. 5 a článek 7 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/99 - Příslušné pravomoci Komise a vnitrostátních soudů v oblasti kontroly státních podpor - Překážka věci pravomocně rozsouzené rozsudkem vnitrostátního soudu vyššího stupně - Časová působnost hmotněprávních pravidel - Legitimní očekávání - Právní jistota“)
      (2018/C 301/32)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CSTP Azienda della Mobilità SpA (Salerne, Itálie) (zástupci: G. Capo a L. Visone, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati, G. Conte a P.-J. Loewenthal, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Asstra Associazione Trasporti (Řím, Itálie) (zástupce: M. Malena, advokát)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise (EU) 2015/1074 ze dne 19. ledna 2015 o státní podpoře SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN), kterou poskytla Itálie – Dodatečná vyrovnávací platba za závazek veřejné služby pro společnost CSTP (Úř. věst. 2015, L 179, s. 112)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost CSTP Azienda della Mobilità SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Asstra Associazione Trasporti ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 190, 8.6.2015.


title: Věc T-147/15: Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – Česká republika v. Komise „Žaloba na neplatnost – Vlastní zdroje Evropské unie – Finanční odpovědnost členských států – Žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje – Dopis Komise – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/31

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – Česká republika v. Komise
      (Věc T-147/15) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Evropské unie - Finanční odpovědnost členských států - Žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 301/41)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil a J. Očková, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a Z. Malůšková, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení údajného rozhodnutí ředitele ředitelství pro vlastní zdroje a finanční plánování Generálního ředitelství Komise pro rozpočet, jež má být obsaženo v dopise č. j. Ares (2015)217973 ze dne 20. ledna 2015, kterým měla Komise zamítnout žádost o zproštění povinnosti poskytnout vlastní zdroje ve výši 53 976 340 CZK podle čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. 2000, L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169), a vyzvat české orgány, aby přijaly všechna opatření nezbytná k poukázání částky 53 976 340 CZK na účet Komise nejpozději v první pracovní den po 19. dni druhého měsíce následujícího po měsíci, v němž byl odeslán dotyčný dopis, s tím, že jinak vznikne povinnost zaplatit úrok z prodlení podle článku 11 uvedeného nařízení.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  O návrhu Slovenské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  4)

                  Česká republika, Komise a Slovenská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhem Slovenské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

         (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc C-27/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, v likvidaci v. Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Zvláštní příslušnost – Článek 5 bod 3 – Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti – Místo, kde došlo ke škodní události – Místo, kde vznikla škoda, a místo, kde došlo k události, která je příčinou škody – Žaloba na náhradu škody údajně způsobené protisoutěžním jednáním spáchaným v různých členských státech – Článek 5 bod 5 – Provozování pobočky – Pojem“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos apeliacinis teismas – Litva) – AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, v likvidaci v. Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS
      (Věc C-27/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 3 - Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Místo, kde došlo ke škodní události - Místo, kde vznikla škoda, a místo, kde došlo k události, která je příčinou škody - Žaloba na náhradu škody údajně způsobené protisoutěžním jednáním spáchaným v různých členských státech - Článek 5 bod 5 - Provozování pobočky - Pojem“)
      (2018/C 301/05)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos apeliacinis teismas

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, v likvidaci

         Žalovaní: Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation“ AS

         Za přítomnosti:„ŽIA Valda“ AB, „VA Reals“ AB, Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci žaloby na náhradu škody způsobené protisoutěžním jednáním je „místem, kde došlo ke škodní události“, v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, zejména místo, kde došlo ke vzniku ušlého zisku, který spočívá ve ztrátě tržeb, tedy místo trhu dotčeného uvedeným jednáním, na němž poškozený dle svého tvrzení utrpěl ztráty.

                  2)

                  Článek 5 bod 3 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci žaloby na náhradu škody způsobené protisoutěžním jednáním, lze pojem „místo, kde došlo ke škodní události“ chápat buď jako místo uzavření protisoutěžní dohody v rozporu s článkem 101 SFEU, nebo jako místo, kde byly nabízeny a uplatňovány predátorské ceny, jestliže takové jednání porušuje článek 102 SFEU.

                  3)

                  Článek 5 bod 5 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „spor vyplývající z provozování pobočky“ zahrnuje žalobu na náhradu škody údajně způsobené zneužitím dominantního postavení, které spočívá v uplatňování predátorských cen, pokud měla pobočka dominantního podniku skutečný a významný podíl na takovém zneužívajícím jednání.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-478/15: Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – Rumunsko v. Komise „Žaloba na neplatnost – Vlastní zdroje Evropské unie – Finanční odpovědnost členských států – Povinnost zaplatit Komisi částku odpovídající úbytku vlastních zdrojů – Dopis Komise – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/32

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – Rumunsko v. Komise
      (Věc T-478/15) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Evropské unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost zaplatit Komisi částku odpovídající úbytku vlastních zdrojů - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 301/42)
      Jednací jazyk: rumunština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rumunsko (zástupci: původně R.-H. Radu, A. Buzoianu a E. Gane, poté R.-H. Radu, E. Gane, A. Wellman a M. Chicu, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Caeiros a A. Ştefănuc, poté A. Caeiros a G.-D. Balan, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí generálního ředitelství Komise pro rozpočet, obsaženého v dopise číslo Ares (2015) 2453089 ze dne 11. června 2015, kterým toto generální ředitelství vyzvalo Rumunsko, aby mu dodalo částku 1 079 513,09 eura brutto, po odečtení 25 % z titulu nákladů spojených s výběrem, odpovídající úbytku tradičních vlastních zdrojů, a to nejpozději první pracovní den následující po devatenáctém dni druhého měsíce po odeslání uvedeného dopisu, po hrozbou uložení povinnosti zaplatit úroky podle článku 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. 2000, L 130, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  O návrhu Slovenské republiky na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka není důvodné rozhodnout.

                  3)

                  Rumunsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  4)

                  Rumunsko, Komise a Slovenská republika ponesou vlastní náklady řízení související s návrhem Slovenské republiky na vstup do řízení v postavení vedlejšího účastníka.

         (1)  Úř. věst. C 346, 19.10.2015.


title: Věc T-424/18: Žaloba podaná dne 11. Července 2018 – Puma v. EUIPO – Carrefour (Vyobrazení překřížených čar)

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/43

      Žaloba podaná dne 11. Července 2018 – Puma v. EUIPO – Carrefour (Vyobrazení překřížených čar)
      (Věc T-424/18)
      (2018/C 301/58)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: P. Trieb a M. Schunke, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carrefour SA (Boulogne, Billancourt, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení překřížených čar) – Přihláška č. 14 572 697

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. května 2018, ve věci R 945/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-40/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2018 společností Acquafarm S.L. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2017 ve věci T-458/16, Acquafarm v. Komise

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. ledna 2018 společností Acquafarm S.L. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. listopadu 2017 ve věci T-458/16, Acquafarm v. Komise
      (Věc C-40/18 P)
      (2018/C 301/16)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Acquafarm S.L. (zástupce: A. Pérez Moreno, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 12. července 2018 Soudní dvůr (osmý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Acquafarm S.L. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-452/17: Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – TL v. EIOÚ „Žaloba na neplatnost – Ochrana osobních údajů – Publicita judikatury Tribunálu – Žádost o anonymizaci a o odstranění rozsudku Tribunálu z Internetu – Akt, který nelze napadnout žalobou – Potvrzující akt – Neexistence nových a podstatných skutečností – Zjevná nepřípustnost“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/33

      Usnesení Tribunálu ze dne 28. června 2018 – TL v. EIOÚ
      (Věc T-452/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Ochrana osobních údajů - Publicita judikatury Tribunálu - Žádost o anonymizaci a o odstranění rozsudku Tribunálu z Internetu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Potvrzující akt - Neexistence nových a podstatných skutečností - Zjevná nepřípustnost“)
      (2018/C 301/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: TL (zástupci: T. Léonard a M. Cock, advokáti)

         Žalovaný: Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupci: A. Buchta, M. Pérez Asinari, C. Gayrel A M. Guglielmetti, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EIOÚ ze dne 16. května 2017 o zamítnutí žádosti, která v podstatě směřovala k provedení nové analýzy jeho pravomoci ve vztahu k šíření jména účastníka řízení Soudním dvorem Evropské unie na Internetu a k nařízení anonymizace rozsudku [důvěrné].

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  TL a Evropský inspektor ochrany údajů ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-28/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – NN A/S v. Skatteministeriet „Řízení o předběžné otázce – Článek 49 SFEU – Korporační daň – Vnitrostátní daňové předpisy podmiňující převod ztrát utrpěných tuzemskou stálou provozovnou společnosti usazené v jiném členském státě na rezidentní společnost patřící do téže skupiny tím, že ztráty není možné daňově uplatnit v zahraničí“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – NN A/S v. Skatteministeriet
      (Věc C-28/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 49 SFEU - Korporační daň - Vnitrostátní daňové předpisy podmiňující převod ztrát utrpěných tuzemskou stálou provozovnou společnosti usazené v jiném členském státě na rezidentní společnost patřící do téže skupiny tím, že ztráty není možné daňově uplatnit v zahraničí“)
      (2018/C 301/06)
      Jednací jazyk: dánština

         Předkládající soud

      Østre Landsret

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: NN A/S

         Žalované: Skatteministeriet

         Výrok

      Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v zásadě nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, podle nichž rezidentní společnosti náležející ke skupině mohou provést odpočet ztrát stálé provozovny nacházející se na území daného státu a patřící nerezidentní dceřiné společnosti ze skupiny ze svého společného výsledku pouze tehdy, jestliže pravidla použitelná v členském státě, v němž má tato dceřiná společnost sídlo, neumožňují odečíst tyto ztráty z výsledku dané dceřiné společnosti, pokud jsou tyto právní předpisy uplatňovány souběžně s dohodou o zamezení dvojímu zdanění umožňující v posledně uvedeném členském státu z daně z příjmů vyměřené dceřiné společnosti provést odpočet částky odpovídající dani z příjmů odvedené v členském státě, na jehož území se daná stálá provozovna nachází, z titulu činnosti uvedené provozovny. Článek 49 SFEU však musí být vykládán v tom smyslu, že takovým právním předpisům brání, pokud jejich použití zbavuje uvedenou skupinu jakékoli reálné možnosti odečíst uvedené ztráty z jejího společného výsledku, když započtení týchž ztrát proti výsledku uvedené dceřiné společnosti není možné v členském státě, na jehož území má tato společnost sídlo, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc T-240/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Kljujev v. Rada „Společná zahraničí a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání žalobcova jména na seznamu – Právní základ – Zjevně nesprávné posouzení – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Právo vlastnit majetek – Právo na dobrou pověst – Námitka protiprávnosti“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Kljujev v. Rada
      (Věc T-240/16) (1)

      („Společná zahraničí a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání žalobcova jména na seznamu - Právní základ - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo vlastnit majetek - Právo na dobrou pověst - Námitka protiprávnosti“)
      (2018/C 301/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Andrij Kljujev (Doněck, Ukrajina) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson a T. Garner, solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: P. Mahnič Bruni a J.-P. Hix, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení, zaprvé, rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), a zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 34), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 1), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce ponecháno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, ponecháno jméno Andrije Kljujeva.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Andrij Kljujev ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v žalobě.

                  4)

                  Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené A. Kljujevem v souvislosti s návrhem na částečné zrušení rozhodnutí 2017/381 a prováděcího nařízení 2017/374 uplatněným v návrhu na úpravu žaloby.

         (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc T-476/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. června 2018 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka diflubenzuron – Požadavky na povolení k uvedení na trh – Návrh na odklad provádění – Nedostatek naléhavosti – Vážení zájmů“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/34

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. června 2018 – Arysta LifeScience Netherlands v. Komise
      (Věc T-476/17 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka diflubenzuron - Požadavky na povolení k uvedení na trh - Návrh na odklad provádění - Nedostatek naléhavosti - Vážení zájmů“)
      (2018/C 301/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a M. Grunchard, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, I. Naglis a G. Koleva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad provádění prováděcího nařízení Komise (EU) 2017/855 ze dne 18. května 2017, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinné látky diflubenzuron (Úř. věst. 2017, L 128, s. 10).

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-43/17 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2018 – Liam Jenkinson v. Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo „Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Personál mezinárodních misí Unie – Příslušnost k rozhodování sporů týkajících se pracovních smluv – Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou – Rozhodčí doložka, která byla v poslední pracovní smlouvě stanovena ve prospěch unijních soudů a v předchozích smlouvách ve prospěch bruselských soudů (Belgie) – Rozhodnutí neobnovit poslední smlouvu – Návrh na překvalifikování všech smluvních vztahů na ‚smlouvu na dobu neurčitou‘ – Návrhy na náhradu škody za neoprávněné propuštění – Zohlednění smluvních vztahů předcházejících poslední smlouvě – Příslušnost Tribunálu Evropské unie“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/6

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2018 – Liam Jenkinson v. Evropská služba pro vnější činnost, Rada Evropské unie, Evropská komise a Eulex Kosovo
      (Věc C-43/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Rozhodčí doložka - Personál mezinárodních misí Unie - Příslušnost k rozhodování sporů týkajících se pracovních smluv - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou - Rozhodčí doložka, která byla v poslední pracovní smlouvě stanovena ve prospěch unijních soudů a v předchozích smlouvách ve prospěch bruselských soudů (Belgie) - Rozhodnutí neobnovit poslední smlouvu - Návrh na překvalifikování všech smluvních vztahů na ‚smlouvu na dobu neurčitou‘ - Návrhy na náhradu škody za neoprávněné propuštění - Zohlednění smluvních vztahů předcházejících poslední smlouvě - Příslušnost Tribunálu Evropské unie“)
      (2018/C 301/07)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Liam Jenkinson (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, avocats)

         Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně G. Gattinara, L. Radu Bouyon a S. Bartelt, zmocněnci, poté G. Gattinara, A. Aresu a L. Radu Bouyon, zmocněnci), Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) (zástupci: S. Marquardt, R. Spac a E. Orgován, zmocněnci) a Eulex Kosovo (zástupkyně: M. Vicente Hernandez, avocate, poté E. Raoult, avocate)

         Výrok

                  1)

                  Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 9. listopadu 2016, Jenkinson v. Rada a další (T-602/15, EU:T:2016:660), se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-427/18: Žaloba podaná dne 10. července 2018 – Geske v. EUIPO (SATISFYERMEN)

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/44

      Žaloba podaná dne 10. července 2018 – Geske v. EUIPO (SATISFYERMEN)
      (Věc T-427/18)
      (2018/C 301/59)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: André Geske (Lübbecke, Německo) (zástupce: R. Albrecht, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie SATISFYERMEN – Přihláška č. 16 886 541

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2018 ve věci R 2603/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-707/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Enoitalia v. EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie ANTONIO RUBINI – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie RUTINI – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.8.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2018 – Enoitalia v. EUIPO – La Rural Viñedos y Bodegas (ANTONIO RUBINI)
      (Věc T-707/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie ANTONIO RUBINI - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie RUTINI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 301/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Enoitalia SpA (Calmasino di Bardolino, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Zaera Cuadrado, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: La Rural Viñedos y Bodegas SA Ltda (Capital Federal, Argentina)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2016 (věc R 1085/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi La Rural Viñedos a Bodegas a Enoitalia

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Enoitalia SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc T-448/18: Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Ryanair a další v. Komise

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/24

      Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Ryanair a další v. Komise
      (Věc T-448/18)
      (2018/C 319/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko), Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irsko) a FR Financing (Malta) Ltd (Douglas, Ostrov Man) (zástupci: E. Vahida a I. Metaxas-Maranghidis, advokáti, a B. Byrne, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil články 5 a 6 rozhodnutí Evropské komise (EU) 2018/628 ze dne 11. listopadu 2016 týkající se státní podpory SA.24221(2011/C) (ex 2011/NN) poskytnuté Rakouskem letišti v Klagenfurtu, společnosti Ryanair a dalším leteckým společnostem, které toto letiště využívají (OJ 2018 L 107, p. 1), a články 9, 10 a 11 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje ustanovení o promlčecích lhůtách podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, (1) a článku 17 nařízení (EU) 2015/1589 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU, (2) a neobsahuje odůvodnění vzhledem k tomu, že 10letá promlčecí lhůta se vztahovala na dvě dohody z roku 2002, kterých se rozhodnutí přesto týkalo.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a práva žalobkyň na obhajobu, jelikož Komise žalobkyním neumožnila přístup ke spisu, který se týká vyšetřování, a nedala jim možnost, aby mohly účinně sdělit svá stanoviska.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise nesprávně přisoudila uzavření dohod s žalobkyněmi státu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise neprokázala selektivitu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise došla k nesprávnému závěru, že ujednání mezi letištěm a žalobkyněmi přineslo žalobkyním výhodu. Komise nesprávně vyloučila možnost, že část marketingových služeb byla zakoupena z důvodu všeobecného zájmu, nesprávně odmítla připustit srovnávací analýzu navrženou žalobkyněmi, dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a neuvedla důvody v rámci analýzy ziskovosti, jelikož své závěru opřela o neúplné, nespolehlivé a nevhodné údaje; rovněž nepřiřadila správnou hodnotu službám poskytnutým na základě dohod o marketingových službách, chybně vyloučila důvod, proč se letiště rozhodlo nakoupit marketingové služby, a nesprávně vyloučila širší výhody plynoucí letišti z aktivit společnosti Ryanair.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející podpůrně z porušení čl. 107 odst. 1 a č. 108 odst. 2 SFEU, jelikož se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a zjevně nesprávného právního posouzení při stanovení výše návratné podpory v rámci pokynů členskému státu, podle nichž je úprava částky návratné podpory dobrovolná, a jelikož mezi odůvodněním napadeného rozhodnutí a jeho výrokem jsou rozpory.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. 1999, L 83, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. vest. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-356/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. července 2018 – Evropská komise v. Belgické království „Nesplnění povinnosti státem – Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Články 11 a 12 a čl. 76 odst. 6 – Nařízení (ES) č. 987/2009 – Článek 5 – Vyslání pracovníka – Účast na pojištění v systému sociálního zabezpečení – Boj proti podvodům – Osvědčení A1 – Odmítnutí uznání činnosti zaměstnance nebo osoby samostatně výdělečně činné členským státem v případě podvodu nebo zneužití“

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. července 2018 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-356/15) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Články 11 a 12 a čl. 76 odst. 6 - Nařízení (ES) č. 987/2009 - Článek 5 - Vyslání pracovníka - Účast na pojištění v systému sociálního zabezpečení - Boj proti podvodům - Osvědčení A1 - Odmítnutí uznání činnosti zaměstnance nebo osoby samostatně výdělečně činné členským státem v případě podvodu nebo zneužití“)
      (2018/C 319/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: D. Martin, zmocněnec)

         Žalované: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnci, ve spolupráci s P. Paepem, advokátem)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Irsko (zástupci: E. Creedon, M. Browne, G. Hodge a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s C. Tolandem, BL)

         Výrok

                  1)

                  Belgické království se přijetím článků 23 a 24 programového zákona ze dne 27. prosince 2012 dopustilo nesplnění povinností, které pro něj vyplývají z čl. 11 odst. 1, čl. 12 odst. 1 a čl. 76 odst. 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012, a z článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004.

                  2)

                  Žaloba se ve zbývající části zamítá.

                  3)

                  Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-458/18: Žaloba podaná dne 27. července 2018 – Multifit v. EUIPO (real nature)

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/25

      Žaloba podaná dne 27. července 2018 – Multifit v. EUIPO (real nature)
      (Věc T-458/18)
      (2018/C 319/30)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Německo) (zástupci: N. Weber a P. Gentili, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „real nature“ – Přihláška č. 16 660 425

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. května 2018, ve věci R 2650/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.