title: Věc C-493/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itálie) dne 14. září 2016 – Sicurbau Srl a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Itálie) dne 14. září 2016 – Sicurbau Srl a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další
      (Věc C-493/16)
      (2016/C 454/31)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Sicurbau Srl, IGR – Imprese Generali Riunite Srl, Iterga Costruzioni Generali SpA, Pa.Co. – Pacifico Costruzioni SpA

         Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Autorità Portuale di Napoli, Soa Rina SpA

         Předběžná otázka

      Brání zásady Společenství ochrany legitimního očekávání a právní jistoty ve spojení se zásadami volného pohybu zboží, volného usazování a poskytování služeb, které jsou uvedeny ve Smlouvě o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které z nich vyplývají, jako je rovné zacházení, zákaz diskriminace, vzájemné uznávání, proporcionalita a transparentnost, (naposledy) uvedené ve směrnici č. 2014/24/EU (1), vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava, která vyplývá z ustanovení čl. 87 odst. 4 ve spojení s čl. 86 odst.3a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006, jakož i s čl. 26 odst. 6 legislativního nařízení č. 81 z roku 2008, jak jsou vyložena rozsudky č. 3 a 9 vydanými v roce 2015 plenárním zasedáním Consiglio di Stato při úkolu jednotného výkladu práva, v souladu s článkem 99 správního řádu, podle kterých neuvedení nákladů na bezpečnost v rámci podniku v hospodářských nabídkách zadávacího řízení na veřejné stavební práce vede v každém případě k vyloučení uchazečského podniku, dokonce i v případě, že povinnost odděleného uvedení nebyla specifikována v zadávací dokumentaci a navíc nezávisle na okolnosti, že z meritorního hlediska nabídka dodržuje minimální náklady na bezpečnost v rámci podniku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc T-198/14: Žaloba podaná dne 24. března 2014 – 100% Capri Italia v. OHIM– Cantoni ITC (100% Capri)

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/35

         Žaloba podaná dne 24. března 2014 – 100% Capri Italia v. OHIM– Cantoni ITC (100% Capri)
   (Věc T-198/14)
   2014/C 159/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 100% Capri Italia Srl (Capri, Itálie) (zástupci: A. Perani, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cantoni ITC SpA (Milano, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 byl porušen, a v důsledku toho

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 10. ledna 2014 ve věci R 2122/2012-2;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „100% Capri“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cantoni ITC SpA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „CAPRI“ a národní slovní ochranná známka „CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-415/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. října 2006 – Stahlwerk Ergste Westig GmbH v. Finanzamt Düsseldorf-Mettmann

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 11. října 2006 – Stahlwerk Ergste Westig GmbH v. Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
   (Věc C-415/06)
   (2006/C 326/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stahlwerk Ergste Westig GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
   Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s články 56 a 58 Smlouvy o založení Evropského společenství, pokud německý podnik s příjmy z živnostenské činnosti nemůže při zjišťování zisku odečíst ztráty stálé provozovny umístěné ve třetím státě (zde: Spojené státy americké), protože podle příslušné úmluvy o zamezení dvojího zdanění nepodléhají příslušné příjmy z činnosti stálých provozoven německému zdanění?

               2)

               Je s právem Společenství slučitelná právní úprava úmluvy o výše uvedeném obsahu s ohledem na ochrannou doložku v čl. 57 odst. 1 první větě Smlouvy o založení Evropského společenství, pokud relevantní ustanovení této úmluvy o zamezení dvojího zdanění existovala již dne 31. prosince 1993, avšak vyloučení zohlednění ztrát, které z těchto skutečností vyplývá, bylo vnitrostátním německým právem do roku 1998 zrušeno?


title: Věc C-174/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 24. března 2016 – H. v. Land Berlin

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 24. března 2016 – H. v. Land Berlin
   (Věc C-174/16)
   (2016/C 232/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: H.

      Žalovaná: Land Berlin

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení směrnice Rady 2010/18/EU ze dne 8. března 2010, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES (1), a ustanovení rámcové dohody o rodičovské dovolené, která je zveřejněna v příloze této směrnice, vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž zkušební doba, ve které je vedoucí funkce ve služebním poměru svěřena [jmenovanému úředníkovi] na stanovenou zkušební dobu, končí ze zákona a s vyloučením možnosti prodloužení i tehdy, pokud se úředník nebo úřednice po převážnou část této zkušební doby nacházel a nadále nachází na rodičovské dovolené?

               2)

               Musí být ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání (2) a povolání, zejména čl. 14 odst. 1 písm. a) nebo písm. c), článek 15 nebo článek 16 směrnice, vykládána v tom smyslu, že vnitrostátní právní úprava s obsahem uvedeným v otázce 1 představuje nepřímou diskriminaci na základě pohlaví, pokud touto právní úpravou je nebo potenciálně může být dotčeno mnohem větší množství žen než mužů?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 nebo 2: Brání výklad uvedených ustanovení evropského práva takovéto vnitrostátní právní úpravě také tehdy, pokud je tato právní úprava odůvodněna tím, že ve zkušební době je možné zjistit, zda se úředník pro vedoucí funkci, jež mu má být natrvalo svěřena, osvědčil, pouze v případech skutečného výkonu úkolů po déle trvající časové období?

               4)

               V případě kladné odpovědi i na otázku 3: Připouští výklad evropského práva jiný právní důsledek než pokračování zkušební doby bezprostředně po skončení rodičovské dovolené – po dobu, která ještě neuplynula před začátkem rodičovské dovolené – ve stejné nebo srovnatelné služební pozici například tehdy, pokud takováto služební pozice nebo odpovídající tabulkové místo již není k dispozici?

               5)

               Vyžaduje výklad evropského práva upustit v tomto případě při obsazování na jinou služební pozici nebo do úřadu s vedoucí funkcí od nového výběrového řízení s připuštěním dalších uchazečů podle předpisů vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 68, s. 13.

      (2)  Úř. věst. L 204, s. 23.


title: Věc T-81/14: Usnesení Tribunálu ze dne 1. srpna 2014 – Energy Brands v. OHIM – Smart Wines (SMARTWATER) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/9

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. srpna 2014 – Energy Brands v. OHIM – Smart Wines (SMARTWATER)
   (Věc T-81/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 361/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Energy Brands, Inc. (Atlanta, Spojené státy) (zástupci: D. Stone a R. Allos, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Smart Wine GmbH (Kolín, Německo) (zástupce: I. Schwarz, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2013 (věc R 903/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Energy Brands, Inc. a Smart Wines GmbH

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně, žalovaný a vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Věc C-392/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
   (Věc C-392/14)
   2014/C 372/12
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřené a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?

               2)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?

               3)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny z Nice, neboť postrádá náležité odůvodnění?

               4)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečnému šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?

               5)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?

               6)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32)


title: Věc F-100/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. července 2016 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba – Zaměstnanci EIB – Hodnocení – Hodnotící posudek za rok 2013 – Rozhodnutí odvolacího senátu“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/33

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. července 2016 – De Nicola v. EIB
      (Věc F-100/15) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící posudek za rok 2013 - Rozhodnutí odvolacího senátu“)
      (2016/C 364/38)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupci: původně L. Isola a G. Isola, advokáti, poté G. Ferabecoli, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: původně G. Nuvoli a J.-P. Minnaert, zmocněnci, a A. Dal Ferro, advokát, poté G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, a A. Dal Ferro, advokát)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení žalobcova hodnotícího posudku za rok 2013 a následných a souvisejících rozhodnutí EIB, jako je rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy, a návrh na náhradu způsobené majetkové a nemajetkové újmy.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou.

         (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015, s. 41.


title: Věc C-137/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. března 2016 J. E. Petraitisem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. prosince 2015 ve věci T-460/15, Petraitis v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. března 2016 J. E. Petraitisem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 18. prosince 2015 ve věci T-460/15, Petraitis v. Komise
   (Věc C-137/16 P)
   (2017/C 112/19)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Juozas Edvardas Petraitis (zástupce: T. Veščiūno, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Usnesením ze dne 24. listopadu 2016 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Juozas Edvardas Petraitis ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-264/15: Žaloba podaná dne 8. května 2015 – Gameart v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/17

         Žaloba podaná dne 8. května 2015 – Gameart v. Komise
   (Věc T-264/15)
   (2015/C 254/21)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polsko) (zástupce P. Hoffman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. února 2015 v části, v níž potvrzuje odmítnutí vyhovět žádosti zaslané ministerstvu zahraničí Polské republiky a týkající se přístupu ke kopiím dopisů Polské republiky zaslaných Komisi ohledně řízení vedených Komisí ve věci porušení unijního práva Polskou republikou s ohledem na zákon o hazardních hrách ze dne 19. listopadu 2009, které jsou v držení tohoto ministerstva,

               —

               pokud by Tribunál zaujal stanovisko odlišné od stanoviska žalobkyně, podle něhož nelze čl. 5 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise chápat tak, že umožňuje Komisi učinit závazným rozhodnutí o žádosti o přístup k dokumentům, které jí bylo předáno členským státem a které bylo adresováno fyzickou nebo právnickou osobou orgánu tohoto státu, aby podle článku 277 SFEU rozhodl, že čl. 5 druhý pododstavec tohoto nařízení nelze z důvodu své neplatnosti v projednávané věci použít,

               —

               rozhodl, že Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise s ohledem na čl. 5 druhý pododstavec nařízení 1049/2001

                           —

                           Jelikož byla žádost adresovaná orgánu členského státu a netýkala se dokumentů, jejichž autorem by byl tento stát, článek 4 nařízení se nepoužije. Pouhé předání žádosti členským státem Komisi podle čl. 5 druhého pododstavce nařízení neposkytuje Komisi pravomoc, pokud se tato žádost netýká dokumentů, jejichž je autorem. I když by se na žádost uplatnil článek 5 nařízení, nemůže být čl. 5 druhý pododstavec nařízení vykládán tak, že unijní orgán opravňuje k tomu, aby rozhodnutí o této žádosti učinil závazným.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 4 a 5 nařízení 1049/2001

                           —

                           Komise byla před vydáním svého rozhodnutí o přístupu k dokumentu, jehož autorem je Polská republika, povinna provést konzultaci s tímto státem podle čl. 4 odst. 4 nařízení, což neučinila. K odmítnutí zpřístupnit dokument, jehož autorem je Polská republika, navzdory neexistenci nesouhlasu projeveného podle čl. 4 odst. 5 nařízení, by mělo docházet pouze za výjimečných okolností, které v projednávaném případě nenastaly.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 296 SFEU

                           —

                           Komise nijak neodůvodnila svoji pravomoc vydat rozhodnutí, pokud jde o jeho napadenou část, navzdory tomu, že žalobkyně většinu své potvrzující žádosti věnovala otázce absence pravomoci Komise. Příslušné informace nebyly uvedeny v odůvodnění napadeného rozhodnutí, což žalobkyni zbavuje přiměřené ochrany jejích práv před Tribunálem.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neplatnosti podle článku 277 SFEU

                           —

                           Pokud by měl Tribunál navzdory argumentům obsaženým v prvním žalobním důvodu, že čl. 5 druhý pododstavec nařízení 1049/2001 je třeba vykládat ve smyslu, že předání žádosti o přístup k dokumentu v držení členského státu tímto státem unijnímu orgánu zmocňuje tento orgán učinit závazným rozhodnutí o této žádosti, žalobkyně tvrdí, že takto chápaný článek 5 nemůže být založen na čl. 15 odst. 3 SFEU ani na článku 255 Smlouvy o ES jakožto vhodných právních základech, a proto není platný. Takto chápané ustanovení navíc neodpovídá odůvodnění nařízení 1049/2001, a proto je neplatné z pohledu článku 296 SFEU (článku 253 Smlouvy o ES).


title: Věc T-38/07: Žaloba podaná dne 16. února 2007 – Shell Petroleum a další v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/45

         Žaloba podaná dne 16. února 2007 – Shell Petroleum a další v. Komise
   (Věc T-38/07)
   (2007/C 82/96)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Shell Petroleum NV (Haag, Nizozemsko), Shell Nederland BV (Haag, Nizozemsko) a Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: T. Snoep a J. Brockhoff, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň
   SPNV žádá, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká SPNV;

               —

               podpůrně

                           —

                           zrušil čl. 2 písm. d) rozhodnutí nebo

                           —

                           snížil uloženou pokutu v rozsahu, v jakém to uzná za vhodné, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         SNBV žádá, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká SNBV;

               —

               podpůrně

                           —

                           zrušil čl. 2 písm. d) rozhodnutí nebo

                           —

                           snížil uloženou pokutu v rozsahu, v jakém to uzná za vhodné, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         SNC žádá, aby Soud:

               —

               zrušil čl. 2 písm. d) rozhodnutí nebo snížil pokutu v rozsahu, v jakém to uzná za vhodné, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 konečné ze dne 29. listopadu 2006 ve věci COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací, kterým Komise shledala, že žalobkyně spolu s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že se domlouvaly na cílových cenách pro výrobky, rozdělovaly si zákazníky prostřednictvím dohod o neútočení a vyměňovaly si obchodní informace týkající se cen, soutěžitelů a zákazníků.
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 81 ES a článek 7 a čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 1/2003 (1) tím, že:

               a)

               přičetla protiprávní jednání také Shell Petroleum NV a Shell Nederland BV, i když Komise uznává, že pouze Shell Nederland Chemie BV se přímo účastnila protiprávního jednání;

               b)

               zvýšila základní částku pokuty uložené žalobkyním o 50 % za opakování protiprávního jednání a to v rozporu se zásadami proporcionality a právní jistoty;

               c)

               použila multiplikátor pro odrazující účinek v rozporu se zásadami rovného zacházení a proporcionality a

               d)

               stanovila počáteční částku pokuty uložené žalobkyním v rozporu s Pokyny o metodě stanovování pokut (2) a zásadami proporcionality a rovného zacházení.

         Podpůrně se žalobkyně dovolávají porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1).

      (2)  Oznámení Komise ze dne 14. ledna 1998 nazvané „Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO “(Úř. věst. 1998 C 9, s. 3).


title: Věc C-199/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 26. dubna 2010 — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL v. Fazenda Pública

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 26. dubna 2010 — Secilpar — Sociedade Unipessoal SL v. Fazenda Pública
   (Věc C-199/10)
   2010/C 195/08
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Secilpar — Sociedade Unipessoal SL

      Žalovaná: Fazenda Pública (finanční správa)

      Předběžné otázky

   Porušuje srážka korporační daně za rok 2003, jíž byla zdaněna společnost-nerezident na vnitrostátním území, provedená se sazbou 15 %, v souladu s ustanovením Úmluvy uzavřené mezi Portugalskem a Španělskem o zamezení dvojímu zdanění, z čistých dividend, které jí byly vyplaceny jako akcionáři společnosti-rezidenta v členském státě, v souladu se čl. 80 odst. 2 písm. c) a čl. 88 odst. 3 písm. b), odst. 4 a 5 CIRC, čl. 71 písm. a) a d) CIRS a článkem 59 EBF, v tehdy platném znění, zásadu zákazu diskriminace, svobodu usazování a volný pohyb kapitálu, zakotvené v článcích 12 ES, 43 ES, 46 ES, 56 ES a 58 ES odst. 3, a čl. 5 odst. 1 směrnice 90/435/EHS (1)?

      (1)  Směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147)


title: Věc C-85/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 18. února 2014 – KPN BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM), další účastnice řízení: UPC Nederland BV a další

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 18. února 2014 – KPN BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM), další účastnice řízení: UPC Nederland BV a další
   (Věc C-85/14)
   2014/C 151/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: KPN BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Další účastnice řízení: UPC Nederland BV, UPC Nederland Business BV, Tele2 Nederland BV, BT Nederland BV

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje článek 28 směrnice o univerzální službě (1) regulaci tarifů, aniž by z analýzy trhu vyplývalo, že má některá ze stran ohledně regulované služby významnou tržní sílu, zatímco přeshraniční dosažitelnost nezeměpisných čísel je bez dalšího technicky možná a jedinou překážkou pro přístup k těmto číslům je skutečnost, že jsou stanoveny tarify, na jejichž základě je hovor na nezeměpisné číslo dražší, než hovor na zeměpisné číslo?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku klade College následující dvě otázky:

                           a)

                           Platí oprávnění k cenové regulaci také tehdy, mají-li vyšší tarify pouze omezený vliv na počet hovorů na nezeměpisná čísla?

                           b)

                           Do jaké míry zbývá prostor k tomu, aby vnitrostátní soud posoudil, zda cenové opatření ve smyslu článku 28 směrnice o univerzální službě není s ohledem na svůj cíl ve vztahu k poskytovateli tranzitních služeb nepřiměřeně zatěžující?

               3)

               Ponechává čl. 28 odst. 1 směrnice o univerzální službě možnost, aby opatření uvedená v tomto ustanovení byla přijímána jinými než vnitrostátními regulačními orgány, kterým tuto pravomoc přiznává čl. 13 odst. 1 přístupové směrnice (2), a že vnitrostátním regulačním orgánům přísluší pouze prováděcí pravomoci?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29 s. 323).


title: Věc T-558/12: Žaloba podaná dne 24. prosince 2012 — Changshu City Standard Parts Factory v. Rada

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/22

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2012 — Changshu City Standard Parts Factory v. Rada
   (Věc T-558/12)
   2013/C 46/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Čína) (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že vyloučení některých vývozních transakcí žalobkyně z výpočtu dumpingu je v rozporu s čl. 2 odst. 11, čl. 2 odst. 8, čl. 2 odst. 9, čl. 2 odst. 7 písm. a) a čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, se zásadou zákazu diskriminace a s čl. 2.4.2 Dohody WTO o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že odmítnutí některých úprav požadovaných žalobkyní je v rozporu s čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, a s čl. 2.4 Dohody WTO o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994. Žalobkyně podpůrně tvrdí, že Rada porušila článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie


title: Věc F-56/11: Žaloba podaná dne 12. května 2011 — ZZ v. Evropská komise

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/31

         Žaloba podaná dne 12. května 2011 — ZZ v. Evropská komise
   (Věc F-56/11)
   2011/C 226/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí uložit žalobkyni postih ve formě zařazení o dvě platové třídy níže v téže funkční skupině.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. července 2010, jímž se žalobkyni ukládá sankce ve formě zařazení o dvě platové třídy níže v téže funkční skupině v návaznosti na rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 16. listopadu 2009 o zahájení disciplinárního řízení proti žalobkyni;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-113/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2010 — PromoCell bioscience alive v. OHIM (SupplementPack) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SupplementPack — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2010 — PromoCell bioscience alive v. OHIM (SupplementPack)
   (Věc T-113/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SupplementPack - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 80/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte (Heidelberg, Německo) (zástupce: K. Mende, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2009 (věc R 996/2008-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení SupplementPack k zápisu jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti PromoCell bioscience alive GmbH Biomedizinische Produkte se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-314/05 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. června 2006 – Creative Technology Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), José Vila Ortiz (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nebezpečí záměny — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PC WORKS — Námitky majitele národní obrazové ochranné známky W WORK PRO — Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/20

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. června 2006 – Creative Technology Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), José Vila Ortiz
   (Věc C-314/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Přihláška slovní ochranné známky Společenství „PC WORKS“ - Námitky majitele národní obrazové ochranné známky „W WORK PRO“ - Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
   (2006/C 294/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Creative Technology Ltd (zástupci: S. Jones a P. Rawlinson, solicitors)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Laitinen, zmocněnkyně), José Vila Ortiz
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 25. května 2005, Creative Technology v. OHIM (T-352/02), kterým se zamítá jako neopodstatněná žaloba na neplatnost podaná přihlašovatelem ochranné známky Společenství „PC WORKS“ pro výrobky zařazené do třídy 9 proti rozhodnutí R 265/2001-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 4. září 2002, kterým se zamítá odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítá zápis uvedené ochranné známky v rámci námitkového řízení zahájeného majitelem národní obrazové ochranné známky „W WORK PRO“ pro výrobky zařazené do třídy 9.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Creative Technology Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 296, 26.11.2005


title: Věc C-85/05: Žaloba podaná dne 18. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/18

         Žaloba podaná dne 18. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-85/05)
   (2005/C 93/33)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 18. února 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou S. Pardem Quintillánem a D. Recchia, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, a v každém případě tím, že tuto skutečnost neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 24 odst. 1 směrnice;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 22. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1.


title: Věc C-164/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH v. Finanzamt Hamburg-Mitte ( „Daně — Korporační daň — Převod podílů z osobní společnosti do kapitálové společnosti — Účetní hodnota — Odhadovaná hodnota — Smlouva o zamezení dvojího zdanění — Okamžité zdanění latentních kapitálových zisků — Rozdílné zacházení — Omezení volného pohybu kapitálu — Ochrana dělby daňové pravomoci mezi členskými státy — Přiměřenost“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — DMC Beteiligungsgesellschaft mbH v. Finanzamt Hamburg-Mitte
   (Věc C-164/12) (1)

   (Daně - Korporační daň - Převod podílů z osobní společnosti do kapitálové společnosti - Účetní hodnota - Odhadovaná hodnota - Smlouva o zamezení dvojího zdanění - Okamžité zdanění latentních kapitálových zisků - Rozdílné zacházení - Omezení volného pohybu kapitálu - Ochrana dělby daňové pravomoci mezi členskými státy - Přiměřenost)
   2014/C 93/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DMC Beteiligungsgesellschaft mbH

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Mitte

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad článku 43 ES (nyní článku 49 SFEU) — Společnosti se sídlem v jiném členském státě, které provedly nepeněžitý vklad obchodního podílu do vnitrostátní kapitálové společnosti výměnou za obchodní podíl na této společnosti — Právní úprava, která stanoví, že v takovém případě musí být vložený majetek vyjádřen v účetní rozvaze dané kapitálové společnosti svou skutečnou, a nikoli účetní hodnotou, a která tak vede ke zdanění skrytých rezerv — Možnost zaplatit dotčenou daň v pěti splátkách pod podmínkou poskytnutí záruky úhrady daně

      Výrok

               1)

               Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že cíl spočívající v ochraně dělby daňové pravomoci mezi členskými státy může odůvodnit právní úpravu členského státu, která ukládá povinnost ocenit aktiva vkládaná z komanditní společnosti do základního kapitálu kapitálové společnosti, která má sídlo na území tohoto členského státu, v jejich odhadované hodnotě, a ukládá daň z latentních kapitálových zisků plynoucích z těchto aktiv vzniklých na tomto území, a to před jejich skutečnou realizací, pokud uvedený členský stát nemá skutečnou možnost vykonat svou daňovou pravomoc ohledně těchto latentních zisků při jejich skutečné realizaci, což musí určit vnitrostátní soud.

               2)

               Právní úprava členského státu, která upravuje okamžité zdanění latentních kapitálových zisků vzniklých na jeho území, nepřekračuje meze toho, co je nezbytné pro dosažení cíle spočívajícího v ochraně dělby daňové pravomoci mezi členskými státy, za předpokladu, že rozhodne-li se daňový poplatník pro odklad platby, bude povinnost zřízení bankovní záruky uložena v závislosti na skutečném riziku, že daň nebude vybrána.

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-30/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION)
   (Věc T-30/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger a M. Zöbisch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2013 (věc R 1749/2013-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BIO INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX PROPRE FABRICATION jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22. 3. 2014.


title: Věc C-425/05: Žaloba podaná dne  29. listopadu 2005  Komisí Evropských společenství proti Irsku

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/15

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku
   (Věc C-425/05)
   (2006/C 48/28)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. listopadu 2005 žaloba směřující proti Irsku podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Ulrichem Wölkerem a Michaelem Shotterem, zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Irsko tím, že neposkytlo informace o methylbromidu uvedené v čl. 4 odst. 2 bodu iii), informace o halonech uvedené v čl. 4 odst. 4 bodu iv) a čl. 5 odst. 3 a informace o časových plánech a výsledcích namátkových kontrol dovozů regulovaných látek uvedené v čl. 20 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (1) ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 2 bodu iii), čl. 4 odst. 4 bodu iv), čl. 5 odst. 3 a čl. 20 odst. 3 nařízení;

               2.

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Článek 4 odst. 2 bod iii), čl. 4 odst. 4 bod iv), čl. 5 odst. 3 a čl. 20 odst. 3 nařízení upravují podávání informací Komisi o hlavních otázkách, na které se nařízení vztahuje. Oznámení těchto informací, a sice každoroční podávání zpráv týkajících se methylbromidu a halonů, společně s informacemi o časových plánech a výsledcích namátkových kontrol dovozů regulovaných látek, je podstatné pro dosažení cílů stanovených nařízením a pro provedení závazku, který na sebe vzala Komise Evropských společenství podle Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy, a povinností vyplývajících z Montrealského protokolu o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, jejichž smluvní stranou je Společenství po rozhodnutí Rady 88/540/EHS (2).
   Do dnešního dne Irsko Komisi neoznámilo požadované informace podle výše uvedených článků nařízení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 244, 29.9.2000, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190).

      (2)  Úř. věst. L 297, 31.10.1998, s. 8.


title: Věc C-154/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 29. března 2012 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de première instance de Bruxelles (Belgie) dne 29. března 2012 — Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken v. Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)
   (Věc C-154/12)
   2012/C 174/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Isera & Scaldis Sugar SA, Philippe Bedoret and Co SPRL, Jean Rigot, Mathieu Vrancken

      Žalovaný: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Předběžné otázky

   Je článek 16 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (1), nyní článek 51 nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (2), tím, že v odvětví cukrové řepy ukládá dávku 12 eur na tunu cukru v rámci kvóty, neplatný,

               —

               v rozsahu, v němž je právním základem použitým zákonodárcem k zavedení tohoto ustanovení bývalý čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec smlouvy o ES, nyní čl. 43 odst. 2 Smlouvy o FEU;

               —

               v rozsahu, v němž zákonodárce, který odůvodnil dávku jako opatření určené k financování výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem, zatímco ve skutečnosti financuje přímé podpory nebo má zajistit rozpočtovou neutralitu reformy v odvětví cukru v roce 2006, neuvádí jasně a jednoznačně důvody zavedení dávky, jak vyžaduje článek 296 Smlouvy o FEU (bývalý článek 253 Smlouvy o ES);

               —

               v rozsahu, v němž je odvětví cukrové řepy jediným odvětvím, na nějž byla uložena taková dávka přispívající do obecného rozpočtu Evropské unie, musí být dávka považována za diskriminační jak mezi pěstiteli, kteří zachovali produkci cukrové řepy, a těmi, kteří s touto produkcí přestali, tak mezi odvětvím cukrové řepy a všemi ostatními zemědělskými či nezemědělskými odvětvími;

               —

               v rozsahu, v němž je třeba mít za to, že dávka porušuje zásadu proporcionality, jelikož není vhodná ani nezbytná k financování výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem a ani přiměřená vzhledem ke skutečným výdajům a perspektivám výdajů v rámci společné organizace trhu s cukrem?

      (1)  Úř. věst. L 58, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 299, s. 1.


title: Věc T-116/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. listopadu 2011 — EMA v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Program výzkumu a technologického rozvoje — Rozhodnutí, kterým se ukončuje účast na projektu — Oznámení o dluhu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/15

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. listopadu 2011 — EMA v. Komise
   (Věc T-116/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Program výzkumu a technologického rozvoje - Rozhodnutí, kterým se ukončuje účast na projektu - Oznámení o dluhu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2012/C 13/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Medical Association (EMA) (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Franchi, L. Picciano a N. di Castelnuovo)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a N. Bambara, poté S. Delaude a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s D. Gullem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 5. listopadu 2010 o rozvázání smluv uzavřených na dva výzkumné projekty a na odklad vykonatelnosti oznámení o dluhu ze dne 13. prosince 2010, kterým byla žalobkyně informována o pohledávkách zjištěných při plnění uvedených smluv.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-494/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/40

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-494/08)
   (2009/C 32/78)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné a že rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2008, kterým byl odepřen přístup ke stejným dokumentům, je nicotné;

               —

               podpůrně konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Aarhus. Tomuto rozhodnutí následovalo výslovné rozhodnutí ze dne 9. října 2008. Žalobkyně v této věci podpůrně navrhuje zrušení výslovného rozhodnutí.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí dva žalobní důvody.
   Žalobkyně zaprvé tvrdí, že zamítnutí Komise je porušením článku 4 nařízení č. 1049/2001. Nejprve tvrdí, že Komise uskutečnila celkový přezkum místo konkrétního přezkumu dokumentů, o jejichž zpřístupnění žádala. Uvádí zejména, že Komise právně dostatečným způsobem neposoudila existenci konkrétního, skutečného a předvídatelného nebezpečí porušení chráněných zájmů uvedených v čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení. Krom toho tvrdí, že Komise právně dostatečným způsobem neposoudila, zda by částečné zpřístupnění dokumentů porušilo ochranu právního poradenství, cílů šetření nebo rozhodovacího procesu Komise, a porušila tedy čl. 4 odst. 6 nařízení, a že neuplatnila správně zásadu proporcionality. Konečně tvrdí, že Komise neposoudila důvody veřejného zájmu týkající se práva na obhajobu, jakož i práva na transparentnost a otevřenost, která žalobkyně měla.
   Žalobkyně zadruhé tvrdí, že konkludentní odepření přístupu Komisí a její rozhodnutí ze dne 9. října 2008 porušují povinnost uvést odůvodnění na základě článku 253 ES a článku 8 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-434/07: Žaloba podaná dne 18. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/38

         Žaloba podaná dne 18. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-434/07)
   (2007/C 269/65)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a M. Telles Romão, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/41/ES (1) ze dne 7. září 2005, kterou se mění směrnice Rady 76/115/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel, a v každém případě tím, že je neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula 19. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 149.


title: Věc T-223/15: Žaloba podaná dne 27. dubna 2015 – Morton’s of Chicago v. OHIM – Mortons the Restaurant (MORTON’S)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/20

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2015 – Morton’s of Chicago v. OHIM – Mortons the Restaurant (MORTON’S)
   (Věc T-223/15)
   (2015/C 228/25)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Morton’s of Chicago, Inc. (Chicago, Spojené státy) (zástupce: J. Moss, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mortons the Restaurant Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „MORTON’S“ – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 951 291

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. února 2015, ve věci R 46/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-56/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Halduskohus (Estonsko) dne 13. února 2008 – Pärlitigu OÜ v. Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallinna Halduskohus (Estonsko) dne 13. února 2008 – Pärlitigu OÜ v. Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Věc C-56/08)
   (2008/C 92/36)
   Jednací jazyk: estonština
   Předkládající soud
   Tallinna Halduskohus
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pärlitigu OÜ

      Žalovaný: Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být kombinovaná nomenklatura společného celního sazebníku v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 (1) o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku vykládána v tom smyslu, že zmrazená páteř (kosti s rybím masem) z lososa obecného atlantského (Salmo salar) chovaného pro hospodářské účely, která je získána z filetování ryby, a která je způsobilá k lidskému požívání a běžně je uváděna na trh jako potravina, musí být zařazena

                           a)

                           do podpoložky 0511 91 10 („odpad z ryb“)
                           nebo

                           b)

                           do podpoložky 0303220015 („ostatní“ části z „ostatní[ho]“„lososa atlantského [Salmo salar]“)?

               2)

               Je-li třeba zodpovědět první otázku v souladu s písm. b), je poté tabulka obsažená ve čl. 1 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 85/2006 (2) ze dne 17. ledna 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska a o konečném výběru prozatímního cla neplatná z důvodu porušení zásady proporcionality stanovené v článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství, protože podle této tabulky je minimální dovozní cena stanovená pro zmrazenou páteř lososa vyšší než minimální dovozní cena stanovená pro celou rybu, jakož i vykuchanou rybu s hlavou?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.

      (2)  Úř. věst. L 15, s. 1.


title: Věc T-125/03 a T-253/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2007 – Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise ( Hospodářská soutěž — Správní řízení — Vyšetřovací pravomoci Komise — Dokumenty zabavené v rámci šetření — Ochrana důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty — Nepřípustnost )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/43

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2007 – Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise
   (Věc T-125/03 a T-253/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Vyšetřovací pravomoci Komise - Dokumenty zabavené v rámci šetření - Ochrana důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty - Nepřípustnost“)
   (2007/C 269/77)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel Chemicals Ltd (Hersham, Walton on Thames, Surrey, Spojené království) a Akcros Chemicals Ltd (Hersham) (zástupci: C. Swaak, M. Mollica, M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně R. Wainwright a C. Ingen-Housz, poté F. Castillo de la Torre a X. Lewis, zmocněnci)

      Další účastníci řízení podporující žalobkyně: Conseil des barreaux européens (CCBE) (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Flynn, QC); Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (La Haye, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer a C. Schillemans, advokáti); European Company Lawyers Association (ECLA) (Brusel) (zástupci: M. Dolmans, K. Nordlander, advokáti, a J. Temple Lang, solicitor); American Corporate Counsel Association (ACCA) – European Chapter (Paříž, Francie) (zástupci: G. Berrisch, advokát, a D. Hull, solicitor); a International Bar Association (IBA) (Londýn, Spojené království) (zástupce: J. Buhart, advokát)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Komise C(2003) 559/4 ze dne 10. února 2003, a, v rozsahu, v jakém je to nezbytné, rozhodnutí Komise C(2003) 85/4 ze dne 30. ledna 2003, jímž nařídila společnostem Akzo Nobel Chemicals Ltd, Akcros Chemicals Ltd, a Akcros Chemicals a jejich dceřiným společnostem strpět šetření podle čl. 14 odst. 3 nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, prvního nařízení, kterým se provádějí články [81 ES] a [82 ES] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3), (věc COMP/E-1/38.589), a jednak nařídit Komisi vrátit na určité dokumenty zabavené v rámci dotčeného šetření jakož i zakázat jí využívat jejich obsah (věc T-125/03) a zadruhé návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2003) 1533 konečné ze dne 8. května 2003, kterým se odmítá žádost o ochranu uvedených dokumentů z důvodu důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty (věc T-253/03).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba ve věci T-125/03 se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žaloba ve věci T-253/03 se zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               Akzo Nobel Chemicals Ltd a Akcros Chemicals Ltd ponesou tři pětiny vlastních nákladů souvisejících s hlavním řízením a s řízením o předběžných opatřeních. Ponesou rovněž tři pětiny nákladů vynaložených Komisí, souvisejících s hlavním řízením a s řízením o předběžných opatřeních.

               4)

               Komise ponese dvě pětiny vlastních nákladů souvisejících s hlavním řízením a s řízením o předběžných opatřeních. Rovněž ponese dvě pětiny nákladů vynaložených Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals, souvisejících s hlavním řízením a s řízením o předběžných opatřeních.

               5)

               Vedlejší účastníci řízení ponesou vlastní náklady související s hlavním řízením a s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-256/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná návrhem Telekom-Control-Kommission ze dne 13. června 2005 v řízení týkajícím se Telekom Austria AG

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná návrhem Telekom-Control-Kommission ze dne 13. června 2005 v řízení týkajícím se Telekom Austria AG
   (Věc C-256/05)
   (2005/C 205/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla návrhem Telekom-Control-Kommission (Rakousko) ze dne 13. června 2005, který došel kanceláři Soudního dvora dne 17. června 2005 v řízení týkajícím se Telekom Austria AG, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Telekom-Control-Kommission žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. října 2004, K(2004)4070 konečné, jímž je Telekom-Control-Kommission podle čl. 7 odst. 4 směrnice 2002/21/ES požádána, aby vzala zpět návrh opatření oznámený dne 20. července 2004 v řízení M 9/03, M 9a/03, vedeném u Evropské Komise pod číslem AT/2004/0090, ohledně analýzy trhu pro „tranzitní služby v pevné veřejné telefonní síti“, platné s ohledem na článek 253 Smlouvy o ES, čl. 7 odst. 4, čl. 8 odst. 2, články 14, 15 a 16 směrnice 2002/21/ES, pokyny Evropské komise k analýze trhu a doporučení Evropské komise (1)?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 33


title: Věc C-369/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Oost-Brabant s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 1. července 2013 — trestní řízení proti N.F. Gielenovi a dalším

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Oost-Brabant s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 1. července 2013 — trestní řízení proti N.F. Gielenovi a dalším
   (Věc C-369/13)
   2013/C 260/57
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

   N.F. Gielen, M.M.J. Geerings, F.A.C. Pruijmboom, A.A. Pruijmboom

      Předběžné otázky

               1a)

               Může být chemická látka alfa-fenylacetoacetonitril (CAS-č. 4468-48-8, dále jen „APAAN“) postavena na roveň uvedené látce l-Phenyl-2-Propanon (CAS-č. 103-79-7, dále jen „BMK“)? Rechtbank chce především zjistit, zda je třeba nizozemský výraz „bevatten“ [„uvedená“], resp. anglický výraz „containing“ a francouzský výraz „contenant“ vykládat v tom smyslu, že látka BMK musí být jako taková již obsažena v látce APAAN.
               V případě záporné odpovědi na otázku 1a. chce Rechtbank Soudnímu dvoru předložit následující doplňující otázky:

               1b)

               Má být APAAN pokládán za jednu z “látek …, die zodanig zijn vermengd dat genoemde stoffen niet gemakkelijk of met economisch rendabele middelen kunnen worden gebruikt of geëxtraheerd” [“látek”, které “mají takové složení, že je nelze snadno použít nebo extrahovat snadno dostupnými nebo hospodárnými prostředky”], resp. “substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means”, resp. “une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de manière telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés à mettre en œuvre ou économiquement viables”? Podle policejních údajů obsažených v příloze 3 se zdá, že jde o relativně přehledný, pravděpodobně dokonce jednoduchý postup přeměny.

               1c)

               Má pro odpověď na otázku 1b. zejména s ohledem na spojení „economische rendabele middelen [»hospodárnými prostředky“]/economically viable means/économiquement viable“, význam, že přeměnou APAAN na BMK se zjevně vydělá (lze vydělat) — v případě, že k přeměně dojde nelegálně — velké množství peněz, pokud se APAAN úspěšně zapracuje na BMK nebo amfetaminy, anebo pokud se BMK získaný z APAAN uvede (nelegálně) na trh?

               2)

               Pojem „hospodářský subjekt“ je definován v čl. 2 písm. d) nařízení č. 273/2004 (1) a čl. 2 písm. f) nařízení č. 111/2005 (2). Při hledání odpovědi na následující otázku se žádá, aby se vycházelo z předpokladu, že jde o uvedenou látku ve smyslu čl. 2 písm. a) nebo o látku, kterou je třeba postavit na roveň uvedené látce, ve smyslu „přílohy 1 uvedené látky ve smyslu čl. 2 písm. a)“ nařízení. Je třeba pod tímto pojmem„hospodářský subjekt“ chápat rovněž fyzickou osobu, která sama nebo spolu s právnickou osobou/právnickými osobami drží uvedenou látku (úmyslně) bez povolení, aniž existují ještě další podezření?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog (Úř. věst. L 47, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 46).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Úř. věst. 2005, L 22, s. 1).


title: Věc T-295/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Německo v. Komise „Státní podpory — Služby odstraňování jatečně upravených těl zvířat a jatečního odpadu — Udržování rezervní kapacity pro případ vzniku epizootické nákazy — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem — Výhoda — Služby obecného hospodářského zájmu — Kompenzace týkající se povinnosti veřejné služby — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže — Nezbytnost podpory — Subsidiarita — Povinnost odůvodnění“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Německo v. Komise
   (Věc T-295/12) (1)

   („Státní podpory - Služby odstraňování jatečně upravených těl zvířat a jatečního odpadu - Udržování rezervní kapacity pro případ vzniku epizootické nákazy - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem - Výhoda - Služby obecného hospodářského zájmu - Kompenzace týkající se povinnosti veřejné služby - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Nezbytnost podpory - Subsidiarita - Povinnost odůvodnění“)
   2014/C 292/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s T. Lübbigem a M. Klassem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Egerer a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/485/EU ze dne 25. dubna 2012 o státní podpoře SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kterou Německo poskytlo ve prospěch Zweckverband Tierkörperbeseitigung v Porýní Vestfálsku, v Sársku, oblasti Rheingau-Taunus a v Landkreis Limburg-Weilburg (Úř. věst. L 236, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-570/10 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Environmental Manufacturing v. OHIM – Wolf (Zobrazení hlavy vlka) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující hlavu vlka — Starší obrazové národní a mezinárodní ochranné známky WOLF Jardin a Outils WOLF — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Environmental Manufacturing v. OHIM – Wolf (Zobrazení hlavy vlka)
   (Věc T-570/10 RENV) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující hlavu vlka - Starší obrazové národní a mezinárodní ochranné známky WOLF Jardin a Outils WOLF - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 096/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a M. Atkins, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2010 (věc R 425/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société Elmar Wolf a Environmental Manufacturing LLP

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. října 2010 (věc R 425/2010-2) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem a Soudním dvorem a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Environmental Manufacturing LLP před Tribunálem a Soudním dvorem.

               3.

               Společnost Elmar Wolf ponese vlastní náklady řízení před Tribunálem a Soudním dvorem a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Environmental Manufacturing LLP před Tribunálem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc C-44/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2015 – Španělské království v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Nařízení (EU) č. 1052/2013 — Překračování vnějších hranic — Systém Eurosur — Rozvíjení ustanovení schengenského acquis — Účast — Spolupráce s Irskem a Spojeným královstvím — Platnost“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2015 – Španělské království v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-44/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1052/2013 - Překračování vnějších hranic - Systém Eurosur - Rozvíjení ustanovení schengenského acquis - Účast - Spolupráce s Irskem a Spojeným královstvím - Platnost“)
   (2015/C 363/09)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: D. Moore, S. Alonso de Leon a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Chavrier, F. Florindo Gijón, M.-M. Joséphidès a P. Plaza García, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, G. Hodge et A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s G. Gilmore, barrister), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, (zástupci: L. Christie, zmconěnec, ve spolupráci s J. Holmes, barrister), Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a G. Wils, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Irsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc C-379/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Amurta SGPS v. Inspecteur van de Belastingdienst (Články 56 ES a 58 ES — Volný pohyb kapitálu — Vnitrostátní daňové právní předpisy, které stanoví osvobození podílů od korporační daně — Zdanění dividend — Srážková daň — Osvobození od srážkové daně — Použití ve vztahu ke společnostem-příjemcům, jež mají sídlo nebo stálou provozovnu v členském státě, který osvobození přiznává, a jejichž podíly jsou osvobozeny od korporační daně — Odmítnutí použít osvobození od srážkové daně ve vztahu k dividendám rozdělovaným společnosti-příjemci, jež nemá v uvedeném členském státě ani sídlo, ani stálou provozovnu)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Amurta SGPS v. Inspecteur van de Belastingdienst
   (Věc C-379/05) (1)

   (Články 56 ES a 58 ES - Volný pohyb kapitálu - Vnitrostátní daňové právní předpisy, které stanoví osvobození podílů od korporační daně - Zdanění dividend - Srážková daň - Osvobození od srážkové daně - Použití ve vztahu ke společnostem-příjemcům, jež mají sídlo nebo stálou provozovnu v členském státě, který osvobození přiznává, a jejichž podíly jsou osvobozeny od korporační daně - Odmítnutí použít osvobození od srážkové daně ve vztahu k dividendám rozdělovaným společnosti-příjemci, jež nemá v uvedeném členském státě ani sídlo, ani stálou provozovnu)
   (2007/C 315/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Amurta SGPS

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad článků 56 ES, 57 ES a 58 ES – Korporační daň – Osvobození od daně, pokud jde o dividendy vyplácené společností se sídlem na území členského státu společnosti se sídlem na témže území – Odmítnutí poskytnout toto osvobození, pokud jde o dividendy vyplácené společností se sídlem na území jednoho členského státu společnosti se sídlem na území druhého členského státu – Dopad existence odpovídajícího osvobození od daně z dividend v tomto druhém členském státě ve prospěch společnosti, která má v tomto státě sídlo.
   Výrok

               1)

               Články 56 ES a 58 ES brání právním předpisům členského státu, které v případě, že není dosažen minimální práh podílu mateřské společnosti na základním kapitálu dceřiné společnosti stanovený v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států, stanoví provedení srážky daně z dividend rozdělovaných společností se sídlem v tomto členském státě společnosti-příjemci se sídlem v jiném členském státě, zatímco od této srážky osvobozuje dividendy vyplácené společnosti-příjemci, která je v prvním členském státě povinná ke korporační dani nebo má v tomtéž členském státě stálou provozovnou, do jejíhož majetku patří akcie rozdělující společnosti.

               2)

               Členský stát se nemůže dovolávat existence úplného zápočtu daně přiznaného jednostranně jiným členským státem společnosti-příjemci se sídlem v tomto posledně uvedeném členském státě, aby unikl povinnosti zabránit ekonomickému dvojímu zdanění dividend, které je důsledkem výkonu jeho daňové pravomoci, v případě, že první členský stát brání ekonomickému dvojímu zdanění dividend rozdělovaných společnostem-příjemcům se sídlem na jeho území. Pokud se členský stát dovolává úmluvy o zamezení dvojího zdanění uzavřené s jiným členským státem, přísluší vnitrostátnímu soudu zjistit, zda je ve sporu v původním řízení třeba tuto úmluvu zohlednit, a popřípadě ověřit, zda tato úmluva umožňuje vyvážit účinky omezení volného pohybu kapitálu.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-319/09 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — ACEA SpA v. Iride Spa, dříve AEM SpA, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Režim podpor poskytovaný podnikům veřejných služeb — Osvobození od daně — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Aktivní legitimace — Právní zájem na podání opravného prostředku — Článek 87 ES — Pojem „podpora“ — Článek 88 ES — Pojem „nová podpora“ — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Články 1 a 14 — Legalita příkazu k navrácení podpory — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — ACEA SpA v. Iride Spa, dříve AEM SpA, Evropská komise
   (Věc C-319/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Režim podpor poskytovaný podnikům veřejných služeb - Osvobození od daně - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Aktivní legitimace - Právní zájem na podání opravného prostředku - Článek 87 ES - Pojem „podpora“ - Článek 88 ES - Pojem „nová podpora“ - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Články 1 a 14 - Legalita příkazu k navrácení podpory - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 49/06
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ACEA SpA (zástupci: L. Radicati di Brozolo, A. Giardina a T. Ubaldi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Righini, V. Di Bucci a D. Grespan, agents), Iride SpA, dříve AEM Spa (zástupci: L. Radicati di Brozolo, M. Merola, T. Ubaldi a A. Santa Maria, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) ze dne 11. června 2009, ACEA v. Komise (T-297/02), kterým Soud prvního stupně zamítl žalobu na neplatnost článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státních podporách ve formě osvobození od daně a zvýhodněných půjček poskytovaných Itálií podnikům veřejných služeb s převládajícím veřejným kapitálem (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               ACEA SpA se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s kasačním opravným prostředkem.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

               4)

               Iride SpA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-597/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2013 — Michail v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Žádost o pomoc — Článek 24 služebního řádu — Psychické obtěžování — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2013 — Michail v. Komise
   (Věc T-597/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Žádost o pomoc - Článek 24 služebního řádu - Psychické obtěžování - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2013/C 359/21
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bourtzalas a E. Antypas, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. září 2011, Michail v. Komise (F-100/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Christos Michail ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 39, 11.2.2012.


title: Věc C-550/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 11. prosince 2008 – British American Tobacco (Germany) GmbH v. Hauptzollamt Schweinfurt

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 11. prosince 2008 – British American Tobacco (Germany) GmbH v. Hauptzollamt Schweinfurt
   (Věc C-550/08)
   (2009/C 69/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Schweinfurt
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 5 odst. 2 první pododstavec první odrážku směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1) vykládat tak, že zboží podléhající spotřební dani, které není zbožím Společenství a které se nachází v režimu aktivního zušlechťovacího styku podle čl. 84 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex, dále jen „CK“), je osvobozeno od spotřební daně i tehdy, jestliže bylo vyrobeno z rovnocenného zboží až po dovozu zboží, které nepodléhá spotřební dani, v režimu aktivního zušlechťovacího styku, takže podle patnáctého bodu odůvodnění směrnice 92/12/EHS pro něj nejsou vyžadovány průvodní doklady podle čl. 18 odst. 1 směrnice 92/12/EHS?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Je třeba čl. 15 odst. 4 směrnice 92/12/EHS vykládat tak, že převzetí zboží podléhajícího spotřební dani příjemcem lze doložit i jiným způsobem než průvodním dokladem podle článku 18 směrnice 92/12/EHS?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


title: Věc F-18/09: Žaloba podaná dne 2. března 2009 — Merhzaoui v. Rada

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/46

         Žaloba podaná dne 2. března 2009 — Merhzaoui v. Rada
   (Věc F-18/09)
   2009/C 113/96
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Merhzaoui (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Jednak zrušení rozhodnutí o přidělení žalobce do skupiny pracovních míst AST 1–7. Dále zrušení rozhodnutí o jeho nepovýšení do platové třídy AST 2 za hodnotící období 2008, jakož i rozhodnutí o povýšení úředníků s menšími zásluhami do této platové třídy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o přidělení žalobce do skupiny pracovních míst AST 1–7 s účinností k 1. květnu 2006;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o jeho nepovýšení do platové třídy AST 2 za hodnotící období 2008 a, v případě potřeby, rozhodnutí o povýšení úředníků s menšími zásluhami do této platové třídy;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-371/14: Žaloba podaná dne 26. května 2014 – NICO v. Rada

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/34

         Žaloba podaná dne 26. května 2014 – NICO v. Rada
   (Věc T-371/14)
   2014/C 261/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 14. března 2014 zaslaného advokátům žalobkyně, které se týká revize seznamu osob a subjektů v Příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu ve znění rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 a v Příloze IX k nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatření vůči Íránu prováděného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, v rozsahu, v němž sporné rozhodnutí neodstraňuje žalobkyni ze seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření;

               —

               v souladu s čl. 50 odst. 1 jednacího řádu spojil toto řízení s věcí T-6/13;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody spočívající v nedostatečném odůvodnění a zjevně nesprávném posouzení ze strany Rady.
   Žalobkyně tvrdí, že není dceřinou společností Naftiran Intertrade Company (NICO) Limited, jelikož tato společnost již v Jersey neexistuje, a Rada v každém případě neodůvodnila, že i kdyby žalobkyně byla dceřinou společností Intertrade Company (NICO) Limited, plynul by z toho Íránskému státu hospodářský zisk, který by odporoval cíli sledovanému napadenými opatřeními.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. prosince 2004 ve věci C-271/02: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (Nesplnění povinnosti státem — Rybolov — Zachování a řízení zdrojů — Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 16. prosince 2004
   ve věci C-271/02: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rybolov - Zachování a řízení zdrojů - Kontrolní opatření pro rybolovné činnosti)
   (2005/C 45/03)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-271/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 24. července 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a C. Tufvesson) proti Švédskému království (zmocněnci: A. Kruse a A. Falk), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó. Caoimh, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Švédské království tím, že pro roky 1995 a 1996:

                           —

                           nestanovilo vhodné postupy pro použití kvót, které mu byly přiděleny, a nepřistoupilo k inspekcím, jakož i k dalším kontrolám, které vyžadují použitelná nařízení Společenství,

                           —

                           nepřijalo všechna účinná opatření, aby zabránilo překročení kvót,

                           —

                           nepřijalo všechna opatření správněprávní a trestněprávní povahy, která bylo povinno uplatnit vůči kapitánům lodí, kteří porušili tato nařízení, nebo vůči jakékoliv jiné osobě odpovědné za toto protiprávní jednání,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992, kterým se určuje režim Společenství pro rybolov a akvakulturu, a z článku 2 a čl. 21 odst. 1 a 2, jakož i článku 31 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku.

               2)

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc F-7/13: Žaloba podaná dne 22. ledna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/47

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-7/13)
   2013/C 114/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost proti rozhodnutí přijatému v odpověď na žádost žalobce, přiděleného k Delegaci Komise v Antananarivu, Madagaskar, kterou se domáhal odškodnění za obtíže s ubytováním ve výše uvedeném městě.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté vedoucím oddělení při Generálním ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, jehož předmětem byla „žádost na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu — 0/867/11 o odškodnění za obtíže s ubytováním v Antananarivu“ a podle kterého se tato žádost zamítá z důvodu, že „podmínky požadované pro takové odškodnění za morální a psychologickou újmu“ nejsou splněny, jelikož ze skutkového stavu vyplývá, že „Delegace využila všech prostředků k vyřešení nastalých problémů, když dala provést dodatečné práce v původním místě ubytování a nabídla na dobu výkonu těchto prací alternativní bydlení“;

               —

               zrušit odpověď na stížnost žalobce, podle níž OOJ zamítá jeho stížnost z důvodu, že i) „administrativě nelze v daném případě vytýkat nesprávný, natož protiprávní postup“, (ii) že žalobce „neposkytl ani sebemenší neúplný důkaz o údajné morální a psychologické újmě“, dále iii) že „se napadené rozhodnutí rozsáhle zabývalo důkazy o vstřícném přístupu administrativy ke stěžovateli“ a že „podle ustálené judikatury lze případný nedostatek odůvodnění napravit odpovídajícím odůvodněním ve fázi odpovědi na stížnost“, což se v projednávané věci stalo;

               —

               uložit Komisi povinnost, aby žalobci nahradila morální a psychologickou újmu, kterou předběžně oceňuje — s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení — na 30 000 eur;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-474/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 22. října 2012 — Schiebel Aircraft GmbH

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 22. října 2012 — Schiebel Aircraft GmbH
   (Věc C-474/12)
   2013/C 26/37
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Schiebel Aircraft GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft, Familie und Jugend

      Předběžné otázky

   Brání unijní právo, zejména článek 18, článek 45 a článek 49 ve spojení s čl. 346 odst. 1 písm. b) SFEU vnitrostátnímu ustanovení členského státu, jakým je právní úprava, kterou je třeba použít v původním řízení, podle které členové orgánů právně zastupujících podnik nebo společník obchodních společností s oprávněním řídit a zastupovat společnost, kteří chtějí provozovat živnost obchodování s vojenskými zbraněmi a vojenským střelivem a zprostředkování koupě a prodeje vojenských zbraní a vojenského střeliva, musí mít rakouskou státní příslušnost a státní příslušnost jiného členského státu EHP nepostačuje?


title: Věc T-199/14: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2016 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Veřejné zakázky na služby — Dohoda o vyčíslení částky náhrady škody — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Náklady řízení“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2016 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise
   (Věc T-199/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Veřejné zakázky na služby - Dohoda o vyčíslení částky náhrady škody - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Náklady řízení“)
   (2016/C 475/25)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpy, Belgie) (zástupci: původně P. Teerlinck a P. de Bandt, poté P. Teerlinck, P. de Bandt a R. Gherghinaru, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a L. Cappelletti, poté S. Delaude, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 30. ledna 2014, kterým Komise odmítla nabídku, kterou podala žalobkyně pro položku č. 1 v zadávacím řízení OIB.DR.2/PO/2013/062/591 na služby pojistného krytí majetku a osob (Úř. věst. 2013/S 155-269617), a tuto položku zakázky zadala jiné společnosti, a zadruhé návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Vanbreda Risk & Benefits v rámci hlavního řízení a řízení o předběžném opatření před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


title: Věc T-32/06: Žaloba podaná dne  27. ledna 2006  – Justerini & Brooks Limited v. OHIM

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/15

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2006 – Justerini & Brooks Limited v. OHIM
   (Věc T-32/06)
   (2006/C 96/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Justerini & Brooks Limited (zástupce: B. Cordery, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníkřízení před odvolacím senátem: Elia Canelo Gutierrez (Talavera de la Reine, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. listopadu 2005 (věc C-R 36/2005-2) o námitkovém řízení č. B 605 461, které bylo oznámeno dne 30. listopadu 2005;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „J&B“ pro zboží a služby tříd 14, 18, 21, 25, 33 a 43 (ochranná známka Společenství č. 2 696 383)
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Eli Danelo Gutierrez

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní ochranná obrazová známka „JOB“ pro zboží třídy 33 (registrace č. 275 247)
   Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu projednání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 bodu iii), a článku 73 nařízení Rady (ES) č. 40/94 a procesních požadavků obsažených v různých ustanoveních nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc T-352/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – BX v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Otevřené výběrové řízení — Vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD) platové třídy 5 bulharské a rumunské státní příslušnosti v oblasti práva — Rozhodnutí výběrové komise nezařadit žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí — Důkazní břemeno — Srovnávací posouzení — Rovné zacházení — Stabilita složení výběrové komise — Článek 3 pátý pododstavec přílohy III služebního řádu — Zkreslení skutkového stavu a důkazů — Žaloba na náhradu škody — Rozhodnutí o nákladech řízení“

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. dubna 2015 – BX v. Komise
   (Věc T-352/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů (AD) platové třídy 5 bulharské a rumunské státní příslušnosti v oblasti práva - Rozhodnutí výběrové komise nezařadit žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí - Důkazní břemeno - Srovnávací posouzení - Rovné zacházení - Stabilita složení výběrové komise - Článek 3 pátý pododstavec přílohy III služebního řádu - Zkreslení skutkového stavu a důkazů - Žaloba na náhradu škody - Rozhodnutí o nákladech řízení“)
   (2015/C 190/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: BX (Washington, Spojené státy) (zástupce: R. Rata, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku vydanému dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ve věci BX v. Komise F-88/11, RecFP, EU:F:2013:51) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               BX ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.