title: Věc C-8/13: Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Evropská komise v. Republika Slovinsko

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/14

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2013 — Evropská komise v. Republika Slovinsko
   (Věc C-8/13)
   2013/C 63/24
   Jednací jazyk: slovinština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec, P. Hetsch a O. Beynet)

      Žalovaná: Republika Slovinsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Republika Slovinsko tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES (1) ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (2) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto opatřeních neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 49 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Slovinsku na základě čl. 260 odst. 3 SFEU platbu denního penále ve výši 10 287,36 euro ode dne vydání rozsudku v této věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. března 2011.

      (1)  Úř. věst. L 211, s. 55.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  20. října 2005  ve spojených věcech C-327/03 a C-328/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Bundesrepublik Deutschland proti ISIS Multimedia Net GmbH und Co. KG a další (Telekomunikační služby — Směrnice 97/13/ES — Článek 11 odst. 2 — Poplatek za přidělení nových telefonních čísel — Bezplatné zásoby čísel, jež jsou k dispozici podniku, který je právním nástupcem bývalého monopolu)

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 20. října 2005
   ve spojených věcech C-327/03 a C-328/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Bundesrepublik Deutschland proti ISIS Multimedia Net GmbH und Co. KG a další (1)

   (Telekomunikační služby - Směrnice 97/13/ES - Článek 11 odst. 2 - Poplatek za přidělení nových telefonních čísel - Bezplatné zásoby čísel, jež jsou k dispozici podniku, který je právním nástupcem bývalého monopolu)
   (2005/C 315/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve spojených věcech C-327/03 a C-328/03, jejichž předmětem jsou dvě žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 30. dubna 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 28. července 2003, v řízeních: Bundesrepublik Deutschland proti ISIS Multimedia Net GmbH und Co. KG, zastoupené ISIS Multimedia Net Verwaltungs GmbH (C-327/03), Firma O2 (Germany) GmbH und Co. OHG (C-328/03), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, S. von Bahr (zpravodaj), A. Borg Barthet a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 20. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb je třeba vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že nový operátor na telekomunikačním trhu je povinen platit poplatek za přidělení telefonních čísel při zohlednění hospodářské hodnoty těchto čísel, ačkoliv telekomunikační podnik s dominantním postavením na stejném trhu bezplatně převzal významnou zásobu čísel, kterými disponoval bývalý monopol, jehož je právním nástupcem a vnitrostátní právo vylučuje platbu a posteriori tohoto poplatku za tuto zásobu.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc T-426/11: Žaloba podaná dne 1. srpna 2011 — Maharishi Foundation v. OHIM (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/46

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2011 — Maharishi Foundation v. OHIM (MÉDITATION TRANSCENDANTALE)
   (Věc T-426/11)
   2011/C 282/84
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maharishi Foundation Ltd (St. Helier, Jersey) (zástupce: A. Meijboom, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. dubna 2011 ve věci R 1294/2010-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 41, 44 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8246704

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství, pokud jde o část výrobků a služeb

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a vrácení věci průzkumovému referentovi k dalšímu řízení

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uvádí čtyři žalobní důvody: i) porušení článku 75 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nerozhodl výslovně ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 207/2009, přesto však považoval ochrannou známku „MÉDITATION TRANSCENDANTALE“ za druhovou; ii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně rozhodl, že ochranná známka nemá žádnou rozlišovací způsobilost; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že se ochranná známka skládá výlučně ze znaků, které v obchodním styku mohou sloužit k označení výrobků nebo služeb, pro které žalobkyně ochrannou známku přihlásila, a iv) porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že ochranná známka nezískala pro výrobky nebo služby, pro něž je zapsání požadováno, rozlišovací způsobilost v důsledku svého používání.


title: Věc C-466/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea hovrätt (Švédsko) dne 18. října 2012 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd v. Retriever Sverige AB

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea hovrätt (Švédsko) dne 18. října 2012 — Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd v. Retriever Sverige AB
   (Věc C-466/12)
   2012/C 379/31
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Svea hovrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nils Svensson, Sten Sjögren, Madelaine Sahlman, Pia Gadd

      Žalovaná: Retriever Sverige AB

      Předběžné otázky

               1)

               Poskytuje-li jiná osoba než majitel autorského práva k určitému dílu na své internetové stránce hypertextový odkaz na toto dílo, jedná se o sdělování veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1)?

               2)

               Je z hlediska posouzení první otázky relevantní, jestliže je dílo, na které odkaz odkazuje, na internetové stránce, která je všem přístupná bez omezení, nebo pokud je přístup určitým způsobem omezen?

               3)

               Je třeba pro účely posouzení první otázky činit rozdíl mezi případem, kdy je dílo poté, co uživatel kliknul na odkaz, zobrazeno na jiné internetové stránce, a případem, kdy je dílo poté, co uživatel kliknul na odkaz, zobrazeno tak, že vzniká dojem, že se zobrazuje na stejné internetové stránce?

               4)

               Může členský stát přiznat širší ochranu výlučnému právu autorů tím, že stanoví, že „sdělování veřejnosti“ zahrnuje rozsáhlejší škálu jednání, než stanoví čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti?

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.


title: Věc C-546/15: Žaloba podaná dne 16. října 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/10

         Žaloba podaná dne 16. října 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-546/15)
   (2016/C 007/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, M. Heller, E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že žalovaná tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení této směrnice, respektive tím, že tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 24 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (1);

               —

               uložil žalované podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti oznámit opatření k provedení směrnice povinnost zaplatit denní penále ve výši 210 078 eur ode dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora, kterým bylo určeno, že došlo k nesplnění povinností, splatné na účet vlastních zdrojů Evropské unie,

               —

               uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 14. února 2014.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 38.


title: Věc C-3/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 3. ledna 2013 — AS Baltic Agro v. Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja Tollikeskus

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 3. ledna 2013 — AS Baltic Agro v. Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja Tollikeskus
   (Věc C-3/13)
   2013/C 63/23
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a odvolatelka: AS Baltic Agro

      Žalovaný a odpůrce: Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja Tollikeskus (Daňový a celní úřad, Daňové a celní středisko východ)

      Předběžné otázky

               a)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 661/2008 (1) vykládat v tom smyslu, že dovozce a první nezávislý odběratel ve Společenství vždy musejí být jednou a touž osobou?

               b)

               Je třeba čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 661/2008 ve spojení s rozhodnutím Komise č. 2008/577 (2) vykládat v tom smyslu, že osvobození od antidumpingového cla platí pouze pro takového prvního nezávislého odběratele ve Společenství, který přihlašované zboží před podáním celního prohlášení dále neprodal?

               c)

               Je třeba vykládat ustanovení článku 66 celního kodexu Společenství zavedeného nařízením Rady č. 2913/92 (3) ve spojení s článkem 251 nařízení Komise č. 2454/93 (4) a dalšími procesními pravidly týkajícími se pozdějších úprav celního prohlášení v tom smyslu, že v případě uvedení nesprávného příjemce na prohlášení při dovozu zboží musí být umožněno, na základě žádosti, zrušit platnost celního prohlášení i po propuštění zboží a opravit údaj o příjemci, pokud by v případě uvedení správného příjemce bylo třeba uplatnit osvobození od cla stanovené v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 661/2008, nebo je za takových okolností třeba vykládat čl. 220 odst. 2 celního kodexu zavedeného nařízením Rady č. 2913/92 v tom smyslu, že celní orgány nemají právo provést dodatečné zaúčtování?

               d)

               V případě záporné odpovědi na obě alternativy otázky c), brání ustanovení článku 20 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s čl. 28 odst. 1 a článkem 31 Smlouvy o fungování Evropské unie tomu, aby, na základě ustanovení článku 66 celního kodexu zavedeného nařízením Rady č. 2913/92 ve spojení s článkem 251 nařízení Rady č. 2454/93 a dalšími procesními pravidly týkajícími se pozdějších úprav celního prohlášení, nebylo možno, na základě žádosti, zrušit platnost celního prohlášení i po propuštění zboží a opravit údaj o příjemci, pokud by v případě uvedení správného příjemce bylo třeba uplatnit osvobození od cla stanovené v čl. 3 odst. 1 nařízení Rady č. 661/2008?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 661/2008 ze dne 8. července 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a na částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (Úř. věst. L 185, s. 1).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2008 o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska a Ukrajiny (Úř. věst. L 185, s. 43).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (4)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


title: Věc T-260/04: Žaloba podaná dne 23. června 2004 C.E.S.T.A.S. - Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/36

         Žaloba podaná dne 23. června 2004 C.E.S.T.A.S. - Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-260/04)
   (2004/C 217/64)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství C.E.S.T.A.S. - Centro di Educazione Sanitaria e Tecnologie Appropriate Sanitarie, zastoupenou Nicolettou Amadei a Charlesem Turkem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí ve všech jeho částech;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Tato žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise (delegace ve Guinejské republice) ze dne 21. dubna 2004, kterým bylo žalobkyni, nevládní organizaci působící v Guineji od roku 1987, uloženo zaplatit částku 959 543 835 guinejských franků (rovná se 397 126,02 eur) z důvodu neopodstatněných výdajů vynaložených na uskutečňování projektů, za které byla odpovědná.
   Na podporu svých tvrzení se žalobkyně dovolává:

               —

               porušení podstatných formálních náležitostí pro nedostatek a nesoudržnost odůvodnění, jakož i pro nedostatek právního základu. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadený „note de débit“ zmiňuje pouze dohodu „Amélioration des conditions de vie à l'intérieur du pays – 7 ACP GUI 019-4-AT CESTAS“, i když neexistuje žádná dohoda s tímto názvem, a proto není jasně zřejmé, na jaký vztah nebo jaké vztahy mezi žalobkyní a guinejskou vládou se napadené rozhodnutí vztahuje. Na druhé straně CESTAS podotýká, že neexistuje jakýkoliv právní základ, na kterém je založen napadený akt. Konečně výzva k zaplacení neposkytuje žádné vysvětlení, pokud jde o účetní kritéria, na základě kterých Komise stanovila spornou částku;

               —

               toho, že napadené rozhodnutí lze rovněž zrušit vzhledem k tomu, že výzva k zaplacení, ve které byla žalobkyně vyzvána k zaplacení předmětné částky, pochází od Komise, která je třetí stranou ve vztahu ke smlouvám uzavřeným na různé projekty v Guineji;

               —

               porušení nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1), neboť nebylo vyhověno žádosti žalobkyně o obdržení opisu zprávy Ernst & Young, na základě které bylo napadené rozhodnutí přijato;

               —

               porušení práv žalobkyně na obhajobu;

               —

               porušení zásady kontradiktornosti a zásady řádné správy.

         Žalobkyně v tomto ohledu zejména zdůrazňuje, že analýza domnělých nedostatků žalobkyně byla zcela vykonána externím subjektem, Ernst & Young, který není skutečnou třetí stranou ve vztahu k hlavním účastníkům řízení, ale je naopak institucí placenou guinejskou vládou, a že z toho důvodu nemůže být považován za nestranného.

      (1)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.


title: Věc T-90/17: Žaloba podaná dne 13. února 2017 – Gelinova Group v. EUIPO – Cloetta Italia (galatea…è naturale)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/38

         Žaloba podaná dne 13. února 2017 – Gelinova Group v. EUIPO – Cloetta Italia (galatea…è naturale)
   (Věc T-90/17)
   (2017/C 121/56)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gelinova Group Srl (Tezze di Vazzola, Itálie) (zástupci: A. Tornato a D. Hazan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cloetta Italia Srl (Cremona, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „galatea…è naturale“ – přihláška č. 13 187 695

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2016 ve věci R 207/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věci T-566/11 a T-567/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2013 — Viejo Valle v. OHIM — Établissements Coquet (Šálek a podšálek s rýhami a vypouklý talíř s rýhami) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující šálek a podšálek s rýhami a vypuklý talíř s rýhami — Důvod neplatnosti — Neoprávněné užití díla chráněného autorským právem podle právních předpisů dotyčného členského státu — Článek 25 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 6/2002“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/8

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2013 — Viejo Valle v. OHIM — Établissements Coquet (Šálek a podšálek s rýhami a vypouklý talíř s rýhami)
   (Věci T-566/11 a T-567/11) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující šálek a podšálek s rýhami a vypuklý talíř s rýhami - Důvod neplatnosti - Neoprávněné užití díla chráněného autorským právem podle právních předpisů dotyčného členského státu - Článek 25 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2013/C 359/13
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Viejo Valle, SA (L'Olleria, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Établissements Coquet (Saing-Léonard-de-Noblat, Francie) (zástupce: C. Bouchenard, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 29. července 2011 (věci R 1054/2010-3 a R 1055/2010-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Établissements Coquet a Viejo Valle, SA.

      Výrok

               1)

               Věci T-566/11 a T-567/11 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Společnost Viejo Valle, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společnosti Établissements Coquet.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc T-506/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  10. března 2006  – Success-Marketing v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2006 – Success-Marketing v. OHIM
   (Věc T-506/04) (1)

   (2006/C 108/54)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc T-150/08: Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – REWE-Zentral v. OHIM – Aldi Einkauf (Clina)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/20

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2008 – REWE-Zentral v. OHIM – Aldi Einkauf (Clina)
   (Věc T-150/08)
   (2008/C 158/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: REWE-Zentral AG (Kolín n. Rýnem, Německo) (zástupce: M. Kilkeldey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. února 2008 – odvolání č. R 1484/2006-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Clina“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 21 (přihláška č. 3 921 079)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CLINAIR“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 (ochranná známka Společenství č. 1 769 850)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-387/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J AND JOY) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Slovní ochranná známka Evropské unie ‚J AND JOY‘ — Starší národní obrazová ochranná známka joy SPORTSWEAR — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Podobnost označení — Kritéria pro posouzení — Kombinovaná ochranná známka — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J AND JOY)
   (Věc T-387/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Slovní ochranná známka Evropské unie ‚J AND JOY‘ - Starší národní obrazová ochranná známka joy SPORTSWEAR - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Kritéria pro posouzení - Kombinovaná ochranná známka - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 151/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua, C. Pirenne a C. Smits, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo) (zástupce: T. Kiphuth, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2015 (věc R 1352/2014 2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Joy-Sportswear a J & Joy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               J & Joy SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc T-122/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Landeskreditbank Baden Württemberg v. ECB „Hospodářská a měnová politika — Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi — Článek 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013 — Článek 70 odst. 1 nařízení (EU) č. 468/2014 — Jednotný mechanismus dohledu — Pravomoci ECB — Decentralizovaný výkon vnitrostátními orgány — Posouzení významu úvěrové instituce — Potřeba přímého dohledu ze strany ECB“

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Landeskreditbank Baden Württemberg v. ECB
   (Věc T-122/15) (1)

   („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Článek 6 odst. 4 nařízení (EU) č. 1024/2013 - Článek 70 odst. 1 nařízení (EU) č. 468/2014 - Jednotný mechanismus dohledu - Pravomoci ECB - Decentralizovaný výkon vnitrostátními orgány - Posouzení významu úvěrové instituce - Potřeba přímého dohledu ze strany ECB“)
   (2017/C 213/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank (Karlsruhe, Německo) (zástupci: původně A. Glos, K. Lackhoff a M. Benzing, poté A. Glos a M. Benzing, avocats)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: původně E. Koupepidou, R. Bax a A. Riso, poté E. Koupepidou a R. Bax, agents, s pomocí H.-G. Kamann, avocat)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a K.-P. Wojcik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/SSM/15/1 ze dne 5. ledna 2015, přijatého podle čl. 6 odst. 4 a čl. 24 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63), kterým ECB odmítla považovat žalobkyni za méně významnou úvěrovou instituci ve smyslu čl. 6 odst. 4 téhož nařízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Landeskreditbank Baden-Württemberg – Förderbank ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


title: Věc C-388/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/96/ES — Restrukturalizace rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny — Neprovedení v předepsané lhůtě)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/19

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-388/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/96/ES - Restrukturalizace rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny - Neprovedení v předepsané lhůtě)
   (2007/C 96/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: W. Mölls, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Ch. Gracia, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-64/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. února 2014 Sven A. von Storch a další proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. prosince 2013 ve věci T-492/12, Sven A. von Storch a další v. Evropská centrální banka

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. února 2014 Sven A. von Storch a další proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. prosince 2013 ve věci T-492/12, Sven A. von Storch a další v. Evropská centrální banka
   (Věc C-64/14 P)
   2014/C 151/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Sven A. von Storch a další (zástupci: M. C. Kerber, Rechtsanwalt, B. von Storch, Rechtsanwältin)

      Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení prvního senátu Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 ve věci T-492/12;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobců uvedeným v žalobě ze dne 11. listopadu 2012;

               —

               uložil Evropské centrální bance podle čl. 122 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek zastávají názor, že usnesení prvního senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 10. prosince 2013 ve věci T-492/12 obsahuje z následujících důvodů nesprávné právní posouzení:

               1.

               Vzhledem k tomu, že znění rozhodnutí ECB ze dne 6. září 2012 o řadě technických parametrů souvisejících s přímými transakcemi Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů a o dodatečných opatřeních k zachování dostupnosti zajištění pro protistrany s cílem zachovat jim přístup k operacím Eurosystému, jakož i

                           —

                           podpůrně (znění) obecných zásad ECB 2012/641/EU ze dne 10. října 2012 kterými se mění obecné zásady ECB/2012/18 o dodatečných dočasných opatřeních týkajících se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění (ECB/2012/23) (1) vyvolává právní účinky, představují tato rozhodnutí způsobilý předmět žaloby. Právní závaznost aktu se v souvislosti s článkem 19 SEU určuje na základě jeho cíle.

               2.

               Zněním napadených rozhodnutí jsou žalobci bezprostředně a osobně dotčeni, i když tato rozhodnutí nejsou určena přímo žalobcům.

               3.

               Usnesení ze dne 10. prosince 2013 obsahuje nesprávné právní posouzení, protože Tribunál přebírá argumentaci ECB, že rozhodnutí nemají žádný dopad na právní postavení občanů. Tribunál současně ignoruje, že tato rozhodnutí ve skutečnosti mají dalekosáhlé důsledky pro trhy cenných papírů a zejména pro emitování státních dluhů a právě tak byly Evropskou centrální bankou chtěny.

               4.

               Usnesení ze dne 10. prosince 2013 obsahuje nesprávné právní posouzení, protože Tribunál podmiňuje aktivní legitimaci žalobců skutečnou činností ECB resp. pozdějšími konkrétními obchody, o nichž se v konkrétním případě žalobci zpravidla nemohou dozvědět, nehledě na skutečnou nemožnost případného zpětného zrušení nákupů cenných papírů.

               5.

               Usnesení ze dne 10. prosince 2013 obsahuje nesprávné právní posouzení, protože Tribunál žalobce zbavil práva na účinnou soudní ochranu, které je zaručeno článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané dne 4. listopadu 1950 v Římě. Zejména možnost incidenční kontroly norem podle článku 277 SFEU, na kterou poukázal Tribunál, nemá v žádném případě stejný právní účinek jako žaloba podle čl. 263 odst. 4 SFEU.

      (1)  Úř. věst. L 284, s. 14.


title: Věc C-103/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 2. února 2005 ve věci Reisch Montage AG proti Kiesel Baumaschinen Handels GmbH

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 2. února 2005 ve věci Reisch Montage AG proti Kiesel Baumaschinen Handels GmbH
   (Věc C-103/05)
   (2005/C 132/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 2. února 2005 ve věci Reisch Montage AG proti Kiesel Baumaschinen Handels GmbH, došlým kanceláři Soudního dvora dne 28. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Oberster Gerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Může se žalobce odvolat na čl. 6 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001 (1), pokud podá žalobu proti osobě s bydlištěm ve státě soudu a proti osobě usazené v jiném členském státě, avšak žaloba proti osobě s bydlištěm ve státě soudu je již k okamžiku podání této žaloby nepřípustná z důvodu zahájeného konkurzního řízení na její majetek, které má podle vnitrostátního práva za následek zastavení řízení?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


title: Věc T-610/16: Žaloba podaná dne 16. května 2017 – PC v. EASO

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/25

         Žaloba podaná dne 16. května 2017 – PC v. EASO
   (Věc T-610/16)
   (2017/C 269/37)
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Žalobce: PC (zástupce: advokát L. Railas)

      Žalovaný: Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu (EASO)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil negativní hodnotící zprávu o zkušební době stanovené žalobci a uložil EASO, aby vypracoval novou hodnotící zprávu o žalobci vyznívající ve smyslu zachování pracovního zařazení žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí EASO/ED/2015/358;

               —

               konstatoval, že orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv (dále jen „OOPS“) neučinil žádný úkon vedoucí k propuštění žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí EASO/HR/2015/607, kterým se ukončuje pracovní poměr se žalobcem po uplynutí zkušební doby, čímž pracovní poměr trvá nadále bez přerušení od 1. března 2015 až do 28. února 2020 (datum ukončení pracovního poměru stanoveného podle smlouvy);

               —

               pokud EASO nebude mít možnost opětovně zařadit žalobce na jeho pracovní místo, uložil EASO, aby odškodnil žalobce za újmu, kterou utrpěl v důsledku protiprávního rozhodnutí EASO, a vyplatil žalobci jakožto náhradu škody odměnu, příspěvky a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem odpovídající pracovnímu místu žalobce za období od 1. prosince 2015 do 28. února 2020;

               —

               pokud bude mít EASO možnost opětovně zařadit žalobce na jeho pracovní místo, uložil EASO, aby žalobci z titulu odškodnění vyplatil odměnu, příspěvky a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem za odpovídající období, v němž žalobce nemohl vykonávat svou pracovní činnost, a sice od 1. prosince 2015 do okamžiku jeho opětovného zařazení;

               —

               uložil EASO, aby žalobci vyplatil odměnu a odvody na důchodové zabezpečení hrazené zaměstnavatelem za období šesti měsíců, jak vyplývá z rozhodnutí ve věci F-113/13, bodu 5; a

               —

               uložil EASO náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustil hodnotitel při hodnocení zkušební doby tím, že vypracoval negativní hodnotící zprávu pro uvedenou dobu a veřejně neodůvodněně kritizoval žalobce. Žalobce má za to, že EASO konstatoval, aniž se opíral o odkaz na judikaturu nebo jiný pramen práva, že (každý) „hodnotitel, má široký prostor pro posouzení s cílem zhodnotit práci osoby, o níž musí vypracovat hodnotící zprávu, jelikož tato hodnotící zpráva vyjadřuje svobodné stanovisko hodnotitele“.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení kritéria spravedlivého hodnocení, kterého se měl dopustit EASO při vyhotovení hodnotící zprávy o zkušební době. Hodnocení zkušební doby, o které se opíralo rozhodnutí o propuštění, bylo provedeno bez zohlednění „skutečného skutkového stavu“ a v rozporu s pravidly v oblasti zaměstnanců nebo pokynem EASO, který se týká hodnocení zaměstnanců ve zkušební době, a bez zohlednění písemného vyjádření k hodnotící zprávě o zkušební době.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, které se měl dopustit EASO, a z nesprávného výkladu ustanovení Listiny základních práv Evropské unie, při jejich aplikaci úřadem EASO na věc žalobce.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející s nesprávného posouzení, kterého se měl dopustit EASO tím, že podepsal oficiální unijní dokument EASO/ED/2015/358 (zmocnění), který byl přijat protiprávně z důvodu neexistence závazných prováděcích pravidel, které přijímá správní rada EASO, což prokazuje zjevný střet zájmu, a který je podle žalobce nesprávně datován.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že EASO použil ve své hodnotící zprávě o zkušební době a v následujícím řízení dokument EASO/ED/2015/358, který je datován zpětně.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že se EASO měl dopustit během postupu hodnocení zkušební doby porušení procesních pravidel použitelných na postup hodnocení, pravidel o správním šetření a práv na obhajobu žalobce. Žalobce má za to, že rozhodnutí týkající se hodnotící zprávy o zkušební době by mohlo být jiné, tj. pozitivní, pokud by EASO neporušil unijní pravidla týkající se zaměstnanců a pokyn EASO pro hodnocení zaměstnanců ve zkušební době.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že žalobce řádně předložil argumenty za účelem zpochybnění platnosti rozhodnutí o svém propuštění. Žalobce má za to, že rozhodnutí EASO o ukončení pracovní smlouvy vychází z nesprávného posouzení, z pochybení EASO během postupu hodnocení zkušební doby, včetně protiprávního jmenování autora rozhodnutí o propuštění, jeho nedostatku odbornosti v otázkách týkajících se zaměstnanců, nedostatku zkušeností stran dokumentů hodnocení zkušební doby, pochybení v posouzení zkušební doby, jakož i výtek a vyjádření, jež předložil žalobce.


title: Věc T-62/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Air France-KLM v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) — Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Air France-KLM v. Komise
   (Věc T-62/11) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 048/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Air France-KLM (Paříž, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Giolito, S. Noë a N. von Lingen, zmocněnci, ve spolupráci s B. Lebrunem, advokátem, poté C. Giolito a A. Dawes, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón, M. Simm a M. Balta, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně zrušení čl. 5 písm. b) a d) tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu, nebo snížení této pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Air France-KLM.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Air France-KLM.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Spojené věci C-439/05 P a C-454/05 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2007 – Land Oberösterreich, Rakouská republika v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Směrnice 2001/18/ES — Rozhodnutí 2003/653/ES — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Článek 95 odst. 5 ES — Vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření, které jsou odůvodněny novými vědeckými poznatky a zvláštním problémem členského státu — Zásada kontradiktornosti)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. září 2007 – Land Oberösterreich, Rakouská republika v. Komise Evropských společenství
   (Spojené věci C-439/05 P a C-454/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 2001/18/ES - Rozhodnutí 2003/653/ES - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Článek 95 odst. 5 ES - Vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření, které jsou odůvodněny novými vědeckými poznatky a zvláštním problémem členského státu - Zásada kontradiktornosti)
   (2007/C 269/18)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Land Oberösterreich, (zástupci: G. Hörmanseder, zmocněnec, ve spolupráci s F. Mittendorferem, Rechtsanwalt) a Rakouská republika (zástupci: H. Dossi a A. Hable, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a M. Patakia, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 5. října 2005, Land Oberösterreich a Rakousko v. Komise (spojené věci T-366/03 a T-235/04), kterým Soud zamítl jejich žaloby směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/653/ES ze dne 2. září 2003 o vnitrostátních předpisech, kterými se zakazuje používání geneticky modifikovaných organismů ve spolkové zemi Horní Rakousko, [jež byly oznámeny Rakouskou republikou] na základě čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES – Vnitrostátní předpisy odchylující se od harmonizačního opatření, které jsou odůvodněny novými vědeckými poznatky a zvláštním problémem členského státu.
   Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Spolkové zemi Horní Rakousko a Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.

      Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc F-32/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2009 – Klein v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Invalidní důchody — Úmrtí — Pojem vyživované dítě — Článek 2 přílohy VII služebního řádu — Příspěvek v případě úmrtí — Částka splatná v případě smrti — Sirotčí důchod )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2009 – Klein v. Komise
   (Věc F-32/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Invalidní důchody - Úmrtí - Pojem ‚vyživované dítě‘ - Článek 2 přílohy VII služebního řádu - Příspěvek v případě úmrtí - Částka splatná v případě smrti - Sirotčí důchod“)
   (2009/C 55/93)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marie-Claude Klein (Grasse, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 4. května 2007, kterým se žalobkyni nepřiznává částka splatná v případě smrti, příspěvek v případě úmrtí a sirotčí důchod
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               M.-C. Klein ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 36.


title: Věc C-167/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Santander (Španělsko) dne 23. března 2016 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. v. Fernando Quintano Ujeta a María Isabel Sánchez García

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander (Španělsko) dne 23. března 2016 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A. v. Fernando Quintano Ujeta a María Isabel Sánchez García
   (Věc C-167/16)
   (2016/C 200/16)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 2 de Santander

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

      Žalovaní: Fernando Quintano Ujeta a María Isabel Sánchez García

      Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby prohlášení doložky o předčasném splacení, která je základem řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, za zneužívající, nemělo v soudním řízení, ve kterém byla zneužívající povaha odhalena, žádné důsledky?

               2)

               Je slučitelný s čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS výklad, podle kterého důsledky prohlášení doložky o předčasném splacení jsou podmíněny konkrétními vlastnostmi postupů, které zvolil prodávající nebo poskytovatel?

               3)

               Lze čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS vykládat tak, že ačkoli předem sepsaná doložka umožňuje předčasné splacení závazku plynoucího z dlouhodobé smlouvy z důvodu nikoli závažného porušení a ponechává spotřebitele v horším postavení, než jaké mu přísluší podle dispozitivního ustanovení vnitrostátního práva[,] není doložka neplatná pouze proto, že existuje opravné ustanovení ve vnitrostátním procesním právu použitelné jen na konkrétní postup zvolený prodávajícím nebo poskytovatelem a jen za určitých podmínek?

               4)

               Je čl. 693 odst. 3 LEC (2) vhodným a účinným opravným ustanovením, které umožňuje spotřebiteli zhojit účinky zneužívající doložky o předčasném splacení s ohledem na to, že musí platit úroky a náklady?

               5)

               Dodržuje zásadu efektivity podle směrnice 93/13 a Listiny základních práv Evropské unie (3) vnitrostátní předpis udělující spotřebiteli práva, která může uplatnit ve zrychleném řízení o exekuci, jenž může prodávající nebo poskytovatel zvolit z několika možností[,] v nichž jsou taková práva neznámá?

      (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

      (2)  Ley de Enjuiciamiento Civil

      (3)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


title: Věc C-436/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Cassatie van België ze dne 5. října 2004 ve věci Léopold Henri van Esbroeck proti Openbaar Ministerie

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Cassatie van België ze dne 5. října 2004 ve věci Léopold Henri van Esbroeck proti Openbaar Ministerie
   (Věc C-436/04)
   (2004/C 300/68)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hof van Cassatie van België (Belgie) ze dne 5. října 2004 ve věci Léopold Henri van Esbroeck proti Openbaar Ministerie, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 13. října, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hof van Cassatie van België žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být článek 54 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě ze dne 19. června 1990 vykládán v tom smyslu, že pro belgický soud platí s ohledem na osobu, která byla v Belgii po 25. březnu 2001 před trestním soudem trestně stíhána pro tytéž činy, jako pro ty, za které byla rozsudkem norského trestního soudu dne 2. října 2002 odsouzena a za ně uložený trest nebo opatření byl již vykonán, pokud podle čl. 2 odst. 1 dohody ze dne 18. května 1999 uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis má být mimo jiné článek 54 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě prováděn a uplatňován Norským královstvím teprve s účinností od 25. března 2001?
               V případě, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně:

               2)

               Musí být článek 54 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě ze dne 19. června 1990 ve spojení s článkem 71 této úmluvy vykládán v tom smyslu, že trestná jednání držení za účelem vývozu a dovozu, která se vztahují na stejné omamné prostředky a psychotropní látky všeho druhu, včetně kanabisu, a která jsou v různých státech, které podepsaly prováděcí úmluvu k Schengenské dohodě nebo v nichž je schengenský acquis prováděn a uplatňován, trestně stíhány jako vývoz a dovoz, mají být ve smyslu uvedeného článku 54 považovány za „tytéž činy“?


title: Věc F-25/09: Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Van Neyghem v. Rada

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/48

         Žaloba podaná dne 16. března 2009 — Van Neyghem v. Rada
   (Věc F-25/09)
   2009/C 113/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kris Van Neyghem (Tienen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 v roce povýšení 2008,a podle potřeby rozhodnutí povýšit do této platové třídy úředníky s menšími zásluhami.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 v roce povýšení 2008, a podle potřeby rozhodnutí povýšit do této platové třídy úředníky s menšími zásluhami

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-249/10: Žaloba podaná dne 31. května 2010 — Kitzinger v. OHIM — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/49

         Žaloba podaná dne 31. května 2010 — Kitzinger v. OHIM — Mitteldeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen (KICO)
   (Věc T-249/10)
   ()
   2010/C 209/74
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kitzinger & Co. (GmbH & Co. KG) (Hamburg, Německo) (zástupce: S. Kitzinger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Mitteldeutscher Rundfunk (Anstalt des öffentlichen Rechts) (Lipsko, Německo), Zweites Deutsches Fernsehen (Anstalt des öffentlichen Rechts) (Mainz, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               pozměnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. března 2010 ve věci R 1388/2008-4 v tom smyslu, aby bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 28. července 2008 o námitce č. B 1 133 612 a aby byla námitka zamítnuta;

               —

               podpůrně, zrušit napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. března 2010 ve věci R 1388/2008-4;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v modré a šedé barvě obsahující slovní prvek „KICO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36 a 39.

      Majitelé ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Mitteldeutscher Rundfunk (Anstalt des öffentlichen Rechts) a Zweites Deutsches Fernsehen (Anstalt des öffentlichen Rechts).

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „KIKA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38 a 41 a německá obrazová ochranná známka v černé a bílé barvě obsahující slovní prvek „KIKA“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 38, 41 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-144/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. března 2007 K-Swiss, Inc. proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci T-14/06, K-Swiss, Inc v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. března 2007 K-Swiss, Inc. proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 14. prosince 2006 ve věci T-14/06, K-Swiss, Inc v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-144/07 P)
   (2007/C 117/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: K-Swiss, Inc. (zástupce: H. E. Hübner, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka)

               —

               zrušit usnesení Soudu prvního stupně;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že Soud tím, že prohlásil její žalobu na neplatnost za žalobu podanou po uplynutí lhůty, porušil pravidla 61, 62 a 68 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1).

      (1)  Úř. věst. 1995 L 303, s. 1.


title: Věc F-18/07: Žaloba podaná dne 10. července 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/18

         Žaloba podaná dne 10. července 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-18/07)
   (2007/C 223/33)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 25. října 2005 vydané Společným režimem nemocenského pojištění žalované, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 11. října 2005 podanou žalobcem, aby ve smyslu článku 72 služebního řádu úředníků Evropských společenství a pravidel týkajících se nemocenského pojištění pro úředníky Evropských společenství uznala, že trpí závažnou nemocí;

               —

               zrušit v rozsahu, ve kterém je to nezbytné, rozhodnutí vydané orgánem oprávněným ke jmenování ze dne 30. listopadu 2006, ADMIN.B.2/MB/nb D(06) 27556, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 23. srpna 2006 podaná žalobcem proti zrušení sporného rozhodnutí;

               —

               určit neexistenci ex lege anebo subsidiárně zrušit v rozsahu, ve kterém je to nezbytné, a pokud existuje materiálně, rebus sic stantibus, předmětný názor lékařské rady zahrnutý do zprávy ze dne 30. listopadu 2006, jejíž detaily žalobci nejsou známy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uvádí na podporu své argumentace tři žalobní důvody:

               1.

               absolutní nedostatek odůvodnění, jakož i nelogičnost, rozpornost, tautologii, záměnu, nedostatek šetření a lichost úvah přijatých žalovanou;

               2.

               zjevně nesprávné posouzení a porušení práva;

               3.

               porušení povinnosti péče a řádné správy.


title: Věc C-541/16: Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Evropská komise v. Dánské království

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/30

         Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Evropská komise v. Dánské království
   (Věc C-541/16)
   (2017/C 006/37)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: L. Grønfeldt a J. Hottiaux, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Dánské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Dánské království nesplnilo své povinnosti podle čl. 2 bod 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 (1) o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy;

               —

               uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1072/2009 upravuje vyčerpávajícím způsobem, jak dopravci mohou provádět kabotáž na základě podmínek stanovených v tomto článku. Toto ustanovení nestanoví maximální počet nakládacích nebo vykládacích míst v rámci stejné kabotáže. Limit maximálně tří kabotážních přeprav neznamená, že kabotáž musí obsahovat stanovený počet nakládacích nebo vykládacích míst.
   Podle dánských pravidel se kabotáž může skládat buď z určitého počtu nakládacích míst, nebo vykládacích míst, ale nikoli z obojího. Dánská pravidla brání dopravcům – nerezidentům v provádění kabotáže sestávající z nakládacích a vykládacích míst, což představuje omezení v tom, jak mohou tito dopravci provádět kabotáž v Dánsku, jak stanoví nařízení (ES) č. 1072/2009.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (Úř. věst. 2009, L 300, s. 72).


title: Věc F-79/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. června 2012 — Menidiatis v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Přijímání zaměstnanců — Odmítnutí žádosti o pracovní místo — Plnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku — Přiměřená lhůta — Individuální opatření v rámci výkonu rozhodnutí — Ztráta příležitosti“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. června 2012 — Menidiatis v. Komise
   (Věc F-79/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přijímání zaměstnanců - Odmítnutí žádosti o pracovní místo - Plnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku - Přiměřená lhůta - Individuální opatření v rámci výkonu rozhodnutí - Ztráta příležitosti)
   2013/C 46/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andreas Menidiatis (Rhode-Saint Genèse, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: J. Curral a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zaplacení částky z titulu náhrady majetkové a nemajetkové újmy žalobci, kterou údajně utrpěl z důvodu nepřijetí opatření ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku F-128/07

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               A. Menidiatis ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 311, 22.10.2011, s. 47.


title: Věc T-609/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)
   (Věc T-609/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 354/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a D. Botis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2014 (věc R 123/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Laverana GmbH & Co.KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 361, 13.10.2014.


title: Věc T-106/17: Žaloba podaná dne 17. února 2017 – JPMorgan Chase a další v. Komise

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/47

         Žaloba podaná dne 17. února 2017 – JPMorgan Chase a další v. Komise
   (Věc T-106/17)
   (2017/C 112/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Spojené státy), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohio, Spojené státy), J.P. Morgan Services LLP (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Rose, QC, J. Boyd, M. Lester, D. Piccinin a D. Heaton, Barristers, a B. Tormey, N. French, N. Frey a D. Das, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2016) 8530 final, ve věci AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives – (dále jen „rozhodnutí“) ze dne 7. prosince 2016 v části, ve které se týká žalobkyň;

               —

               podpůrně, snížil pokutu, která byla uložena žalobkyním;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neprokázala, že jednání žalobkyň mělo za cíl manipulaci se sazbami EURIBOR nebo EONIA (referenční úrokové sazby); důkazy prokazují, že žalobkyně nesledovaly žádný protisoutěžní cíl ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (dále jen „článek 101“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející dále resp. podpůrně z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávního právního posouzení, když konstatovala, že cílem údajné manipulace se sazbami EURIBOR nebo EONIA je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže ve smyslu článku 101.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí neuvádí a Komise nemůže nyní tvrdit nebo stanovit, žádný jiný protisoutěžní cíl, kterého se měly žalobkyně dopustit, než manipulaci se sazbami EURIBOR nebo EONIA.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející podpůrně z tvrzení, že Komise neprokázala, že se žalobkyně účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání. Jednání, které Komise považuje za porušení článku 101, zejména nesledovalo jediný cíl; podpůrně, žalobkyně nevěděly o protiprávním jednání jiných účastníků a nemohly ho ani předpokládat; a dále podpůrně, žalobkyně neměly v úmyslu přispět svým jednáním ke společnému plánu, který měl protisoutěžní cíl.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise jednala v rozporu se základními zásadami unijního práva, zásadou řádné správy, presumpce neviny a právem žalobkyň na obranu, když věc proti nim předem rozhodla a to tím, že uplatnila „hybridní“ postup řešení sporu a komisař Almunia předem uvedl odsuzující vyjádření.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející dále nebo podpůrně z tvrzení, že se Komise dopustila pochybení při výpočtu pokuty uložené žalobkyním, a to několikrát, Tribunál by ji proto měl snížit. Komise a) měla uplatnit vyšší snížení a snížit závažnost a upravit „vstupní poplatek“, aby odráželi okrajovou odlišnou roli, než je ta, kterou uvádí Komise; b) neuplatnila stejnou metodu pro výpočet obratu každého účastníka, což vedlo k tomu, že s žalobkyněmi bylo bez objektivního důvodu zacházeno méně výhodně; c) měla uplatnit vyšší slevu ve vztahu k příjmům žalobkyň, aby zohlednila jejich relativní ekonomickou sílu; a d) do výpočtu hodnoty tržeb neměla zahrnout tržby EONIA.


title: Věc C-370/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-370/06) (1)

   (2007/C 82/62)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-415/02: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (Nesplnění povinnosti státem — Nepřímé daně — Směrnice 69/335/EHS — Kapitálové vklady — Daň z burzovních operací — Daň z předání cenných papírů na doručitele)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-415/02: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nepřímé daně - Směrnice 69/335/EHS - Kapitálové vklady - Daň z burzovních operací - Daň z předání cenných papírů na doručitele)
   (2004/C 228/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-415/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a C. Giolito) proti Belgickému království (zmocněnkyně: A. Snoecx, ve spolupráci s B. van de Walle de Ghelcke), jejímž předmětem je určení, že Belgické království tím, že:

               —

               uložilo daň z burzovních operací na v Belgii uskutečněné úpisy nových akcií vytvořených při založení společnosti nebo investičního fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, a tím, že

               —

               uložilo daň z předání cenných papírů na doručitele na fyzické předání cenných papírů na doručitele, týkající se belgických nebo zahraničních veřejných fondů, pokud jde o nové cenné papíry vytvořené při založení společnosti nebo investičního fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů

         nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969, o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25), ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156, s. 23), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a R. Schintgen (zpravodaj), F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Belgické království tím, že
               uložilo daň z burzovních operací na v Belgii uskutečněné úpisy nových akcií vytvořených při založení společnosti nebo investičního fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů, a tím, že
               uložilo daň z předání cenných papírů na doručitele na fyzické předání cenných papírů na doručitele, týkající se belgických nebo zahraničních veřejných fondů, pokud jde o nové cenné papíry vytvořené při založení společnosti nebo investičního fondu, anebo v návaznosti na zvýšení kapitálu nebo při emisi dluhopisů,
               nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969, o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-377/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. června 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira „Řízení o předběžné otázce — Pojem, soud členského státu‘ — Tribunal Arbitral Tributário — Směrnice 69/335/EHS — Články 4 a 7 — Zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti — Kolkovné platné ke dni 1. července 1984  — Následné zrušení tohoto kolkovného a poté jeho znovuzavedení“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. června 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) – Portugalsko] – Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Věc C-377/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Pojem, soud členského státu‘ - Tribunal Arbitral Tributário - Směrnice 69/335/EHS - Články 4 a 7 - Zvýšení základního kapitálu kapitálové společnosti - Kolkovné platné ke dni 1. července 1984 - Následné zrušení tohoto kolkovného a poté jeho znovuzavedení“)
   2014/C 282/21
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, musí být vykládány v tom smyslu, že brání znovuzavedení daně z kapitálu z operací zvýšení základního kapitálu členským státem podle prvně zmíněného z těchto ustanovení, které takovéto dani podléhaly ke dni ke dni 1. července 1984, ale následně od ní byly osvobozeny.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Výmaz věci C-258/03

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/15

         Výmaz věci C-258/03 (1)

   (2004/C 201/32)
   Usnesením ze dne 17. května 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-258/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-683/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 27. prosince 2016 – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V. v. Spolková republika Německo

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 27. prosince 2016 – Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V. v. Spolková republika Německo
   (Věc C-683/16)
   (2017/C 104/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Deutscher Naturschutzring, Dachverband der deutschen Natur- und Umweltschutzverbände e.V.

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1) vykládán v tom smyslu, že brání opatřením členského státu týkajícím se vod spadajících pod jeho svrchovanost nebo do jeho jurisdikce, která jsou nutná pro účely plnění povinností členského státu podle článku 6 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (2), jež mají vliv na rybářská plavidla jiných členských států a jimiž se v oblastech Natura 2000 zcela zakazuje profesionální mořský rybolov pomocí kontaktních zařízení pro lov při dně, jakož i pevných sítí („tenatových sítí“)?
               Zejména:

                           a)

                           Musí být článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES vykládán v tom smyslu, že pod pojem „opatření pro zachování zdrojů“ spadají rybolovné metody uvedené v předběžné otázce č. 1?

                           b)

                           Musí být článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES vykládán v tom smyslu, že pod pojem „rybářská plavidla jiných členských států“ spadají i taková rybářská plavidla jiného členského státu, která plují pod vlajkou členského státu Spolková republika Německo?

                           c)

                           Musí být článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES vykládán v tom smyslu, že pod pojem „splňují cíle příslušného právního předpisu Unie“ spadají rovněž taková opatření přijatá členským státem, která plnění cílů, jež jsou uvedeny v uvedených předpisech Unie, pouze podporují?

               2)

               Musí být článek 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES vykládán v tom smyslu, že brání opatřením členského státu týkajícím se vod spadajících pod jeho svrchovanost nebo do jeho jurisdikce, která jsou nutná pro účely plnění jeho povinností podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (3)?

               3)

               Je-li odpověď na předběžné otázky č. 1 a č. 2, alternativně či kumulativně, záporná: Brání výlučná příslušnost Evropské unie v oblasti zachování biologických mořských zdrojů v rámci společné rybářské politiky podle čl. 3 odst. 1 písm. d) Smlouvy o fungování Evropské unie přijetí výše uvedených opatření členským státem?

      (1)  Úř. věst. L 354, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 206, s. 7.

      (3)  Úř. věst. L 143, s. 56.


title: Věc C-637/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Laufen Austria AG v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace cen a výměna citlivých obchodních informací — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Horní hranice 10 % z obratu — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada rovného zacházení — Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Laufen Austria AG v. Evropská komise
   (Věc C-637/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace cen a výměna citlivých obchodních informací - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Horní hranice 10 % z obratu - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada rovného zacházení - Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2017/C 104/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Laufen Austria AG (zástupce: E. Navarro Varona, abogada)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, F. Castillo de la Torre a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. září 2013, Laufen Austria v. Komise (T-411/10, EU:T:2013:443), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o návrhu na snížení uložené pokuty, který podala společnost Laufen Austria AG.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Věc T-502/04: Žaloba podaná dne 24. prosince 2004 Stéphanem Lopparellim proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/36

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2004 Stéphanem Lopparellim proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-502/04)
   (2005/C 57/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Stéphanem Lopparellim, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí o přidělení prioritních bodů žalobci za hodnocený rok 2003, jakož i rozhodnutí nezapsat jeho jméno na seznam úředníků povýšených do platové třídy A5 za tento rok;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává zaprvé porušení článků 5, 7, 26, 43 a 45 jednacího řádu, jakož i zásady spojitosti mezi platovou třídou a zaměstnáním a zásady služebního postupu. Zadruhé se žalobce dovolává toho, že nebyl proveden žádný srovnávací přezkum zásluh všech úředníků stejné platové třídy na rovném základě, čímž došlo k porušení článků 5, 7, 43 a 45 jednacího řádu a zásady služebního postupu.


title: Věc C-455/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS — Veřejné zakázky na dodávky a stavební práce — Přezkum rozhodnutí o zadání zakázky — Záruka účinného přezkumu — Minimální lhůta, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky vyloučeným uchazečům a podpisem smlouvy ohledně této zakázky )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-455/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS - Veřejné zakázky na dodávky a stavební práce - Přezkum rozhodnutí o zadání zakázky - Záruka účinného přezkumu - Minimální lhůta, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky vyloučeným uchazečům a podpisem smlouvy ohledně této zakázky“)
   2010/C 51/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246) — Porušení čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. vyd. 06/01, s. 315) — Povinnost stanovit ve vnitrostátním právu účinné a rychlé přezkumné řízení, které neúspěšnému uchazeči umožní dosáhnout zrušení rozhodnutí o zadání zakázky — Lhůty pro podání opravného prostředku

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že přijalo článek 49 Statutory Instrument č. 329 z roku 2006 a článek 51 Statutory Instrument č. 50 z roku 2007, stanovilo pravidla upravující oznamování rozhodnutí zadavatele o zadání zakázky a jejich odůvodnění uchazečům o veřejnou zakázku takovým způsobem, že může dojít k tomu, že v době, kdy jsou uchazeči plně informováni o důvodech odmítnutí své nabídky, již uplynula odkladná lhůta pro uzavření smlouvy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 1 odst.1 a čl. 2 odst. 1 směrnice 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, a z čl. 1 odst.1 a čl. 2 odst.1 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-197/10: Žaloba podaná dne 27. dubna 2010 — BVR v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/47

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2010 — BVR v. OHIM — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Věc T-197/10)
   2010/C 179/82
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken eV (BVR) (Berlín, Německo) (zástupkyně: I. Rinke)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Austria Leasing GmbH (Frankfurt, Německo)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. února 2010 ve věci R 248/20091;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Austria Leasing GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich“ pro služby tříd 35, 36 a 37.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zejména slovní ochranná známka obsahující slovní prvek „Raiffeisen“ zapsaná v Německu pro služby spadající do tříd 36, 39 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Výmaz věci T-50/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/61

         Výmaz věci T-50/97 (1)

   (2005/C 217/121)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-50/97, H. Buwalda proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc T-508/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – Bodson a další v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Smluvní povaha pracovněprávního vztahu — Odměňování — Reforma systému prémií — Legitimní očekávání — Právní jistota — Zjevně nesprávné posouzení — Proporcionalita — Povinnost jednat s náležitou péčí — Čl. 11 odst. 3 jednacího řádu EIB — Rovné zacházení“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – Bodson a další v. EIB
   (Věc T-508/16) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Smluvní povaha pracovněprávního vztahu - Odměňování - Reforma systému prémií - Legitimní očekávání - Právní jistota - Zjevně nesprávné posouzení - Proporcionalita - Povinnost jednat s náležitou péčí - Čl. 11 odst. 3 jednacího řádu EIB - Rovné zacházení“)
   (2017/C 277/67)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko) a 450 dalších žalobců, jejichž seznam je uveden v příloze rozsudku (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli a T. Gilliams, poté T. Gilliams a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s P.-E. Partschem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba jejímž předmětem je návrh založený na článku 270 SFEU, směřující na jedné straně ke zrušení rozhodnutí obsažených v listinách o výplatě prémie za duben 2013, na jejichž základě se na žalobce použije rozhodnutí správní rady EIB ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí řídícího výboru EIB ze dne 9. listopadu 2010, 29. června 2011, 16. listopadu 2011 a 20. února 2013, a na druhé straně k uložení povinnosti EIB zaplatit žalobcům částku odpovídající rozdílu mezi částkou odměn vyplacených na základě uvedených rozhodnutí a částkou odměn dlužných podle dřívějšího systému nebo, pokud to není možné, podle nového správně provedeného systému, jakož i náhradu majetkové újmy z důvodu ztráty jejich kupní síly a nemajetkové újmy, která byla žalobcům údajně způsobena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jean-Pierre Bodsonovi a ostatním zaměstnanců Evropské investiční banky (EIB), jejichž seznam je uveden v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-61/13 a postoupená Tribunálu Evropské unie 1.9.2016).


title: Věc T-783/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – SolarWorld v. Komise „Dumping — Subvence — Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny — Schválení snížení minimální dovozní ceny na základě závazku přijatého v rámci antidumpingového a antisubvenčního řízení — Unijní průmysl — Článek 8 odstavec 1 nařízení (ES) č. 1225/2009“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – SolarWorld v. Komise
   (Věc T-783/14) (1)

   („Dumping - Subvence - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Schválení snížení minimální dovozní ceny na základě závazku přijatého v rámci antidumpingového a antisubvenčního řízení - Unijní průmysl - Článek 8 odstavec 1 nařízení (ES) č. 1225/2009“)
   (2017/C 104/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SolarWorld AG (Bonn, Německo) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a A. Stobiecka Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise, jež je obsaženo v dopise značky Trade/H4 (2014) 3328168 ze dne 15. září 2014 a adresováno Čínské obchodní komoře pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických výrobků, snížit minimální dovozní cenu pro dovoz fotovoltaických modulů a článků vyráběných čínskými vyvážejícími výrobci, která s účinností od 1. října 2014 podléhá cenovému závazku pro poslední čtvrtletí roku 2014.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti SolarWorld AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-117/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – DeTeMedien Deutsche v. OHIM (suchen.de) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství suchen.de — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Název domény — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – DeTeMedien Deutsche v. OHIM (suchen.de)
   (Věc T-117/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství suchen.de - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Název domény - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 22/81)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: původně J. Fesenmair a I. Gehring, poté J. Fesenmair a T.M. Müller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2006 (věc R 287/2005-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení suchen.de jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               DeTeMedien Deutsche Telekom Medien GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


title: Věc C-336/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone – Sezione 02 – ze dne 14. července 2004 ve věci Banca Popolare FriulAdria SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone – Sezione 02 – ze dne 14. července 2004 ve věci Banca Popolare FriulAdria SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone
   (Věc C-336/04)
   (2004/C 251/10)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone ze dne 14. července 2004 ve věci Banca Popolare FriulAdria SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Pordenone, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Commissione Tributaria Provinciale di Pordenone žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je rozhodnutí Komise č. 2002/581/ES (1) ze dne 11. prosince 2001 (Úř. věst. L 184, 13. července 2002, s. 27) neplatné a neslučitelné s právem Společenství, jelikož jsou ustanovení zákona č. 461/98 a zákonného nařízení č. 153/99 o bankách v rozporu s tím, co bylo přijato Komisí, slučitelná se společným trhem, nebo v každém případě spadají pod výjimky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. b) a c) Smlouvy o ES?

               2.

               Je zejména článek 4 výše uvedeného rozhodnutí neplatný a neslučitelný s právem Společenství, jelikož Komise

                           a)

                           porušila povinnost poskytnout náležité odůvodnění podle článku 253 Smlouvy o ES; nebo

                           b)

                           porušila zásadu legitimního očekávání; nebo

                           c)

                           porušila zásadu proporcionality?

               3.

               V každém případě představuje správný výklad článků 87 a násl. ES, článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a obecných zásad práva Společenství a zejména zásad uvedených v odůvodnění, překážku pro uplatnění článku 1 nařízení s mocí zákona č. 282 ze dne 24. prosince 2002 (přeměněného na zákon č. 27 ze dne 21. února 2003)?

      (1)  Rozhodnutí o úpravě státních podpor zavedených Itálií ve prospěch bank.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.


title: Věc F-111/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 – Sanchez Ferriz v. Komise (Úředníci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnocené období 2001-2002)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/57

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. března 2007 – Sanchez Ferriz v. Komise
   (Věc F-111/05) (1)

   (Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnocené období 2001-2002)
   (2007/C 95/113)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce pro hodnocené období 2003, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006, s. 36 (věc byla původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-413/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).