title: Věc C-432/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice, dříve Department for Constitutional Affairs „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 97/81/ES – Rámcová dohoda UNICE, CEEP a EKOS o částečném pracovním úvazku – Ustanovení 4 – Zásada zákazu diskriminace – Pracovníci na částečný úvazek – Starobní důchod – Stanovení výše důchodu – Zohlednění roků zaměstnání odpracovaných před uplynutím lhůty pro provedení směrnice 97/81/ES – Okamžité použití na budoucí účinky situace, která vznikla za platnosti dřívějšího zákona“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/19

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom – Spojené království) – Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice, dříve Department for Constitutional Affairs
      (Věc C-432/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 97/81/ES - Rámcová dohoda UNICE, CEEP a EKOS o částečném pracovním úvazku - Ustanovení 4 - Zásada zákazu diskriminace - Pracovníci na částečný úvazek - Starobní důchod - Stanovení výše důchodu - Zohlednění roků zaměstnání odpracovaných před uplynutím lhůty pro provedení směrnice 97/81/ES - Okamžité použití na budoucí účinky situace, která vznikla za platnosti dřívějšího zákona“)
      (2019/C 16/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court of the United Kingdom

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Dermod Patrick O'Brien

         Žalovaný: Ministry of Justice, dříve Department for Constitutional Affairs

         Výrok

      Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998 musí být vykládána v tom smyslu, že v takovém případě, jaký je dotčený v původním řízení, musí být pro účely určení důchodových nároků zohledněny doby odpracované před datem uplynutí lhůty pro provedení směrnice 97/81, ve znění směrnice 98/23.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-44/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Camomilla v. EUIPO – CMT (CAMOMILLA) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie CAMOMILLA – Starší národní obrazová ochranná známka CAMOMILLA – Částečné zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Skutečné užívání starší ochranné známky – Důkazy – Vedlejší žaloba – Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001)“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Camomilla v. EUIPO – CMT (CAMOMILLA)
      (Věc T-44/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie CAMOMILLA - Starší národní obrazová ochranná známka CAMOMILLA - Částečné zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Skutečné užívání starší ochranné známky - Důkazy - Vedlejší žaloba - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001)“)
      (2019/C 16/48)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Camomilla Srl (Buccinasco, Itálie) (zástupci: M. Mussi a H. Chiappetta, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapol, Itálie) (zástupci: M. Franzosi, V. Jandoli, A. Stein a G. Rubino, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2016 (věc R 2250/2015-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi CMT a Camomilla.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Vedlejší žaloba se zamítá.

                  3.

                  Společnosti Camomilla Srl a CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT) ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 95, 27.3.2017.


title: Věc C-656/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 19. října 2018 – F. v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Erding (Německo) dne 19. října 2018 – F. v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Věc C-656/18)
      (2019/C 16/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Erding

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: F.

         Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 7. listopadu 2018 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-638/18: Žaloba podaná dne 23. října – Deza v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/50

      Žaloba podaná dne 23. října – Deza v. Komise
      (Věc T-638/18)
      (2019/C 16/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  nahradil žalobkyni újmu, kterou jí způsobila žalovaná;

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla jako přímý důsledek přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), přičemž žalobkyně vyčíslila jako celkovou výši újmy částku 4 784 000,00 CZK, nebo jakoukoli jinou částku, kterou žalobkyně dále vyčíslí v průběhu řízení nebo ji vyčíslí Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl mezitímním rozsudkem, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni utrpěnou újmu, a uložil účastnicím řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data vydání rozsudku předložily údaje o výši náhrady dohodnuté mezi stranami nebo, pokud k takové dohodě nedojde, aby stranám nařídil předložit Tribunálu ve stejné lhůtě svá podání s podrobnými údaji na podporu svých tvrzení;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni úroky z prodlení, a to od data vzniku utrpěné ztráty (tj. buďto od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost nebo od data, kdy újma vznikla);

                  —

                  uložil žalované uhradit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo jakékoliv jiné relevantní výši, kterou určí Tribunál, vypočítané na základě částky splatné od dne vydání rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná způsobila žalobkyni újmu tím, že přijala nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které vstoupilo v platnost, klasifikovala látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr z důvodu zjevně nesprávného posouzení zamítl odvolání Evropské komise proti rozhodnutí Tribunálu o částečném zrušení nařízení (EU) č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávnosti klasifikace. Žalovaná podle článků 268 a 340 SFEU odpovídá za tyto náklady, protože její chování je protiprávní, jelikož představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená újma je skutečná a určitá a mezi chováním žalované a uplatňovanou újmou existuje příčinná souvislost.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc C-676/18: Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Evropská komise v. Belgické království

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/30

      Žaloba podaná dne 30. října 2018 – Evropská komise v. Belgické království
      (Věc C-676/18)
      (2019/C 16/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande, C. Cattabriga, G. von Rintelen, zmocněnci)

         Žalované: Belgické království

         Návrhová žádání žalobkyně

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr,

                  —

                  určil, že Belgické království tím, že do 30. září 2016 nepřijalo všechny právní a správní předpisy pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/36/EU ze dne 26. února 2014 (1), či každopádně tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 28 odst. 1 této směrnice;

                  —

                  z důvodu nesplnění povinnosti sdělit opatření k provedení směrnice 2014/36/EU uložil Belgickému království v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost platit penále ve výši 49 906,50 eura denně počínaje dnem vyhlášení rozsudku v projednávané věci, a to na účet určený Komisí;

                  —

                  uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Členské státy měly podle čl. 28 odst. 1 směrnice 2014/36/EU přijmout vnitrostátní opatření požadovaná k provedení povinností stanovených touto směrnicí do 30. září 2016. Vzhledem k tomu, že Belgie nesdělila všechna opatření k provedení směrnice, rozhodla se Komise předložit věc Soudnímu dvoru.
      Komise v žalobě navrhuje, aby bylo Belgii uloženo denní penále ve výši 49 906,50 eura. Výše penále byla vypočtena s přihlédnutím k závažnosti a délce trvání protiprávního jednání a k odrazujícímu účinku v závislosti na platební schopnosti tohoto členského státu.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/36/EU ze dne 26. února 2014 o podmínkách vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem zaměstnání jako sezónní pracovníci (Úř. věst. 2014 L 94, s. 375).


title: Věc T-216/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Mabrouk v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku – Opatření přijatá vůči osobám odpovědným za zneužití státních prostředků a osobám nebo subjektům s nimi spojeným – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků – Ponechání jména žalobce na seznamu – Nedostatečný skutkový základ – Zjevně nesprávné posouzení – Nesprávné právní posouzení – Zásada řádné správy – Přiměřená lhůta“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2018 – Mabrouk v. Rada
      (Věc T-216/17) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Opatření přijatá vůči osobám odpovědným za zneužití státních prostředků a osobám nebo subjektům s nimi spojeným - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků - Ponechání jména žalobce na seznamu - Nedostatečný skutkový základ - Zjevně nesprávné posouzení - Nesprávné právní posouzení - Zásada řádné správy - Přiměřená lhůta“)
      (2019/C 16/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisko) (zástupci: J.-R. Farthouat, N. Boulay a S. Crosby, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a J. Kneale, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/153 ze dne 27. ledna 2017, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2017, L 23, s. 19) a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/141 ze dne 29. ledna 2018, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2018, L 25, s. 38), v rozsahu, v němž se tato rozhodnutí týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc C-685/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 7. listopadu 2018 – Minister for Justice and Equality v. ND

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/31

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 7. listopadu 2018 – Minister for Justice and Equality v. ND
      (Věc C-685/18)
      (2019/C 16/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Minister for Justice and Equality

         Odpůrce: ND

         Předběžné otázky

                  1)

                  Spočívají kritéria pro určení, zda státní zástupce určený jako vystavující justiční orgán ve smyslu čl. 6 odst. 1 (1) je justičním orgánem ve smyslu autonomního výkladu tohoto výrazu použitého v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí z roku 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupu předávání mezi členskými státy, v tom, že (1) státní zástupce je nezávislý na výkonné moci a (2) v jeho příslušném právním systému je povolán k výkonu spravedlnosti nebo k účasti na výkonu spravedlnosti?

                  2)

                  Pokud tomu tak není, na základě jakých kritérií by měl vnitrostátní soud určit, zda státní zástupce, který je určen jako vystavující justiční orgán ve smyslu čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí, je justičním orgánem ve smyslu čl. 6 odst. 1?

                  3)

                  Pokud tato kritéria zahrnují požadavek, aby státní zástupce vykonával spravedlnost nebo se účastnil výkonu spravedlnosti, je třeba tento požadavek posoudit na základě postavení, které zaujímá ve svém právním systému, nebo na základě určitých objektivních kritérií? Pokud jsou rozhodná objektivní kritéria, jaká jsou tato kritéria?

                  4)

                  Je nejvyšší státní zástupce Litevské republiky justičním orgánem ve smyslu autonomního výkladu tohoto pojmu použitého v čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí z roku 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupu předávání mezi členskými státy?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1).


title: Věc T-241/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Polsko v. Komise „EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Prováděcí rozhodnutí (EU) č. 585/2011 – Mimořádná podpora pro odvětví ovoce a zeleniny v důsledku smrtelné nákazy způsobené enterohemoragickou Escherichií coli (E. coli) – Nesklízení – Rozsah kompenzace ve prospěch producentů plynoucí z nesklízení – Výdaje vynaložené Polskem – Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Polsko v. Komise
      (Věc T-241/17) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Prováděcí rozhodnutí (EU) č. 585/2011 - Mimořádná podpora pro odvětví ovoce a zeleniny v důsledku smrtelné nákazy způsobené enterohemoragickou Escherichií coli (E. coli) - Nesklízení - Rozsah kompenzace ve prospěch producentů plynoucí z nesklízení - Výdaje vynaložené Polskem - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 16/50)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Pawlicka, K. Straś a B. Paziewska, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Stobiecka-Kuik a D. Milanowska, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/264 ze dne 14. února 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2017, L 39, s. 12) v rozsahu, v němž vylučuje z financování Unií výdaje vynaložené schválenou platební agenturou Polské republiky ve výši 4 438 056,66 eur.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Spojené věci C-47/17 a C-48/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – X (C-47/17), X (C-48/17) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Nařízení (ES) č. 1560/2003 – Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu – Kritéria a postupy pro určení – Žádost o převzetí žadatele o azyl nebo o jeho přijetí zpět – Zamítavá odpověď dožádaného členského státu – Žádost o nové posouzení – Článek 5 odst. 2 nařízení č. 1560/2003 – Lhůta pro odpověď – Uplynutí – Účinky“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Den Haag – Nizozemsko) – X (C-47/17), X (C-48/17) v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Spojené věci C-47/17 a C-48/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Nařízení (ES) č. 1560/2003 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu - Kritéria a postupy pro určení - Žádost o převzetí žadatele o azyl nebo o jeho přijetí zpět - Zamítavá odpověď dožádaného členského státu - Žádost o nové posouzení - Článek 5 odst. 2 nařízení č. 1560/2003 - Lhůta pro odpověď - Uplynutí - Účinky“)
      (2019/C 16/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: X (C-47/17), X (C-48/17)

         Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Výrok

      Článek 5 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 118/2014 ze dne 30. ledna 2014, musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci řízení o určení členského státu příslušného k vyřízení žádosti o mezinárodní ochranu je členský stát, jemuž byla podána žádost o převzetí nebo o přijetí zpět podle článku 21 nebo článku 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, na niž po provedení nezbytných kontrol odpověděl zamítavě ve lhůtách stanovených v článku 22 nebo článku 25 posledně uvedeného nařízení, a jemuž byla následně podána žádost o nové posouzení podle shora uvedeného čl. 5 odst. 2, povinen vynasnažit se v duchu loajální spolupráce odpovědět na posledně uvedenou žádost ve lhůtě dvou týdnů.
      Neodpoví-li dožádaný členský stát na uvedenou žádost v této dvoutýdenní lhůtě, je dodatečný postup nového posouzení definitivně ukončen, takže dožadující členský stát musí být od uplynutí této lhůty považován za příslušný k posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, ledaže má ještě k dispozici čas nezbytný k tomu, aby mohl v závazných lhůtách k tomu stanovených v čl. 21 odst. 1 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 604/2013 podat novou žádost o převzetí nebo o přijetí zpět.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc T-454/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – „Pro NGO!“ v. Komise „Veřejné zakázky – Zadávací řízení – Šetření soukromého auditora – Vyšetřování vedené úřadem OLAF – Zjištění nesrovnalostí – Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce žalobkyni – Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie na dobu šesti měsíců – Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů – Nový žalobní důvod – Právo na obhajobu“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2018 – „Pro NGO!“ v. Komise
      (Věc T-454/17) (1)

      („Veřejné zakázky - Zadávací řízení - Šetření soukromého auditora - Vyšetřování vedené úřadem OLAF - Zjištění nesrovnalostí - Rozhodnutí Komise o uložení správní sankce žalobkyni - Vyloučení z účasti na zadávacím řízení a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Unie na dobu šesti měsíců - Zápis do databáze systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů - Nový žalobní důvod - Právo na obhajobu“)
      (2019/C 16/51)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně:„Pro NGO!“ (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Scheid, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a B. R. Killmann, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podle článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. května 2017, kterým se ukládá správní sankce vyloučení žalobkyně z účasti na zadávacích řízeních a z přidělování grantů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie a kterým se zrušuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1) na dobu šesti měsíců a správní sankce vyloučení žalobkyně z přidělování finančních prostředků podle nařízení Rady (EU) 2015/323 ze dne 2. března 2015 o finančním nařízení pro 11. Evropský rozvojový fond (Úř. věst. 2015, L 58, s. 17) na tutéž dobu

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  „Pro NGO!“ (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věc T-639/18: Žaloba podaná dne 23. října 2018 – SGL Carbon v. Komise

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/51

      Žaloba podaná dne 23. října 2018 – SGL Carbon v. Komise
      (Věc T-639/18)
      (2019/C 16/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: SGL Carbon SE (Wiesbaden, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, R. Crespi a S. Saez Moreno, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni újmu, kterou utrpěla jako přímý důsledek přijetí nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje smolu, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410), přičemž žalobkyně vyčíslila jako celkovou výši újmy částku 1 022 172,00 EUR, nebo jakoukoli jinou částku, kterou žalobkyně dále vyčíslí v průběhu řízení nebo ji vyčíslí Tribunál;

                  —

                  podpůrně rozhodl mezitímním rozsudkem, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni utrpěnou újmu, a uložil účastnicím řízení, aby Tribunálu v přiměřené lhůtě od data vydání rozsudku předložily údaje o výši náhrady dohodnuté mezi stranami nebo, pokud k takové dohodě nedojde, aby stranám nařídil předložit Tribunálu ve stejné lhůtě svá podání s podrobnými údaji na podporu svých tvrzení;

                  —

                  uložil žalované uhradit žalobkyni úroky z prodlení, a to od data vzniku utrpěné ztráty (tj. buďto od data vstupu protiprávní klasifikace v platnost nebo od data, kdy újma vznikla);

                  —

                  uložil žalované uhradit úroky z prodlení ve výši 8 %, nebo jakékoliv jiné relevantní výši, kterou určí Tribunál, vypočítané na základě částky splatné od dne vydání rozsudku Tribunálu až do skutečného zaplacení; a

                  —

                  uložil žalované nahradit žalobkyni náklady řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná způsobila žalobkyni újmu tím, že přijala nařízení Komise (EU) č. 944/2013, (1) které vstoupilo v platnost, klasifikovala látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr z důvodu zjevně nesprávného posouzení zamítl odvolání Evropské komise proti rozhodnutí Tribunálu o částečném zrušení nařízení (EU) č. 944/2013 v rozsahu, v němž klasifikovalo látku smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní jako látku Aquatic Acute 1 (H400) a Aquatic Chronic 1 (H410). Žalobkyně vynaložila náklady na uplatnění protiprávnosti klasifikace. Žalovaná podle článků 268 a 340 SFEU odpovídá za tyto náklady, protože její chování je protiprávní, jelikož představuje dostatečně závažné porušení práva, způsobená újma je skutečná a určitá a mezi chováním žalované a uplatňovanou újmou existuje příčinná souvislost.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. 2013, L 261, s. 5).


title: Věc C-288/17: Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 19. září (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, za přítomnosti: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/32

      Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 19. září (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Fédération des fabricants de cigares, Coprova, E-Labo France, Smakq développement v. Premier ministre, Ministre des Affaires sociales et de la Santé, za přítomnosti: Société J. Cortès France, Scandinavian Tobacco Group France, Villiger France
      (Věc C-288/17) (1)

      (2019/C 16/40)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 256, 7.8.2017.


title: Věc C-457/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes eV „Řízení o předběžné otázce – Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ – Směrnice 2000/43/ES – Článek 3 odst. 1 písm. g) – Působnost – Pojem ‚vzdělání‘ – Udělování soukromou nadací stipendií určených k podpoře výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí – Článek 2 odst. 2 písm. b) – Nepřímá diskriminace – Udělování těchto stipendií podmíněné předchozím složením první státní zkoušky z práva v Německu (Erste Juristische Staatsprüfung)“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/20

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes eV
      (Věc C-457/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Rovné zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ - Směrnice 2000/43/ES - Článek 3 odst. 1 písm. g) - Působnost - Pojem ‚vzdělání‘ - Udělování soukromou nadací stipendií určených k podpoře výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí - Článek 2 odst. 2 písm. b) - Nepřímá diskriminace - Udělování těchto stipendií podmíněné předchozím složením první státní zkoušky z práva v Německu (Erste Juristische Staatsprüfung)“)
      (2019/C 16/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Heiko Jonny Maniero

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Studienstiftung des deutschen Volkes eV

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, musí být vykládán v tom smyslu, že se pojem „vzdělání“ ve smyslu tohoto ustanovení vztahuje na stipendia udělovaná soukromou nadací a určená k podpoře výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí, pokud existuje dostatečně úzká souvislost mezi poskytnutými finančními dávkami a účastí na těchto výzkumných nebo studijních projektech, které samy o sobě spadají pod pojem „vzdělání“. Tak tomu je zejména tehdy, jestliže jsou tyto finanční dávky spojené s účastí potenciálních uchazečů na takovém výzkumném nebo studijním projektu, jejich cílem je zcela nebo zčásti odstranit možné finanční překážky této účasti a umožňují dosažení tohoto cíle.

                  2)

                  Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43 musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že soukromá nadace usazená v členském státě vyhradí udělování stipendií určených k podpoře právních výzkumných nebo studijních projektů v zahraničí uchazečům, kteří v tomto členském státě úspěšně složili takovou zkoušku z práva, jako je zkouška, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, není nepřímou diskriminací na základě rasy nebo etnického původu ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-643/18: Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/52

      Žaloba podaná dne 29. října 2018 – August Wolff v. EUIPO – Faes Farma (DermoFaes)
      (Věc T-643/18)
      (2019/C 16/63)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dr. August Wolff GmbH & Co. KG Arzneimittel (Bielefeld, Německo) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Faes Farma, SA (Lamiaco-Leioa, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DermoFaes – Přihláška č. 15 069 289

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2018, ve věci R 1842/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  vyhověl námitce a odmítl spornou přihlášku;

                  —

                  uložil EUIPO a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-461/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irlande) – Irsko) – Brian Holohan a další v. An Bord Pleanála „Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Směrnice 92/43/EHS – Ochrana přírodních stanovišť – Ochrana volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin – Projekt silniční infrastruktury – Odpovídající posouzení vlivů na životní prostředí – Rozsah povinnosti uvést odůvodnění – Směrnice 2011/92/EU – Posuzování vlivů některých záměrů – Příloha IV bod 3 – Článek 5 odst. 3 písm. d) – Dosah pojmu ‚hlavní alternativní řešení‘“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/21

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irlande) – Irsko) – Brian Holohan a další v. An Bord Pleanála
      (Věc C-461/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Ochrana volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Projekt silniční infrastruktury - Odpovídající posouzení vlivů na životní prostředí - Rozsah povinnosti uvést odůvodnění - Směrnice 2011/92/EU - Posuzování vlivů některých záměrů - Příloha IV bod 3 - Článek 5 odst. 3 písm. d) - Dosah pojmu ‚hlavní alternativní řešení‘“)
      (2019/C 16/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irlande)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Brian Holohan, Richard Guilfoyle, Noric Guilfoyle, Liam Donegan

         Žalovaný: An Bord Pleanálaen

         Za přítomnosti: National Parks and Wildlife Service (NPWS

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že „odpovídající posouzení“ musí podchytit všechny typy stanovišť a druhů, pro něž je lokalita chráněna, a dále určit a posoudit vlivy navrhovaného projektu na druhy, které se vyskytují v této lokalitě, pro které ale nebyla zapsána na seznam, i na typy stanovišť a druhů, které se nacházejí vně uvedené lokality, pokud tyto vlivy mohou ovlivnit cíle ochrany dané lokality.

                  2)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje, aby příslušný orgán povolil plán nebo projekt, který ponechává stanovení některých parametrů vztahujících se k fázi výstavby, např. polohy staveniště a obslužných cest, na pozdější rozhodnutí oznamovatele, pouze tehdy, jestliže povolení s určitostí stanovuje dostatečně striktní podmínky zaručující, že tyto parametry nebudou mít nepříznivý účinek na celistvost lokality.

                  3)

                  Článek 6 odst. 3 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud příslušný orgán nesouhlasí se závěry vědeckého posudku vyzývajícího k získání dalších informací, musí „odpovídající posouzení“ obsahovat podrobné a výslovné odůvodnění, na jehož základě by bylo možno rozptýlit veškeré důvodné vědecké pochybnosti o dopadech plánovaných prací na dotčenou lokalitu.

                  4)

                  Článek 5 odst. 1 a 3, jakož i příloha IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí musí být vykládány v tom smyslu, že ukládají oznamovateli poskytnout informace výslovně pojednávající o významných vlivech jeho záměru na všechny druhy uvedené v prohlášení poskytnutém podle těchto ustanovení.

                  5)

                  Článek 5 odst. 3 písm. d) směrnice 2011/92 musí být vykládán v tom smyslu, že oznamovatel musí poskytnout informace o vlivech na životní prostředí u zvoleného řešení i každého z hlavních alternativních řešení, které zkoumal, jakož i důvody svého rozhodnutí přinejmenším z hlediska jejich vlivů na životní prostředí, a to i v případě, že takové alternativní řešení bylo odmítnuto již v počáteční fázi.

         (1)  Úř. věst. C 338, 9.10.2017.


title: Věc C-299/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/32

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH
      (Věc C-299/18) (1)

      (2019/C 16/41)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.8.2018.


title: Věc T-830/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Szentes v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Přijímání – Oznámení o výběrovém řízení – Všeobecné výběrové řízení – Podmínky připuštění – Odborná praxe – Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce k účasti ve výběrovém řízení – Žádost o přezkum – Námitka protiprávnosti – Povinnost uvést odůvodnění – Zkreslení informací obsažených v přihlášce – Zjevně nesprávné posouzení – Porušení oznámení o výběrovém řízení“

text:
               14.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2018 – Szentes v. Komise
      (Věc T-830/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Všeobecné výběrové řízení - Podmínky připuštění - Odborná praxe - Rozhodnutí výběrové komise nepřipustit žalobce k účasti ve výběrovém řízení - Žádost o přezkum - Námitka protiprávnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení informací obsažených v přihlášce - Zjevně nesprávné posouzení - Porušení oznámení o výběrovém řízení“)
      (2019/C 16/53)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Gyula Szentes (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Mihaylova a B. Mongin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a směřující jednak ke zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise EPSO/AD/330/16 – Administrátoři v odvětví jaderné energie (AD 7) ze dne 24. února 2017 nepřipustit žalobce k účasti ve výběrovém řízení, a jednak v případě potřeby ke zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) ze dne 29. září 2017 o zamítnutí jeho stížnosti.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Gyula Szentes nahradí náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 19.2.2018.


title: Věc T-81/19: Žaloba podaná dne 12. února 2019 – Apostolopoulou a Apostolopoulou Chrysanthaki v. Evropská komise

text:
               25.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/49

      Žaloba podaná dne 12. února 2019 – Apostolopoulou a Apostolopoulou Chrysanthaki v. Evropská komise
      (Věc T-81/19)
      (2019/C 112/60)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Zoi Apostolopoulou (Atény, Řecko), Anastasia Apostolopoulou- Chrysanthaki (Atény) (zástupce: D. Gkouskos, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  spojil tuto věc se související věcí, kterou žalobci předložili dne 25. října 2018 a která byla zapsána do rejstříku pod číslem T-721/2018;

                  —

                  vyhověl jejich žalobě a uložil žalovaným společně a nerozdílně uhradit každému ze žalobců částku v celkové výši milion sto tisíc eur, jak je tato částka podrobně rozepsána v žalobě, jako náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobci utrpěli z důvodu zásahu do práv na ochranu jejich osobnosti;

                  —

                  uložil žalovaným povinnost zdržet se v budoucnu jakéhokoli zásahu do práv na ochranu osobnosti žalobců;

                  —

                  uložil první žalované, aby obnovila čest a pověst žalobců prostřednictvím svého prohlášení;

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba je podána proti Evropské komisi a Evropské unii. Vzhledem k tomu, že Evropská unie je vždy zastupována u Tribunálu orgánem, jemuž je přičítán napadený akt nebo jednání, je Komise považována za jedinou žalovanou v této věci.
      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti loajality a rovnosti stran, z porušení základní zásady řádného výkonu spravedlnosti a porušení práva žalobců na spravedlivý proces.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení lidské důstojnosti a osobnosti žalobců v rozporu se zásadou řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady legality, dobré víry a legitimního očekávání.


title: Věc C-798/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 17. prosince 2018 — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) a další v. Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

text:
               1.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 122/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 17. prosince 2018 — Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie) a další v. Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA
      (Věc C-798/18)
      (2019/C 122/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Federazione nazionale delle imprese elettrotecniche ed elettroniche (Anie), Società Agricola N.B. Solar s.r.l., 3G s.r.l., AET s.r.l. Apparati Elettromeccanici e Telecomunicazioni, Società Agricola La Fontana s.s., Società Agricola Le Macchie di Sparapani Gabriele e C. s.s., Agricoltura Innovativa s.r.l. — Società Agricola, Società Agricola Agrilite s.r.l., Agrisolar Società Agricola s.r.l., Agrisun s.r.l., Società Agricola Agroenergia s.r.l., Alpi — Società Agricola s.s., Ambrasol 2 s.r.l., Ambrasol 3 s.r.l., Ambrasol 4 s.r.l., Ape Immobiliare s.r.l., Arizzi Fonderie S. Giorgio s.p.a., Artech s.r.l., ASP Solar Italia Alpha s.r.l. Società Agricola, Associazione Centro Servizi Pastorali Mons. Biglia, Aurora Group s.p.a., AVG s.r.l. Società Agricola, Tosi Sante, Cinesi Palmino, B&B Energia s.r.l., Bauexpert s.p.a., Belvedere Società Agricola a r.l., Biancolino Società Agricola a r.l., BMN Green Energy s.r.l., Brandoni Solare s.p.a., Brenta CRE s.r.l., Calipso s.r.l., Cappello s.r.l., Casale s.a.s. di CGS Energia s.p.a. & C. Società Agricola, Cavicchi Solar s.r.l., C.B. s.r.l., Ce.Ma.Co. s.r.l., Cedro s.r.l., Centro Risorse s.r.l., CGA s.r.l., Chiarano Green Power s.r.l., Chierese Pak s.r.l., C.L. Solar s.r.l., Colombo Bolla s.r.l., Comino Energia s.r.l., Corà Domenico & Figli s.p.a., Corfin Energy s.r.l., Corna s.r.l., Coronet s.p.a., Società Agricola Coste della Chiesa s.r.l., Ecoenergy 04 s.r.l., Elektrosolar s.r.l., Elettronica Cimone s.r.l., Energia Capoterra Società Agricola s.r.l., Energia e Impresa s.r.l., Società Agricola Energo di Buratti Enrico & C. s.s., Energy Gestion s.r.l., Energy Italia 3 s.r.l., Energy Italia 4 s.r.l., Energylife s.r.l., Energy Resources Pesaro 2 s.r.l., Enervis s.r.l., EQ Energia s.r.l., Esco Roma s.r.l., E-Solar s.r.l., E. Sole s.r.l., Euroline 2 s.r.l., Eurosun Tarquinia s.r.l., Fratelli Dalle Crode s.p.a., Fratelli Raviola s.r.l., Falmec s.p.a., Fiere di Parma s.p.a., Flash Energy s.r.l., Fotoeos s.r.l., Fotosfera s.r.l., Fotosintesi 1 s.r.l., Fotosintesi 2 s.r.l., Fotosintesi 6 s.r.l., Fotovoltaica s.r.l., Fresia Energie s.r.l., Giuseppe Ciccaglione, Generali PIO s.p.a., Gi.Gi.Emme di Caramello Marta e C. s.a.s., Gifa s.r.l., G.P.B. Energia s.r.l., Green Energy Ambiente e Tecnologie s.r.l., Green Land di Giuseppe Ciccaglione s.s. agricola, Green Power 2010 s.r.l., Happy Island Società Agricola s.r.l., I.C.S. Industria Costruzioni Stampi s.p.a., Iesse Commerciale s.r.l., ISA s.r.l. Società Agricola, Isolpack s.p.a., Italcoat s.r.l., La Base s.r.l., La T.I.S. Service s.p.a., Società Agricola Lombardia Group s.r.l., Mafin Green Power s.r.l., Marina Costruzioni s.r.l., Mercato Solare s.p.a., Metalco Group s.r.l., Società Agricola Mostrazzi Solar s.r.l., Mozzone Building System s.r.l., Mozzone Fratelli s.r.l., MSM Solar s.r.l., New E-Co s.r.l., Nordpan s.p.a., Nuvoleto s.r.l. Società Agricola, Omera s.r.l., Palar s.r.l., Paolin Energia s.r.l., Pbsol 1 s.r.l., Pizzarotti Energia s.r.l., Plasti-Max s.p.a., PMM Energy s.r.l., Società Agricola Poggio Tortollo di Alessandra Pennuto, Profilumbra s.p.a., Quabas s.p.a., Reco 2 s.r.l., Reti s.r.l., Revi s.r.l., Righi Group s.r.l., Società Agricola Righi s.r.l., Righi s.r.l., Rovigo Solare A s.r.l., Rovigo Solare B s.r.l., Rubner Haus s.p.a., Rubner Holzbau s.p.a., Rubner Tueren s.p.a., Ruscalla Energia s.r.l., Sabenergia s.r.l., San Felice Agrar s.r.l. Società Agricola, Sangiorgio Fotovoltaica Società Agricola a r.l., Società Agricola Sargenti Agroenergie s.s. di Sargenti Carlo & C., SD Agrar s.r.l. Società Agricola, Senergia s.r.l., Sequenza s.p.a., Sider Sipe s.p.a., Sinergya s.r.l., S.I.Pro. — Agenzia provinciale per lo sviluppo s.p.a., Siriac s.r.l., Società Agricola Cascina Gallotto s.s., Società Agricola Solar Farm s.r.l., Premi Giuseppe — Adelfranca — Piergiorgio s.s. Società Agricola, Sociovit Società Agricola s.s., Solivrea s.r.l., Studio Agri Power s.r.l., Studio Energia s.r.l., Taricco Fratelli s.s., Tecno Pool s.p.a., Toscasolar s.r.l., Trea s.r.l., Trifase s.r.l., Uniernergy s.r.l., V.S. 1 s.r.l., Vercelli s.p.a., Vetraria Bergamasca — Tecnovetro s.r.l., Vinlisca s.r.l., VRV s.p.a., The Wierer Holding s.p.a.

         Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico, Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo použití takového vnitrostátního ustanovení, jako je ustanovení čl. 26 odst. 2 a 3 nařízení vlády s mocí zákona č. 91/2014 přeměněného zákonem č. 116/2014, které významným způsobem snižuje nebo zpožďuje platbu pobídek, které již byly přiznány na základě zákona a stanoveny na základě příslušných dohod podepsaných výrobci elektřiny fotovoltaickou přeměnou s Gestore dei servizi energetici s.p.a., veřejnou společností pověřenou výkonem této funkce;
      zejména, je toto vnitrostátní ustanovení slučitelné s obecnými zásadami unijního práva legitimního očekávání, právní jistoty, loajální spolupráce a užitečného účinku; s články 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie; se směrnicí 2009/28/ES (1) a s právní úpravou režimů podpory stanovených v této směrnici; s čl. 216 odst. 2 SFEU, zejména ve vztahu ke Smlouvě o energetické chartě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. 2009, L 140, s. 16).


title: Věc C-700/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. listopadu 2018 společnostmi Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) a Evolution Gaming Advisory Kft. proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. října 2018 ve věci T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) a Evolution Gaming Advisory Kft. v. Evropská komise

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. listopadu 2018 společnostmi Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) a Evolution Gaming Advisory Kft. proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. října 2018 ve věci T-416/18, Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.) a Evolution Gaming Advisory Kft. v. Evropská komise
      (Věc C-700/18 P)
      (2019/C 164/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: společnosti Hungary Restaurant Company Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. (Hungary Restaurant Company Kft.), Evolution Gaming Advisory Kft. (zástupce: P. Ruth, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) zamítl kasační opravný prostředek usnesením ze dne 14. března 2019 a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc C-722/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 19. listopadu 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k. v. Porr S.A.

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 19. listopadu 2018 — KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k. v. Porr S.A.
      (Věc C-722/18)
      (2019/C 164/03)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: KROL — Zakład Robót Wodno-Kanalizacyjnych Sp. z o.o., S. k.

         Žalovaná: Porr S.A.

         Předběžná otázka

      Připouští unijní právo, konkrétně body 13, 20 a 22 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (1) a článek 18 Smlouvy o fungování Evropské unie vyjadřující zásadu zákazu diskriminace, možnost vyloučení náhrady za opožděné platby u finančních transakcí z prostředků pocházejících v celém rozsahu nebo částečně ze strukturálních fondů a Fondu soudružnosti Evropské unie, které vyplývá z článku 4 bodu 3 písm. c) ustawy o terminach zapłaty w transakcjach handlowych (zákon o platebních lhůtách v obchodních transakcích)?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226.


title: Věc C-745/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 27. listopadu 2018 — JA v. Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości a Minister Finansów

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 27. listopadu 2018 — JA v. Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości a Minister Finansów
      (Věc C-745/18)
      (2019/C 164/04)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): JA

         Žalovaní: Skarb Państwa — Sejm Rzeczypospolitej Polskiej, Senat Rzeczypospolitej Polskiej, Prezes Rady Ministrów, Minister Sprawiedliwości i Minister Finansów

         Předběžná otázka

      Musí být článek 73 a čl. 78 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) a čl. 11 část A odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (2), které uvedeným článkům předcházely, ve světle obecných zásad odpovědnosti členského státu za škodu dovozených v judikatuře Soudního dvora (zejména rozsudky Soudního dvora ze dne 19. listopadu 1991, Andrea Francovich a Danila Bonifaci a další v. Italská republika, spojené věci C-6/90 a C-9/90, ECLI:EU:C:1991:428, a ze dne 5. března 1996, Brasserie du Pêcheur SA v. Bundesrepublik Deutschland a The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd a další, spojené věci C-46/93 a C-48/93, ECLI:EU:C:1996:79), vykládány v tom smyslu, že z nich ode dne 1. května 2004 vyplývá členskému státu, který tímto dnem vstoupil do Evropské unie, povinnost přijmout právní úpravu, jež insolvenčnímu správci přiznává odměnu zvýšenou o částku daně z přidané hodnoty z této odměny?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 1977, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-779/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Siemianowicach Śląskich (Polsko) dne 12. prosince 2018 — Mikrokasa S.A. v Gdyni a Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty ve Varšavě v. XO

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym w Siemianowicach Śląskich (Polsko) dne 12. prosince 2018 — Mikrokasa S.A. v Gdyni a Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty ve Varšavě v. XO
      (Věc C-779/18)
      (2019/C 164/05)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy w Siemianowicach Śląskich

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Mikrokasa S.A. v Gdyni a Revenue Niestandaryzowany Sekurytyzacyjny Fundusz Inwestycyjny Zamknięty ve Varšavě

         Žalovaná: XO

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být ustanovení směrnice 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1), zejména její čl. 3 písm. g), čl. 10 odst. 1 a čl. 22 odst. 1, vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby tzv. „další náklady úvěru odlišné od úroků“, stanovované paušálně podle zákonem stanoveného výpočtového vzorce, uvedeného v článku 36a ustawy o kredycie konsumenckim (zákon ze dne 12. května 2011, o spotřebitelském úvěru; Dz. U. 2018.993, konsolidované znění), byly z tzv. „celkových nákladů úvěru pro spotřebitele“ ve smyslu výše uvedené směrnice vyčleněny takovým způsobem, který umožňuje zatajit před spotřebitelem skutečnou výši nákladů úvěru odlišných od úroků, které nese poskytovatel služby?

                  2)

                  Musí být ustanovení směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (2), zejména její čl. 1 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1, vykládána v tom smyslu, že brání kontrole ujednání smluv o spotřebitelském úvěru z hlediska podmínek stanovených v článku 3 uvedené směrnice, jde-li o tzv. další náklady úvěru odlišné od úroků, jejichž určování se řídí kritérii stanovenými článkem 36a ustawy o kredycie konsumenckim (zákon ze dne 12. května 2011, o spotřebitelském úvěru; Dz. U. 2018.993, konsolidované znění)?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66.

         (2)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26.


title: Věc C-824/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 28. prosince 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J. v. Krajowa Rada Sądownictwa

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 28. prosince 2018 — A.B., C.D., E.F., G.H., I.J. v. Krajowa Rada Sądownictwa
      (Věc C-824/18)
      (2019/C 164/06)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatelé: A.B., C.D., E.F., G.H., I.J.

         Další účastnice řízení: Krajowa Rada Sądownictwa

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 2 ve spojení s čl. 4 odst. 3 třetím pododstavcem, čl. 6 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 SEU, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv, čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES a čl. 267 třetím pododstavcem SFEU, vykládány v tom smyslu, že:
                  dochází k porušení zásady právního státu, práva na účinný právní prostředek a na účinnou soudní ochranu v situaci, kdy vnitrostátní zákonodárce v souvislosti s přiznáním práva na podání stížnosti k soudu v individuálních případech, které se týkají výkonu funkce soudce u soudu poslední instance členského státu (Nejvyššího soudu), stanoví, že rozhodnutí přijaté v kvalifikačním řízení, které předchází předložení návrhu na jmenování do funkce soudce uvedeného soudu, je pravomocné a účinné, nebylo-li rozhodnutí, které bylo přijato ve věci společného projednání a hodnocení všech kandidátů k Nejvyššímu soudu, napadeno všemi účastníky kvalifikačního řízení, mezi nimiž je také kandidát, který nemá zájem napadnout uvedené rozhodnutí, jehož se týká návrh na jmenování do funkce, což ve výsledku:

                              —

                              ruší účinnost opravného prostředku a možnost provedení reálného přezkumu průběhu uvedeného kvalifikačního řízení ze strany příslušného soudu?

                              —

                              a v situaci, kdy se toto řízení týká i těch pozic soudců Nejvyššího soudu, vůči nimž byl oproti soudcům, kteří dosud tyto funkce zastávali, uplatněn nový, nižší důchodový věk, aniž bylo rozhodnutí o využití nižšího důchodového věku ponecháno výhradně na dotčeném soudci, také není — z hlediska zásady neodvolatelnosti soudců, pokud bude konstatováno, že tato zásada byla takto porušena — bez vlivu na rozsah a výsledek soudního přezkumu uvedeného kvalifikačního řízení?

                  2)

                  Musí být článek 2 ve spojení s čl. 4 odst. 3 třetím pododstavcem a čl. 6 odst. 1 SEU, ve spojení s čl. 15 odst. 1, článkem 20, čl. 21 odst. 1 a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv, s čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 3 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES, jakož i s čl. 267 třetím pododstavcem SFEU, vykládány v tom smyslu, že:
                  dochází k porušení zásady právního státu, zásady rovného zacházení a rovného přístupu k veřejné službě za stejných podmínek, a sice k výkonu funkce soudce Nejvyššího soudu, za situace, kdy […] je dáno v individuálních případech týkajících se výkonu funkce soudce uvedeného soudu právo na podání stížnosti k příslušnému soudu, avšak v důsledku úpravy právní moci popsané v první otázce může jmenování do funkce soudce Nejvyššího soudu nastat, aniž příslušný soud provedl přezkum průběhu uvedeného kvalifikačního řízení, pokud byl takový přezkum navržen — a zároveň absence tohoto přezkumu, jež porušuje právo na účinný právní prostředek, a tím porušuje i právo na rovný přístup k veřejné službě, a v důsledku toho není v souladu s veřejným zájmem, a situace, kdy orgán členského státu, který má dbát na nezávislost soudů a soudců (Státní soudní rada), před nímž je vedeno řízení ohledně výkonu funkce soudce Nejvyššího soudu, je obsazován tím způsobem, že představitelé soudní moci v tomto orgánu jsou voleni zákonodárnou mocí, neporušuje zásadu institucionální rovnováhy?


title: Věc C-3/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 3. ledna 2019 — Asmel società consortile a r.l. v. A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 3. ledna 2019 — Asmel società consortile a r.l. v. A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione
      (Věc C-3/19)
      (2019/C 164/07)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Asmel società consortile a r.l.

         Odpůrce: A.N.A.C. — Autorità Nazionale Anticorruzione

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání unijní právo takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 33 odst. 3a legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006, které omezuje autonomii obcí při využívání ústředního nákupního subjektu pouze na dva organizační modely, kterými jsou svazek obcí, pokud již existuje, anebo konsorcium obcí, které má být založeno?

                  2)

                  V každém případě, brání unijní právo, a zejména zásady volného pohybu služeb a maximální otevřenosti oblasti veřejných zakázek na služby hospodářské soutěži, takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 33 odst. 3a legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006, které ve spojení s čl. 3 odst. 25 legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006 ve vztahu k organizačnímu modelu konsorcií obcí vylučuje možnost založit právnické osoby soukromého práva, jako je například konsorcium založené podle obecných předpisů, kterého se účastní rovněž soukromé subjekty?

                  3)

                  Brání unijní právo, a zejména zásady volného pohybu služeb a maximální otevřenosti oblasti veřejných zakázek na služby hospodářské soutěži, takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 33 odst. 3a, které, je-li vykládáno v tom smyslu, že umožňuje konsorciím obcí, která jsou ústředními nákupními subjekty, působit na území, které odpovídá celkovému území příslušných obcí, a tudíž maximálně provinčnímu rámci, omezuje rozsah působnosti výše uvedených ústředních nákupních subjektů?


title: Věc C-11/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 7. ledna 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea v. Pia Opera Croce Verde Padova

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 7. ledna 2019 — Azienda ULSS n. 6 Euganea v. Pia Opera Croce Verde Padova
      (Věc C-11/19)
      (2019/C 164/08)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Azienda ULSS n. 6 Euganea

         Odpůrkyně: Pia Opera Croce Verde Padova

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání bod 28 odůvodnění, článek 10 a čl. 12 odst. 4 směrnice 2014/24/EU (1) v případě, že jsou oba účastníci veřejnými subjekty, použitelnosti článku 5 ve spojení s články 1, 2, 3 a 4 regionálního zákona Benátska č. 26/2012, a to na základě partnerství veřejného sektoru uvedeného ve výše uvedeném čl. 12 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 legislativního nařízení č. 50/2016 a článku 15 zákona č. 241/1990?

                  2)

                  Brání bod 28 odůvodnění, článek 10 a čl. 12 odst. 4 směrnice 2014/24/EU v případě, že jsou oba účastníci veřejnými subjekty, použitelnosti ustanovení regionálního zákona Benátska č. 26/2012 pouze v omezeném smyslu, tedy že veřejný zadavatel má povinnost odůvodnit rozhodnutí zadat službu běžné zdravotnické přepravy prostřednictvím zadávacího řízení spíše než prostřednictvím přímého zadání, a to na základě partnerství veřejného sektoru uvedeného ve výše uvedeném čl. 12 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 legislativního nařízení č. 50/2016 a článku 15 zákona č. 241/1990?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: věc C-14/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2019 Satelitním střediskem Evropské unie (SatCen) proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-286/15, KF v. SatCen

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. ledna 2019 Satelitním střediskem Evropské unie (SatCen) proti rozsudku Tribunálu (devátého rozšířeného senátu) vydanému dne 25. října 2018 ve věci T-286/15, KF v. SatCen
      (věc C-14/19 P)
      (2019/C 164/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Satelitní středisko Evropské unie (SatCen) (zástupkyně: A. Guillerme, avocate)

         Další účastnice řízení: KF, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  uložil žalobkyni náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí SatCen následující důvody:

                  —

                  Tribunál se svým závěrem, že má pravomoc rozhodovat o návrhových žádáních navrhovatele, dopustil nesprávného právního posouzení, protože (i) se nezabýval otázkou splnění náležitostí zakládajících jeho pravomoc a (ii) nesprávně vyložil zásadu rovného zacházení;

                  —

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení svým závěrem, že jeho pravomoc rozhodnout ve sporu je založena na článcích 263 a 268 SFEU;

                  —

                  Tribunál tím, že návrhová žádání KF posuzoval vzhledem k vedení správního šetření, zkreslil skutkový stav;

                  —

                  Tribunál se při výkladu článku 1 přílohy IX pracovního řádu SatCen a institutu práva na účinnou procesní obranu dopustil nesprávného právního posouzení.


title: Věc C-15/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 10. ledna 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA v. Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 10. ledna 2019 — A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA v. Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.
      (Věc C-15/19)
      (2019/C 164/10)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: A.m.a. — Azienda Municipale Ambiente SpA

         Odpůrce: Consorzio Laziale Rifiuti — Co.La.Ri.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s články 10 a 14 směrnice 1999/31/ES (1) v souladu takový výklad zastávaný odvolacím soudem, kterým dochází k retroaktivnímu uplatnění článků 15 a 17 legislativního nařízení č. 36/2003, kterým se do vnitrostátního právního rámce provádějí výše uvedená ustanovení [unijního práva], zejména pak v části, v níž je stanoveno prodloužení následné péče z deseti na třicet let, a to s tím důsledkem, že již existující skládky, které již mají povolení k provozu, bezpodmínečně podléhají takto uloženým povinnostem?

                  2)

                  Je s těmito články — vzhledem k normativnímu obsahu článků 10 a 14 směrnice 1999/31/ES, kterými byly členské státy vyzvány k tomu, aby přijaly „taková opatření, aby cena požadovaná provozovatelem za ukládání jakéhokoli druhu odpadu na skládce zahrnovala náklady na zřízení a provozování skládky, pokud možno včetně nákladů na finanční jistinu nebo její ekvivalent uvedený v čl. 8 písm. a) bodu iv) a předpokládané náklady na uzavření skládky a následnou péči [po] ukončení provozu alespoň po dobu třiceti let“ a „opatření, aby povolené skládky nebo skládky, které jsou v období provádění této směrnice již provozovány, mohly nadále fungovat“ — v souladu takový výklad zastávaný odvolacím soudem, kterým dochází k uplatnění článků 15 a 17 legislativního nařízení č. 36/2003 na již existující skládky, které již mají povolení k provozu, ačkoli při provádění takto uložených povinností, a to i ve vztahu k těmto skládkám, článek 17 omezuje prováděcí opatření na stanovení přechodného období a neobsahuje žádné opatření směřující k omezení finančního dopadu tohoto prodloužení na „držitele“?

                  3)

                  Je s články 10 a 14 směrnice 1999/31/ES v souladu takový výklad zastávaný odvolacím soudem, kterým dochází k uplatnění výše uvedených článků 15 a 17 legislativního nařízení č. 36/2003 na již existující skládky, které již mají povolení k provozu, a to i s ohledem na finanční zátěž vyplývající z takto uložených povinnosti a zejména z prodloužení následné péče z deseti na třicet let, čímž dochází k zatížení „držitele“ a tímto způsobem k ospravedlnění změny tarifních sazeb stanovených ve smluvních dohodách upravujících činnost likvidace in pejus pro držitele?

                  4)

                  Je konečně s články 10 a 14 směrnice 1999/31/ES v souladu takový výklad zastávaný odvolacím soudem, kterým dochází k uplatnění výše uvedených článků 15 a 17 legislativního nařízení č. 36/2003 na již existující skládky, které již mají povolení k provozu, a to i s ohledem na finanční zátěž vyplývající z takto uložených povinností a zejména z prodloužení následné péče z deseti na třicet let, přičemž — pro účely jejich určení — je zohledněn nejen odpad uložený počínaje vstupem prováděcích ustanovení v platnost, ale také odpad, který byl uložen již dříve?

         (1)  Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228).


title: Věc C-16/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Krakowie (Polsko) dne 2. ledna 2019 — VL v. Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Krakowie (Polsko) dne 3. ledna 2019 — VL v. Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie
      (Věc C-16/19)
      (2019/C 164/11)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Krakowie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: VL

         Žalovaná: Szpital Kliniczny im. dra J. Babińskiego Samodzielny Publiczny Zakład Opieki Zdrowotnej w Krakowie

         Předběžná otázka

      „Musí být článek 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, (1) vykládán v tom smyslu, že jednou z forem porušení zásady rovného zacházení je odlišování situací jednotlivých osob, které patří do skupiny vyznačující se chráněným znakem (zdravotní postižení), pokud zaměstnavatel v rámci této skupiny odlišuje na základě zdánlivě neutrálního kritéria a toto kritérium nemůže být objektivně odůvodněno legitimním cílem a opatření přijatá za tímto účelem nejsou přiměřená a nezbytná?“

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-25/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Poznaniu (Polsko) dne 15. ledna 2019 — Corporis Sp. z o.o. w Bielsku Białej v. Gefion Insurance A/S, Kodaň

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Poznaniu (Polsko) dne 15. ledna 2019 — Corporis Sp. z o.o. w Bielsku Białej v. Gefion Insurance A/S, Kodaň
      (Věc C-25/19)
      (2019/C 164/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Poznaniu

         Účastnice původního řízení

         Stěžovatelka: Corporis Sp. z o.o. se sídlem v Bielsku-Bialé

         Žalovaná: Gefion Insurance A/S se sídlem v Kodani

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 152 odst. 1 a 2 ve spojení s článkem 151 směrnice 2009/138/ES (1) a s bodem 8 odůvodnění nařízení č. 1393/2007 (2) vykládán v tom smyslu, že zastupování neživotní pojišťovny ustanoveným zástupcem zahrnuje převzetí návrhu na zahájení soudního řízení ve věci pojistného plnění po dopravní nehodě?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) (Úř. věst. L 335, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech (doručování písemností) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (Úř. věst. L 324, s. 79).


title: Věc C-26/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Modena (Itálie) dne 15. ledna 2019 — Azienda USL di Modena v. Comune di Sassuolo

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Modena (Itálie) dne 15. ledna 2019 — Azienda USL di Modena v. Comune di Sassuolo
      (Věc C-26/19)
      (2019/C 164/13)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione tributaria provinciale di Modena

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Azienda USL di Modena

         Žalovaná: Comune di Sassuolo

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je čl. 9. odst. 8 legislativního nařízení č. 23 [ze dne 14. března 2011], který stanoví ve prospěch italských národních zdravotnických institucí osvobození od jednotné obecní daně u vlastněných nemovitostí, které jsou určeny výhradně pro plnění úkolů, které s nimi byly spojeny, pokud je vykládán v tom smyslu, že přiznává zvýhodnění také AUSL, který pronajal nemovitost obchodní společnosti se smíšeným veřejným a soukromým kapitálem, ve které má 51 % podíl tento AUSL, která v této nemovitosti poskytuje zdravotní služby v konkurenčním vztahu s dalšími zdravotnickými zařízeními se zcela soukromým kapitálem, čímž dosahuje daňového zvýhodnění, které lze považovat za státní podporu se změnou pravidel volného trhu, v souladu s článkem 107 SFEU, který zakazuje státní podporu „v jakékoli formě“?

                  2)

                  Je italská žádost o vydání předběžného platebního výměru stanovená v článku 11 zákona č. 212 [ze dne 27. července 2000], která brání vykládat čl. 9 odst. 8 legislativního nařízení č. 23 obdobně jako judikatura italského Suprema Corte (Nejvyšší soud), která se vytvořila v otázce obecní daně v nemovitosti v tom smyslu, že AUSL nemá nárok na osvobození od jednotné obecní daně v případě, že nemovitost je využívána ze strany S.p.A. [obchodní společnost], i když v ní má podíl tento veřejnoprávní subjekt, která v této nemovitosti vykonává zdravotnickou činnost v konkurenčním vztahu s dalšími obchodními společnostmi se zcela soukromým kapitálem, které také poskytují zdravotní služby, čímž dosahuje daňového zvýhodnění, které lze považovat za státní podporu se změnou pravidel volného trhu, v souladu se Smlouvou, tedy zda je v souladu s článkem 107 SFEU, který zakazuje státní podporu „v jakékoli formě“?


title: Věc C-28/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 16. ledna 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust a další

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 16. ledna 2019 — Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust a další
      (Věc C-28/19)
      (2019/C 164/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Ryanair Ltd, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust

         Odpůrci: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Ryanair Ltd, Ryanair DAC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 23 odst. 1 druhá věta nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (1) vykládán v tom smyslu, že položky týkající se poplatků za on-line odbavení a „administrativního poplatku“ za nákup prostřednictvím kreditní karty, které se váží na cenu samotných letenek, jakož i položky vyplývající z uplatnění DPH na tarify a na nepovinné příplatky u vnitrostátních letů, spadají do kategorie nevyhnutelných, předvídatelných nebo volitelných cenových příplatků?

                  2)

                  Musí být čl. 23 odst. 1 čtvrtá věta nařízení č. 1008/2008 vykládán v tom smyslu, že výrazem „volitelný“ se rozumí to, čemu se většina spotřebitelů může vyhnout?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc C-61/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 29. ledna 2019 — Orange Romania SA v. Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București (Rumunsko) dne 29. ledna 2019 — Orange Romania SA v. Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal
      (Věc C-61/19)
      (2019/C 164/15)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul București

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Orange Romania SA

         Žalovaný: Autoritatea Națională de Supraveghere a Prelucrării Datelor cu Caracter Personal

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jaké podmínky musí být ve smyslu čl. 2 písm. h) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (1) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů splněny, aby mohl být projev vůle považován za výslovný a vědomý?

                  2)

                  Jaké podmínky musí být ve smyslu čl. 2 písm. h) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů splněny, aby mohl být projev vůle považován za svobodně učiněný?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31).


title: Věc C-70/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. listopadu 2018 ve věci T-587/16, HM v. Evropská komise

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 30. ledna 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. listopadu 2018 ve věci T-587/16, HM v. Evropská komise
      (Věc C-70/19 P)
      (2019/C 164/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr, G. Gattinara, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: HM

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2018 ve věci T-587/16, HM v. Evropská komise;

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech prvostupňového řízení a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Evropská komise předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku.
      Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku, který tvoří tři části, Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení stran rozdělení pravomocí mezi výběrovou komisí a Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO).
      V první části tohoto důvodu Evropská komise tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení při právní kvalifikaci napadeného aktu, tj. rozhodnutí EPSO ze dne 17. srpna 2015, kterým bylo rozhodnuto o tom, že žádost o přezkum podaná žalobcem nebude postoupena výběrové komisi z důvodu opožděnosti. Toto sdělení bylo učiněno v rámci pravomoci, kterou úřadu EPSO svěřuje bod 3.1.3. obecných pravidel platných pro otevřená výběrová řízení, který se týká korespondence s uchazeči.
      Ve druhé části tohoto důvodu Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při svém výkladu obecných pravidel. Evropská komise má za to, že bod 3.4.3. těchto obecných pravidel je třeba vykládat nejen ve spojení s bodem 3.1.3., ale i s ohledem na znění a účely bodu 3.4.3., který svěřuje úřadu EPSO pravomoc v oblasti postupu interního přezkumu.
      Ve třetí části tohoto důvodu Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 7 přílohy III služebního řádu úředníků. Podle ní je sporné sdělení opatřením správně-technické povahy, které má za cíl zaručit uplatňování jednotných kritérií v rámci výběrových řízení v souladu s výše uvedeným čl. 7 odst. 1. Evropská komise má za to, že výše uvedená kvalifikace je rovněž v souladu s úlohou úřadu EPSO, který napomáhá výběrové komisi, jak bylo uvedeno v rozsudku Tribunálu T-361/10 P, Evropská komise v. Pachitis (1).
      Ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku Evropská komise vytýká Tribunálu, že se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu žalobního důvodu, který se týkal nedostatku pravomoci autora aktu. Evropská komise má za to, že Tribunál v projednávané věci nepřezkoumal, zda by byl v případě, že by došlo k nápravě vady nedostatku pravomoci, přijat akt s týmž nebo jiným obsahem. Bez provedení tohoto přezkumu nemohl podle Evropská komise Tribunál napadený akt zrušit.

         (1)  ECLI:EU:T:2011:742.


title: Věc C-75/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) dne 31. ledna 2019 — MF v. BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Mureș (Rumunsko) dne 31. ledna 2019 — MF v. BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl
      (Věc C-75/19)
      (2019/C 164/18)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Specializat Mureș

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: MF

         Odpůrkyně: BNP Paribas Personal Finance SA Paris Sucursala București, Secapital Sàrl

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání ustanovení směrnice Rady 93/13/EHS (1) o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, zejména body 12, 21 a 23 odůvodnění směrnice a čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 2 a článek 8 směrnice takovému výkladu vnitrostátních soudů, podle něhož se spotřebitel nemůže v rámci námitky proti výkonu rozhodnutí — která na základě vnitrostátního práva představuje zvláštní žalobu, která může být podána v určité lhůtě a za určitých omezujících podmínek — po zahájení nuceného výkonu rozhodnutí vůči odpůrci, z důvodu, který je pro tento opravný prostředek nepřípustný, dovolávat určení existence zneužívajících ujednání ve smlouvě o spotřebitelském úvěru uzavřené s obchodníkem — smlouva o spotřebitelském úvěru, která podle zákona představuje exekuční titul a na jejímž základě byl zahájen nucený výkon rozhodnutí vůči spotřebiteli — s odkazem na vnitrostátní právní úpravu, která stanoví žalobu podle obecných právních předpisů, která je nepromlčitelná, prostřednictvím které se může spotřebitel kdykoli domáhat určení existence zneužívajících ujednání a toho, aby tato ujednání byla zbavena svých účinků, aniž by rozhodnutí v rámci tohoto řízení vytvářelo přímé důsledky pro řízení o nuceném výkonu rozhodnutí, jelikož existuje riziko, že nucený výkon rozhodnutí je dokončen předtím, než je přijato rozhodnutí v rámci řízení podle obecných právních předpisů?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, brání tato ustanovení směrnice takovému vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví 15 denní lhůtu od sdělení prvních aktů nuceného výkonu rozhodnutí (prostřednictvím kogentního ustanovení veřejného pořádku, jehož nedodržení má za následek zamítnutí žaloby z důvodu jejího opožděného podání), v rámci které musí spotřebitel-odpůrce (dlužník podléhající nucenému výkonu rozhodnutí) uplatnit zneužívající povahu smluvních ujednání obsažených ve smlouvě o spotřebitelském úvěru uzavřené s obchodníkem, s ohledem na to, že stejný režim existuje ve vnitrostátním právu také pro možnost uplatnění podobných výtek, posuzovaných jako námitky ve věci samé, s přihlédnutím ke skutečnosti, že podle ustálené judikatury Soudního dvora je povinností vnitrostátního soudu přezkoumat zneužívající povahu smluvních ujednání z moci úřední, a to jakmile disponuje skutkovými a právními poznatky nezbytnými pro tento účel?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-84/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polsko) dne 31. ledna 2019 — Profi Credit Polska S.A. v. QJ

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Rejonowym Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie (Polsko) dne 31. ledna 2019 — Profi Credit Polska S.A. v. QJ
      (Věc C-84/19)
      (2019/C 164/19)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy Szczecin — Prawobrzeże i Zachód w Szczecinie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Profi Credit Polska S.A.

         Žalovaná: QJ

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 (1) vykládán v tom smyslu, že vylučuje, aby se ustanovení směrnice použila pro zkoumání zneužívající povahy jednotlivých smluvních ujednání, které se týkají neúrokových nákladů úvěru, v případě, kdy závazné právní předpisy členského státu určují horní hranici těchto nákladů tím, že stanoví, že neúrokové náklady úvěru, jež vyplývají ze smlouvy o spotřebitelském úvěru, se nehradí v rozsahu, v jakém překračují nejvyšší přípustné neúrokové náklady úvěru vypočítané způsobem stanoveným zákonem nebo celkovou částku úvěru?

                  2)

                  Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že neúrokové náklady (v podobě poplatku, provize nebo v jiné formě) spojené se samotným uzavřením smlouvy a poskytnutím půjčky, které dlužník nese a splácí společně s půjčkou vedle úroků, jako ujednání dané smlouvy nepodléhá posouzení podle tohoto ustanovení z hlediska své zneužívající povahy, pokud je sepsáno jasným a srozumitelným jazykem?

                  3)

                  Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že smluvní ujednání, která stanoví různé náklady spojené s poskytnutím půjčky, nejsou „sepsána jasným a srozumitelným jazykem“, pokud neobjasňují, za jaké konkrétní protislužby jsou vybírány a neumožňují spotřebiteli, aby určil, jaké jsou mezi nimi rozdíly?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-85/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 6. února 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria v. RK

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 6. února 2019 — Agencia Estatal de la Administración Tributaria v. RK
      (Věc C-85/19)
      (2019/C 164/20)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud:

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: Agencia Estatal de la Administración Tributaria

         Žalobkyně: RK

         Předběžná otázka

      Je ustanovení kolektivní smlouvy a podniková zvyklost, podle kterých se pro účely odměňování a pro účely povyšování vypočítává počet let odpracovaných zaměstnankyní na částečný úvazek s vertikálním rozložením pracovní doby v celoročním přepočtu jen s přihlédnutím k době výkonu práce, v rozporu s ustanovením 4 odst. 1 a 2 evropské rámcové dohody o částečném pracovním úvazku (směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1)), jakož i s čl. 2 odst. 1 písm. b) a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 (2) o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)?

         (1)  Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (
            Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (
            Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


title: Věc C-86/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španělsko) dne 6. února 2019 — SL v. Vueling Airlines S.A.

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Španělsko) dne 6. února 2019 — SL v. Vueling Airlines S.A.
      (Věc C-86/19)
      (2019/C 164/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SL

         Žalovaná: Vueling Airlines S.A.

         Předběžná otázka

      Je při zjištění ztráty zavazadla letecká společnost povinna cestujícího vždy a nutně odškodnit horní mezí odškodnění ve výši 1 131 zvláštních práv čerpání, neboť se jedná o nejzávažnější situaci mezi těmi, které stanoví čl. 17 odst. 2 a čl. 22 odst. 2 Montrealské úmluvy ze dne 28. května 1999, nebo se jedná o horní mez odškodnění, kterou může soud snížit, a to i tehdy, pokud se jedná o ztrátu zavazadla, podle konkrétních okolností, takže částka 1 131 zvláštních práv čerpání bude přiznána pouze tehdy, pokud cestující doloží jakýmikoli prostředky, které právo připouští, že hodnota předmětů a osobních věcí, které převážel uvnitř zavazadla podaného k přepravě, a předmětů, které si musel pořídit jako jejich náhradu, dosahovala této meze, nebo, pokud hodnotu nedoloží, může soud pro účely posouzení nemajetkové újmy způsobené obtížemi vyvolanými ztrátou jeho zavazadla rovněž zohlednit další parametry jako například počet kilogramů, které zavazadlo vážilo, nebo zda ke ztrátě došlo při cestě tam nebo při cestě zpět?


title: Věc C-114/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2018 ve věci T-811/16, Di Bernardo v. Komise

text:
               13.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. února 2019 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2018 ve věci T-811/16, Di Bernardo v. Komise
      (Věc C-114/19 P)
      (2019/C 164/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Mongin, G. Gattinara, zmocněnci)

         Další účastník řízení: Danilo Di Bernardo

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 29. listopadu 2018 ve věci T-811/16, Di Bernardo v. Komise;

                  —

                  vrátit věc Tribunálu;

                  —

                  rozhodnout, že o nákladech řízení v prvním stupni a o nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku, který se týká bodů 41 až 53 poslední věty napadeného rozsudku, vychází z nesprávného právního posouzení při vymezení rozsahu povinnosti výběrové komise uvést odůvodnění v rozhodnutí nezapsat uchazeče na seznam úspěšných uchazečů. Zaprvé Komise tvrdí, že se Tribunál odchýlil od ustálené judikatury Soudního dvora, která rozhodnutí týkající se posouzení přihlášek, například rozhodnutí týkající se diplomů nebo odborné praxe uchazeče, odlišuje od rozhodnutí týkajících se posouzení zásluh uchazečů po jejich účasti na zkouškách. V prvním případě musí výběrová komise uvést konkrétní skutečnost, která chybí v přihlášce, s ohledem na kvalifikaci požadovanou v oznámení o výběrovém řízení. V projednávané věci přitom výběrová komise ve svém původním rozhodnutí a v odpovědi na žádost o přezkum splnila požadavky stanovené v judikatuře a Tribunál v rozporu s touto judikaturou rozšířil svůj přezkum na kritéria výběru přijatá výběrovou komisí a uložil výběrové komisi, aby rozhodla o veškerých podaných přihláškách. Okolnost, že výběrová komise odůvodnila své rozhodnutí v odpovědi na žádost o přezkum, nemůže rozšířit tuto povinnost uvést odůvodnění. Zadruhé Tribunál zaměnil požadavek uvést odůvodnění, bez ohledu na jeho hodnotu, s opodstatněností odůvodnění, která spadá pod legalitu přijatého rozhodnutí z meritorního hlediska.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku, který se týká bodů 37 až 38 a 53 až 56 napadeného rozsudku, vychází z nesprávného právního posouzení, které spočívá v nezohlednění povinnosti soudu konstatovat i bez návrhu dodržení povinnosti uvést odůvodnění. Tribunál se odchýlil od ustálené judikatury, podle níž lze při nedostatečném odůvodnění vždy poskytnout doplňující upřesnění v průběhu řízení, přičemž tato doplňující upřesnění zbavují opodstatněnosti důvod směřující ke zrušení, který vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Tribunál totiž tím, že vyloučil možnost doplnit odůvodnění v případě „téměř úplného“ nedostatku odůvodnění a postavil „téměř úplný“ nedostatek odůvodnění na roveň úplnému nedostatku odůvodnění, znemožnil doplnění odůvodnění v průběhu řízení. Takové postavení na roveň nemá oporu v judikatuře Soudního dvora. Tribunál tím, že omezil možnosti zhojit vady v průběhu řízení, omezil úlohu soudu, který za okolností projednávané věci mohl zabránit zrušení napadeného rozhodnutí pro porušení povinnosti uvést odůvodnění.