title: Věc T-630/16: Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Dehtochema Bitumat v. Evropská agentura pro chemické látky

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/53

         Žaloba podaná dne 5. září 2016 – Dehtochema Bitumat v. Evropská agentura pro chemické látky
   (Věc T-630/16)
   (2016/C 402/63)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dehtochema Bitumat, s. r. o. (Bělá pod Bezdězem, Česká republika) (zástupce: P. Holý, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil a prohlásil za neplatné rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky ze dne 7. července 2016, podle kterého má být žalobce nadále považována za velký podnik a v důsledku toho nemá žalobkyně nárok na snížení poplatku pro střední podnik, a povolil odklad jeho výkonu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle žalobkyně žalovaná svým výše uvedeným rozhodnutím a postupem zneužila svou pravomoc a porušila zásady legality a právní jistoty.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná při ověřování statusu malého nebo středního podniku (MSP) chybně vyhodnotila nezávislost podniku žalobkyně a chybně zahrnula do výpočtu počtu zaměstnanců a výše ročního obratu podniku žalobkyně i údajné propojené či partnerské podniky, které však propojenými ani partnerskými podniky s podnikem žalobkyně ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 340/2008 a doporučení Komise 2003/361/ES nejsou.
   Žalobkyně má za to, že prohlášení žalobkyně o nesprávnosti velikosti podniku, které učinila na výzvu žalované ze dne 2. června 2016, bylo učiněno v podstatě s důvěrou v posouzení ze strany žalované a s příslibem nižšího poplatku.
   Žalobkyně poukazuje na skutečnost, že měla pozastavenu registraci a výslovně žalované sdělila, že příslušné výrobky (látku podléhající registraci) již od roku 2011 nevyrábí.
   Žalobkyně tvrdí, že z čl. 13 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 340/2008 vyplývá, že nárok na snížený poplatek při registraci vzniká v případě, kdy lze nárok prokázat a je tedy namístě, na rozdíl od názoru žalované, aby toto dokazování bylo umožněno.


title: Věc F-123/13: Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — ZZ v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/54

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-123/13)
   2014/C 52/106
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: P. Joassart, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla s okamžitou platností vypovězena pracovní smlouva žalobce jako smluvního zaměstnance.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o propuštění oznámené dopisem ze dne 7. března 2013,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-179/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Schmiedewerke Gröditz v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního přezkumného řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad vykonatelnosti — Naléhavost — Fumus boni juris“

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/16

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Schmiedewerke Gröditz v. Komise
   (Věc T-179/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního přezkumného řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris“)
   2014/C 329/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na pozastavení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální přezkumné řízení v oblasti státních podpor, týkajícího se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Rozhodnutí ze dne 7. dubna 2014 Schmiedewerke Gröditz v. Komise (T-179/14 R) se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-59/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 2. prosince 2004 ve věci Siemens AG proti VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesgerichtshof ze dne 2. prosince 2004 ve věci Siemens AG proti VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH
   (Věc C-59/05)
   (2005/C 82/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesgerichtshof ze dne 2. prosince 2004 ve věci Siemens AG proti VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách ohledně výkladu čl. 3a odst. 1 písm. g) směrnice Rady 84/450/EHS (1) ze dne 10. září 1984, o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES (2) ze dne 6. října 1997:

               1)

               Jedná se o protiprávní těžení z dobré pověsti „jiných rozlišovacích znaků“ soutěžitele ve smyslu čl. 3a odst. 1 písm.g) směrnice 84/450/EHS, když zadavatel reklamy v jeho podstatě identicky převezme v odborných kruzích známý rozlišovací znak (v tomto případě systém objednacích čísel) soutěžitele a na identické převzetí bere v reklamě zřetel.

               2)

               Je při přezkoumání protiprávnosti těžení z dobrého jména ve smyslu čl. 3a odst. 1 písm.g) směrnice 84/450/EHS určujícím faktorem výhoda identického převzetí pro zadavatele reklamy a spotřebitele?

      (1)  Úř. věst. L 250, s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 290, s. 18.


title: Věc C-308/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. května 2017 – Řecká republika v. Leo Kuhn

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. května 2017 – Řecká republika v. Leo Kuhn
   (Věc C-308/17)
   (2017/C 283/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Řecká republika

      Žalobce a odpůrce a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Leo Kuhn

      Předběžné otázky

   Je třeba vykládat čl. 7 bod 1 písm. a) nařízení č. 1215/2012 (1) v tom smyslu,

               1)

               že místo plnění ve smyslu tohoto ustanovení se i v případě – jako v projednávané věci – vícenásobného smluvního převodu pohledávky řídí podle prvotního smluvního ujednání?

               2)

               že skutečné místo plnění v případě uplatňování nároku na dodržení podmínek státního dluhopisu, jako v projednávané věci konkrétně emitovaného Řeckou republikou, respektive náhradu škody z důvodu neuspokojení tohoto nároku je založeno již zaplacením úroků z tohoto státního dluhopisu na účet majitele tuzemského účtu cenných papírů?

               3)

               že skutečnost, že prvotním smluvním ujednáním bylo založeno právní místo plnění ve smyslu čl. 7 bodu 1 písm. a) nařízení, brání domněnce, že následující skutečné plnění smlouvy zakládá – další – místo plnění ve smyslu tohoto ustanovení?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech,Úř. věst. L 351, s. 1.


title: Věc T-139/10, T-280/10 až T-285/10 a T-349/10 až T-352/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Milux v. OHIM (REFLUXCONTROL a další) ( „Ochranná známka Společenství — Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Nepřípustnost“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/27

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Milux v. OHIM (REFLUXCONTROL a další)
   (Věc T-139/10, T-280/10 až T-285/10 a T-349/10 až T-352/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost)
   2011/C 145/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM, a sice proti rozhodnutí ze dne 13. ledna 2010 (věc R 1134/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení REFLUXCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-139/10), proti rozhodnutí ze dne 29. dubna 2010 (věc R 1432/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení ANEURYSMCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-280/10), proti rozhodnutí ze dne 29. dubna 2010 (věc R 1433/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení APPETITECONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-281/10), proti rozhodnutí ze dne 8. června 2010 (věc R 1434/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení STOMACONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-282/10), proti rozhodnutí ze dne 17. června 2010 (věc R 1435/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení BMICONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-283/10), proti rozhodnutí ze dne 3. června 2010 (věc R 1438/200-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení IMPLANTCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-284/10), proti rozhodnutí ze dne 29. dubna 2010 (věc R 1444/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení CHEMOCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-285/10), proti rozhodnutí ze dne 29. června 2010 (věc R 1436/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení OVUMCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-349/10), proti rozhodnutí ze dne 2. července 2010 (věc R 1437/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení HEARTCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-350/10), proti rozhodnutí ze dne 28. července 2010 (věc R 1439/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení VESICACONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-351/10) a proti rozhodnutí ze dne 28. července 2010 (věc R 1443/2009-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení RECTALCONTROL jako ochranné známky Společenství (věc T-352/10).

      Výrok

               1)

               Věci T-139/10, T-280/10 až T-285/10 a T-349/10 až T-352/10 se pro účely usnesení spojují.

               2)

               Žaloby se odmítají jako nepřípustné.

               3)

               Společnosti Milux Holding SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc F-48/13: Žaloba podaná dne 21. května 2013 — ZZ v. Parlament

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/63

         Žaloba podaná dne 21. května 2013 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-48/13)
   2013/C 207/111
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení hodnotícího posudku žalobkyně za hodnocený rok 2011.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit hodnotící posudek žalobkyně za hodnocený rok 2011, ve znění vyplývajícím ze změn provedených na základě rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 18. července 2012 a 29. ledna 2013;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. ledna 2013, kterým se zamítá stížnost podaná na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-576/15: Žaloba podaná dne 1. října 2015 – VIK v. Komise

text:
               11.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/29

         Žaloba podaná dne 1. října 2015 – VIK v. Komise
   (Věc T-576/15)
   (2016/C 007/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: VIK Verband der Industriellen Energie- und Kraftwirtschaft e. V. (Essen, Německo) (zástupce: C. Kahle, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 264 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 2014 v řízení „Státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Německo, podpora na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížení příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie“, C(2014) 8786 final, zveřejněné v Úředním věstníku (Úř. věst. L 250, s. 122, 25. září 2015), v rozsahu, v němž:

                           —

                           v článku 1 a čl. 3 bodě 1 rozhodnutí žalovaná kvalifikuje podporu na výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů, jakož i stanovení stropu příplatku EEG na základě zákona o EEG z roku 2012, jako novou podporu;

                           —

                           žalovaná v článku 2 a čl. 3 bodě 2, jakož i v článcích 6 a 7 neslučitelnost zvláštního režimu náhrad s vnitřním trhem a nařídila navrácení podpory;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: neexistence výhody

                           —

                           Žalobce tvrdí, že zvláštní vyrovnávací režim nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož strop příplatku EEG nepředstavuje poskytnutí výhody uživatelům s vysokou spotřebou energie.

               2.

               Druhý žalobní důvod: neexistence selektivity

                           —

                           Žalobce rovněž tvrdí, že zvláštní vyrovnávací režim nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož podmínka vycházející ze selektivity není splněna. Uživatelé s vysokou spotřebou energie nejsou zvýhodněni oproti jiným podnikům, které se nacházejí v situaci, jež je z věcného a právního hlediska srovnatelná. Strop příspěvku EEG je mimoto odůvodněn povahou a systematikou nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod: neexistence státní povahy zdrojů

                           —

                           Žalobce v této souvislosti uvádí, že ani systém spolkového vyrovnávacího mechanismu, ani zvláštní náhrada podle zákona EEG z roku 2012 nevedou k poskytování státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož pro státní zdroje nevzniká žádná zátěž.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvodu: neexistence narušení hospodářské soutěže

                           —

                           Žalobce v tomto kontextu uvádí, že stanovení stropu pro příspěvek EEG slouží výlučně ke kompenzaci soutěžního znevýhodnění, které uživatelé s vysokou spotřebou energie/podniky s vysokou energetickou náročností musí nést ve srovnání s jinými odvětvími činnosti v jiných zemích z důvodu placení příspěvku EEG.

               5.

               Pátý žalobní důvod: slučitelnost podpory se společným trhem

                           —

                           Žalobce tvrdí, že i tehdy, pokud má být strop příspěvku EEG kvalifikován jako podpora, je taková podpora slučitelná se společným trhem. Strop nenarušuje hospodářskou soutěž, ale naopak kompenzuje soutěžní znevýhodnění dotyčných podniků.

               6.

               Šestý žalobní důvod: neexistence nové podpory

                           —

                           Žalobce tvrdí, že i když Tribunál kvalifikuje zvláštní vyrovnávací režim jako podporu, jedná se o stávající podporu, na kterou se řízení podle článku 6 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) nevztahuje.

               7.

               Sedmý žalobní důvod: porušení obecných zásad legitimního očekávání a právní jistoty

                           —

                           Žalobce v této souvislosti zdůrazňuje, že žalovaná tím, že schválila zákon o EEG z roku 2000, vytvořila legitimní očekávání, které bylo konečným rozhodnutím narušeno.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-457/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Evropská komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Evropská komise
   (Věc C-457/13 P)
   2013/C 344/73
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Marcoulli, K. Skelly, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Confederazione Cooperative Italiane

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci v tom směru, že žaloby ve věcech T-454/10 a T-482/11 prohlásí za nepřípustné nebo neopodstatněné;

               —

               uložil žalobcům v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení v prvním stupni i tohoto řízení o kasačním opravném prostředku;

         Pro případ, že by Soudní dvůr rozsudek Tribunálu potvrdil, Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               ponechal v platnosti účinky čl. 52 odst. 2a druhého pododstavce nařízení č. 1580/2007 (1) a čl. 50 odst. 3 prováděcího nařízení č. 543/2011 (2), jakož i účinky čl. 60 odst. 7 posledně uvedeného nařízení, a to v rozsahu, v němž se platby ve prospěch organizací producentů uskutečnily na základě těchto ustanovení do 15. října roku vyhlášení rozsudku Soudního dvora nebo do takového data v budoucnu, které bude Soudní dvůr považovat za vhodné u plateb souvisejících s operačními programy schválenými před 30. květnem 2013.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise v dané věci navrhuje, aby Soudní dvůr napadený rozsudek Tribunálu zrušil, aby vydal ve věci konečné rozhodnutí v tom směru, že žaloby ve věcech T-454/10 a T-482/11 prohlásí za nepřípustné nebo neopodstatněné, a aby žalobcům v řízení v prvním stupni uložil náhradu nákladů řízení v prvním stupni i tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.
   Tento kasační opravný prostředek byl podán v návaznosti na žaloby, jimiž se žalobci v řízení v prvním stupni domáhali zrušení (i) čl. 52 odst. 2a a přílohy VIII nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 a (ii) zrušení čl. 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 nařízení Komise č. 543/2011.
   Žalobci v řízení v prvním stupni jsou zpracovatelé ovoce a zeleniny, kteří tvrdili, že shora uvedená ustanovení nepřímo umožňují, aby byly některé zpracovatelské činnosti vykonávané organizacemi producentů financovány Unií.
   Tribunál shledal, že žaloby jsou přípustné. Určil, že poskytování podpory organizacím producentů, jejichž produkt byl následně zpracován toutéž organizací nebo jiným subjektem na její účet, je totéž jako poskytování podpory na zpracovatelské činnosti, což nespadá do působnosti jednotného nařízení o SOT (3). Tribunál také určil, že Komise není oprávněna poskytnout podporu, jež diskriminuje zpracovatele, kteří nejsou členy organizace producentů, a zvýhodňuje organizace producentů v rozsahu, v němž vykonávají zpracovatelské činnosti.
   Komise tvrdí, že tyto závěry Tribunálu jsou ve třech ohledech chybné.
   Komise zaprvé tvrdí, že Tribunál pochybil, když žaloby považoval za přípustné. Komise uvádí, že předmětná opatření jsou nařizovacími akty s obecnou působností, jež vyžadují přijetí prováděcích opatření ze strany členských států, aby mohly zakládat právní účinky. Komise dále tvrdí, že Tribunál pochybil, když měl za to, že se předmětná opatření bezprostředně dotýkají žalobců. Tribunál tento závěr vyslovil na základě úvahy, že se žalobci nacházejí ve stejném postavení jako konkurenti příjemce státní podpory. Komise tvrdí, že tento závěr Tribunálu je chybný.
   K věci samé Komise uvádí, že Tribunál nesprávně vyložil ustanovení jednotného nařízení o SOT a zejména náležitě nezohlednil prostor pro uvážení, který Rada Komisi poskytla pro přijímání prováděcích pravidel k jednotnému nařízení o SOT.
   Komise nakonec tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil zásadu zákazu diskriminace, tak jak se uplatní na režimy finančních podpor, na něž se vztahuje jednotné nařízení o SOT.
   Pro případ, že by Soudní dvůr kasační opravný prostředek zamítl, Komise navrhuje, aby Soudní dvůr vykonal svou posuzovací pravomoc podle článku 264 SFEU a pozastavil účinky rozsudku až do 15. října roku vyhlášení svého rozsudku. Tímto návrhem Komise se má zajistit, že účinky rozsudku budou platit stejně pro všechny organizace producentů a nebudou pro ně znamenat neodůvodněné obtíže.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1)

      (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1)

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc C-171/06 P: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. března 2007 – T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Devinlec Développement Innovation Leclerc SA (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Obrazová ochranná známka — Námitky majitele starší národní ochranné známky — Nebezpečí záměny)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. března 2007 – T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Devinlec Développement Innovation Leclerc SA
   (Věc C-171/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Obrazová ochranná známka - Námitky majitele starší národní ochranné známky - Nebezpečí záměny)
   (2007/C 95/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve dis Ticaret A.S. (zástupci: M. Francetti a F. Jacobacci, avocats)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a J. Novais Gonçalves, zmocněnci), Devinlec Développement Innovation Leclerc SA (zástupce: J.-P. Simon)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 12. ledna 2006 ve věci Devinlec Développement Innovation Leclerc SA v. OHIM (T-147/03), kterým se zrušuje na návrh majitele národní obrazové ochranné známky „QUANTIEME “pro výrobky ze tříd 14 a 18 rozhodnutí R 109/2002-3 třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 30. ledna 2003, kterým se zrušuje rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítá zápis obrazové ochranné známky Společenství „QUANTUM “pro výrobky ze třídy 14
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 12, 20.5.2006.


title: Věc C-122/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  18. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-122/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 165/17)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, ve spolupráci s M. G. Aiellem, avocat)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/CE (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/03, s. 80), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14. 5. 2005.


title: Věc F-55/15: Žaloba podaná dne 16. dubna 2015 – ZZ v. Komise

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/45

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2015 – ZZ v. Komise
   (Věc F-55/15)
   (2015/C 213/73)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se jím žalobci odnímá příspěvek za pobyt v zahraničí a zůstává mu příspěvek za práci v zahraničí a podpůrně vrácení neoprávněně vyplacených částek, jakož i náhrada údajně vzniklé nemajetkové a majetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 18. července 2014, v němž se jím žalobci odnímá příspěvek za pobyt v zahraničí a zůstává mu příspěvek za práci v zahraničí se zpětnou účinností od 1. července 2009;

               —

               podpůrně zrušit rozhodnutí ze dne 18. července 2014 v rozsahu, v němž se jím ukládá povinnost vrátit neoprávněně vyplacené částky;

               —

               v případě potřeby a ještě podpůrněji zrušit rozhodnutí ze dne 7. ledna 2015, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce 12. září 2014 v rozsahu, v němž jím bylo odmítnuto snížit měsíční srážky uložené podle článku 85 služebního řádu;

               —

               uložit náhradu majetkové újmy vzniklé žalobci;

               —

               uložit náhradu nemajetkové újmy vzniklé žalobci ve výši 10  000 eur;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-13/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Deutsche Post v. EUIPO – Media Logistik (PostModern) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PostModern — Starší národní slovní ochranná známka POST a slovní ochranná známka Evropské unie Deutsche Post — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Deutsche Post v. EUIPO – Media Logistik (PostModern)
   (Věc T-13/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PostModern - Starší národní slovní ochranná známka POST a slovní ochranná známka Evropské unie Deutsche Post - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Důkazy předložené poprvé před Tribunálem“)
   (2017/C 256/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: původně K. Hamacher a C. Giersdorf, K. Hamacher, poté K. Hamacher a G. Müllejans, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Media Logistik GmbH (Drážďany, Německo) (zástupce: S. Risthaus, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. listopadu 2014 (věc R 2063/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Deutsche Post a Media Logistik

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Deutsche Post AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc T-344/06: Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Total v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/17

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Total v. Komise
   (Věc T-344/06)
   (2007/C 20/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, L. Godfroid a A. Lamothe, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 ve věci COMP/F/38.456 v rozsahu, ve kterém uvádí TOTAL SA v článcích 1(m), 2(m), 3 a 4;

               —

               podpůrně, zrušit články 1(m) a 2 (m) a v souvislosti s tím snížit výši pokuty, jejíž zaplacení bylo uloženo společnosti TOTAL SA výše uvedeným rozhodnutím;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou žalobkyně požaduje částečné zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.456 – Bitumen – Nizozemsko), týkajícího se dohod a jednání ve vzájemné shodě, jejichž předmětem bylo stanovení hrubé ceny pro prodej a nákup silničního bitumenu v Nizozemsku, stanovení jednotné minimální slevy z hrubé ceny zúčastněným společnostem silničního stavitelství a nižší maximální slevy z hrubé ceny ostatním společnostem silničního stavitelství. Podpůrně požaduje zrušení, nebo alespoň podstatné snížení výše pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím.
   Žaloba je založena na pěti žalobních důvodech.
   Nejprve žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila pravidla ohledně přičitatelnosti odpovědnosti za jednání dceřiné společnosti mateřské společnosti. Tvrdí, že Komise jí neprávem kladla za vinu sporné protiprávní jednání, kterého se dopustila její dceřiná společnost TOTAL Nederland NV, a v důsledku toho ji považovala za společně a nerozdílně odpovědnou za uvedené protiprávní jednání. Tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když měla za to, že skutečnost, že žalobkyně je vlastníkem 100 % kapitálu její dceřiné společnosti, postačuje pro konstatování, že žalobkyně má rozhodující vliv na svou dceřinou společnost. Žalobkyně rovněž vytýká Komisi, že se dopustila nesprávného právního posouzení, jelikož nepřezkoumala všechny skutečnosti umožňující zjistit útvary případně odpovědné za dotčená jednání uvnitř skupiny Total.
   Zadruhé žalobkyně vytýká Komisi, že porušila pravidla použitelná v oblasti dokazování, jelikož neprokázala výkon rozhodujícího vlivu žalobkyně na obchodní politiku její dceřiné společnosti TOTAL Nederland NV na uvažovaném trhu a jelikož nezohlednila důkazy, které jí TOTAL SA poskytla za účelem umožnit jí určit význam podniku dotčeného protiprávním jednáním v rámci skupiny Total.
   Žalobkyně se nadto domnívá, že Komise porušila zásadu zákazu svévole tím, že v napadeném rozhodnutí tvrdila, že má prostor pro uvážení pro rozhodnutí, které útvary podniku bude považovat za odpovědné za protiprávní jednání.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila zásadu řádné správy, jelikož během dokazování nezaslala TOTAL SA žádost o informace.
   Podpůrně žalobkyně uplatňuje na podporu svého návrhu na zrušení nebo alespoň snížení pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím, dva žalobní důvody. Má za to, že Komise porušila pravidla v oblasti stanovování pokut. Uplatňuje, že za předpokladu, že jednání mělo být přičteno TOTAL SA, nebylo datum vzaté Komisí v úvahu pro stanovení začátku účasti žalobkyně na protiprávním jednání správné a že Komise dostatečně právně neodůvodnila své rozhodnutí v tomto bodě. Žalobkyně nadto tvrdí, že Komise nedodržela zásadu proporcionality, když použila odrazující multiplikátor 1,5, založený na celosvětovém obratu skupiny Total pro referenční období, i když vůči žalobkyni nebyla vznesena žádná výtka pro část tohoto období.


title: Věc F-45/07: Žaloba podaná dne 16. května 2007 – Wolfgang A. Mandt v. Evropský parlament

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/43

         Žaloba podaná dne 16. května 2007 – Wolfgang A. Mandt v. Evropský parlament
   (Věc F-45/07)
   (2007/C 183/84)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Wolfgang A. Mandt (Kreuztal, Německo) (zástupkyně: B. Kolb, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 8. února 2007 o snížení pozůstalostního důchodu žalobce o 50 %,

               —

               uložit žalovanému, aby žalobci se zpětnou účinností ode dne 1. dubna 2006 zaplatil a nadále každý měsíc vyplácel dalších 50 % pozůstalostního důchodu po jeho zesnulé manželce Gisele Neumann.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropský parlament žalobci o 50 % snížil jeho pozůstalostní důchod jako vdovci po paní Gisele Neumann s odkazem na neuznání pravomocného belgického rozsudku o rozvodu vydaného proti jejímu prvnímu manželovi vysouzeného zesnulou manželkou v roce 1995.
   Žaloba směřuje proti neuznání tohoto rozsudku, jakož i proti nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003. Žalobce uvádí, že je jediným „přeživším manželem“, neboť manželství mezi ním a zesnulou bylo uzavřeno v souladu s právem (článek 18 přílohy VIII služebního řádu).


title: Věc T-477/14: Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Caamaño Sistemas Metálicos a další v. Komise

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/50

         Žaloba podaná dne 26. června 2014 – Caamaño Sistemas Metálicos a další v. Komise
   (Věc T-477/14)
   2014/C 261/78
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caamaño Sistemas Metálicos, SL (Coruña, Španělsko); Blumaq, SA (Castellón, Španělsko); Grupo Ibérica de Congelados, SA (Vigo, Španělsko); a Inversiones Rentaragon, SA (Zaragoza, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


title: Věc C-74/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Článek 90 ES — Registrační daň na dovážená ojetá vozidla — Určení zdanitelné hodnoty — Amortizace ojetých vozidel založená pouze na stáří — Zveřejnění kritérií výpočtu — Možnost zpochybnění použití paušálního způsobu výpočtu)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-74/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 90 ES - Registrační daň na dovážená ojetá vozidla - Určení zdanitelné hodnoty - Amortizace ojetých vozidel založená pouze na stáří - Zveřejnění kritérií výpočtu - Možnost zpochybnění použití paušálního způsobu výpočtu)
   (2007/C 269/22)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 90 ES – Diskriminační zdanění dovážených ojetých motorových vozidel
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že pro účely stanovení registrační daně používá pouze jediné kritérium pro určení zdanitelné hodnoty ojetých vozidel dovážených na řecké území z jiného členského státu, a sice amortizaci založenou na stáří vozidla, a tím, že uplatňuje snížení hodnoty o 7 % pro vozidla stará šest až dvanáct měsíců nebo o 14 % pro vozidla starší jednoho roku, což nezaručuje, že dlužná daň nepřekročí, byť jen v některých případech, částku zbytkové daně začleněnou do hodnoty podobných ojetých vozidel, která již byla zaregistrována na území tohoto státu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 90 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecká republika a Komise Evropských společenství nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-275/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 2. června 2010 — Residex Capital IV CV v. Gemeente Rotterdam

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 2. června 2010 — Residex Capital IV CV v. Gemeente Rotterdam
   (Věc C-275/10)
   ()
   2010/C 246/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Residex Capital IV CV

      Žalovaná: Gemeente Rotterdam

      Předběžná otázka

   Jsou vnitrostátní soudy podle poslední věty čl. 88 odst. 3 (nyní čl. 108 odst. 3) v případě, jakým je projednávaný případ, v němž je protiprávní podpora provedena poskytnutím záruky poskytovateli půjčky, což vypůjčovateli umožnilo od něj získat půjčku, která by mu za obvyklých tržních podmínek nebyla k dispozici, v rámci své povinnosti k odstranění důsledků této protiprávní podpory povinny nebo v každém případě oprávněny zrušit záruku, i když to současně nevede ke zrušení půjčky poskytnuté na základě této záruky?


title: Věc C-386/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. srpna 2007 – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA v. Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. srpna 2007 – Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA v. Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA
   (Věc C-386/07)
   (2007/C 283/14)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelky: Hospital Consulting Srl, ATI HC, Kodak SpA, Tecnologie Sanitarie SpA

      Odpůrkyně: Esaote SpA, ATI, Ital Tbs Telematic & Biomedical Service SpA, Draeger Medica Italia SpA, Officina Biomedica Divisione Servizi SpA
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje zákaz odchýlit se od minimálních odměn a od poplatků stanovených za služby poskytované advokátem zvýhodňující opatření pro členy dotčené profesní komory v rozporu s články 81 a 10 (bývalými články 85 a 5) Smlouvy?

               2)

               Je zákaz, aby soud mohl snížit při určování nákladů řízení minimální hranice stanovené jednotlivými položkami tabulky, za použití zákazu odchýlit se od minimálních odměn a poplatků stanovených za služby poskytované advokátem, zvýhodňujícím opatřením pro členy dotčené profesní komory v rozporu s články 81 a 10 Smlouvy?

               3)

               Nepředstavuje povinnost odůvodnění stanovená při snížení odměn pod minimální sazbu, proti níž stojí praxe správního soudu při určování nákladů řízení na základě různorodých skutečností vyplývajících z řízení, a nikoli na základě skutečné ekonomické hodnoty sporu, omezení trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě, než ve kterém byla získána kvalifikace, zaručeného sedmým bodem odůvodnění směrnice 98/5/ES (1) ze dne 16. února 1998?

      (1)  Úř. věst. L 77, s. 36.


title: Věc C-424/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Christina Ioanni Toki v. Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton ( „Směrnice 89/48/EHS — Článek 3 první pododstavec písm. a) a b) — Uznávání vysokoškolských diplomů — Environmentální inženýr — Činnost, která se považuje za regulovanou odbornou činnost — Použitelný mechanismus uznávání — Pojem „odborná praxe“  “ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Christina Ioanni Toki v. Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton
   (Věc C-424/09) (1)

   (Směrnice 89/48/EHS - Článek 3 první pododstavec písm. a) a b) - Uznávání vysokoškolských diplomů - Environmentální inženýr - Činnost, která se považuje za regulovanou odbornou činnost - Použitelný mechanismus uznávání - Pojem „odborná praxe“)
   2011/C 152/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Christina Ioanni Toki

      Žalovaný: Ypourgos Ethnikis paideias kai Thriskevmaton

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16) — Výklad čl. 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře (Úř. věst. L 206, s. 1) — Přístup k regulovanému povolání a jeho výkon za stejných podmínek, které se vztahují na vlastní státní příslušníky — Povolání environmentálního inženýra — Pojem „odborná praxe“

      Výrok

               1)

               Článek 3 první pododstavec písm. b) směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že mechanismus uznávání, který stanoví, je použitelný v případech, kdy se na dotyčné povolání v členském státě původu vztahuje čl. 1 písm. d) druhý pododstavec téže směrnice, nezávisle na otázce, zda je dotyčná osoba plnohodnotným členem dotyčného sdružení nebo organizace, či nikoliv.

               2)

               Aby mohla být pro účely čl. 3 prvního pododstavce písm. b) směrnice 89/48, ve znění směrnice 2001/19, zohledněna odborná praxe, kterou žadatel odůvodňuje žádost směřující k získání povolení vykonávat regulované povolání v hostitelském členském státě, musí splňovat tři následující podmínky:

                           —

                           uplatňovaná praxe musí spočívat v práci na plný úvazek po dobu nejméně dvou let během předchozích deseti let;

                           —

                           tato práce musí spočívat v nepřetržitém a pravidelném výkonu souboru odborných činností charakteristických pro dotyčné povolání v členském státě původu, aniž je nutné, aby tato práce zahrnovala veškeré tyto činnosti, a

                           —

                           povolání, jak je obvykle vykonáváno v členském státě původu, musí být co do činností, které zahrnuje, rovnocenné s povoláním, k jehož výkonu je v hostitelském členském státě žádáno o povolení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-241/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Fluxys SA v. Commission de régulation de l'electricité et du gaz (Creg) ( „Řízení o předběžné otázce — Pravomoc Soudního dvora — Částečné zpětvzetí žaloby žalobcem v původním řízení — Změna referenčního právního rámce — Odpověď Soudního dvora, která již není nezbytná pro vyřešení sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Fluxys SA v. Commission de régulation de l'electricité et du gaz (Creg)
   (Věc C-241/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Pravomoc Soudního dvora - Částečné zpětvzetí žaloby žalobcem v původním řízení - Změna referenčního právního rámce - Odpověď Soudního dvora, která již není nezbytná pro vyřešení sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2011/C 55/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fluxys SA

      Žalovaná: Commission de régulation de l'electricité et du gaz (Creg)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Bruxelles — Výklad článků 1, 2 a 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57), jakož i článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1775/2005 ze dne 28. září 2005 o podmínkách přístupu k plynárenským přepravním soustavám (Úř. věst. L 289, s. 1) — Změna pravidel pro stanovení celkového výnosu provozovatelů soustav z úřední povinnosti v případě, že během regulovaného období nastanou výjimečné okolnosti — Slučitelnost stanovení sazeb, které je vlastní pro tranzit a je odlišné od stanovení sazeb použitelného na činnosti přepravy a skladování, s právem Společenství

      Výrok

   Na předběžnou otázku položenou ve věci C-241/09 již není namístě odpovídat.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-329/10: Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černá, šedá, béžová a tmavě červená)

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/45

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černá, šedá, béžová a tmavě červená)
      (Věc T-329/10)
      ()
      (2010/C 288/86)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. června 2010 ve věci R 191/2010-4;

                  —

                  uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka znázorňující károvaný vzor v barvách černá, šedá, béžová a tmavě červená pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25.

         Rozhodnutí průzkumového referenta: Přihláška byla zamítnuta.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo zamítnuto.

         Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-126/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-126/09) (1)

   2010/C 63/74

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc F-79/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. května 2008 – Braun-Neumann v. Parlament (Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Pozůstalostní důchod — Vyplacení ve výši 50 % z důvodu dalšího žijícího manželského partnera — Nepřípustnost — Opožděné podání stížnosti — Nepominutelná podmínka řízení — Přezkum z úřední povinnosti — Časová působnost jednacího řádu Soudu)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/31

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. května 2008 – Braun-Neumann v. Parlament
   (Věc F-79/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Pozůstalostní důchod - Vyplacení ve výši 50 % z důvodu dalšího žijícího manželského partnera - Nepřípustnost - Opožděné podání stížnosti - Nepominutelná podmínka řízení - Přezkum z úřední povinnosti - Časová působnost jednacího řádu Soudu)
   (2008/C 183/60)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Merzig, Německo) (zástupce: P. Ames, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: J. F. De Wachter, K. Zejdová a S. Seyr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na vyplacení pozůstalostního důchodu v plné výši
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 31.


title: Věc T-280/14: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Ineos Manufacturing Deutschland a další v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/64

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Ineos Manufacturing Deutschland a další v. Komise
   (Věc T-280/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 294/78)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ineos Manufacturing Deutschland GmbH (Kolín n. Rýnem, Německo); Ineos Phenol GmbH (Gladbeck, Německo); a Ineos Vinyls Deutschland GmbH (Wilhelmshaven, Německo) (zástupci: C. Arhold, L. Petersen, F. A. Wesche, N. Wimmer a T. Woltering, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, ve spolupráci s C. von Donatem a G. Quardt, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci opatření zavedených Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               O návrhu Kontrolního úřadu ESVO na vstup do řízení jako vedlejší účastník již není třeba rozhodnout.

               3)

               Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc T-158/14: Žaloba podaná dne 28. února 2014 – JingAo Solar a další v. Rada

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/34

         Žaloba podaná dne 28. února 2014 – JingAo Solar a další v. Rada
   (Věc T-158/14)
   2014/C 159/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Šanghaj, Čína), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Čína), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Čína), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Šanghaj) a JA Solar GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou,

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1239/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. vest. 2013, L 325, s. 66), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily čl. 10 odst. 12 a čl. 10 odst. 13 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, (1) když uložily vyrovnávací opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty odesílané z Čínské lidové republiky, ačkoli oznámení o zahájení řízení uvádělo pouze krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty pocházející z Čínské lidové republiky.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily články 1 a 27 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, když uložily vyrovnávací opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty, jež nebyly předmětem antisubvenčního šetření.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily článek 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 597/2009, když vedly jedno šetření pro dva rozdílné výrobky (tj. krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a články).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, s. 93).


title: Věc C-493/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/22/ES — Článek 26 odst. 3 — Elektronické komunikace — Sítě a služby — Jednotné evropské číslo tísňového volání — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/4

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
   (Věc C-493/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/22/ES - Článek 26 odst. 3 - Elektronické komunikace - Sítě a služby - Jednotné evropské číslo tísňového volání - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2008/C 236/06)
   Jednací jazyk: slovenština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a J. Javorský, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Slovenská republika tím, že nezajistila, aby podniky, které zajišťují veřejné telefonní sítě, zpřístupnily orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ údaj o tom, kde se volající nachází, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“).

               2)

               Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


title: Věc C-83/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-83/07) (1)

   (2007/C 315/60)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-521/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 22. června 2011 — Grúas Abril Asistencia, SL v. Evropská komise ( Kasační opravný prostředek — Článek 119 jednacího řádu — Údajná porušení ustanovení unijního práva v oblasti hospodářské soutěže — Žádost, aby Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti proti členskému státu )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/5

         Usnesení Soudního dvora ze dne 22. června 2011 — Grúas Abril Asistencia, SL v. Evropská komise
   (Věc C-521/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Údajná porušení ustanovení unijního práva v oblasti hospodářské soutěže - Žádost, aby Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti proti členskému státu)
   2011/C 340/09
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Grúas Abril Asistencia, SL (zástupce: R. García García, abogado)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a F. Castilla Contreras, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) ze dne 24. srpna 2010, Grúas Abril Asistencia v. Komise (T-386/09), jímž Tribunál odmítl žalobu směřující ke zrušení dopisu Komise ze dne 7. srpna 2009, kterým byla žalobkyně informována, že skutečnosti, pro které podala svou stížnost, neumožňují učinit závěr, že došlo k porušení článků 81 ES, 82 ES a 86 ES, a že se tudíž řízení o stížnosti zastavuje.

      Výrok

               1)

               Kasační opravní prostředek se zamítá.

               2)

               Grúas Abril Asistencia, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-39/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2012 Robertem Di Tulliem proti rozsudku vydanému dne 29. listopadu 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-119/10, Di Tullio v. Komise

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2012 Robertem Di Tulliem proti rozsudku vydanému dne 29. listopadu 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-119/10, Di Tullio v. Komise
   (Věc T-39/12 P)
   2012/C 109/39
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roberto Di Tullio (Rovigo, Itálie) (zástupci: S. Woog a T. Bontinck, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil jeho opravný prostředek za přípustný a opodstatněný a tudíž

               —

               zrušil rozsudek třetího senátu Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 29. listopadu 2011 ve věci F-119/10, kterým tento soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí, kterým Komise zamítla poskytnutí volna z důvodu vojenské služby žalobci, jako neopodstatněnou;

               —

               vyhovět návrhům navrhovatele, které podal před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie;

               —

               uložit žalované náhradu obou nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení jakož i nesprávné a nedostatečné odůvodnění provedené Soudem pro veřejnou službu v prvním stupni ohledně zkoumání uplatňovaného žalobního důvodu porušení zásad ochrany legitimního očekávání a právní jistoty.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení a nerespektování zásady ochrany legitimního očekávání, právní jistoty i rovného zacházení jakož i zásady přiměřenosti, neboť Soud pro veřejnou službu v projednávaném případě časově neomezil účinek svého vykládaného rozsudku.


title: Věc T-342/09: Žaloba podaná dne 28. srpna 2009 — Bard v. OHIM — Braun Melsungen (PERFIX)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/33

         Žaloba podaná dne 28. srpna 2009 — Bard v. OHIM — Braun Melsungen (PERFIX)
   (Věc T-342/09)
   2009/C 256/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: C.R. Bard, Inc. (Murray Hill, Spojené státy) (zástupci: A. Bryson, barrister, O. Bray, A. Hobson a G. Warren, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. června 2009 ve věci R 1577/2007-5 a

               —

               uložit žalovanému a/nebo další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PERFIX“ pro výrobky zařazené do třídy 10

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé slovní ochranné známky „PERIFIX“ pro výrobky zařazené do třídy 10; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „PERIFIX“ pro výrobky zařazené do třídy 10

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009] v rozsahu, v němž odvolací senát nesprávně rozhodl, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-287/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — Tankreederei I SA v. Directeur de l'administration des contributions directes ( „Volný pohyb služeb — Volný pohyb kapitálu — Sleva na dani za investici — Poskytnutí podmíněné skutečným využitím investice v tuzemsku — Provozování lodí pro říční plavbu v jiných členských státech“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif — Lucembursko) — Tankreederei I SA v. Directeur de l'administration des contributions directes
   (Věc C-287/10) (1)

   (Volný pohyb služeb - Volný pohyb kapitálu - Sleva na dani za investici - Poskytnutí podmíněné skutečným využitím investice v tuzemsku - Provozování lodí pro říční plavbu v jiných členských státech)
   2011/C 63/22
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tankreederei I SA

      Žalovaný: Directeur de l'administration des contributions directes

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif de Luxembourg -Výklad článků 49 ES a 56 ES — Sleva na dani za investici — Právní úprava podmiňující takovou slevu tím, aby byla investice uskutečněna do zařízení nacházejícího v tuzemsku a byla na tomto území skutečně využívána — Společnost vykonávající činnost mezinárodní námořní dopravy usazená v Lucembursku, kde rovněž podléhá daní, která uskutečnila investici spočívající v nabytí majetku využívaného především mimo tuzemsko — Překážka volného pohybu služeb a volného pohybu kapitálu

      Výrok

   Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení členského státu, podle kterého je podniku, který je usazen pouze v tomto členském státě, odepřen nárok na slevu na dani za investici jen z toho důvodu, že investiční majetek, na základě kterého je tato sleva požadována, je skutečně využíván na území jiného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-289/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rovaniemen hallinto-oikeus ze dne 15. července 2005 ve věci Länsstyrelsen i Norrbottens län proti Lapin liitto

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rovaniemen hallinto-oikeus ze dne 15. července 2005 ve věci Länsstyrelsen i Norrbottens län proti Lapin liitto
   (Věc C-289/05)
   (2005/C 271/24)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Rovaniemen hallinto-oikeus (Finsko) ze dne 15. července 2005 ve věci Länsstyrelsen i Norrbottens län proti Lapin liitto, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Rovaniemen hallinto-oikeus žádá Soudní dvůr o výklad bodu 1.7 pravidla č. 1 uvedeného v příloze nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 (1) (později bodu 1.8 pravidla č. 1 uvedeného v příloze nařízení Komise (ES) č. 1145/2003 (2)).

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1685/2000 ze dne 28. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, Úř. věst. L 193, 29.7.2000, s. 39.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1145/2003 ze dne 27. června 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1685/2000, pokud jde o způsobilost výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, Úř. věst. L 160, 28.6.2003, s. 48.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2004 ve věci C-88/04: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/29/ES — Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 9. prosince 2004
   ve věci C-88/04: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/29/ES - Harmonizace určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 45/21)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-88/04, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: R. Caudwell a K. Manji), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 23. února 2004, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-411/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. března 2008 – Aer Lingus Group v. Komise ( Předběžné opatření — Kontrola spojování — Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem — Článek 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 139/2004 — Návrh na odklad provádění a předběžná opatření — Opatření neslučitelné s rozdělením pravomocí mezi orgány — Pravomoc Komise — Předběžná opatření adresovaná vedlejší účastnici — Návrh na odklad vykonatelnosti — Přípustnost — Neexistence fumus boni juris — Nedostatek naléhavosti — Neexistence vážné a nenapravitelné újmy — Škoda závisející na budoucích a nejistých událostech — Nedostatečné odůvodnění — Zvážení všech dotčených zájmů )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/26

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. března 2008 – Aer Lingus Group v. Komise
   (Věc T-411/07 R)
   („Předběžné opatření - Kontrola spojování - Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem - Článek 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 139/2004 - Návrh na odklad provádění a předběžná opatření - Opatření neslučitelné s rozdělením pravomocí mezi orgány - Pravomoc Komise - Předběžná opatření adresovaná vedlejší účastnici - Návrh na odklad vykonatelnosti - Přípustnost - Neexistence fumus boni juris - Nedostatek naléhavosti - Neexistence vážné a nenapravitelné újmy - Škoda závisející na budoucích a nejistých událostech - Nedostatečné odůvodnění - Zvážení všech dotčených zájmů“)
   (2008/C 327/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irsko) (zástupci: A. Burnside, solicitor, B. van de Walle de Ghelcke, advokát, T. Snels, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, E. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci,

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irsko) (zástupci: J. Swift, QC, V. Power, A. McCarthy a D. W. Hull, Solicitors, G. M. Berrisch, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na předběžné opatření směřující zaprvé k tomu, aby Komisi bylo uloženo přijmout určitá opatření týkající se podílu Ryanair Holdings, plc na kapitálu navrhovatelky, zadruhé, podpůrně, usnesení ve stejném smyslu proti Komisi nebo Ryanair Holding, plc, a zatřetí odložení vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 11. října 2007 K(2007)4600 konečné, kterým se definitivně zamítá žádost navrhovatelky o zahájení řízení podle čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004 L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40) a přijetí předběžného opatření podle čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-254/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 8. května 2013 — Orgacom BVBA v. Vlaamse Landmaatschappij

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 8. května 2013 — Orgacom BVBA v. Vlaamse Landmaatschappij
   (Věc C-254/13)
   2013/C 207/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Orgacom BVBA

      Odpůrkyně: Vlaamse Landmaatschappij

      Předběžné otázky

               1)

               „Je dovozní dávka podle čl. 21 odst. 5 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí proti znečištění hnojivy, která je splatná pouze při dovozu přebytků hnojiva jak u zvířecího hnojiva tak jiných hnojiv z jiných členských států do regionu Flandry, a nezávisle na tom, zda je toto hnojivo dále zpracováváno nebo uvedeno na trh na vnitrostátním území, a podle kterého je dávka na dovezené přebytky hnojiva vybírána u dovozce, i když dávka z přebytků hnojiva vyrobených v tuzemsku se vybírá u výrobce, poplatkem s rovnocenným účinkem dovoznímu clu podle článku 30 SFEU, a to i když členský stát, ze kterého byly přebytky hnojiva vyvezeny, sám stanoví při jejich vývozu do jiných členských států snížení dávky?

               2)

               Pokud není třeba dovozní dávku podle čl. 21 odst. 5 vyhlášky ze dne 23. ledna 1991 o ochraně životního prostředí proti znečištění hnojivy, která je splatná pouze při dovozu zvířecího hnojiva nebo přebytků jiných druhů hnojiv z ostatních členských států do regionu Flandry, považovat za poplatek s rovnocenným účinkem jako dovozní clo: Je nutno uvedenou dovozní dávku v tomto případě považovat za diskriminující zdanění zboží z jiných členských států podle článku 110 SFEU, jelikož se u zvířecích hnojiv vyráběných v tuzemsku vybírá základní dávka, která je součástí vnitrostátní úpravy a jejíž sazba je různá v závislosti na výrobním postupu, zatímco u dovezených přebytků hnojiva se bez ohledu na postup výroby (mimo jiné zvířecí původ nebo obsah P2O5N) vybírá dovozní dávka s jednotnou sazbou, která je vyšší než nejnižší sazba základní dávky pro zvířecí hnojivo vyrobené v regionu Flandry, která je 0,00 eur, i když členský stát, ze kterého jsou přebytky hnojiva dováženy, při jejich vývozu do jiných členských států sám stanoví snížení dávky?“


               15.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 467/27

         Žaloba podaná dne 26. září 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-14/16)
   (2016/C 467/14)
   Dne 26. září 2016 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Audur Ýr Steinarsdóttirovou a Øyvindem Bøem, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 17d kapitoly II přílohy XIII Dohody o EHP (směrnice Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí) začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě tím, že

                           i.

                           nezajistil, aby reprezentativní podíl zásilek nebezpečného zboží přepravovaných po silnici byl předmětem kontrol, jak stanoví čl. 3 odst. 1;

                           ii.

                           nepoužíval při provádění těchto kontrol kontrolní seznam obsažený v příloze I uvedené směrnice, jak stanoví čl. 4 odst. 1;

                           iii.

                           nezajistil, aby kontroly podle uvedené směrnice byly namátkové a aby pokud možno zahrnovaly výraznou část silniční sítě, jak stanoví čl. 4 odst. 2;

                           iv.

                           nezajistil, aby místa zvolená pro kontroly vozidlům, u nichž bylo zjištěno protiprávní jednání, umožňovala, aby byla uvedena do souladu s předpisy nebo aby byla kontrolním orgánem, jestliže to považuje za vhodné, znehybněna na místě nebo na místě určeném tímto orgánem k tomuto účelu, aniž by vzniklo ohrožení bezpečnosti, jak stanoví čl. 4 odst. 3;

                           v.

                           nezajistil, aby jestliže tím nevznikne žádné ohrožení bezpečnosti, případně mohly být odebrány vzorky přepravovaného zboží pro prozkoumání laboratořemi uznanými příslušným orgánem, jak stanoví čl. 4 odst. 4;

                           vi.

                           nezajistil, aby kontroly netrvaly nepřiměřeně dlouhou dobu, jak stanoví čl. 4 odst. 5;

                           vii.

                           nezajistil, aby vozidla, u nichž bylo zjištěno jedno nebo více porušení předpisů o silniční přepravě nebezpečných věcí, byla znehybněna buď na místě, nebo na místě určeném pro tyto účely kontrolními orgány, přičemž jízda smí pokračovat až po uvedení do souladu s předpisy nebo po přijetí jiných vhodných opatření v závislosti na okolnostech nebo požadavcích bezpečnosti, jak stanoví článek 5;

                           viii.

                           nezajistil, aby kontroly směly být rovněž prováděny v provozovnách podniků, jak stanoví čl. 6 odst. 1;

                           ix.

                           nezaslal Kontrolnímu úřadu ESVO výroční zprávu, jak stanoví čl. 9 odst. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Island nejpozději do 16. listopadu 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 16. září 2015, které se zabývá skutečností, že země nesplnila své povinnosti podle aktu uvedeného v bodě 17d kapitoly II přílohy XIII Dohody o EHP (směrnice Rady 95/50/ES ze dne 6. října 1995 o jednotných postupech kontroly při silniční přepravě nebezpečných věcí) začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě.


title: Věc C-104/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2011 Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS) proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-231/06 a T-237/06, Nizozemské království (T-231/06) a Nederlandse Omroep Stichting (T-237/06) v. Evropská komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2011 Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS) proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-231/06 a T-237/06, Nizozemské království (T-231/06) a Nederlandse Omroep Stichting (T-237/06) v. Evropská komise
   (Věc C-104/11 P)
   2011/C 238/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (zástupce: J.J. Feenstra, advokát)

      Další účastníci řízení: Nizozemské království, Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-231/06 a T-237/06;

               —

               jelikož to soudní řízení dovoluje, zrušil rozhodnutí Komise 2008/136/ES (1) ze dne 22. června 2006 o financování ad hoc nizozemských provozovatelů veřejnoprávního vysílání; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                     První důvod: porušení článků 107, 108 a 296 SFEU tím, že Tribunál nesprávně a na základě nedostatečného odůvodnění považoval prostředky z FOR

                   (2)

                     a vracení některých vytvořených rezerv různými nizozemskými vysílacími společnostmi do NPO

                   (3)

                     za formu poskytnutí nové podpory
                  .
               Tribunál chybně vyložil a použil pojmy podpora, existující podpora a nová podpora ve smyslu článků 107 a násl. SFEU, když konstatoval, že dostupnost prostředků z FOR a vracení některých vytvořených rezerv různými nizozemskými vysílacími společnostmi do NPO musejí být kvalifikovány za poskytnutí nové podpory, aniž tento závěr dostatečně odůvodnil;

                     Druhý důvod: porušení práva na obhajobu

               Tribunál porušil zásadu práva na obhajobu zakotvenou právem Unie a postup stanovený čl. 108 odst. 2 SFEU a nařízením (ES) č. 659/1999 (4), když nesprávně a na základě nepřesného a nedostatečného odůvodnění zamítl žádost o dodržování práva na obhajobu formulovanou žalobci, a když měl za to, že právo NPO na obhajobu nebylo porušeno.

      (1)  Úř. věst. L 49, s. 1.

      (2)  Poznámka překladatele: Fonds Omroep Reserve (rezervní fond pro vysílání).

      (3)  Poznámka překladatele: Nederlandse Publieke Omroep (subjekt nizozemského veřejnoprávního vysílání).

      (4)  Nařízení Rady ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-160/08: Žaloba podaná dne 16. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/19

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-160/08)
   (2008/C 209/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kellerbauer a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Spolková republika Německo tím, že nezveřejnila oznámení o zadání zakázky a zakázky na služby v oblasti veřejné záchranné služby resp. je nezadala transparentně, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnic 92/50/EHS (1) a 2004/18/ES (2), jakož i ze zásady svobody usazování a volného pohybu služeb (článek 43 a 49 Smlouvy o ES);

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise uvádí, že několik stížností upozornilo na praxi zadávání zakázek na služby v oblasti veřejné záchranné služby ve Spolkové republice Německo. Tyto stížnosti kritizují skutečnost, že zakázky v této oblasti nebyly zpravidla zveřejněny a nebyly zadány transparentně. Podle názoru Komise je obecně malý počet zadání zakázek na záchranné služby ve Společenství místními orgány jako nositeli veřejné záchranné služby (13 vyhlášení veřejných zakázek v období šesti let, která byla provedena pouze jedenácti z více než 400 německých správních obvodů, resp. svobodných měst) indicií pro rozšířenou praxi v Německu nezadávat tyto záchranné služby v souladu s požadavky směrnic o zadávání zakázek ve Společenství a základními zásadami Společenství. Krom toho byly tyto zakázky zadány bez opatření k zajištění přiměřené transparentnosti a zamezení diskriminace.
   Spolková republika Německo touto zadávací praxí nesplnila své povinnosti vyplývající ze směrnic 92/50/EHS a 2004/18/ES, jakož i ze zásady svobody usazování a volného pohybu služeb zakotvené v článcích 43 a 49 ES, zejména zákazu diskriminace obsaženého v těchto zásadách.
   Místní orgány jako nositelé záchranné služby splnily pojem „veřejný zadavatel“ ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 92/50/EHS, resp. čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18/ES. Je dále nesporné, že zakázky, které jsou zadávány v oblasti veřejné záchranné služby, představují veřejné, úplatné zakázky, které jsou upraveny uvedenými směrnicemi a které bezpochyby překračují prahovou hodnotu rozhodnou pro použitelnost směrnic. Ze všech těchto skutečností vyplývá, že sporné zakázky na služby měly být zadány v rámci řízení stanovených v těchto směrnicích a s ohledem na její obecná ustanovení o rovném zacházení a zákazu diskriminace.
   Jelikož se v projednávaném případě jedná o zakázky s jednoznačným přeshraničním zájmem, nebyly uskutečněnými netransparentními zadáními splněny kromě povinností vyplývajících ze směrnic 92/50/EHS a 2004/18/ES rovněž obecné základní zásady svobody usazování a volného pohybu služeb Smlouvy o ES.
   Záchranné služby, jakož i dopravní služby a lékařské služby v rámci veřejné záchranné služby, nespadaly do výjimky článku 45 ve spojení s článkem 55 Smlouvy o ES, v jejichž důsledku se na činnosti, které jsou spojeny v členském státě trvale nebo dočasně s výkonem veřejné moci, nevztahují kapitoly Smlouvy o ES o svobodě usazování a volném pohybu služeb v dotčeném členském státě. Výjimka článku 45 Smlouvy o ES, která jako výjimka ze základních svobod musí být vykládána úzce, se omezuje striktně na ty činnosti, které jako takové představují bezprostřední a zvláštní účast na výkonu veřejné moci. Otázku, zda je vykonávána veřejná moc, nelze odpovědět s odkazem na veřejnoprávní charakter sporné činnosti, avšak je rozhodující možnost, zda lze vůči občanovi uplatnit výsady veřejné moci a sankční povinnosti.
   Komise je přesvědčena o tom, že zadávací praxe v oblasti záchranné služby by měla umožnit účast zahraničních poskytovatelů služeb tak, aby byl zajištěna plošná, rychlá a kvalitní záchranná služba ve všech částech země.

      (1)  Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Věc T-402/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Pravidla týkající se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství — Postup uznání skutečnosti, že nemoc má původ v povolání — Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. května 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-402/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Pravidla týkající se pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání úředníků Evropských společenství - Postup uznání skutečnosti, že nemoc má původ v povolání - Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2011/C 186/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 20. července 2009, Marcuccio v. Komise (F-86/07, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá jako zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc C-369/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Opatření ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora — Článek 228 ES — Peněžité sankce — Penále — Paušální částka )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-369/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Opatření ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora - Článek 228 ES - Peněžité sankce - Penále - Paušální částka“)
   2009/C 205/05
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini, I. Hadjiyiannis a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a P. Mylonopoulos, zmocněnci, V. Christianos a P. Anestis, dikigoroi)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Článek 228 ES — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 12. května 2005 ve věci C-415/03 — Nesplnění čl. 3 a 4 rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch Olympic Airways (Úř. věst. L 132, s. 1) — Nepřijetí opatření k navrácení podpory, která je neslučitelná se Smlouvou, a podpory, která byla poskytnuta protiprávně — Návrh na stanovení penále

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijala opatření vyplývající z rozsudku ze dne 12. května 2005, Komise v. Řecko (C415/03), týkajícího se vrácení podpor, jež byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, v souladu s čl. 3 rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch Olympic Airways, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto rozhodnutí a z čl. 228 odst. 1 ES.

               2)

               Řecké republice se ukládá, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 16 000 eur za každý den prodlení s prováděním opatření nezbytných k vyhovění výše uvedenému rozsudku ze dne 12. května 2005, Komise v. Řecko, a to po dobu, která započne jeden měsíc po dni vyhlášení tohoto rozsudku a skončí dnem splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku ze dne 12. května 2005.

               3)

               Řecké republice se ukládá, aby Komisi Evropských společenství zaplatila na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši 2 milionů eur.

               4)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-423/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Düsseldorf (Německo) dne 27. srpna 2010 — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgerichts Düsseldorf (Německo) dne 27. srpna 2010 — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-423/10)
   ()
   2010/C 317/30
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgerichts Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Delphi Deutschland GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předběžná otázka

   Spadají elektrické propojky podrobněji popsané v tomto usnesení pod podpoložku 8536 69 kombinované nomenklatury ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (1), nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 (2) a nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (3), které byly přijaty, aby na jejich základě došlo vždy ke změně přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?

      (1)  Úř. věst. L 327, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 286, s. 1

      (3)  Úř. věst. L 301, s. 1