title: Věc C-357/12 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. května 2013 — Harald Wohlfahrt v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferrero SpA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 — Slovní označení „Kindertraum“ — Námitka majitele národní slovní ochranné známky Kinder“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/48

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. května 2013 — Harald Wohlfahrt v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferrero SpA
   (Věc C-357/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 - Slovní označení „Kindertraum“ - Námitka majitele národní slovní ochranné známky Kinder)
   2013/C 225/83
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Harald Wohlfahrt (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřím trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně), Ferrero SpA (zástupci: F. Jacobacci a L. Ghedina, avvocati)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 16. května 2012, Wohlfahrt v. OHIM — Ferrero (Kindertraum) (T-580/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. října 2010 (věc R 815/2009-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Ferrero SpA a M. Harald Wohlfahrt — Zápis slovního označení „Kindertraum“ pro výrobky zařazené do tříd 16 a 28 — Nebezpečí záměny se starší slovní ochrannou známkou „Kinder“ — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 42 odst. 2, jakož i čl. 75 první věty nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, p. 1)

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Haraldu Wohlfartovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc T-337/13: Žaloba podaná dne 19. června 2013 — CSF v. Komise

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/13

         Žaloba podaná dne 19. června 2013 — CSF v. Komise
   (Věc T-337/13)
   2013/C 233/22
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Itálie) (zástupci: R. Santoro, S. Armellini a R. Bugaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2013/173/EU zveřejněné dne 10. dubna 2013 a oznámené žalobkyni dne 16. dubna 2013,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise 2013/173/EU ze dne 8. dubna 2013 o opatření, které přijalo Dánsko v souladu s článkem 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES a kterým se zakazuje typ víceúčelového strojního zařízení pro přesun zeminy. V uvedeném rozhodnutí se dospělo k závěru, že zákaz přijatý dánskými orgány je odůvodněný. (Úř. věst. L 101, s. 29)
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článků 5, 6 odst. 1, 7 a 11 výše uvedené směrnice 2006/42/ES a bodů 1.1.2 a 3.4.4. přílohy I směrnice.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s uvedenými ustanoveními, protože nebere do úvahy, že stroje žalobkyně Multione S630 ve skutečnosti povinně zahrnují ochranou konstrukci proti padajícím předmětům (FOPS) pro všechny případy použití, které vystavují provozovatele riziku pádu předmětů nebo materiálu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že opatření přijaté Dánskem a považované napadeným rozhodnutím za odůvodněné upravilo opatření omezující výlučně provoz víceúčelových strojů Multione S630, zatímco v Dánsku se uvádí na trh mnohé jiné víceúčelové stroje stejného druhu a určené ke stejnému použití bez povinnosti jejich vybavení konstrukcí FOPS.


title: Věc F-120/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. června 2014 – Coutureau v. Europol „Veřejná služba — Zaměstnanec Europolu — Úmluva o Europolu — Služební řád zaměstnanců Europolu — Rozhodnutí 2009/371/SVV — Uplatnění PŘOZ na zaměstnance Europolu — Neprodloužení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou — Zamítnutí přiznání smlouvy dočasného zaměstnance na dobu neurčitou“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. června 2014 – Coutureau v. Europol
   (Věc F-120/12) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanec Europolu - Úmluva o Europolu - Služební řád zaměstnanců Europolu - Rozhodnutí 2009/371/SVV - Uplatnění PŘOZ na zaměstnance Europolu - Neprodloužení smlouvy dočasného zaměstnance na dobu určitou - Zamítnutí přiznání smlouvy dočasného zaměstnance na dobu neurčitou“)
   2014/C 253/95
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Christèle Coutureau (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (zástupci: původně D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, poté J. Arnould, D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobkyně na dobu neurčitou a návrh uložit Europolu povinnost uhradit rozdíl mezi odměnou, která by mu v Europolu nadále náležela, a všemi dávkami, které mu byly fakticky vyplaceny

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christèle Coutureau ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským policejním úřadem.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.8.2012, s. 36.


title: Věc T-487/11: Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Banco Privado Português, S.A. — Massa insolvente do Banco Privado Português, S.A. v. Komise

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/28

         Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Banco Privado Português, S.A. — Massa insolvente do Banco Privado Português, S.A. v. Komise
   (Věc T-487/11)
   2011/C 340/57
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Privado Português, S.A. — em liquidação («BPP») a Massa insolvente do Banco Privado Português, S.A. — em liquidação («majetková podstata») (Lisabon) (zástupci: C. Fernández, F. Pereira Coutinho, M. Esperança Pina, T. Mafalda Santos, R. Leandro Vasconcelos a A. Kéri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2011/346/EU ze dne 20. července 2010 o státní podpoře C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) provedené Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky BPP (1);

               —

               pokud tak nerozhodne, podpůrně, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje státní podporu inherentní záruce za protiprávní a neslučitelnou v období od 5. prosince 2008 do 5. června 2009;

               —

               podpůrně, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje navrácení domnělé podpory, podle článků 2 až 4;

               —

               pokud tak nerozhodne, podpůrně, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje navrácení za období od 5. prosince 2008 do 5. června 2009;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z chybějícího odůvodnění:

                           —

                           Komise nevysvětlila, do jaké míry mohlo poskytnutí záruky ovlivnit obchod mezi členskými státy a v důsledku toho narušit hospodářskou soutěž. Způsob výpočtu výše domnělé podpory nebyl odůvodněn. Komise neuvedla žádné odůvodnění, nebo přinejmenším jasné odůvodnění, a protiřečí si, pokud jde o dobu trvání domnělé podpory a tedy o výpočet odpovídající částky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU:

                           —

                           Komise nezohlednila skutečnost, že státní podpora poskytnutá BPP je odůvodněna v rámci čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, jenž odkazuje na podpory, které mají „napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu“.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a následného porušení čl. 107 odst. 1 SFEU:

                           —

                           Komise kvalifikovala skutkový stav z právního hlediska nesprávně a zejména nezohlednila to, že BPP již nevykonávala činnost a účelem záruky bylo pouze poskytnout financování nezbytné k tomu, aby bylo možné čelit určitým závazkům na straně pasiv, vzniklým před poskytnutím záruky. Poskytnutá záruka BPP nijak nezvýhodnila, neovlivnila obchod mezi členskými státy, nenarušila hospodářskou soutěž, a ani nemohla takové účinky mít, takže ji nelze považovat za neslučitelnou se společným trhem.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU:

                           —

                           Napadené rozhodnutí nařídilo navrácení domnělé podpory, která není neslučitelná se společným trhem, čistě z procesních důvodů. Metoda použitá pro výpočet částky, kterou je třeba vrátit, nerespektovala zásady stanovené v pokynech Komise.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy:

                           —

                           Komise stanovila nepřiměřený požadavek postrádající právní základ, pokud jde o povinnost Portugalska oznámit prodloužení záruky ve stejném znění jako v případě formálního oznámení nové podpory.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání:

                           —

                           Napadené rozhodnutí porušuje zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání v rozsahu, v němž nařizuje navrácení domnělé podpory.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na rovné zacházení:

                           —

                           Napadené rozhodnutí porušuje právo na rovné zacházení v rozsahu, v němž bylo s tímto případem zacházeno jinak než s podobnými situacemi.

      (1)  Úř. věst. 2001, L 159, p. 95.


title: Věc C-123/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. března 2010 — Waltraud Brachner v. Pensionsversicherungsanstalt

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. března 2010 — Waltraud Brachner v. Pensionsversicherungsanstalt
   (Věc C-123/10)
   2010/C 148/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Waltraud Brachner

      Žalovaná: Pensionsversicherungsanstalt

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 4 směrnice Rady 79/7/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že se zákaz diskriminace stanovený v článku 1 této směrnice vztahuje také na systém roční valorizace důchodů, který je stanoven právem zákonného důchodového pojištění?

               2)

               V případě, že bude na první předběžnou otázku odpovězeno kladně:
               Je třeba článek 4 směrnice 79/7/EHS vykládat v tom smyslu, že odporuje vnitrostátnímu ustanovení o roční valorizaci důchodů, podle kterého je pro určitou skupinu příjemců minimálního důchodu stanoveno potenciálně nižší zvýšení než pro jiné příjemce důchodu, jestliže tato úprava znevýhodňuje 25 % mužů, ale až 57 % žen, které jsou příjemkyněmi důchodu, přičemž pro to neexistuje objektivní důvod?

               3)

               V případě, že bude na druhou předběžnou otázku odpovězeno kladně:
               Může být znevýhodnění žen, které jsou příjemkyněmi důchodu, při ročním zvyšování jejich důchodu odůvodněno dřívějším věkem, od kterého je důchod poskytován nebo delší dobou vyplácení dávek nebo skutečností, že směrná sazba pro minimální důchod stanovená právními předpisy o sociálním zabezpečení (směrná sazba vyrovnávacího příspěvku) je nepřiměřeně zvýšena, jestliže ustanovení o zabezpečení minimálního důchodu stanoveného právními předpisy o sociálním zabezpečení (vyrovnávací příspěvek) upravuje započtení ostatních vlastních příjmů příjemce důchodu a také příjmů jeho manžela, který s ním žije ve společné domácnosti, zatímco u ostatních příjemců důchodu dochází ke zvýšení důchodů bez započtení ostatních vlastních příjmů příjemce důchodu nebo příjmů jeho manžela?

      (1)  Směrnice 79/7/EHS Rady ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).


title: Věc T-383/05: Žaloba podaná dne  20. října 2005  – GHK Consulting v. Komise

text:
               10.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/18

         Žaloba podaná dne 20. října 2005 – GHK Consulting v. Komise
   (Věc T-383/05)
   (2005/C 315/33)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: GHK Consulting Limited (Londýn, Spojené království) (zástupci: J.-E. Svensson, M. Dittmer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 12. října 2005, kterým se vylučuje účast a nabídka konsorcia vedeného žalobkyní, kterým Komise přehodnotila své rozhodnutí o uzavření rámcové smlouvy s konsorciem pokud jde o nabídkové řízení EuropeAid//119860/C – položka č. 7;

               —

               zrušit veškerá rozhodnutí Komise navazující na rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2005 a zejména jakékoli rozhodnutí Komise uzavřít smlouvu s jinými uchazeči;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise v rámci EuropeAid//119860/C – položka č. 7 vydala výzvu k podávání nabídek pro vícenásobnou rámcovou smlouvu na nábor odborníků na dobu určitou na poskytnutí technické podpory výlučně ve prospěch třetích zemí, které jsou příjemkyněmi externí pomoci Evropské komise. Žalobkyně jednající jako vedení konsorcia předložila nabídku.
   Komise napadeným rozhodnutím vyloučila konsorcium žalobkyně z důvodu, že Dánský institut mezinárodních studií („DIMS“), člen konsorcia žalobkyně, byl součástí stejné skupiny jako Dánský institut pro lidská práva („DILP“), který byl členem jiného konsorcia ucházejícího se o stejnou smlouvu. Článek 13 dotyčné výzvy k podávání nabídek bránil právnickým osobám ve stejné právní skupině, aby podávaly více než jednu nabídku na položku.
   Na podporu svého návrhu na zrušení napadeného rozhodnutí žalobkyně popírá závěr Komise, podle něhož DIMS, DILP a třetí institut představují právní skupinu. Podle žalobkyně žádný z těchto subjektů nekontroluje ostatní, jelikož instituty jsou zcela samosprávné a každý má oddělený statut, nemají společné akademické pracovníky, mají oddělené vedení a radu volenou zcela jinými orgány a nesdílí společné hospodářské zájmy nebo cíle. Žalobkyně dále tvrdí, že veškeré nejasnosti výzvy k podávání nabídek musí být vykládány ve prospěch uchazečů a že Komise je odpovědná za to, že předem nevyjasnila podmínky účasti.


title: Věc C-328/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil – Španělsko) – Alfredo Nieto Nuño v. Leonci Monlleó Franquet (Ochranné známky — Směrnice 89/104/EHS — Článek 4 odst. 2 písm. d) — Ochranné známky obecně známé v členském státě ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy — Známost ochranné známky — Zeměpisný rozsah)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil – Španělsko) – Alfredo Nieto Nuño v. Leonci Monlleó Franquet
   (Věc C-328/06) (1)

   (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Článek 4 odst. 2 písm. d) - Ochranné známky „obecně známé“ v členském státě ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy - Známost ochranné známky - Zeměpisný rozsah)
   (2008/C 22/17)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Mercantil
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Alfredo Nieto Nuño

      Žalovaný: Leonci Monlleó Franquet
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Mercantil – Výklad článku 4 směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1) – Pojem „obecná známost“ – Možnost, aby ochranná známka byla známá a užívaná na omezeném území, jako je samosprávné společenství, region, „kraj“ či město, v závislosti na tom, jaký výrobek či služba jsou ochrannou známkou chráněny a jakým adresátům je ochranná známka skutečně určena
   Výrok
   Článek 4 odst. 2 písm. d) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán tak, že starší ochranná známka musí být obecně známá na celém území členského státu zápisu nebo na podstatné části tohoto území.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. února 2005 ve věci T-57/03, Société provençale d'achat et de gestion (SPAG) SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HOOLIGAN — Starší slovní ochranné známky OLLY GAN — Skutkové a právní poznatky, které nebyly předloženy OHIM — Přípustnost — Nebezpečí záměny)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/26

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 1. února 2005
   ve věci T-57/03, Société provençale d'achat et de gestion (SPAG) SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HOOLIGAN - Starší slovní ochranné známky OLLY GAN - Skutkové a právní poznatky, které nebyly předloženy OHIM - Přípustnost - Nebezpečí záměny)
   (2005/C 93/52)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-57/03, Société provençale d'achat a de gestion (SPAG) SA, se sídlem v Marseille (Francie), zastoupená K. Manhaevem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: U. Pfleghar a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník před Soudem, jsou Frank Dann a Andreas Backer, s bydlištěm ve Frankfurtu nad Mohanem (Německo), zastoupení P. Baronikiansem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. prosince 2002 (věc R 1072/2000-2), týkajícímu se námitkového řízení ohledně ochranných známek HOOLIGAN a OLLY GAN, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 1. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Věc T-364/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  26. ledna 2006  – Medici Grimm v. Rada ( Dumping — Dovozy kožených kabelek pocházejících z Čínské lidové republiky — Změna nařízení ukládajícího konečné antidumpingové clo — Neexistence retroaktivního účinku — Zrušení Soudem — Žaloba na náhradu škody — Dostatečně závažné porušení )

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2006 – Medici Grimm v. Rada
   (Věc T-364/03) (1)

   („Dumping - Dovozy kožených kabelek pocházejících z Čínské lidové republiky - Změna nařízení ukládajícího konečné antidumpingové clo - Neexistence retroaktivního účinku - Zrušení Soudem - Žaloba na náhradu škody - Dostatečně závažné porušení“)
   (2006/C 74/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Medici Grimm KG (Rodgau Hainhausen, Německo) (zástupci: R. MacLean, solicitor a E. Gybels, avocat)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupce: M. Bishop, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná na základě článku 235 ES a druhého pododstavce článku 288 ES, směřující k náhradě škody údajně utrpěné žalobkyní z důvodu neexistence retroaktivního účinku nařízení Rady (ES) č. 2380/98 ze dne 3. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 1567/97, o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu kožených kabelek pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 296, s. 1), částečně zrušeného rozsudkem Soudu ze dne 29. června 2000, Medici Grimm v. Rada (T-7/99, Recueil s. II-2671)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese, kromě vlastních nákladů řízení, také náklady řízení vynaložené Radou.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc T-181/13: Žaloba podaná dne 29. března 2013 — Sharif University of Technology v. Rada

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/47

         Žaloba podaná dne 29. března 2013 — Sharif University of Technology v. Rada
   (Věc T-181/13)
   2013/C 156/87
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sharif University of Technology (Tehrán, Írán) (zástupce: M. Happold, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012 (1), přílohu II Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 (2), přílohu prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012 (3) a přílohu IX Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 (4) v rozsahu, v jakém se týkají žalobkyně; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1)

               Prvním žalobním důvodem tvrdí, že přijetím rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 bylo porušeno právo žalobkyně na obhajobu a její právo na účinnou soudní ochranu. Rada porušila povinnost odůvodnění, neboť důvody uvedené Radou nedostačují k tomu, aby žalobkyně porozuměla, proč na ni byla uplatněna omezující opatření. Rada porušila právo žalobkyně na obhajobu, neboť žalobkyni neposkytla přístup ke spisu, který se jí týká, a protože v důsledku toho žalobkyně nemohla vyjádřit názor na důkazy odůvodňující uložená omezující opatření. Rada také neuvedením důvodů svého rozhodnutí a neposkytnutím přístupu ke spisu porušila právo žalobkyně na účinnou soudní ochranu.

               2)

               Druhým žalobním důvodem tvrdí, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když přijala omezující opatření proti žalobkyni. Žalobkyně popírá tvrzení učiněná proti ní a vyžaduje od Rady jednoznačné důkazy uvedených tvrzení.

               3)

               Třetím žalobním důvodem tvrdí, že uložená omezující opatření porušují její vlastnické právo a že jsou nepřiměřená. K uložení omezujících opatření nedošlo v souladu se zákonem. Rada navíc vůbec nezohlednila skutečnost, že žalobkyně není obchodní podnik, ale ústav vyššího vzdělávání, ani nezohlednila důsledky uvedeného uložení nejen pro žalobkyni, ale také pro její studenty, fakulty a spolupracovníky.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71)

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39)

      (3)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55)

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1)


title: Věc T-452/10: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — ClientEarth v. Rada ( Žaloba na neplatnost — Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby — Zjevná nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2011 — ClientEarth v. Rada
   (Věc T-452/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Zjevná nepřípustnost)
   2011/C 319/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Hockman, QC a P. Kirch, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: C. Fekete a B. Driessen, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Dánské království (zástupci: C. Vang a S. Juul Jørgensen, zmocněnci); Finská republika (zástupci: H. Leppo a M. Pere, zmocněnci); a Švédské království (zástupci: K. Petkovska, A. Falk, S. Johannesson a C. Meyer-Seitz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010, kterým bylo zcela zamítnuto zpřístupnění stanoviska právní služby Rady (dokument č. 6865/09) ohledně pozměňovacích návrhů Evropského parlamentu k návrhu nařízení o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43), předloženého Komisí.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zcela nepřípustná.

               2)

               ClientEarth ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Dánské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-237/13: Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — SCA Tissue France v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/39

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — SCA Tissue France v. Komise
   (Věc T-237/13)
   2013/C 171/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: SCA Tissue France (Bois Colombes, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU s okamžitým účinkem zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, v rozsahu, v jakém zařazuje navíjecí role, trubice a válce, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů, na seznam názorných příkladů obalů;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s žalobními důvody ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc T-205/11: Žaloba podaná dne 7. dubna 2011 — Německo v. Komise

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/28

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2011 — Německo v. Komise
   (Věc T-205/11)
   2011/C 186/52
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2011 K(2011) 275 v konečném znění v řízení „Státní podpora C-7/2010 — KStG, Systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel)“;

               —

               podpůrně, částečně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2011 v řízení „Státní podpora C-7/2010 — KStG, Systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel)“ v rozsahu, v němž Komise v článku 2 tohoto rozhodnutí rozhodla, že poskytnuté individuální podpory jsou v plném rozsahu neslučitelné s vnitřním trhem a musí se v plné výši vrátit, pokud výše poskytnuté podpory přesahuje částku 500 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tyto žalobní důvody.

               —

               Žalobní důvody na podporu hlavního návrhu:

                           —

                           První žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — chybějící selektivnost, protože nejde o výjimku z příslušného referenčního systému.

                           —

                           Systém převodu daňových ztrát (Sanierungsklausel) stanovený v §8c odst. 1a německého zákona o dani z příjmů právnických osob (Körperschaftsteuergesetz, dále jen „KStG“) týkající se převodu ztrát podniků, které byly převzaty jiným podnikem s cílem reorganizace, není selektivní. Nejedná se o režim státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože není stanovena žádná výjimka z příslušného referenčního systému.

                           —

                           Druhý žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — zjevně nesprávné posouzení obecné povahy opatření

                           —

                           Komise zjevně nesprávně posoudila otázku, zda je systém převodu daňových ztrát v § 8c odst. 1a KStG obecným opatřením, protože použila nevhodnou metodu přezkumu a nepřezkoumala, zda je tento systém při celkovém hospodářském posouzení založen na horizontálních skutečnostech, takže z něj mají příčně prospěch všechny podniky na území Spolkové republiky Německo a tedy jej lze kvalifikovat jako opatření obecné povahy.

                           —

                           Třetí žalobní důvod — porušení čl. 107 odst. 1 SFEU — chybějící selektivnost, protože Komise nezohlednila, že právní úprava byla odůvodněná povahou a vnitřní strukturou německého daňového systému.

                           —

                           Systém převodu daňových ztrát v § 8c odst. 1a KStG není selektivní a nepředstavuje v důsledku toho režim státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože je odůvodněný povahou a vnitřní strukturou německého daňového systému.

               —

               Žalobní důvod uplatněný na podporu podpůrného návrhu:

                           —

                           Porušení čl. 107 odst. 3 SFEU ve spojení s Dočasným rámcem Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize.

                           —

                           Komise nesprávně použila čl. 107 odst. 3 ve spojení se sdělením Komise nazvaném „Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize“, jelikož částku 500 000 eur uvedenou v bodě 2 rozhodnutí Komise považovala za horní mez přípustné podpory, jejíž překročení sebou nese úplné vrácené podpory a nikoliv za povolenou výši podpory, u níž se vrací jen překročená částka.


title: Věc T-18/10 R II: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Komise ( Předběžné opatření — Nařízení (ES) č. 1007/2009 — Obchodování s produkty z tuleňů — Zákaz dovozu a prodeje — Výjimka ve prospěch inuitské komunity — Další návrh na odklad provádění — Nové skutkové okolnosti — Nedostatek naléhavosti )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/42

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Komise
   (Věc T-18/10 R II)
   (Předběžné opatření - Nařízení (ES) č. 1007/2009 - Obchodování s produkty z tuleňů - Zákaz dovozu a prodeje - Výjimka ve prospěch inuitské komunity - Další návrh na odklad provádění - Nové skutkové okolnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2010/C 346/85
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada); Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada); Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanada); Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq); Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq); Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq); David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada); Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada); Canadian Seal Marketing Group (Québec, Kanada); Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Kanada); Fur Institute of Canada (Ottawa); NuTan Furs, Inc. (Catalina, Kanada); GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norsko); Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Grónsko, Dánsko); Johannes Egede (Nuuk); Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk) (zástupci: J. Bouckaert a H. Viaene, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: I. Anagnostopoulou a L. Visaggio, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Evropská komise (zástupci: É. White, P. Oliver a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci) a Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries, J. Langer a M. Noort, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 286, s. 36)

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 19. srpna 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Komise (T-18/10 R II, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízené bude rozhodnuto později.


title: Věc C-532/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos v. Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis- Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os Filon OE, Nikolaos Sideris (Směrnice 92/50/EHS — Veřejné zakázky na služby — Realizace studie týkající se evidence pozemků, urbanizace a provedení pro obytnou čtvrť — Kritéria, která mohou být zvolena jako kvalitativní kritéria výběru nebo jako kritéria pro zadání — Ekonomicky nejvýhodnější nabídka — Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky — Dodatečné stanovení váhových koeficientů a podkritérií pro kritéria pro zadání — Zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a povinnost transparentnosti)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos v. Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis- Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os „Filon“ OE, Nikolaos Sideris
   (Věc C-532/06) (1)

   (Směrnice 92/50/EHS - Veřejné zakázky na služby - Realizace studie týkající se evidence pozemků, urbanizace a provedení pro obytnou čtvrť - Kritéria, která mohou být zvolena jako „kvalitativní kritéria výběru“ nebo jako „kritéria pro zadání“ - Ekonomicky nejvýhodnější nabídka - Dodržení kritérií pro zadání stanovených v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky - Dodatečné stanovení váhových koeficientů a podkritérií pro kritéria pro zadání - Zásada rovného zacházení s hospodářskými subjekty a povinnost transparentnosti)
   (2008/C 64/15)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Emm. G. Lianakis AE, Sima Anonymi Techniki Etaireia Meleton kai Epivlepseon, Nikolaos Vlachopoulos

      Žalovaní: Dimos Alexandroupolis, Planitiki AE, Aikaterini Georgoula, Dimitrios Vasios, N. Loukatos kai Synergates AE Meleton, Eratosthenis Meletitiki AE, A. Pantazis- Pan. Kyriopoulou kai syn/tes os „Filon“ OE, Nikolaos Sideris
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad článku 36 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 185, s. 5) – Kritéria pro zadání zakázek – Dodatečné stanovení konkrétní váhy každého kritéria během zadávacího řízení
   Výrok
   Článek 36 odst. 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, vykládaný ve světle zásady rovného zacházení s hospodářskými subjekty a povinnosti transparentnosti, která z ní vyplývá, brání tomu, aby zadavatel v rámci zadávacího řízení stanovil váhové koeficienty a podkritéria pro kritéria pro zadání uvedená v zadávací dokumentaci nebo ve vyhlášení zakázky dodatečně.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. září 2004 ve věci C-150/03 P: Chantal Hectors a Evropský parlament (Opravný prostředek — Úředníci — Dočasní zaměstnanci při politických skupinách v Evropském parlamentu — Přijímání — Odmítnutí žádosti — Odůvodnění — Požadavek zvláštního odůvodnění)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 23. září 2004
   ve věci C-150/03 P: Chantal Hectors a Evropský parlament (1)

   (Opravný prostředek - Úředníci - Dočasní zaměstnanci při politických skupinách v Evropském parlamentu - Přijímání - Odmítnutí žádosti - Odůvodnění - Požadavek zvláštního odůvodnění)
   (2004/C 284/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 150/03 P, Chantal Hectors, s bydlištěm v Mont-sur-Rolle (Švýcarsko) (advokáti: G. Vandersanden a L. Levi) a Evropský parlament (zmocněnci: H. von Hertzen a J. F. de Wachter), jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans, předseda, C. Gulmann, J.-P. Puissochet (zpravodaj), J.N. Cunha Rodrigues a N. Colneric, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Mugica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 23. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. ledna 2003 (T-181/01) se ruší.

               2)

               Rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv, jimiž byl jmenován p. B na místo správce pro nizozemský jazyk při skupině Evropské lidové strany (Křesťanští demokraté) a Evropských demokratů Evropského parlamentu a kterými byla odmítnuta žádost pí Hectors o toto místo, jakož i rozhodnutí o zamítnutí stížnosti posledně uvedené, se rovněž ruší.

               3)

               Ve zbývajících částech se opravný prostředek zamítá.

               4)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v souvislosti s opravným prostředkem a, kromě jeho nákladů, náhrada poloviny nákladů vzniklých pí Hectors před Soudem prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 112 ze dne 10.5.2003.


title: Věc T-25/14: Žaloba podaná dne 9. ledna 2014 — Španělsko v. Komise

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/20

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2014 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-25/14)
   2014/C 61/36
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. García-Valdecasas Dorrego, Abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2013 o souladu jednotkových sazeb na rok 2014 pro oblasti zpoplatnění podle článku 17 prováděcího nařízení (EU) č. 391/2013 v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká stanovení sazeb pro Španělsko ve výši 71,69 eur (Španělsko — pevninské) a ve výši 58,36 eur (Španělsko — Kanárské ostrovy), a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2013 o souladu jednotkových sazeb na rok 2014 pro oblasti zpoplatnění podle článku 17 prováděcího nařízení (EU) č. 391/2013 v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká stanovení sazeb pro Španělsko ve výši 71,69 eur (Španělsko — pevninské) a ve výši 58,36 eur (Španělsko — Kanárské ostrovy).
   Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody.

               1)

               Porušení čl. 2 prvního pododstavce nařízení Komise (EU) č. 1191/2010 ze dne 16. prosince 2010 ve spojení s článkem 11a nařízení (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby, neboť podle těchto ustanovení nemají poskytovatele služeb nést v prvním referenčním období let 2012 až 2014 náklady na odchylky, které nepřevýší nebo se nesníží o více než 2 % ve srovnání s prognózou provozu v případě těch členských států, u nichž je vnitrostátními předpisy, které existovaly už před 8. červencem 2010, stanoveno snížení jednotkové sazby přesahující rámec cílů Evropské unie.

               2)

               Porušení zásady hierarchie norem spočívající v tom, že rozhodnutím nelze změnit unijní nařízení ani rozhodnout o tom, že sdílení rizika „by se měl[o] […] uplatňovat již“ od 0 % rozdílu namísto 2 % rozdílu, přestože nařízení to výslovně nestanoví.

               3)

               Zneužití stanoveného postupu spočívající v tom, že tím, že bylo jedno z kritérií sdílení rizika v systému poplatků stanoveno ex novo, nebyl dodržen postup stanovený v čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe, na nějž odkazuje čl. 15 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004, o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi. Podle žalobce tyto články stanoví, že Komise, které je nápomocen Výbor pro jednotné nebe, přijme za účelem stanovení systému poplatků prováděcí opatření a dále že je třeba postupovat podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí.
               Podpůrně poukazuje žalobce i na to, že Komise nedodržela povinnost uvést odůvodnění aktů ani článek 16 nařízení (ES) č. 550/2004, neboť otázku, zda je postoj Španělska v souladu se zásadami a pravidly zpoplatňování, nekonzultovala předem s Výborem pro jednotné nebe.


title: Věc C-72/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Hausgemeinschaft Jörg und Stefanie Wollny v. Finanzamt Landshut (Šestá směrnice o DPH — Článek 11 A odst. 1 písm. c) — Využívání nemovitého majetku, který tvoří součást aktiv podniku, pro soukromou potřebu osoby povinné k dani — Považování tohoto využívání za poskytování služeb za protiplnění — Určení základu daně — Pojem výše výdajů na poskytování služeb vynaložených osobou povinnou k dani)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/12

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Hausgemeinschaft Jörg und Stefanie Wollny v. Finanzamt Landshut
   (Věc C-72/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 11 A odst. 1 písm. c) - Využívání nemovitého majetku, který tvoří součást aktiv podniku, pro soukromou potřebu osoby povinné k dani - Považování tohoto využívání za poskytování služeb za protiplnění - Určení základu daně - Pojem výše výdajů na poskytování služeb vynaložených osobou povinnou k dani)
   (2006/C 281/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht München
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Společná domácnost Jörga a Stefanie Wollny

      Žalovaný: Finanzamt Landshut
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht München – Výkladu čl. 11 A odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Základ daně u poskytování služby spočívající ve využívání části budovy, osobou povinnou k dani pro soukromou potřebu, která je v celém rozsahu součástí aktiv podniku této osoby – Pojem výše výdajů vynaložených osobou povinnou k dani
   Výrok
   Článek 11 A odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995 je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby základ daně z přidané hodnoty u užívání části budovy pro soukromou potřebu, kterou osoba povinná k dani učinila součástí aktiv svého podniku, byl stanoven jako část pořizovacích nebo stavebních nákladů na budovu, která je určená v závislosti na délce opravného období pro odpočty daně z přidané hodnoty podle článku 20 uvedené směrnice.
   Tento základ daně musí zahrnovat pořizovací náklady na pozemek, na němž je budova postavena, jestliže toto pořízení podléhalo této dani a osoba povinná k dani dosáhla jejího odpočtu.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-42/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-42/06) (1)

   (2006/C 294/69)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006


title: Věc T-675/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – K Chimica v. ECHA „REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky — Chyba v prohlášení o velikosti podniku — Doporučení 2003/361/ES — Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek — Určení velikosti podniku — Pravomoc ECHA“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – K Chimica v. ECHA
   (Věc T-675/13) (1)

   („REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky - Chyba v prohlášení o velikosti podniku - Doporučení 2003/361/ES - Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek - Určení velikosti podniku - Pravomoc ECHA“)
   (2016/C 392/26)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: K Chimica Srl (Mirano, Itálie) (zástupci: R. Buizza a M. Rota, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: původně M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, E. Maurage a J.-P. Trnka, poté M. Heikkilä, E. Bigi, E. Maurage a J.-P. Trnka, zmocněnci, ve spolupráci s C. Garcia Molyneuxem, advokátem)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ECHA SME(2013) 3665 ze dne 15. října 2013, kterým se konstatuje, že žalobkyně nepředložila důkazy nutné k tomu, aby jí mohlo být přiznáno snížení poplatku stanovené ve prospěch malých podniků, a ukládá se jí administrativní poplatek, zadruhé návrh znějící na to, aby bylo žalobkyni přiznáno postavení malého podniku a byl na ni uplatněn odpovídající poplatek, a zatřetí návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení faktur vystavených ECHA.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) SME(2013) 3665 ze dne 15. října 2013 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ECHA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností K Chimica Srl.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15. 2. 2014.


title: Spojené věci C-92/09 a C-93/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wiesbaden — Německo) — Volker und Markus Schecke GbR GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09) v. Land Hessen ( Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů — Zveřejňování informací o příjemcích zemědělských podpor — Platnost ustanovení práva Unie, která toto zveřejňování vyžadují a stanoví pravidla jeho provedení — Listina základních práv Evropské unie — Články 7 a 8 — Směrnice 95/46/ES — Výklad článků 18 a 20 )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wiesbaden — Německo) — Volker und Markus Schecke GbR GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09) v. Land Hessen
   (Spojené věci C-92/09 a C-93/09) (1)

   (Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Zveřejňování informací o příjemcích zemědělských podpor - Platnost ustanovení práva Unie, která toto zveřejňování vyžadují a stanoví pravidla jeho provedení - Listina základních práv Evropské unie - Články 7 a 8 - Směrnice 95/46/ES - Výklad článků 18 a 20)
   2011/C 13/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Wiesbaden

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Volker und Markus Schecke GbR GbR (C-92/09), Hartmut Eifert (C-93/09)

      Žalovaná: Land Hessen

      Za přítomnosti: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Wiesbaden — Platnost čl. 42 odst. 1 bodu 8b a článku 44a nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 1), nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 76, s. 28) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54) — Výklad článku 7, čl. 18 odst. 2 druhé odrážky a článku 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) — Zpracování osobních údajů příjemců finančních prostředků z evropských zemědělských fondů, které spočívá ve zveřejnění těchto údajů na internetové stránce vybavené nástrojem na vyhledávání — Platnost ustanovení práva Společenství, která toto zveřejňování vyžadují a stanoví pravidla jeho provedení, z hlediska práva na ochranu osobních údajů — Podmínky, za kterých je možné takové zveřejnění provést.

      Výrok

               1)

               Článek 42 bod 8b a článek 44a nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1437/2007 ze dne 26. listopadu 2007, jakož i nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), jsou neplatné v rozsahu, v němž pokud jde o fyzické osoby, které jsou příjemci podpor z EZZF a EZFRV, tato ustanovení vyžadují zveřejňování osobních údajů o všech příjemcích, aniž činí rozdíl podle takových relevantních kritérií, jako je doba, po kterou takové podpory dostávali, frekvence podpor nebo jejich typ a výše.

               2)

               Neplatnost ustanovení práva Unie uvedených v bodě 1 tohoto výroku neumožňuje zpochybnit účinky zveřejňování seznamů příjemců podpor z EZZF a EZFRV prováděného vnitrostátními orgány na základě uvedených ustanovení během doby přede dnem vyhlášení tohoto rozsudku.

               3)

               Článek 18 odst. 2 druhá odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládána v tom smyslu, že neukládá osobě pověřené ochranou osobních údajů povinnost vést seznam podle tohoto ustanovení před započetím takového zpracování osobních údajů, jako je zpracování vyplývající z čl. 42 bodu 8b a článku 44a nařízení č. 1290/2005, ve znění nařízení č. 1437/2007, jakož i z nařízení č. 259/2008.

               4)

               Článek 20 směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá členským státům povinnost podrobit předběžným kontrolám podle tohoto ustanovení zveřejňování informací vyplývající z čl. 42 bodu 8b a článku 44a nařízení č. 1290/2005, ve znění nařízení č. 1437/2007, jakož i z nařízení č. 259/2008.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009

      Úř. věst. C 119, 16.5.2009


title: Věc T-43/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Shetland Islands Council v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Shetland Islands Council v. Komise
   (Věc T-43/08) (1)

   2010/C 179/97

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-200/11: Žaloba podaná dne 1. dubna 2011 — El-Materi v. Rada

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/23

         Žaloba podaná dne 1. dubna 2011 — El-Materi v. Rada
   (Věc T-200/11)
   2011/C 160/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fahd Mohamed Sakher Ben Mohamed El-Materi (Doha, Qatar) (zástupci: M. Lester, Barrister a G. Martin, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2011, L 31, s. 40), a nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2011, L 31, s. 1) v rozsahu, v němž se na něj vztahují, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že kritérium pro zahrnutí žalobce do přílohy prováděcího rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP nebylo splněno, jelikož

                           —

                           jediným přípustným základem pro zahrnutí žalobce do uvedené přílohy by bylo splnění kritéria stanoveného v článku 1 rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP (1), a sice pokud by byl osobou „odpovědn(ou) za zneužití tuniských státních prostředků“ nebo osobou spojenou s takovou osobou, vzhledem k tomu, že jak vysvětluje druhý bod odůvodnění takové osoby „připravují tuniské občany o přínosy udržitelného rozvoje jejich hospodářství a společnosti a narušují demokratický rozvoj v této zemi“.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada porušila žalobcovo právo na obhajobu a jeho právo na účinnou soudní ochranu, jelikož

                           —

                           omezující opatření nestanoví žádný postup pro sdělení žalobci důkazů, na němž je založeno rozhodnutí zmrazit jeho finanční prostředky, nebo postup, který by mu umožnil užitečně se vyjádřit k těmto důkazům;

                           —

                           odůvodnění napadených opatření obsahuje obecné, nepodložené a nejednoznačné tvrzení o soudním vyšetřování;

                           —

                           Rada neposkytla dostatečné informace, na základě nichž by žalobce účinně mohl být seznámen s jejím stanoviskem, což soudu neumožňuje ohodnotit, zda rozhodnutí a posouzení Rady byla opodstatněna a založena na nevyvratitelném důkazů.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada dostatečně neodůvodnila zahrnutí žalobce do napadených opatření, čímž porušila svou povinnost jasně uvést zvláštní a konkrétní důvody, které ji vedly k závěru, že žalobce byl odpovědný za zneužití tuniských veřejných prostředků.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada porušila bez odůvodnění a nepřiměřeným způsobem právo žalobce na vlastnictví a na vedení svého podniku, jelikož

                           —

                           opatření zmrazující jeho finanční prostředky mají významný a trvalý dopad na jeho základní práva;

                           —

                           jejich použití na žalobce není odůvodněno;

                           —

                           Rada neprokázala, že úplné zmrazení finančních prostředků je nejméně omezujícím prostředkem k dosažení takového cíle ani, že značná újma způsobená žalobci je odůvodněná a přiměřená.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když se rozhodla použít tato omezující opatření na žalobce, neboť je patrné, že Rada neprovedla žádné ohodnocení týkající se žalobce, nebo i kdyby takové ohodnocení provedla, dopustila se nesprávného posouzení, když došla k závěru, že zahrnutí žalobce do omezujících opatření je odůvodněno.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2011, L 28, s. 62).


title: Věc C-378/03: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Vlastní zdroje Společenství — Platba dlužníkem ve splátkách — Úhrada)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-378/03) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Společenství - Platba dlužníkem ve splátkách - Úhrada)
   (2006/C 294/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: A. Goldman a E. Dominkovits a M. Wimmer, zmocněnci, a B. van de Walle de Ghelcke, advokát)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 6, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) – Opožděné zaplacení vlastních zdrojů při přijetí splátek od dlužníka – Dovozní cla
   Výrok

               1)

               Belgické království z důvodu opožděného zaplacení vlastních zdrojů při přijetí splátek od dlužníka nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, které s účinností od 31. května 2000 zrušilo a nahradilo nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, mající stejný předmět.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003


title: Věc C-41/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Přímé pojištění jiné než životní — Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS — Vzájemné pojišťovny činné na trhu doplňkového nemocenského pojištění — Nesprávné a neúplné provedení )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/21

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. října 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-41/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Přímé pojištění jiné než životní - Směrnice 73/239/EHS a 92/49/EHS - Vzájemné pojišťovny činné na trhu doplňkového nemocenského pojištění - Nesprávné a neúplné provedení)
   2010/C 346/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a N. Yerrell, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a L. Van den Broeck, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné a neúplné provedení článků 6, 8, 15, 16 a 17 směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14), jakož i článků 20, 21 a 22 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346)

      Výrok

               1)

               Tím, že Belgické království nesprávně a neúplně provedlo první směrnici Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/13/ES ze dne 5. března 2002, a směrnici Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění), nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají zejména z článků 6, 8, 15, 16 a 17 směrnice 73/239, ve znění směrnice 2002/13, jakož i z článků 20 až 22 směrnice 92/49.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-70/08: Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Axis AB v. OHIM – Extra Investigación y Desarrollo SA

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/31

         Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Axis AB v. OHIM – Extra Investigación y Desarrollo SA
   (Věc T-70/08)
   (2008/C 107/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Axis AB (Lund, Švédsko) (zástupce: J. Norderyd, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Etra Investigación y Desarrollo SA (Valencie, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 27. listopadu 2007 ve věci R 334/2007-2;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „ETRAX“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9 a 42 – přihláška č. 3 890 291

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Etra Investigación y Desarrollo SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „ETRA“ a písmena „I“ a „D“ spojená znakem „+“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání a zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 49 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 (1) („CTMIR“) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 („CTMR“).
   Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že odvolání bylo podáno na základě čl. 49 odst. 1 CTMIR, podle kterého musí odvolací senát zamítnout odvolání jako nepřípustné, pokud toto není v souladu s články 57, 58 a 59 CTMR a čl. 48 odst. 1 písm. c) CTMIR. Dále žalobkyně tvrdí, že jelikož jazykový nedostatek nebyl napraven protistranou před uplynutím lhůty pro podání odvolání, tedy před 12. únorem 2007, odvolací senát údajně porušil čl. 49 odst. 1 a 2 CTMIR.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc T-126/15: Žaloba podaná dne 18. března 2015 – El Corte Inglés v. OHIM – Grup Supeco Maxor (Supeco)

text:
               11.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/34

         Žaloba podaná dne 18. března 2015 – El Corte Inglés v. OHIM – Grup Supeco Maxor (Supeco)
   (Věc T-126/15)
   (2015/C 155/40)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Grup Supeco Maxor, SL (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Supeco“ – Přihláška č. 1 0 8 84  741

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2014 ve věci R 1112/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2014 ve věci R 1112/2014-5 v rozsahu, v němž částečným vyhověním odvolání přihlašovatelky bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení o částečném vyhovění námitkám B 2 0 54  040 a o částečném odmítnutí zápisu ochranné známky Společenství č. 1 0 8 84  741„Supeco“ (obrazová) a

               —

               uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-269/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 8. června 2015 – Rijksdienst voor Pensioenen v. Willem Hoogstad; další účastník řízení: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 8. června 2015 – Rijksdienst voor Pensioenen v. Willem Hoogstad; další účastník řízení: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering
   (Věc C-269/15)
   (2015/C 294/32)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rijksdienst voor Pensioenen

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Willem Hoogstad

      Další účastník řízení: Rijksinstituut voor ziekte- en invaliditeitsverzekering

      Předběžné otázky

   Je čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), nutno vykládat v tom smyslu, že brání vybrání příspěvku – např. odpočtu provedeného podle čl. 191 odst. 1 bodu 7 koordinovaného zákona ze dne 14. července 1994 o povinném zdravotním a nemocenském pojištění, v úplném znění (wet betreffende de verplichte verzekering voor geneeskundige verzorging en uitkeringen) a dlužného solidárního příspěvku dlužného podle článku 68 zákona ze dne 30. března 1994 o stanovení sociálního určení (wet houdende sociale bepalingen) – na plnění z belgických systémů penzijního připojištění, které nejsou právními předpisy ve smyslu čl. 1 písm. j) odst. 1 tohoto nařízení, v rozsahu, v němž mají být uvedená plnění vyplacena oprávněné osobě, která nemá bydliště v Belgii, jež podle čl. 13 odst. 2 písm. f) uvedeného nařízení náleží do systému sociálního zabezpečení státu, v němž má své bydliště?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Věc C-384/11: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Tate & Lyle Investments Ltd v. Belgický stát ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Článek 63 SFEU — Daňové právní předpisy — Rozdělení dividend — Srážková daň — Zamezení nebo omezení řetězového zdanění — Rozdílné zacházení s přijímajícími společnostmi rezidenty a nerezidenty“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/19

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Tate & Lyle Investments Ltd v. Belgický stát
   (Věc C-384/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Článek 63 SFEU - Daňové právní předpisy - Rozdělení dividend - Srážková daň - Zamezení nebo omezení řetězového zdanění - Rozdílné zacházení s přijímajícími společnostmi rezidenty a nerezidenty)
   2012/C 366/32
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tate & Lyle Investments Ltd

      Žalovaný: Belgický stát

      Za účasti: Syral Belgium NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Výklad článku 63 SFEU — Omezení volného pohybu kapitálu — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Zdanění dividend — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví srážkovou daň ve výši 10 % z dividend distribuovaných tuzemskými společnostmi, jakož i z podobných příjmů — Možnost započtení této daně ke korporační dani jen v případě tuzemských společností

      Výrok

   Článek 63 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jaká je dotčená v původním řízení, které zdaňuje srážkovou daní dividendy, které vyplácí tuzemská společnost přijímajícím společnostem rezidentům a nerezidentům, které mají v této společnosti podíl ve výši méně než 10 % kapitálu, avšak s pořizovací hodnotou minimálně 1,2 milionů euro, přičemž pouze pro přijímající společnosti rezidenty nestanoví mechanismus umožňující omezit řetězové zdanění. Jestliže členský stát uplatní dohodu o zamezení dvojího zdanění uzavřenou s jiným členským státem, vnitrostátnímu soudu přísluší zjistit, zda je tuto dohodu třeba zohlednit ve sporu, kterým se zabývá, a případně ověřit, zda tato dohoda umožní neutralizovat účinky omezení volného pohybu kapitálu.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Jmenování vedoucího soudní kanceláře

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/4

         Jmenování vedoucího soudní kanceláře
   2010/C 317/08
   Dopisem ze dne 11. června 2010 požádal p. Roger Grass, vedoucí kanceláře Soudního dvora Evropské unie, aby jeho funkční období bylo ke dni 7. října 2010 ukončeno.
   Soudní dvůr na své všeobecné schůzi konané dne 14. září 2010 jmenoval v souladu s článkem 12 jednacího řádu vedoucím soudní kanceláře p. Alfreda Calota Escobara na dobu od 7. října 2010 do 6. října 2016.
   Pan A. Calot Escobar složil přísahu upravenou v článku 10 statutu Soudního dvora Evropské unie na slavnostním zasedání konaném dne 6. října 2010.


title: Věc T-533/10: Žaloba podaná dne 24. listopadu 2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/44

         Žaloba podaná dne 24. listopadu 2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. Komise
   (Věc T-533/10)
   ()
   2011/C 30/80
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Madrid, Španělsko) (zástupci: H. Brokelmann, advokát, a M. Ganino, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4925 v konečném znění ze dne 20. července 2010 a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v projednávaném případě, provozovatelka zpoplatněného televizního vysílání přes satelit, zpochybňuje rozhodnutí Komise K(2010) 4925 v konečném znění ze dne 20. července 2010 o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE), které prohlásilo uvedený režim, ve znění změněném zákonem 8/2009 ze dne 28. srpna 2009 o financování Corporación de Radio y Televisión Española, za slučitelný se společným trhem, aniž by bylo nezbytné analyzovat finanční opatření týkající se tohoto režimu.
   Podle žalobkyně Komise nemohla povolit uvedený režim podpory, aniž by analyzovala finanční opatření zavedená zmíněným zákonem a konkrétně daň ve výši 1,5 % z hrubého provozního příjmu poskytovatelů služeb zpoplatněného televizního vysílání.
   Na podporu svých návrhových žádání uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody:

               —

               nesprávné právní posouzení, jelikož Komise povolila podporu, která je předmětem sporu, aniž analyzovala její způsob financování. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že podle ustálené judikatury nelze oddělit přezkum podpory od přezkumu finančního opatření, které je nedílnou součástí podpory a že v rozsahu, v němž se týká projednávaného případu, je daň ve výši 1,5 % z hrubého provozního příjmu poskytovatelů služeb zpoplatněného televizního vysílání nedílnou součástí režimu podpory, a proto jí Komise měla analyzovat společně s podporou;

               —

               porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, jelikož Komise povolila režim podpory, který porušuje zásadu proporcionality, když měla v rozporu s obecným zájmem za to, že daně, které jej financují představují vážné narušení hospodářské soutěže na trhu získávání obsahu televizních vysílání a na sestupném trhu televizních diváků;

               —

               porušení článků 49 a 63 SFEU. Podle žalobkyně Komise porušila tato ustanovení, jelikož způsob financování povolené podpory omezuje svobodu usazování a volný pohyb kapitálu, vzhledem k tomu, že způsobuje, že výkon těchto svobod je méně atraktivní pro provozovatelé zpoplatněného televizního vysílání a jiné investory usazené v jiných členských státech.


title: Věc C-444/06: Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/36

         Žaloba podaná dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-444/06)
   (2006/C 326/76)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Levis, zmocněnec, C. Fernandez Vicién a I. Moreno-Tapia Rivas, advokáti)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nestanovilo povinnou lhůtu, v rámci které zadavatel má oznámit rozhodnutí o zadání zakázky všem uchazečům o zakázku, dále tím, že nestanovilo povinnou čekací lhůtu mezi rozhodnutím o zadání zakázky a jeho vykonáním, a tím, že povolilo, aby zrušená zakázka nadále měla právní účinky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 89/665/EHS (1) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise má za to, že španělské pravidlo týkající se přezkumu veřejných zakázek není v souladu se směrnicí 89/665, jak byla vyložena Soudním dvorem ve věci C-81/98, Alcatel Austria a další, C-81/89, Recueil, s. I-7671.
   Španělské právní předpisy zvláště:
   nestanovují povinnou lhůtu, v rámci které zadavatel má oznámit rozhodnutí o zadání zakázky všem uchazečům o zakázku,
   nestanovují povinnou čekací lhůtu mezi rozhodnutím o zadání zakázky a jeho vykonáním a
   povolují, aby zrušená zakázka nadále měla právní účinky.

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246.


title: Věc T-109/12: Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Španělsko v. Komise

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/23

         Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-109/12)
   2012/C 126/44
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2011) 9992 ze dne 22. prosince 2011, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti přidělená následujícím projektům: „Činnosti související s prováděním druhé fáze Rámcového plánu nakládání s pevným komunálním odpadem autonomní oblasti Extremadura“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PE.020); Sběrače: „Střední povodí Getafe a dolní povodí Arroyo del Culebro (Povodí řeky Tajo — čištění odpadních vod)“ (CCI č. 2002.ES.16.C.PE.002); „Opětné využití vyčištěných odpadních vod k zavlažování zelených ploch v Santa Cruz de Tenerife“ (CCI č. 2003.ES.16.C.PE.003) a „Odborná pomoc při přípravě a vypracování projektu rozšíření a zásobování vodou v Mancomunidad de Algodor“ (CCI č. 2002.ES.16.C.PE.040);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 18 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1386/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou z Fondu soudržnosti a o postup provádění finančních oprav (1), neboť mezi konáním slyšení a přijetím rozhodnutí uplynuly více než tři měsíce.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku H přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (2), neboť Komise postupovala podle tohoto článku, aniž provedla nezbytná ověření.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku H přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti, neboť neexistují zjištění, která by vyvracela prohlášení při ukončení projektu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku H přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti, neboť existence nesrovnalostí není prokázána.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání v případě projektu CCI č. 2000.ES.16.C PE.020, neboť Komise v souvislosti s tímto projektem použila kritéria obsažená v blíže určeném dokumentu (Pokyny k finančním opravám u veřejných zakázek, představené členským státům ve Výboru pro koordinaci Fondů dne 28. listopadu 2007), který v okamžiku, kdy španělské orgány předložily dokumentaci ke konečnému zůstatku, nebyl veřejný; k jeho zveřejnění došlo teprve o 29 měsíců později.

      (1)  Úř. věst. L 201, s. 5; Zvl. vyd 14/01, s. 162.

      (2)  Úř. věst. L 130, s. 3; Zvl. vyd. 14/01, s. 9; ve znění nařízení Rady (ES) č. 1264/1999 ze dne 21. června 1999 (Úř. věst. L 161, s. 57; Zvl. vyd. 14/01, s. 73).


title: Věc C-234/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Sky Italia Srl v. AGCOM

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 14. května 2012 — Sky Italia Srl v. AGCOM
   (Věc C-234/12)
   2012/C 217/23
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sky Italia Srl

      Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM)

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 4 směrnice 2010/13/EU (1), obecná zásada rovnosti a pravidla Smlouvy o fungování Evropské unie v oblasti volného pohybu služeb, práva usazování a volného pohybu kapitálu vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě obsažené v čl. 38 odst. 5 legislativního nařízení č. 177/2005, která stanoví kratší časová omezení reklamy pro provozovatele placeného televizního vysílání, než jsou omezení stanovená pro provozovatele volně dostupného televizního vysílání?

               2)

               Brání článek 11 Listiny základních práv Evropské unie, vykládaný ve světle článku 10 Evropské úmluvy na ochranu lidských práv a základních svobod a judikatury Evropského soudu pro lidská práva, a především zásada plurality informací, právní úpravě obsažené v čl. 38 odst. 5 legislativního nařízení č. 177/2005, která stanoví kratší časová omezení reklamy pro provozovatele placeného televizního vysílání, než jsou omezení stanovená pro provozovatele volně dostupného televizního vysílání, čímž narušuje hospodářskou soutěž a podporuje vznik nebo posílení dominantního postavení na trhu televizní reklamy?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 1.


title: Věc C-236/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Lucembursko) dne 12. května 2010 — Sophie Jeanjean v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Lucembursko) dne 12. května 2010 — Sophie Jeanjean v. Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci
   (Věc C-236/10)
   ()
   2010/C 209/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Sophie Jeanjean

      Odpůrkyně: Landsbanki Luxembourg SA, v likvidaci

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba články 1, 2 a 3 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) vykládat tak, že se použijí na ukončení obchodní činnosti v důsledku vyhlášení úpadku zaměstnavatele nebo v důsledku soudního rozhodnutí, kterým se nařizuje zrušení a likvidace zaměstnavatele, který je úvěrovou institucí, z důvodu platební neschopnosti na základě čl. 61 odst. 1 písm. a) a b) loi modifiée du 5 avril 1993 relative au secteur financier, když pro takové ukončení obchodní činnosti vnitrostátní zákon stanoví okamžité skončení pracovního poměru?

               2)

               Je třeba v případě kladné odpovědi na tuto otázku články 1, 2 a 3 směrnice 98/59/ES vykládat tak, že na správce konkursní podstaty nebo likvidátora je nutno nahlížet stejně jako na zaměstnavatele, který zamýšlel hromadné propouštění a je schopný uskutečnit za tímto účelem jednání uvedená v článcích 2 a 3 směrnice a propouštění provést (věc C 323/08, body 39, 40 a 41) (2)?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.

      (2)  Rozsudek ze dne 10. prosince 2009, Rodríguez Mayor a další, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí


title: Věc C-613/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itálie) dne 30. prosince 2010 — Danilo Debiasi v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Itálie) dne 30. prosince 2010 — Danilo Debiasi v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Věc C-613/10)
   2011/C 80/23
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Parma

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Danilo Debiasi

      Žalovaný: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Předběžné otázky

   Existuje kolize mezi čl. 19 odst. 5 a článkem 19a prezidentské vyhlášky č. 633/72 a čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice 388/77/EHS, dokumentem KOM(2001) 260 v konečném znění ze dne 23. května 2001 a dokumentem KOM(2000) 348 v konečném znění ze dne 7. června 2000, jakož i nerovné zacházení s režimem DPH v kontextu Společenství, a v důsledku toho nezbytnost přistoupit k harmonizaci evropských právních řádů, protože různé členské státy používají za různých podmínek režim zdaňování sníženou sazbou?


title: Věc F-113/12: Žaloba podaná dne 9. října 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/71

         Žaloba podaná dne 9. října 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-113/12)
   2013/C 26/144
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů v rámci výběrového řízení EPSO/AD/204/10.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 20. ledna 2012 o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů v rámci výběrového řízení EPSO/AD/204/10,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 6. července 2012 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem,

               —

               uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-487/09: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Inmogolf SA v. Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Směrnice 69/335/EHS — Nepřímé daně — Kapitálové vklady — Převody cenných papírů — Základní kapitál z větší části tvořený nemovitým majetkem“ )

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/8

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Inmogolf SA v. Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
   (Věc C-487/09) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně - Kapitálové vklady - Převody cenných papírů - Základní kapitál z větší části tvořený nemovitým majetkem)
   2011/C 80/13
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Inmogolf SA

      Žalovaný: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad čl. 11 písm. a) a čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) — Zákaz ukládat daň na vytvoření, vydání, přijetí akcií na burzu nebo uvedení do oběhu akcií, podílů na společnosti jiných obdobných cenných papírů — Odchylka — Daň z převodu majetku — Vnitrostátní daň uložená na převody podílů ve společnostech, jejichž aktiva jsou nejméně z 50 % tvořena nemovitým majetkem, pokud nabyvatel získá v důsledku uvedeného převodu takové postavení, které mu umožní vykonávat kontrolu nad danou společností

      Výrok

   Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů a konkrétněji její čl. 11 písm. a) a čl. 12 odst. 1 písm. a) nebrání takové právní úpravě, jako je právní úprava stanovená v čl. 108 odst. 2 zákona 24/1988 ze dne 28. července 1988 o trhu s cennými papíry, ve znění zákona 18/91 ze dne 6. června 1991, která za účelem zabránění daňovému úniku v rámci převodu nemovitého majetku prostřednictvím společností ukládá na převody cenných papírů daň z převodu majetku, pokud představují podíly na základním kapitálu společností, jejichž aktiva jsou nejméně z 50 % tvořena nemovitým majetkem, a pokud nabyvatel získá v důsledku uvedeného převodu takové postavení, které mu umožní vykonávat kontrolu nad danou společností, i v případech, kdy neexistoval záměr vyhnout se placení daně a tyto společnosti jsou plně funkční a nemovitosti nemohou být odděleny od hospodářské činnosti vykonávané uvedenými společnostmi.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-556/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2014 Victorem Navarrem proti rozsudku vydanému dne 21. května 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-46/13, Navarro v. Komise

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2014 Victorem Navarrem proti rozsudku vydanému dne 21. května 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-46/13, Navarro v. Komise
   (Věc T-556/14 P)
   2014/C 351/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. května 2014 ve věci F-46/13,

               —

               v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním uplatněným navrhovatelem v prvním stupni řízení, a sice:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Evropské komise, jakožto orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv, ze dne 4. října 2012 o nepřijetí navrhovatele na místo pomocného smluvního zaměstnance ve funkční skupině II,

                           —

                           v případě potřeby zrušil rozhodnutá orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 7. února 2013 o zamítnutí navrhovatelovy stížnosti podané dne 19. října 2012,

                           —

                           přiznal mu náhradu majetkové újmy,

                           —

                           přiznal mu částku ex aequo et bono prozatímně stanovenou na 50  000 eur z titulu způsobené nemajetkové újmy,

                           —

                           uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nerespektování mezí soudního přezkumu prováděného Soudem pro veřejnou službu (dále jen „Soud“), neboť ten podle navrhovatele nahradil posouzení administrativy vlastním posouzením.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, neboť Soud podle navrhovatele dospěl k nesprávnému závěru, že podle čl. 3 odst. 2 přílohy IV obecných prováděcích ustanovení ze dne 2. března 2011 (1) musí být odborná praxe náležitě doložena a musí souviset s některou z oblastí činnosti Komise.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutkového stavu, neboť Soud v napadeném rozsudku shledal, že navrhovatel neposkytl popis pracovních úkolů prováděných pro společnost Continental Airlines Inc., a že tedy nedoložil, že jeho praxe byla „odpovídající“ pro účely výkonu funkce sekretáře.

      (1)  Obecná prováděcí ustanovení ze dne 2. března 2011 k čl. 79 odst. 2 PŘOZ upravující podmínky zaměstnávání smluvních zaměstnanců přijímaných Komisí na základě článků 3a a 3b PŘOZ, zveřejněná v Administrativních informacích č. 33-2011.


title: Věc C-235/07: Žaloba podaná dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/17

         Žaloba podaná dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-235/07)
   (2007/C 140/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala nezbytné právní a správní předpisy pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES (2) o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES (3) o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Směrnice o bezpečnosti železnic) do vnitrostátního práva, respektive tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES a z této směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44; Zvl. vyd. 07/08, s. 227.

      (2)  Úř. věst. L 143, s. 70; Zvl. vyd. 07/02, s. 258.

      (3)  Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404.