title: Věc C-485/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – LH v. Profi Credit Slovakia s.r.o. („Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 2008/48/ES – Spotřebitelské úvěrové smlouvy – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání – Platba provedená na základě protiprávního ujednání – Bezdůvodné obohacení poskytovatele úvěru – Promlčení práva na vydání plnění – Zásady unijního práva – Zásada efektivity – Článek 10 odst. 2 směrnice 2008/48 – Informace, které mají být uvedeny v úvěrové smlouvě – Zrušení určitých vnitrostátních požadavků na základě judikatury Soudního dvora – Výklad dřívějšího znění vnitrostátní právní úpravy v souladu s touto judikaturou – Časové účinky“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/3

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – LH v. Profi Credit Slovakia s.r.o.
      (Věc C-485/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 2008/48/ES - Spotřebitelské úvěrové smlouvy - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání - Platba provedená na základě protiprávního ujednání - Bezdůvodné obohacení poskytovatele úvěru - Promlčení práva na vydání plnění - Zásady unijního práva - Zásada efektivity - Článek 10 odst. 2 směrnice 2008/48 - Informace, které mají být uvedeny v úvěrové smlouvě - Zrušení určitých vnitrostátních požadavků na základě judikatury Soudního dvora - Výklad dřívějšího znění vnitrostátní právní úpravy v souladu s touto judikaturou - Časové účinky“)
      (2021/C 228/04)
      Jednací jazyk: slovenština

         Předkládající soud

      Krajský súd v Prešove

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: LH

         Žalovaná: Profi Credit Slovakia s.r.o.

         Výrok

                  1)

                  Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že na žalobu podanou spotřebitelem za účelem vrácení bezdůvodně zaplacených částek v rámci plnění z úvěrové smlouvy na základě zneužívajících ujednání ve smyslu směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, nebo ujednání, která jsou v rozporu s požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS, se vztahuje tříletá promlčecí lhůta, která začíná běžet ode dne, kdy došlo k bezdůvodnému obohacení.

                  2)

                  Článek 10 odst. 2 a čl. 22 odst. 1 směrnice 2008/48, jak byly vyloženy v rozsudku ze dne 9. listopadu 2016, Home Credit Slovakia (C-42/15, EU:C:2016:842), jsou použitelné na úvěrovou smlouvu, která byla uzavřena před vyhlášením uvedeného rozsudku a před změnou vnitrostátní právní úpravy provedenou za účelem dosažení souladu s výkladem zvoleným v uvedeném rozsudku

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc C-537/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. dubna 2021 – Evropská komise v. Rakouská republika („Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2004/18/ES – Veřejné zakázky na stavební práce – Smlouva mezi veřejnoprávní entitou a soukromou společností o nájmu budovy, která dosud nebyla postavena – Článek 1 – Provedení stavby splňující potřeby upřesněné nájemníkem – Článek 16 – Vyloučení“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. dubna 2021 – Evropská komise v. Rakouská republika
      (Věc C-537/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/18/ES - Veřejné zakázky na stavební práce - Smlouva mezi veřejnoprávní entitou a soukromou společností o nájmu budovy, která dosud nebyla postavena - Článek 1 - Provedení stavby splňující potřeby upřesněné nájemníkem - Článek 16 - Vyloučení“)
      (2021/C 228/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek, M. Noll-Ehlers a P. Ondrůšek, zmocněnci)

         Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: původně M. Fruhmann, poté J. Schmoll, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc C-703/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelnego Sądu Administracyjnego – Polsko) – J.K. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach („Řízení o předběžné otázce – Daně – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 98 odst. 2 – Možnost členských států uplatňovat jednu nebo dvě snížené sazby DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb – Kvalifikace obchodní činnosti jako ‚dodání zboží‘ nebo ‚poskytnutí služeb‘ – Příloha III bod 12a – Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 282/2011 – Článek 6 – Pojem ‚restaurační a cateringové služby‘ – Jídla určená k okamžité spotřebě na místě v prostorách prodávajícího nebo ve stravovací zóně – Hotová jídla s sebou určená k okamžité spotřebě“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/5

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelnego Sądu Administracyjnego – Polsko) – J.K. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach
      (Věc C-703/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 2 - Možnost členských států uplatňovat jednu nebo dvě snížené sazby DPH na některá dodání zboží a poskytnutí služeb - Kvalifikace obchodní činnosti jako ‚dodání zboží‘ nebo ‚poskytnutí služeb‘ - Příloha III bod 12a - Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 282/2011 - Článek 6 - Pojem ‚restaurační a cateringové služby‘ - Jídla určená k okamžité spotřebě na místě v prostorách prodávajícího nebo ve stravovací zóně - Hotová jídla s sebou určená k okamžité spotřebě“)
      (2021/C 228/06)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: J.K.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Katowicach

         Za přítomnosti: Rzecznika Małych i Średnich Przedsiębiorców

         Výrok

      Článek 98 odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/47/ES ze dne 5. května 2009, pokud jde o snížené sazby daně z přidané hodnoty, vykládaný ve spojení s přílohou III bodem 12a směrnice o DPH a s článkem 6 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 282/2011 ze dne 15. března 2011, kterým se stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2006/112, musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „restaurační a cateringové služby“ patří dodání jídel s dostatečnými podpůrnými službami, které jsou určeny k tomu, aby konečnému zákazníkovi umožnily okamžitou spotřebu těchto jídel, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Pokud se konečný zákazník rozhodne, že nevyužije materiální a lidské zdroje poskytnuté osobou povinnou k dani v souvislosti se spotřebou dodaných jídel, je třeba mít za to, že dodání těchto jídel nedoprovází žádná podpůrná služba.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-826/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – WZ v. Austrian Airlines AG („Řízení o předběžné otázce – Letecká doprava – Náhrady a pomoc cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů – Nařízení (ES) č. 261/2004 – Článek 6 – Zpožděný let – Článek 8 odst. 3 – Odklonění letu na jiné letiště obsluhující stejné město, aglomeraci nebo region – Pojem ‚zrušení‘ – Mimořádné okolnosti – Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letu na příletu – Povinnost nést náklady na přepravu z letiště faktického příletu na cílové letiště uvedené v původní rezervaci“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/5

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Korneuburg – Rakousko) – WZ v. Austrian Airlines AG
      (Věc C-826/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Náhrady a pomoc cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 6 - Zpožděný let - Článek 8 odst. 3 - Odklonění letu na jiné letiště obsluhující stejné město, aglomeraci nebo region - Pojem ‚zrušení‘ - Mimořádné okolnosti - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě zrušení nebo významného zpoždění letu na příletu - Povinnost nést náklady na přepravu z letiště faktického příletu na cílové letiště uvedené v původní rezervaci“)
      (2021/C 228/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Korneuburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WZ

         Žalovaná: Austrian Airlines AG

         Výrok

                  1)

                  Článek 8 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy je let odkloněn na letiště obsluhující stejné město jako letiště uvedené v původní rezervaci, není úhrada nákladů na přepravu cestujících mezi oběma letišti, která je upravena v tomto ustanovení, podmíněna tím, že se první letiště nachází na území téhož města, aglomerace nebo regionu jako druhé letiště.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 písm. c), čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že v důsledku odkloněného letu, který přistane na jiném letišti, než je letiště uvedené v původní rezervaci, které ale obsluhuje stejné město, aglomeraci nebo region, nemůže cestujícímu vzniknout nárok na náhradu škody z důvodu zrušení letu. Cestující na letu odkloněném na náhradní letiště obsluhující stejné město, aglomeraci nebo region jako letiště uvedené v původní rezervaci nicméně v zásadě má nárok na náhradu škody podle tohoto nařízení, pokud dosáhne cílového místa určení o tři nebo více hodin později, než je čas příletu původně plánovaný provozujícím leteckým dopravcem.

                  3)

                  Články 5 a 7, jakož i čl. 8 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že při určování délky zpoždění, kterým byl postižen na příletu cestující na odkloněném letu, jenž přistál na letišti, které sice je odlišné od letiště uvedeného v původní rezervaci, ale obsluhuje stejné město, aglomeraci nebo region, je třeba zohlednit čas, kdy cestující po ukončení přepravy fakticky dorazil na letiště uvedené v původní rezervaci nebo případně na jiné nedaleké místo určení dohodnuté s provozujícím leteckým dopravcem.

                  4)

                  Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že aby se provozující letecký dopravce zprostil povinnosti poskytnout cestujícím náhradu v případě významného zpoždění letu na příletu, může se dovolávat mimořádné okolnosti, kterou nebyl dotčen uvedený zpožděný let, ale předchozí let, který tento dopravce uskutečnil stejným letadlem v rámci třetí rotace tohoto letadla předcházející předmětnému letu, pod podmínkou, že existuje přímá příčinná souvislost mezi vznikem této okolnosti a významným zpožděním následujícího letu na příletu, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu zejména s ohledem na způsob, jakým dotyčný provozující letecký dopravce provozuje dotčené letadlo.

                  5)

                  Článek 8 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že provozující letecký dopravce je v případě, kdy odkloněný let přistane na jiném letišti, než je letiště uvedené v původní rezervaci, které ale obsluhuje stejné město, aglomeraci nebo region, povinen nabídnout z vlastní iniciativy cestujícímu úhradu nákladů na přepravu na cílové letiště uvedené v původní rezervaci nebo případně na jiné nedaleké místo určení dohodnuté s uvedeným cestujícím.

                  6)

                  Článek 8 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že v důsledku toho, že provozující letecký dopravce poruší povinnost úhrady nákladů na přepravu cestujícího z letiště příletu na letiště uvedené v původní rezervaci nebo na jiné místo určení dohodnuté s cestujícím, posledně uvedenému nevzniká nárok na paušální náhradu škody podle čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení. Toto porušení naproti tomu uvedenému cestujícímu zakládá nárok na náhradu jím vynaložených částek, které se s ohledem na okolnosti každého konkrétního případu jeví jako nezbytné, vhodné a přiměřené k vynahrazení selhání dopravce.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-896/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali – Malta) – Repubblika v. Il-Prim Ministru („Řízení o předběžné otázce – Článek 2 SEU – Hodnoty Evropské unie – Právní stát – Článek 49 SEU – Přistoupení k Unii – Nesnižování úrovně ochrany unijních hodnot – Účinná soudní ochrana – Článek 19 SEU – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Rozsah působnosti – Nezávislost soudců členského státu – Postup jmenování – Pravomoc předsedy vlády – Účast výboru pro jmenování soudců“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali – Malta) – Repubblika v. Il-Prim Ministru
      (Věc C-896/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 2 SEU - Hodnoty Evropské unie - Právní stát - Článek 49 SEU - Přistoupení k Unii - Nesnižování úrovně ochrany unijních hodnot - Účinná soudní ochrana - Článek 19 SEU - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Rozsah působnosti - Nezávislost soudců členského státu - Postup jmenování - Pravomoc předsedy vlády - Účast výboru pro jmenování soudců“)
      (2021/C 228/08)
      Jednací jazyk: maltština

         Předkládající soud

      Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Ġurisdizzjoni Kostituzzjonali

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Repubblika

         Žalovaný: Il-Prim Ministru

         za přítomnosti: WY

         Výrok

                  1)

                  Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU musí být vykládán v tom smyslu, že je použitelný ve věci, v níž je vnitrostátnímu soudu podána žaloba podle vnitrostátního práva, která směřuje k tomu, aby rozhodl o souladu vnitrostátních ustanovení upravujících postup jmenování soudců členského státu – který je státem tohoto vnitrostátního soudu – s unijním právem. Pro účely výkladu tohoto ustanovení musí být řádně zohledněn článek 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2)

                  Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním ustanovením, která svěřují předsedovi vlády daného členského státu rozhodující pravomoc v postupu jmenování soudců, přičemž zároveň stanoví, že se tohoto postupu účastní nezávislý orgán pověřený zejména hodnocením uchazečů o místo soudce a předkládáním doporučení předsedovi vlády.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-73/20: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – ZM, jako insolvenční správce společnosti Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH v. E. A. Frerichs („Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1346/2000 – Úpadková řízení – Článek 4 – Právo rozhodné pro úpadkové řízení – Právo členského státu, na jehož území bylo řízení zahájeno – Článek 13 – Akty poškozující všechny věřitele – Výjimka – Podmínky – Úkon podléhající právu jiného členského státu než státu zahájení řízení – Nenapadnutelný akt na základě tohoto zákona – Nařízení (ES) č. 593/2008 – Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy – Článek 12 odst. 1 písm. b) – Působnost práva rozhodného pro smlouvu – Plnění závazků vyplývajících ze smlouvy – Platba provedená na základě smlouvy podléhající právu jiného členského státu než státu zahájení řízení – Plnění prostřednictvím třetí osoby – Žaloba na vrácení této platby v rámci úpadkového řízení – Právo rozhodné pro uvedenou platbu“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – ZM, jako insolvenční správce společnosti Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH v. E. A. Frerichs
      (Věc C-73/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Úpadková řízení - Článek 4 - Právo rozhodné pro úpadkové řízení - Právo členského státu, na jehož území bylo řízení zahájeno - Článek 13 - Akty poškozující všechny věřitele - Výjimka - Podmínky - Úkon podléhající právu jiného členského státu než státu zahájení řízení - Nenapadnutelný akt na základě tohoto zákona - Nařízení (ES) č. 593/2008 - Právo rozhodné pro smluvní závazkové vztahy - Článek 12 odst. 1 písm. b) - Působnost práva rozhodného pro smlouvu - Plnění závazků vyplývajících ze smlouvy - Platba provedená na základě smlouvy podléhající právu jiného členského státu než státu zahájení řízení - Plnění prostřednictvím třetí osoby - Žaloba na vrácení této platby v rámci úpadkového řízení - Právo rozhodné pro uvedenou platbu“)
      (2021/C 228/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ZM, jako insolvenční správce společnosti Oeltrans Befrachtungsgesellschaft mbH

         Žalovaný: E. A. Frerichs

         Výrok

      Článek 13 nařízení Rady (EU) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení a čl. 12 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy („Řím I“) musí být vykládány v tom smyslu, že právo rozhodné pro smlouvu na základě posledně uvedeného nařízení upravuje rovněž platbu uskutečněnou třetí osobou při plnění smluvního platebního závazku jedné ze smluvních stran, pokud byla v rámci úpadkového řízení tato platba napadena jako úkon poškozující všechny věřitele.

         (1)  Úř. věst. C 191, 8.6.2020.


title: Věc C-75/20: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Lifosa“ UAB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos („Řízení o předběžné otázce – Celní unie – Celní kodex Společenství – Nařízení (EHS) č. 2913/92 – Článek 29 odst. 1 – Článek 32 odst. 1 písm. e) bod i) – Celní kodex Unie – Nařízení (EU) č. 952/2013 – Článek 70 odst. 1 – Článek 71 odst. 1 písm. e) bod i) – Určení celní hodnoty – Hodnota transakce – Úprava – Cena včetně dodávky na hranici“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/8

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Litva) – „Lifosa“ UAB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (Věc C-75/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 29 odst. 1 - Článek 32 odst. 1 písm. e) bod i) - Celní kodex Unie - Nařízení (EU) č. 952/2013 - Článek 70 odst. 1 - Článek 71 odst. 1 písm. e) bod i) - Určení celní hodnoty - Hodnota transakce - Úprava - Cena včetně dodávky na hranici“)
      (2021/C 228/10)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Lifosa“ UAB

         Žalovaný: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         za přítomnosti: Kauno teritorinė muitinė, „Transchema“ UAB

         Výrok

      Článek 29 odst. 1 a čl. 32 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, jakož i čl. 70 odst. 1 a čl. 71 odst. 1 písm. e) bod i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie, musí být vykládány v tom smyslu, že pro účely určení celní hodnoty dováženého zboží není třeba k hodnotě transakce tohoto zboží připočíst náklady, které skutečně nesl výrobce za dopravu tohoto zboží do místa jeho vstupu na celní území Evropské unie, pokud podle dohodnutých dodacích podmínek má povinnost hradit tyto náklady výrobce, a to i případě, že uvedené náklady převyšují cenu, kterou dovozce skutečně zaplatil, jestliže tato cena odpovídá skutečné hodnotě zboží, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-13/19: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zaragoza – Španělsko) – Ibercaja Banco, SA v. TJ, UK („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a čl. 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitelů – Směrnice 93/13/EHS – Smlouva o hypotečním úvěru – Zneužívající ujednání – Ujednání o omezení pohyblivosti úrokové sazby (ujednání ‚o minimálním úroku‘) – Smlouva o novaci – Vzdání se práva podat žalobu proti smluvním ujednáním – Neexistence závazné povahy – Směrnice 2005/29/CE – Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům – Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/9

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zaragoza – Španělsko) – Ibercaja Banco, SA v. TJ, UK
      (Věc C-13/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a čl. 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitelů - Směrnice 93/13/EHS - Smlouva o hypotečním úvěru - Zneužívající ujednání - Ujednání o omezení pohyblivosti úrokové sazby (ujednání ‚o minimálním úroku‘) - Smlouva o novaci - Vzdání se práva podat žalobu proti smluvním ujednáním - Neexistence závazné povahy - Směrnice 2005/29/CE - Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům - Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1“)
      (2021/C 228/11)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ibercaja Banco, SA

         Žalovaní: TJ, UK

         Výrok

                  1)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby ujednání ve smlouvě uzavřené poskytovatelem se spotřebitelem, jehož zneužívající povaha může být konstatována v soudním rozhodnutí, mohlo být předmětem smlouvy o novaci uzavřené mezi tímto prodávajícím nebo poskytovatelem a tímto spotřebitelem, kterou se spotřebitel vzdává účinků, které by mělo určení toho, že toto ujednání má zneužívající povahu, za podmínky, že toto vzdání se práv vyplývá z jeho svobodného a vědomého souhlasu, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu. Naproti tomu ujednání, kterým se tentýž spotřebitel vzdává, pokud jde o budoucí spory, práva podat žaloby založené na právech, které má podle směrnice 93/13, uvedeného spotřebitele nezavazuje.

                  2)

                  Článek 3 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání smlouvy o hypotečním úvěru uzavřené mezi poskytovatelem a spotřebitelem, jehož cílem je změna potenciálně zneužívajícího ujednání dřívější smlouvy uzavřené mezi nimi nebo které stanoví, že se tento spotřebitel vzdává práva podat jakoukoli žalobu proti tomuto poskytovateli, lze považovat za ujednání, které nebylo sjednáno individuálně, jelikož tento spotřebitel nemohl ovlivnit obsah nového ujednání, což přísluší prověřit předkládajícímu soudu.

                  3)

                  Články 3 až 5 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že požadavek transparentnosti, který musí splnit poskytovatel podle těchto ustanovení, znamená, že při uzavírání smlouvy o novaci, která jednak má za cíl změnu potenciálně zneužívajícího ujednání dříve uzavřené smlouvy a jednak stanoví, že se spotřebitel vzdává práva podat jakoukoli žalobu proti poskytovateli, musí být tento spotřebitel schopen pochopit všechny rozhodující právní a ekonomické důsledky, které pro něj vyplývají z uzavření této smlouvy o novaci.

                  4)

                  Desátá a třináctá otázka položená Audiencia Provincial de Zaragoza (oblastní soud v Zaragoze, Španělsko) jsou zjevně nepřípustné.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-841/19: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 41 de Madrid – Španělsko) – JL v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Směrnice 2006/54/ES – Článek 2 odst. 1 a článek 4 – Stejná odměna pro muže a pro ženy – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou – Ustanovení 4 – Zaměstnanci na částečný úvazek, především ženského pohlaví – Vnitrostátní instituce zajišťující dotčeným zaměstnancům úhradu pohledávek nesplacených jejich zaměstnavateli v platební neschopnosti – Maximální mez úhrady těchto pohledávek – Výše maximální meze snížená pro zaměstnance na částečný úvazek podle vztahu mezi pracovní dobou těchto zaměstnanců a pracovní dobou zaměstnanců na plný úvazek – Zásada ‚poměrným dílem‘“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/10

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 41 de Madrid – Španělsko) – JL v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
      (Věc C-841/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 2006/54/ES - Článek 2 odst. 1 a článek 4 - Stejná odměna pro muže a pro ženy - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou - Ustanovení 4 - Zaměstnanci na částečný úvazek, především ženského pohlaví - Vnitrostátní instituce zajišťující dotčeným zaměstnancům úhradu pohledávek nesplacených jejich zaměstnavateli v platební neschopnosti - Maximální mez úhrady těchto pohledávek - Výše maximální meze snížená pro zaměstnance na částečný úvazek podle vztahu mezi pracovní dobou těchto zaměstnanců a pracovní dobou zaměstnanců na plný úvazek - Zásada ‚poměrným dílem‘“)
      (2021/C 228/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de lo Social no 41 de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: JL

         Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

         Výrok

      Článek 2 odst. 1 a článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která pokud jde o úhradu, příslušnou vnitrostátní institucí, mezd a odstupného nevyplacených zaměstnancům z důvodu platební neschopnosti jejich zaměstnavatele, stanoví horní mez pro tuto úhradu pro zaměstnance na plný úvazek, která je, pokud jde o zaměstnance na částečný úvazek, snížena poměrně k době odpracované těmito zaměstnanci ve vztahu k době odpracované zaměstnanci na plný úvazek.

         (1)  Úř. věst. C 45, 10.2.2020.


title: Věc C-507/20: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – FGSZ Földgázszállító Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 90 – Snížení základu daně – Skutečnost, že cena nebo její část nebyla zaplacena – Pohledávka, která se stala s konečnou platností nedobytnou – Lhůta, v níž je třeba podat žádost o ex post snížení základu DPH – Počátek běhu lhůty“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/11

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – FGSZ Földgázszállító Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-507/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Snížení základu daně - Skutečnost, že cena nebo její část nebyla zaplacena - Pohledávka, která se stala s konečnou platností nedobytnou - Lhůta, v níž je třeba podat žádost o ex post snížení základu DPH - Počátek běhu lhůty“)
      (2021/C 228/13)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Pécsi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: FGSZ Földgázszállító Zrt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Výrok

      Článek 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadami daňové neutrality a efektivity musí být vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát stanoví lhůtu, po jejímž uplynutí osoba povinná k dani, která disponuje pohledávkou, která se stala s konečnou platností nedobytnou, již nemůže uplatnit svůj nárok na snížení základu daně, musí tato lhůta začít běžet nikoli okamžikem původně stanovené splatnosti, ale okamžikem, kdy se pohledávka stala s konečnou platností nedobytnou.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-523/20: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Győri Törvényszék – Maďarsko) – Koppány 2007 Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Sociální zabezpečení – Nařízení (EU) č. 1231/2010 – Použitelné právní předpisy – Potvrzení A 1 – Článek 1 – Rozšíření použití potvrzení A1 na státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členského státu – Oprávněný pobyt – Pojem“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/11

      Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Győri Törvényszék – Maďarsko) – Koppány 2007 Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal
      (Věc C-523/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Sociální zabezpečení - Nařízení (EU) č. 1231/2010 - Použitelné právní předpisy - Potvrzení A 1 - Článek 1 - Rozšíření použití potvrzení A1 na státní příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členského státu - Oprávněný pobyt - Pojem“)
      (2021/C 228/14)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Győri Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Koppány 2007 Kft.

         Žalovaný: Vas Megyei Kormányhivatal

         Výrok

      Článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1231/2010 ze dne 24. listopadu 2010, kterým se rozšiřuje působnost nařízení (ES) č. 883/2004 a nařízení (ES) č. 987/2009 na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti, musí být vykládán v tom smyslu, že státní příslušníci třetích zemí, kteří pobývají dočasně v členském státě na základě povolení k pobytu, disponují prohlášením o místě ubytování potvrzeným cizineckou polici a pracují pro zaměstnavatele usazeného v tomto členském státě v různých členských státech, se mohou za účelem určení právních předpisů sociálního zabezpečení, kterým podléhají, dovolávat koordinačních pravidel stanovených nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 465/2012 ze dne 22. května 2012, a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 883/2004, pokud oprávněně pobývají a pracují na území členských států.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-592/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 11. listopadu 2020 – NT, RV, BS, ER v. British Airways plc

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 11. listopadu 2020 – NT, RV, BS, ER v. British Airways plc
      (Věc C-592/20)
      (2021/C 228/15)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: NT, RV, BS, ER

         Žalovaná: British Airways plc
      Soudní dvůr (devátý senát) usnesením ze dne 22. dubna 2021 rozhodl, že čl. 2 písm. b) a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), musí být vykládány v tom smyslu, že cestující, který v rámci jednotně zarezervovaného navazujícího letu složeného ze dvou úseků dosáhne cílového místa určení se zpožděním v délce nejméně tří hodin, které bylo způsobeno zrušením druhého letu, který měl být uskutečněn jiným leteckým dopravcem, než je letecký dopravce, s nímž tento cestující uzavřel přepravní smlouvu, může podat žalobu na náhradu škody podle čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení proti tomuto leteckému dopravci a požadovat od něj poskytnutí náhrady stanovené v tomto ustanovení, která bude určena na základě celkové vzdálenosti navazujícího letu od místa odletu první části letu do místa příletu druhé části letu.

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc C-681/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2020 společností smart things solutions GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věci T-48/19, smart things solutions v. EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2020 společností smart things solutions GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. října 2020 ve věci T-48/19, smart things solutions v. EUIPO – Samsung Electronics (smart:)things)
      (Věc C-681/20 P)
      (2021/C 228/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: smart things solutions GmbH (zástupce: R. Dissmann, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Samsung Electronics GmbH
      Usnesením ze dne 24. března 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že společnost smart things solutions GmbH ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-41/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2021 Allergan Holdings France proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-664/19, Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2021 Allergan Holdings France proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2020 ve věci T-664/19, Allergan Holdings France v. EUIPO – Dermavita (JUVEDERM ULTRA)
      (Věc C-41/21 P)
      (2021/C 228/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Allergan Holdings France (zástupci: T. de Haan, avocat, a J. Day, Solicitor)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Dermavita Co. Ltd
      Usnesením ze dne 29. dubna 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a Allergan Holdings France ponese vlastní náklady řízení.


title: Asunto C-50/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 29. ledna 2021 – Prestige and Limousine, S.L. v. Área Metropolitana de Barcelona

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 29. ledna 2021 – Prestige and Limousine, S.L. v. Área Metropolitana de Barcelona
      (Asunto C-50/21)
      (2021/C 228/18)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Prestige and Limousine, S.L.

         Žalovaná: Área Metropolitana de Barcelona

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání články 49 a 107 odst. 1 SFEU vnitrostátním úpravám ve formě zákona a nařízení, které bez opodstatněného důvodu omezují povolení pro provozování VTC (1) na jedno povolení na každých 30 licencí pro taxislužbu nebo méně?

                  2.

                  Brání články 49 a 107 odst. 1 SFEU vnitrostátnímu pravidlu, které bez opodstatněného důvodu zavádí druhé povolení a dodatečné požadavky pro vozidla, která mají být využívána k poskytování služeb pronájmu s řidičem na území města?

         (1)  Pronájem vozidel s řidičem.


title: Věc C-54/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izbą Odwoławczą (Polsko) dne 29. ledna 2021 – Konsorcium: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy v. Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajową Izbą Odwoławczą (Polsko) dne 29. ledna 2021 – Konsorcium: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy v. Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie
      (Věc C-54/21)
      (2021/C 228/19)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Krajowa Izba Odwoławcza

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Konsorcium: ANTEA POLSKA S.A., „Pectore-Eco“ sp. z o.o., Instytut Ochrony Środowiska – Państwowy Instytut Badawczy

         Odpůrce: Państwowe Gospodarstwo Wodne Wody Polskie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (1) (dále jen „směrnice 2004/18“) tomu, aby byly čl. 21 odst. 1 směrnice 2014/24 a čl. 2 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/943 ze dne 8. června 2016 o ochraně nezveřejněného know-how a obchodních informací (obchodního tajemství) před jejich neoprávněným získáním, využitím a zpřístupněním (2) (dále jen „směrnice 2016/943“), a zvláště v nich obsažená slovní spojení „jako celek nebo v přesném uspořádání a souhrnu jejich částí [nejsou] obecně známy nebo běžně dostupné“ a „tím, že jsou tajné, mají komerční hodnotu“ spolu s uvedením, že „veřejný zadavatel [nezveřejňuje] informace [označené hospodářskými subjekty] za důvěrné“, vykládány v tom smyslu, že hospodářský subjekt může vyhradit jako obchodní tajemství libovolnou informaci, z toho důvodu, že ji nechce zpřístupnit konkurenčním hospodářským subjektům?

                  2)

                  Brání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24 tomu, aby byly čl. 21 odst. 1 směrnice 2014/24 a čl. 2 bod 1 směrnice 2016/943 vykládány v tom smyslu, že hospodářské subjekty ucházející se o veřejnou zakázku mohou vyhradit doklady uvedené v článcích 59 a 60 směrnice 2014/24 a v její příloze XII zcela nebo zčásti jako obchodní tajemství, a to zejména pokud se jedná o seznam získaných zkušeností, reference, seznam osob navržených pro realizaci zakázky a jejich odborné kvalifikace, názvy a způsobilost subjektů, na jejichž způsobilost se odvolávají, nebo subdodavatelů, jsou-li tyto doklady vyžadovány pro účely prokázání splnění podmínek účasti v zadávacím řízení nebo pro účely hodnocení podle kritérií hodnocení nabídek nebo posouzení souladu nabídky s jinými požadavky veřejného zadavatele obsaženými v dokumentaci zadávacího řízení (v oznámení o zahájení zadávacího řízení nebo zadávací dokumentaci)?

                  3)

                  Brání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 ve spojení s čl. 58 odst. 1, čl. 63 odst. 1 a čl. 67 odst. 2 písm. b) směrnice 2014/24 tomu, aby veřejný zadavatel zároveň přijal prohlášení hospodářského subjektu, podle kterého má k dispozici lidské zdroje požadované veřejným zadavatelem nebo avizované samostatně, subjekty na jejichž zdroje spoléhá nebo subdodavatele, což v souladu s předpisy musí prokázat veřejnému zadavateli, a současně i prohlášení, že již samotné zveřejnění údajů týkajících se těchto osob nebo subjektů (příjmení, názvy, zkušenosti, kvalifikace) konkurenčním hospodářským subjektům může způsobit jejich „přetažení“ těmito hospodářskými subjekty, a proto je nezbytné na tyto informace vztáhnout obchodní tajemství? Dále v souvislosti s výše uvedeným, je možné takto nepevnou vazbu mezi hospodářským subjektem a těmito osobami a subjekty považovat za důkaz, že hospodářský subjekt má tyto zdroje k dispozici, a zejména udělit hospodářskému subjektu dodatečné body v rámci kritérií hodnocení nabídek?

                  4)

                  Brání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24 tomu, aby byly čl. 21 odst. 1 směrnice 2014/24 a čl. 2 bod 1 směrnice 2016/943 vykládány v tom smyslu, že hospodářské subjekty ucházející se o veřejnou zakázku mohou vyhradit jako obchodní tajemství doklady vyžadované za účelem posouzení souladu nabídky s požadavky veřejného zadavatele obsaženými v zadávací dokumentaci (včetně popisu předmětu zakázky) nebo za účelem hodnocení nabídky podle kritérií hodnocení nabídek, zejména pokud tyto doklady sledují splnění požadavků veřejného zadavatele obsažených v zadávací dokumentaci, v právních předpisech nebo v jiných předpisech všeobecně dostupných nebo dostupných dotčeným stranám, a to zejména pokud takové hodnocení neprobíhá podle objektivně srovnatelných schémat, matematicky a fyzicky měřitelných a srovnatelných ukazatelů, nýbrž podle individuálního hodnocení veřejným zadavatelem? Dále v souvislosti s výše uvedeným mohou být čl. 21 odst. 1 směrnice 2014/24 a čl. 2 bod 1 směrnice 2016/943 vykládány v tom smyslu, že za obchodní tajemství daného hospodářského subjektu je možné považovat prohlášení podané tímto subjektem v rámci nabídky o provedení daného předmětu zakázky podle požadavků veřejného zadavatele obsažených v zadávací dokumentaci, kontrolovaných a hodnocených veřejným zadavatelem z hlediska souladu s těmito požadavky, i když právě hospodářskému subjektu náleží volba metod směřujících k dosažení výsledku (předmětu zakázky) požadovaného veřejným zadavatelem?

                  5)

                  Brání zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24 ve spojení s čl. 67 odst. 4 této směrnice, jenž stanoví, že kritéria pro zadání veřejné zakázky nesmějí ponechávat veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru, musí zajistit možnost účinné hospodářské soutěže a být doplněna specifikacemi, které umožňují účinné ověření informací poskytovaných uchazeči, aby bylo možno posoudit, jakou měrou nabídky splňují kritéria pro zadání, tomu, aby veřejný zadavatel určil dané kritérium hodnocení nabídek, zejména kritérium posuzované podle individuálního hodnocení veřejného zadavatele, i když již v okamžiku určení tohoto kritéria je zřejmé, že hospodářské subjekty část nabídky, na níž se vztahuje toto kritérium, zahrnou pod obchodní tajemství, čemuž veřejný zadavatel neodporuje, takže konkurenční hospodářské subjekty, které nemohou ověřit nabídky svých konkurentů a srovnat je s vlastními nabídkami, mohou získat dojem úplné libovůle při posuzování a hodnocení nabídek veřejným zadavatelem?

                  6)

                  Musí být zásada rovného zacházení a zákazu diskriminace hospodářských subjektů, jakož i zásada transparentnosti vyjádřené v čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24 ve spojení s čl. 67 odst. 4 této směrnice, jenž stanoví, že kritéria pro zadání veřejné zakázky nesmějí ponechávat veřejnému zadavateli neomezenou volnost výběru, musí zajistit možnost účinné hospodářské soutěže a být doplněna specifikacemi, které umožňují účinné ověření informací poskytovaných uchazeči, aby bylo možno posoudit, jakou měrou nabídky splňují kritéria pro zadání, vykládány v tom smyslu, že veřejný zadavatel může určit takové kritérium hodnocení nabídek, jakým je v tomto řízení „koncepce zpracování“ a „popis způsobu realizace veřejné zakázky“?

                  7)

                  Musí být čl. 1 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (3) (dále jen „směrnice 2007/66“), jenž stanoví členským státům povinnost zajistit možnost účinného přezkumu rozhodnutí veřejných zadavatelů a dostupnost přezkumného řízení pro každou osobu, která má nebo měla zájem na získání určité zakázky a které v důsledku domnělého protiprávního jednání vznikla nebo hrozí škoda, vykládán v tom smyslu, že konstatování ze strany rozhodujícího orgánu, podle kterého doklady vyhrazené hospodářskými subjekty v daném řízení nepředstavují obchodní tajemství, což vede k povinnosti veřejného zadavatele tyto doklady zveřejnit a zpřístupnit konkurenčním hospodářským subjektům – pokud takový účinek nevyplývá přímo z právních předpisů – vede k povinnosti rozhodujícího orgánu vydat rozhodnutí umožňující hospodářskému subjektu opětovné podání návrhu na přezkum – v rozsahu vyplývajícím z obsahu těchto dokladů, jenž dříve neznal a z toho důvodu nemohl účinně využít opravný prostředek – ve vztahu k činnosti, jejíž přezkum by nebylo možné navrhnout s ohledem na uplynutí lhůty k tomu určené, například ke zneplatnění posouzení a hodnocení nabídek, jichž se týkají předmětné doklady vyhrazené jako obchodní tajemství?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 94, s. 65.

         (2)  Úř. věst. 2016, L 157, s. 1.

         (3)  Úř. věst. 2007, L 335, s. 31.


title: Věc C-63/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2021 Laure Camerin proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. listopadu 2020 ve věci T-367/19, Camerin v. Komise

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2021 Laure Camerin proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 24. listopadu 2020 ve věci T-367/19, Camerin v. Komise
      (Věc C-63/21 P)
      (2021/C 228/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Laure Camerin (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit usnesení Tribunálu vydané dne 24. listopadu 2020 ve věci T-367/19;

                  —

                  uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek zní na zrušení napadeného usnesení v rozsahu, v němž Tribunál rozhodl o nevydání rozhodnutí ve věci samé a o nepřípustnosti žaloby, která zněla na částečné zrušení rozhodnutí PMO ze dne 17. dubna 2019, jakož i na náhradu morální újmy utrpěné v důsledku toho, že se PMO dopustil nesrovnalostí znemožňujících navrhovatelce žít důstojně.
      Navrhovatelka v kasačním opravném prostředku zpochybňuje zejména body 50 až 52 a 54 napadeného usnesení, body 57 až 62 a 67, jakož i body 73 až 74.
      Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, jenž vychází ze zkreslení skutkových okolností a ze zjevně nesprávných posouzení, která měla za následek právně nesprávné odůvodnění.


title: Věc C-90/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2021 Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2020 ve věci T-247/19, Thunus a další v. EIB

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2021 Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2020 ve věci T-247/19, Thunus a další v. EIB
      (Věc C-90/21 P)
      (2021/C 228/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2020 ve věci T-247/19;

                  —

                  v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů uplatňovaným v prvním stupni, a tedy

                              —

                              zrušil rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2018, rozhodnutí, které na rok 2018 stanoví roční úpravu základního platu pouze ve výši 0,7 %, a proto i zrušení obdobných rozhodnutí obsažených v navazujících výplatních páskách;

                              —

                              uložil žalované povinnost nahradit majetkovou újmu i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2018, tj. zvýšení o 1,4 % za období od 1. ledna 2018 do 31. prosince 2018; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 0,7 % za rok 2018 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2018; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, navýšené o tři procentní body;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1)

                  Porušení práva na konzultaci s kolegiem – Zkreslení skutečností ve spise

                  2)

                  Porušení povinnosti uvést odůvodnění – Zkreslení skutečností ve spise – Porušení povinnosti soudu uvést odůvodnění

                  3)

                  Porušení náležité péče a zásady proporcionality


title: Věc C-91/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2021 Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2020 ve věci T-318/19, Thunus a další v. EIB

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/17

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2021 Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 2. prosince 2020 ve věci T-318/19, Thunus a další v. EIB
      (Věc C-91/21 P)
      (2021/C 228/22)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Thunus, Jaime Barragán, Marc D’hooge, Alexandra Felten, Christophe Nègre, Patrick Vanhoudt (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelé“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2020 ve věci T-318/19;

                  —

                  v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů uplatňovaným v prvním stupni, a tedy

                              —

                              prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně námitky nepřípustnosti, která je v něm uvedena;

                              —

                              V důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2019, rozhodnutí, které na rok 2019 stanoví roční úpravu základního platu pouze ve výši 0,8 %, a proto i zrušení obdobných rozhodnutí obsažených v navazujících výplatních páskách;

                  —

                  uložil žalované povinnost nahradit majetkovou újmu i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2019, tj. zvýšení o 1,2 % za období od 1. ledna 2019 do 31. prosince 2019; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 0,8 % za rok 2018 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2019; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, navýšené o tři procentní body;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1)

                  Porušení pravidel týkajících se pravomoci autora aktu – Porušení článku 18 jednacího řádu – Zkreslení skutečností ve spise – Nesplnění povinnosti soudu uvést odůvodnění

                  2)

                  Porušení práva na konzultaci s kolegiem – Zkreslení skutečností ve spise

                  3)

                  Nesplnění povinnosti uvést odůvodnění – Zkreslení skutečností ve spise – Nesplnění povinnosti soudu uvést odůvodnění

                  4)

                  Porušení náležité péče a zásady proporcionality


title: Věc C-111/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. února 2021 – BT v. Laudamotion GmbH

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. února 2021 – BT v. Laudamotion GmbH
      (Věc C-111/21)
      (2021/C 228/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: BT

         Žalovaná: Laudamotion GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je psychické strádání cestujícího, které bylo způsobeno následkem nehody a dosahuje závažnosti nemoci, „zraněním“ ve smyslu čl. 17 odst. 1 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, která byla uzavřena dne 28. května 1999 v Montrealu, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES (1) ze dne 5. dubna 2001?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku:
                  Brání článek 29 uvedené úmluvy přiznání nároku na náhradu škody, který by existoval podle rozhodného vnitrostátního práva?

         (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím (Úř. věst. 2001, L 194, s. 38) (Zvl. vydání: Kapitola 07 Svazek 005 s. 491).


title: Věc C-146/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 3. března 2021 – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice v. VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Rumunsko) dne 3. března 2021 – Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice v. VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1
      (Věc C-146/21)
      (2021/C 228/24)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Bucureşti

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Sector 1 a Finanţelor Publice

         Odpůrci: VB, Direcţia Generalā Regionalā a Finanţelor Publice Bucureşti – Serviciul Soluţionare Contestaţii 1

         Předběžná otázka

      Brání směrnice 2006/112/ES (1) a zásada neutrality za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, vnitrostátní právní úpravě nebo daňové praxi, podle nichž se na subjekt, který byl předmětem kontroly a byl registrován pro účely DPH po této kontrole, neuplatní mechanismus přenesení daňové povinnosti (zjednodušující opatření) – imperativně stanovený pro prodej dřeva na pni – z důvodu, že subjekt, který byl předmětem kontroly, nepožádal před uskutečněním transakcí nebo ke dni překročení maximální prahové hodnoty o registraci pro účely DPH a nebyl pro účely DPH registrován?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-159/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 11. března 2021 GM v. Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság a další

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 11. března 2021 GM v. Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság a další
      (Věc C-159/21)
      (2021/C 228/25)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: GM

         Žalovaní: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság, Alkotmányvédelmi Hivatal, Terrorelhárítási Központ

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 11 odst. 2, čl. 12 odst. 1 písm. d) a odst. 2, čl. 23 odst. 1 písm. b) a čl. 45 odst. 1 a 3 až 5 procedurální směrnice (1) ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) vykládány v tom smyslu, že stanoví, že v případě uplatnění výjimky související s důvodem bezpečnosti státu podle čl. 23 odst. 1 této směrnice má orgán členského státu, který přijal ve věci mezinárodní ochrany rozhodnutí o zamítnutí nebo odnětí statusu založené na důvodu bezpečnosti státu, jakož i specializovaný orgán, který určil jeho důvěrnou povahu, povinnost zajistit, aby bylo žadateli, uprchlíkovi nebo cizinci požívajícímu doplňkové ochrany, případně jejich právnímu zástupci, zaručeno za všech okolností právo na přístup alespoň k podstatě důvěrných nebo utajovaných informací, z nichž vychází rozhodnutí založené na výše uvedeném důvodu, jakož i právo použít tyto informace či údaje v rozhodovacím řízení, když podle tvrzení odpovědného orgánu by takové sdělení bylo v rozporu s důvodem bezpečnosti státu?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi, co přesně se rozumí pojmem „podstata“ důvěrných důvodů, na nichž je toto rozhodnutí založeno, při uplatnění čl. 23 odst. 1 písm. b) procedurální směrnice ve spojení s články 41 a 47 Listiny?

                  3)

                  Musí být čl. 14 odst. 4 písm. a) a čl. 17 odst. 1 písm. d) kvalifikační směrnice (2), jakož i čl. 45 odst. 1 písm. a) a odst. 3 a 4 a bod 49 odůvodnění procedurální směrnice vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž k odnětí nebo vyloučení statusu uprchlíka nebo cizince požívajícího doplňkové ochrany dochází na základě rozhodnutí bez odůvodnění, které je založeno výlučně na automatickém odkazu na povinné a závazné stanovisko specializovaného orgánu, které rovněž není odůvodněno a ve kterém se uvádí, že je ohrožena bezpečnost státu?

                  4)

                  Musí být body 20 a 34 odůvodnění, článek 4, čl. 10 odst. 2 a odst. 3 písm. d) procedurální směrnice a čl. 14 [odst.] 4 písm. a) a čl. 17 [odst.] 1 písm. d) kvalifikační směrnice vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž zmíněný specializovaný orgán provádí analýzu důvodu vyloučení a přijímá meritorní rozhodnutí v řízení, které není v souladu s hmotněprávními a procesními ustanoveními procedurální směrnice a kvalifikační směrnice?

                  5)

                  Musí být čl. 17 odst. 1 písm. b) kvalifikační směrnice vykládán v tom smyslu, že brání vyloučení, které je založeno na okolnosti nebo trestném činu, které byly známy již před vydáním rozsudku nebo konečného rozhodnutí o přiznání statusu uprchlíka, avšak nepředstavovaly důvod vyloučení v souvislosti s přiznáním statusu uprchlíka ani v souvislosti s doplňkovou ochranou?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32//EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).


title: Věc C-168/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. března 2021 – Procureur général près la cour d’appel d’Angers v. KL

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. března 2021 – Procureur général près la cour d’appel d’Angers v. KL
      (Věc C-168/21)
      (2021/C 228/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Procureur général près la cour d’appel d’Angers (Nejvyšší státní zástupce u odvolacího soudu v Angers)

         Odpůrce: KL

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 2 odst. 4 a čl. 4 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584 (1) vykládány v tom smyslu, že podmínka oboustranné trestnosti je splněna v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy je předání požadováno pro jednání, která byla ve vystavujícím státě kvalifikována jako devastace a plenění, a spočívajících ve skutcích devastace a plenění, které mohou narušit veřejný pořádek, pokud ve vykonávajícím státě existují trestné činy krádeže s poškozením, ničení, poškození, u nichž narušení veřejného pořádku není znakem skutkové podstaty?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, mají být čl. 2 odst. 4 a čl. 4 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584 vykládány v tom smyslu, že soud vykonávajícího státu může odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem výkonu trestu, pokud zjistí, že dotyčná osoba byla justičními orgány vystavujícího státu odsouzena k tomuto trestu za spáchání jediného trestného činu, jehož se dopustila různými jednáními, a že pouze část těchto jednání představuje trestný čin dle práva vykonávajícího státu? Je třeba rozlišovat podle toho, zda justiční orgány vystavujícího státu považovaly tato různá jednání za oddělitelná, či nikoli?

                  3)

                  Ukládá čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv justičnímu orgánu vykonávajícího členského státu povinnost odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, pokud byl vydán za účelem výkonu jediného trestu pro potrestání jediného trestného činu, avšak některé skutky, za něž byl tento trest uložen, nejsou podle práva vykonávajícího členského státu trestným činem, takže předání může být povoleno pouze pro část těchto skutků?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1).


title: Věc C-172/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 19. března 2021 – EF v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 19. března 2021 – EF v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-172/21)
      (2021/C 228/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: EF

         Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jedná se v případě ceny pro korporátní zákazníky, která je zvýhodněná oproti běžné ceně (v projednávaném případě 152,00 eur místo 169,00 eur), zakládá se na rámcové dohodě uzavřené mezi leteckým dopravcem a jiným podnikem a za kterou si mohou letenku zarezervovat pouze zaměstnanci dotyčného podniku, a to pro služební cesty, o sníženou cenu ve smyslu čl. 3 odst. 3 první věty nařízení (ES) č. 261/2004 (1), která není veřejnosti přímo nebo nepřímo dostupná?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je třeba mít za to, že se v případě takové ceny pro korporátní zákazníky zároveň nejedná o program pro často cestující zákazníky nebo jiný obchodní program leteckého dopravce nebo provozovatele souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy ve smyslu čl. 3 odst. 3 druhé věty nařízení (ES) č. 261/2004?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-183/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 23. března 2021 – Maxxus Group GmbH & Co. KG v. Globus Holding GmbH & Co. KG

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Saarbrücken (Německo) dne 23. března 2021 – Maxxus Group GmbH & Co. KG v. Globus Holding GmbH & Co. KG
      (Věc C-183/21)
      (2021/C 228/28)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Saarbrücken

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Maxxus Group GmbH & Co. KG

         Žalovaná: Globus Holding GmbH & Co. KG

         Předběžné otázky

      Je třeba unijní právo, zejména pokud jde o směrnici(e) o ochranných známkách, tedy směrnici 2008/95/ES (1), zejména v článku 12, příp. směrnici 2015/2436 (2), zejména v článcích 16, 17 a 19, vykládat v tom smyslu, že užitečný účinek těchto ustanovení brání takovému výkladu vnitrostátního procesního práva,

                  1)

                  který žalobci v občanskoprávním řízení směřujícím k výmazu vnitrostátní zapsané ochranné známky z důvodu zrušení v důsledku nepoužívání ukládá břemeno tvrzení, které je nutno odlišit od důkazního břemene, a

                  2)

                  který v rámci tohoto břemene tvrzení žalobci ukládá, aby

                              a.

                              nepoužívání ochranné známky žalovaným v takovémto řízení náležitě doložil v rozsahu, v němž je mu to možné, a

                              b.

                              za tímto účelem provedl vlastní průzkum na trhu, který je přiměřený žádosti o výmaz a jedinečnosti dotčené ochranné známky?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008 , kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, 8.11.2008, s. 25).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 336, 23.12.2015, s. 1).


title: Věc C-187/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. března 2021 – FAWKES Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. března 2021 – FAWKES Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-187/21)
      (2021/C 228/29)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: FAWKES Kft.

         Odpůrce: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 30 odst. 2 písm. a) a b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (1), vykládán v tom smyslu, že za celní hodnotu mohou a musí být považovány pouze hodnoty uvedené v databázi vytvořené na základě celních odbavení samotného celního orgánu členského státu?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku, je pro účely určení celní hodnoty podle čl. 30 odst. 2 písm. a) a b) třeba obrátit se na celní orgány jiných členských států s cílem získat celní hodnotu podobného zboží uvedeného v jejich databázích, nebo je třeba nahlížet do databáze Společenství a získat celní hodnoty, které jsou v ní uvedené?

                  3)

                  Lze čl. 30 odst. 2 písm. a) a b) nařízení č. 2913/92 vykládat v tom smyslu, že za účelem určení celní hodnoty nelze zohlednit hodnoty transakce vztahující se k transakcím žadatele o celní odbavení, i když nebyly zpochybněny vnitrostátním celním orgánem, ani vnitrostátními orgány jiných členských států?

                  4)

                  Musí být podmínka týkající se stejné doby nebo přibližně stejné doby stanovená v čl. 30 odst. 2 písm. a) a b) nařízení č. 2913/92 vykládána v tom smyslu, že může být omezena na období ± 45 dnů před a po celním odbavení?

         (1)  Úř. věst. 1992, L 302, s. 1


title: Věc C-188/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. března 2021 – Megatherm-Csillaghegy Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 25. března 2021 – Megatherm-Csillaghegy Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Věc C-188/21)
      (2021/C 228/30)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Kúria

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Megatherm-Csillaghegy Kft.

         Odpůrce: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být zásada neutrality daně z přidané hodnoty, jakož i bod 30 odůvodnění a články 63, 167, 168, 178 až 180, 182 a 273 směrnice o DPH (1) vykládány v tom smyslu, že brání § 137 odst. 3 poslední větě az általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (zákon č. CXXVII z roku 2007 o dani z přidané hodnoty) ve znění platném v době od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2017, podle níž „i v případě, že daňová správa zrušila daňové identifikační číslo osoby povinné k dani, aniž přerušila jeho platnost, osoba povinná k dani pozbude nárok na odpočet daně počínaje dnem, kdy rozhodnutí o zrušení výše uvedeného čísla nabude právní moci“, a § 137 výše uvedeného zákona ve znění platném v době od 1. ledna 2018 do 26. listopadu 2020, v němž se stanoví, že „pokud státní orgán daňové a celní správy zrušil daňové identifikační číslo osoby povinné k dani, osoba povinná k dani pozbude nárok na odpočet daně ke dni, kdy se rozhodnutí o zrušení výše uvedeného čísla stane konečným“?

                  2)

                  Musí být článek 273 směrnice o DPH vykládán v tom smyslu, že pozbytí nároku na odpočet daně, jakožto závazný právní důsledek, jde (nepřiměřeně) nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle, jímž je výběr daně a boj proti daňovým únikům?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty
      (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-189/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 26. března 2021 – R. en R. v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 26. března 2021 – R. en R. v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Věc C-189/21)
      (2021/C 228/31)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: R. en R.

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat povinný požadavek na hospodaření (PPH) 10 přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), který odkazuje na čl. 55 věty 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (2) v tom smyslu, že tento povinný požadavek se vztahuje rovněž na situaci, ve které byl používán přípravek na ochranu rostlin, který v dotčeném členském státu nebyl podle naposledy uvedeného nařízení povolen?

         (1)  Úř. věst. 2013, L 347, s. 549

         (2)  Úř. věst. 2009, L 309, s. 1


title: Věc C-194/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 29. března 2021 – Staatssecretaris van Financiën, další účastník řízení: X

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 29. března 2021 – Staatssecretaris van Financiën, další účastník řízení: X
      (Věc C-194/21)
      (2021/C 228/32)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

         Další účastník řízení: X

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 184 a 185 směrnice o DPH z roku 2006 (1) vykládány v tom smyslu, že osoba povinná k dani, která při pořízení zboží nebo přijetí služby neprovedla v rámci platné vnitrostátní prekluzivní lhůty v souladu se zamýšleným použitím podléhajícím dani odpočet daně (původní odpočet daně), má právo uplatnit tento odpočet v rámci opravy – v souvislosti s pozdějším prvním použitím tohoto zboží nebo této služby – pokud se skutečné použití v době této opravy shoduje se zamýšleným použitím?

                  2)

                  Má na zodpovězení první otázky dopad skutečnost, že neprovedení původního odpočtu daně nesouvisí s podvodem nebo zneužitím práva a že nebylo rovněž prokázáno poškození státního rozpočtu?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


title: Věc C-195/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 26. března 2021 – LB v. Smetna palata na Republika Bulgaria

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Lukovit (Bulharsko) dne 26. března 2021 – LB v. Smetna palata na Republika Bulgaria
      (Věc C-195/21)
      (2021/C 228/33)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad Lukovit

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatel: LB

         Odpůrce: Smetna palata na Republika Bulgaria

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 58 odst. 4 směrnice 2014/24/EU (1) vykládán v tom smyslu, že požadavky na odbornou způsobilost personálu hospodářského subjektu pro odbornou zakázku v oboru stavebnictví stanovené kvalifikačními kritérii mohou být přísnější než minimální požadavky na vzdělání a odbornou kvalifikaci, které stanoví zvláštní vnitrostátní zákon (čl. 163a odst. 4 ZUT), aniž od počátku představují omezení hospodářské soutěže, a konkrétněji: vyžaduje podmínka „proporcionality“ požadavků stanovených pro účast ve vztahu k předmětu zakázky a) od vnitrostátního soudu, aby provedl posouzení proporcionality na základě provedených důkazů a konkrétních parametrů zakázky, a to i v případech, kdy vnitrostátní zákon stanoví velký počet odborníků, kteří mají obecně kvalifikaci pro činnosti v rámci zakázky, nebo b) umožňuje omezit soudní přezkum pouze na kontrolu, zda jsou podmínky účasti v porovnání s podmínkami obecně stanovenými ve zvláštním vnitrostátním zákoně vymezeny příliš úzce?

                  2.

                  Musí být ustanovení hlavy II „Správní opatření a sankce“ nařízení č. 2988/95 (2) vykládána v tom smyslu, že stejné porušení zakona za obštestvenite porački (zákon o zadávání veřejných zakázek), který provádí směrnici 2014/24/EU (včetně porušení při stanovení kvalifikačních kritérií, za něž byl stěžovatel potrestán), může mít různé právní následky podle toho, zda se jedná o nezaviněné porušení nebo porušení, které bylo způsobeno úmyslně nebo z nedbalosti?

                  3.

                  Je s ohledem na zásady právní jistoty a efektivity s přihlédnutím k cíli čl. 8 odst. 3 nařízení č. 2988/95 a bodům 43 a 122 odůvodnění nařízení č. 1303/13 (3) přípustné, aby různé vnitrostátní orgány povolané k ochraně finančních zájmů Evropské unie posuzovaly stejné skutečnosti v zadávacím řízení různě, a to konkrétně, že řídicí orgán operačního programu nezjistí žádné porušení při stanovení kvalifikačních kritérií, zatímco Účetní dvůr při následné kontrole konstatuje, aniž existují zvláštní nebo nové okolnosti, že tato kritéria omezují hospodářskou soutěž, a zadavateli z tohoto důvodu uloží správní sankci?

                  4.

                  Brání zásada proporcionality takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení čl. 247 odst. 1 zákona o zadávání veřejných zakázek, které stanoví, že zadavatel, který formálně porušuje zákaz čl. 2 odst. 2 tohoto zákona, bude potrestán pokutou ve výši 2 procent z ceny zakázky včetně daně z přidané hodnoty, avšak nepřevyšující 10 000 leva, aniž musí být určena závažnost porušení a jeho skutečné nebo potenciální dopady na zájmy Unie?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).

         (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 01 Svazek 001 S. 340.

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320).


title: Věc C-203/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okražen sad Burgas (Bulharsko) dne 31. března 2021 – trestní řízení proti DELTA STROJ 2003 EOOD

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okražen sad Burgas (Bulharsko) dne 31. března 2021 – trestní řízení proti DELTA STROJ 2003 EOOD
      (Věc C-203/21)
      (2021/C 228/34)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Okražen sad Burgas

         Účastnice původního trestního řízení

      DELTA STROJ 2003 EOOD

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být články 4 a 5 rámcového rozhodnutí 2005/212/SVV, jakož i článek 49 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že připouští takovou právní úpravu členského státu, podle níž může vnitrostátní soud uložit sankci v takovém řízení, jako je původní řízení, které je vedeno proti právnické osobě pro konkrétní trestný čin, jehož spáchání dosud nebylo konstatováno, protože je předmětem souběžného, dosud s konečnou platností neuzavřeného trestního řízení?

                  2.

                  Musí být články 4 a 5 rámcového rozhodnutí 2005/212/SVV, jakož i článek 49 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že připouští takovou právní úpravu členského státu, podle níž může vnitrostátní soud v takovém řízení, jako je původní řízení, uložit právnické osobě sankci, jejíž výše odpovídá výnosu získanému konkrétním trestným činem, jehož spáchání dosud nebylo konstatováno, protože je předmětem souběžného, dosud s konečnou platností neuzavřeného trestního řízení?


title: Věc C-246/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. dubna 2021 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-17/19, Evropský parlament v. Giulia Moi

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/26

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. dubna 2021 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 3. února 2021 ve věci T-17/19, Evropský parlament v. Giulia Moi
      (Věc C-246/21 P)
      (2021/C 228/35)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr, M. Windisch, T. Lazian, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Giulia Moi

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek;

                  —

                  vydal sám konečné rozhodnutí ve sporu předloženém Tribunálu tak, že vyhoví návrhovým žádáním předloženým Evropským parlamentem v řízení v prvním stupni;

                  —

                  uložil žalobkyni v prvním stupni náhradu všech nákladů řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  —

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál překročil své pravomoci a rozhodl ultra petita, jelikož do předmětu sporu zahrnul rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, kterým se konstatuje, že došlo k obtěžování a zrušil toto rozhodnutí (body 34, 37, 38 a 76 napadeného rozsudku).

                  —

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál porušil právo Parlamentu na obhajobu (body 35 a 36 napadeného rozsudku).

                  —

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál porušil čl. 263 šestý pododstavec SFEU, jelikož ponechal bez povšimnutí lhůtu stanovenou v tomto pododstavci k podání žaloby na neplatnost a do předmětu sporu zahrnul rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, které se mezitím stalo konečným, kterým se konstatuje, že došlo k obtěžování (body 76 a 77 napadeného rozsudku).

                  —

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál porušil článek 232 SFEU, jelikož nezohlednil pravomoc Parlamentu zvolit si způsob, jakým plní své úkoly, jak stanoví interní předpisy o postupu při obtěžování v případech zahrnujících poslance a jednací řád Parlamentu, zejména články 166 a 167 týkající se ukládání sankcí, použitelné v době rozhodné z hlediska skutkových okolností (body 12, 13, 63, 66, 129 a 132 napadeného rozsudku).


title: Věc C-469/19: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Řízení zahájené společností All in One Star Ltd

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/27

      Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 4. března 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Řízení zahájené společností All in One Star Ltd
      (Věc C-469/19) (1)

      (2021/C 228/36)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 328, 30.9.2019.


title: Věc C-606/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – EZ v. Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/27

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Düsseldorf – Německo) – EZ v. Iberia Lineas Aereas de Espana, Sociedad Unipersonal
      (Věc C-606/20) (1)

      (2021/C 228/37)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 62, 22.2.2021.


title: Věc T-504/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Crédit lyonnais v. ECB („Hospodářská a měnová politika – Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi – Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 – Výpočet pákového poměru – Částečné odmítnutí ECB povolit vyloučení expozic splňujících určité podmínky – Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 – Nepřezkoumání všech relevantních prvků projednávaného případu – Překážka věci rozsouzené – Článek 266 SFEU“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2021 – Crédit lyonnais v. ECB
      (Věc T-504/19) (1)

      („Hospodářská a měnová politika - Obezřetnostní dohled nad úvěrovými institucemi - Článek 4 odst. 1 písm. d) a odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 - Výpočet pákového poměru - Částečné odmítnutí ECB povolit vyloučení expozic splňujících určité podmínky - Článek 429 odst. 14 nařízení (EU) č. 575/2013 - Nepřezkoumání všech relevantních prvků projednávaného případu - Překážka věci rozsouzené - Článek 266 SFEU“)
      (2021/C 228/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Crédit lyonnais (Lyon, Francie) (zástupkyně: A. Champsaur a A. Delors, advokátky)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: J. Poscia, R. Ugena a F. Bonnard, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

         Předmět věci

      Žádost podaná na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ECB SSM 2019 FRCAG 39 vydaného ECB dne 3. května 2019, přijatého podle čl. 4 odst. 1 písm. d) a článku 10 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013, L 287, s. 63), a podle čl. 429 odst. 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1, opravy Úř. věst. 2013, L 208, s. 68, a Úř. věst. 2013, L 321, s. 6), v rozsahu, v němž se jím žalobkyni nepovoluje vyloučit určité expozice při výpočtu jejího pákového poměru.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ECB SSM 2019 FRCAG 39, ze dne 3. května 2019, se zrušuje v rozsahu, v němž se jím Crédit Lyonnais odmítá vyloučit z výpočtu jejího pákového poměru 34 % jejích expozic vůči Caisse des dépôts et consignations.

                  2)

                  ECB se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-415/19: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2021 – Laroni v. Parlament („Institucionální právo – Jednotný status poslance Evropského parlamentu – Poslanci Evropského parlamentu zvolení v italských okrscích – Přijetí rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (úřad předsednictví Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018 o důchodech – Změna výše důchodů italských národních poslanců – Odpovídající změna výše důchodů některých bývalých poslanců Evropského parlamentu zvolených v Itálii provedená Evropským parlamentem – Úmrtí žalobce – Nepokračování v řízení právními nástupci – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/29

      Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2021 – Laroni v. Parlament
      (Věc T-415/19) (1)

      („Institucionální právo - Jednotný status poslance Evropského parlamentu - Poslanci Evropského parlamentu zvolení v italských okrscích - Přijetí rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati (úřad předsednictví Poslanecké sněmovny, Itálie) č. 14/2018 o důchodech - Změna výše důchodů italských národních poslanců - Odpovídající změna výše důchodů některých bývalých poslanců Evropského parlamentu zvolených v Itálii provedená Evropským parlamentem - Úmrtí žalobce - Nepokračování v řízení právními nástupci - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 228/39)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nereo Laroni (Benátky, Itálie) (zástupce: M. Merola, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: S. Seyr a S. Alves, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení oznámení ze dne 11. dubna 2019 vyhotoveného Parlamentem a týkajícího se úpravy výše důchodů, který žalobce pobírá, v návaznosti na nabytí účinnosti dne 1. ledna 2019 rozhodnutí Ufficio di Presidenza della Camera dei deputati č. 14/2018.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 295, 2.9.2019.


title: Věc T-496/20: Usnesení Tribunálu ze dne 8. dubna 2021 – CRII-GEN a další v. Komise („Žaloba na neplatnost – Přípravky na ochranu rostlin – Účinná látka glyfosát – Žádost o přezkum za účelem zrušení nebo změny schválení – Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 – Zamítnutí – Akt, který nelze napadnout žalobou“)

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/29

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. dubna 2021 – CRII-GEN a další v. Komise
      (Věc T-496/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka glyfosát - Žádost o přezkum za účelem zrušení nebo změny schválení - Článek 21 nařízení (ES) č. 1107/2009 - Zamítnutí - Akt, který nelze napadnout žalobou“)
      (2021/C 228/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) (Paříž, Francie) a 6 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupkyně: C. Lepage, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, G. Gattinara, I. Naglis a G. Koleva, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. června 2020, kterým byla zamítnuta žádost žalobců podaná na základě článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1), směřující ke zrušení nebo změně schválení účinné látky glyfosát.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  O návrhu společnosti Bayer Agriculture BV na vstup do řízení jako vedlejší účastník není již důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Comité de recherche et d’information indépendantes sur le génie génétique (CRII-GEN) a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení, vyjma nákladů vynaložených společností Bayer Agriculture v souvislosti s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

                  4)

                  Bayer Agriculture ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

         (1)  Úř. věst. C 329, 5.10.2020.


title: Věc T-157/21: Žaloba podaná dne 22. března 2021 – RG v. Rada

text:
               14.6.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/30

      Žaloba podaná dne 22. března 2021 – RG v. Rada
      (Věc T-157/21)
      (2021/C 228/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: RG (zástupce: R. Purcell, Solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2020/2252, ze dne 29. prosince 2020 (1), o podpisu jménem Unie a o prozatímním provádění Dohody o obchodu a spolupráci mezi Evropskou unií a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska na straně druhé a Dohody mezi Evropskou unií a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o bezpečnostních postupech pro výměnu a ochranu utajovaných informací (2) v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím vůči Irsku prozatímně provádí hlava VII části třetí Dohody o obchodu a spolupráci;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uplatňuje žalobce jeden žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neměla ke svému jednání dostatek pravomoci a porušila podstatnou formální náležitost a Smlouvy, když přijala rozhodnutí, jehož cílem bylo stanovit Irsku závazky v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva bez možnosti „opt-in“ podle Protokolu 21.

                  —

                  Protokol je součástí primárního práva Unie. Odráží rovněž klíčové demokratické ustanovení v rámci irského ústavního práva;

                  —

                  Znění Protokolu 21 a odpovídající ustanovení v irské Ústavě dokládají, že Irsko si v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva ponechává výlučnou pravomoc;

                  —

                  Dohoda o obchodu a spolupráci je mezinárodní smlouvou ve smyslu Protokolu. Je tedy vyžadováno, aby Irsko mělo možnost opt-in, pokud pro něj mají být opatření přijatá v rámci prostoru svobody, bezpečnosti a práva závazná;

                  —

                  Judikatura Soudního dvora podporuje názor, že hlava týkající se přenechání není vedlejším opatřením a jejím vlastním právním základem je prostor svobody, bezpečnosti a práva.

         (1)  Úř. věst. 2020, L 444, s. 2

         (2)  Úř. věst. 2020, L 444, s. 14