title: Věc C-539/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 21. října 2011 — Ottica New Line di Accardi Vincenzo v. Comune di Campobello di Mazara

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 21. října 2011 — Ottica New Line di Accardi Vincenzo v. Comune di Campobello di Mazara
   (Věc C-539/11)
   2011/C 370/33
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Ottica New Line di Accardi Vincenzo

      Odpůrce: Comune di Campobello di Ma zara

      Další účastnice řízení: Fotottica Media Vision di Luppino Natale Fabrizio e c. s.n.c.

      Předběžné otázky

               1)

               „Je třeba právo Evropské unie v oblasti svobody usazování a volného pohybu služeb vykládat v tom smyslu, že pod naléhavý důvod obecného zájmu související s potřebou ochrany lidského zdraví spadá vnitrostátní právní úprava — v daném případě článek 1 zákona samosprávného regionu Sicílie č. 12/2004 — která podmiňuje zřízení provozoven oční optiky na území členského státu (v daném případě na části dotčeného území) omezeními týkajícími se hustoty obyvatelstva a vzdálenosti mezi provozovnami, tj. omezeními, jež by teoreticky mohla představovat porušení výše uvedených základních svobod?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, jsou z hlediska práva Evropské unie omezení týkající se hustoty obyvatelstva (jedna provozovna na osm tisíc obyvatel) a omezení týkající se vzdálenosti (tři sta metrů mezi dvěma provozovnami) stanovená zákonem samosprávného regionu Sicílie č. 12/2004 v souvislosti se zřizováním provozoven oční optiky na regionálním území vhodná k dosažení cíle odpovídajícího výše uvedenému naléhavému důvodu obecného zájmu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, jsou z hlediska práva Evropské unie omezení týkající se hustoty obyvatelstva (jedna provozovna na osm tisíc obyvatel) a omezení týkající se vzdálenosti (tři sta metrů mezi dvěma provozovnami) stanovená zákonem samosprávného regionu Sicílie č. 12/2004 v souvislosti se zřizováním provozoven oční optiky na regionálním území přiměřená, a tedy ne příliš přísná, vzhledem k dosažení cíle odpovídajícího výše uvedenému naléhavému důvodu obecného zájmu?“


title: Věc C-111/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Udine (Itálie) dne 24. února 2016 – trestní řízení proti Giorgio Fidenato a dalším

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Udine (Itálie) dne 24. února 2016 – trestní řízení proti Giorgio Fidenato a dalším
   (Věc C-111/16)
   (2016/C 191/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Udine

      Účastníci původního trestního řízení

   Giorgio Fidenato, Leandro Taboga a Luciano Taboga

      Předběžné otázky

               1)

               Je na základě čl. 54 odst. 1 nařízení č. 178/2002 (1) Komise povinna, pokud ji o to požádá členský stát, i když dospěje k závěru, že pro určité potraviny a krmiva neexistují vážná a zřejmá rizika pro lidské zdraví, zdraví zvířat a životní prostředí, přijmout mimořádná opatření na základě článku 53 nařízení č. 178/2002?

               2)

               Pokud Komise oznámí žádajícímu členskému státu své hodnocení, které je v rozporu s jeho požadavky, a sice hodnocení, které konceptuálně brání nutnosti přijmout mimořádná opatření a z tohoto důvodu nepřijme mimořádná opatření na základě článku 34 nařízení č. 1829/2003 (2) požadovaná členským státem, je žádající členský stát oprávněn na základě článku 53 nařízení č. 178/2002 přijmout předběžná mimořádná opatření?

               3)

               Mohou úvahy spojené se zásadou předběžné opatrnosti, které vyplývají z parametrů vážného a zřejmého rizika pro lidské zdraví, zdraví zvířat a životní prostředí při používání potravin nebo krmiv, odůvodnit přijetí předběžných mimořádných opatření ze strany členského státu na základě článku 34 nařízení ES č. 1829/2003?

               4)

               Pokud je jasné a zřejmé, že Evropská komise dospěla k závěru, že neexistují věcné podmínky pro přijetí mimořádných opatření pro potravinu nebo krmivo, což poté potvrdilo Vědecké stanovisko EFSA, a tato hodnocení byla žádajícímu členskému státu předána písemně, může členský stát nadále zachovávat v platnosti svá předběžná mimořádná opatření nebo obnovit platnost těchto předběžných mimořádných opatření, pokud uplynula přechodná doba, na kterou byla stanovena?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1).


title: Věc C-226/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2015 Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-378/13, APAL a Star Fruit v. OHIM

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2015 Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. března 2015 ve věci T-378/13, APAL a Star Fruit v. OHIM
   (Věc C-226/15 P)
   (2015/C 254/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Apple and Pear Australia Ltd, Star Fruits Diffusion (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. března 2015 ve věci T-378/13, EU:T:2015:186, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu, kterou se žalobkyně domáhaly zejména změny rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. května 2013 ve věci R 1215/2011-4;

               —

               Změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. května 2013 ve věci R 1215/2011-4 v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyněmi k tomuto odvolacímu senátu je opodstatněné a v důsledku toho musí být vyhověno námitce žalobkyň proti zápisu ochranné známky Společenství ENGLISH PINK č. 8610768;

               —

               Uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu veškerých nákladů řízení žalobkyň jak v řízení o kasačním opravném prostředku, tak i v prostupňovém řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádějí navrhovatelky následující důvody.
   Zaprvé mají navrhovatelky za to, že jak Tribunál, tak i odvolací senát, porušili základní zásadu překážky věci rozsouzené s konečnou platností mezi týmiž účastníky řízení soudem pro ochranné známky Společenství podle nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství („NOZ“) (1), jakož i základní zásady právní jistoty, řádné správy a ochrany legitimního očekávání.
   Zadruhé navrhovatelky vytýkají Tribunálu, že se dopustil porušení čl. 65 odst. 3 téhož nařízení tím, že nezměnil rozhodnutí Úřadu.
   Konečně mají navrhovatelky za to, že vzhledem k tomu, že o sporu již bylo rozhodnuto, má Soudní dvůr použít čl. 61 odst. 1 statutu Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc T-242/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – SNCF v. Komise „Státní podpory — Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Sernam SCS — Podpory na restrukturalizaci a rekapitalizaci, záruky a vzdání se pohledávek ze strany SNCF vůči Sernam — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem — Zneužití podpory — Navrácení — Hospodářská návaznost — Kritérium soukromého investora“

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – SNCF v. Komise
   (Věc T-242/12) (1)

   („Státní podpory - Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Sernam SCS - Podpory na restrukturalizaci a rekapitalizaci, záruky a vzdání se pohledávek ze strany SNCF vůči Sernam - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Zneužití podpory - Navrácení - Hospodářská návaznost - Kritérium soukromého investora“)
   (2016/C 059/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société nationale des chemins de fer français SNCF (Paříž, Francie) (zástupci: P. Beurier, O. Billard a V. Landes, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T.Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: původně D. Colas a J. Gstalter, poté D. Colas a J. Rossi a nakonec D. Colas a J. Bousin, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Mory SA, v likvidaci (Pantin, Francie) a Mory Team, v likvidaci (Pantin) (zástupci: B. Vatier et F. Loubières, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/398/EU ze dne 9. března 2012, týkajícího se státní podpory SA. 12522 (C 37/08) – Francie – Použití rozhodnutí „Sernam 2“ (Úř. věst. L 195, s. 19).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba společnosti Société nationale des chemins de fer français (SNCF) se zamítá.

               2)

               SNCF ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

               4)

               Mory a Mory Team ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


title: Věc T-392/12: Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Lavazza v. OHIM – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO) „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/48

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Lavazza v. OHIM – Commercialunione prima (LAVAZZA A MODO MIO)
   (Věc T-392/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 138/63)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Luigi Lavazza SpA (Turín, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, M. Ricolfi, G. Sironi a C. Mezzetti, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté F. Mattina a N. Bambara a nakonec N. Bambara a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Commercialunione Prima Srl (Bresso, Itálie) (zástupci: G. Celona a B. Dosi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2012 (věc R 124/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Commercialunione Prima Srl a společností Luigi Lavazza SpA.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně a vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí jednu polovinu nákladů řízení vzniklých žalovanému.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


title: Věc C-55/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2010 ze strany Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-200/07 až T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (222)

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2010 ze strany Agencja Wydawniczą Technopol sp. z o.o. proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-200/07 až T-202/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (222)
   (Věc C-55/10 P)
   2010/C 113/28
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupkyně: D. Rzążewska, advokátka)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-200/07 až T-202/07;

               —

               vrátit věc zpět Tribunálu k novému projednání;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně porušil čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství (1) tím, že uplatnil nesprávná právní kritéria, když určil, že ochranné známky navrhovatelky nelze zapsat.
   Navrhovatelka dále tvrdí, že Soud prvního stupně porušil čl. 7 odst. 1 písm. c), nebo článek 76 nařízení o ochranné známce Společenství, nebo obě tato ustanovení, když řádně nezohlednil praxi OHIM, pokud jde o zápis označení skládajících se z číslic nebo odkazujících na obsah publikací.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-529/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 17. září 2011 — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani v. Secretary of State for the Home Department

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 17. září 2011 — Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani v. Secretary of State for the Home Department
   (Věc C-529/11)
   2011/C 370/31
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Olaitan Ajoke Alarape, Olukayode Azeez Tijani

      Odpůrce: Secretary of State for the Home Department

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné k tomu, aby byl rodič považován za „rodiče, který skutečně pečuje o své dítě“, pro to, aby měl právo pobytu odvozené od dítěte staršího 21 let, které uplatňuje právo na přístup ke vzdělání podle článku 12 nařízení č. 1612/68 [viz nyní článek 10 nařízení (EU) č. 492/2011 (1)], aby toto dítě i) bylo závislé na tomto rodiči; ii) pobývalo v domácnosti tohoto rodiče a iii) tento rodič mu poskytoval citovou podporu?

               2)

               Není-li za účelem nabytí takového odvozeného práva pobytu nutné, aby rodič prokázal, že jsou splněny všechny tři výše uvedené okolnosti, stačí, aby prokázal, že je splněna jedna či dvě z nich?

               3)

               Ve vztahu k bodu ii) výše, může trvat pobyt plnoletého studenta ve společné domácnosti se svým rodičem (svými rodiči), i když tento student nebydlí doma po dobu svého studia (s výjimkou prázdnin a příležitostných víkendů)?

               4)

               Ve vztahu k bodu iii) výše, je nutné, aby citová podpora poskytovaná rodičem byla určité kvality (a sice blízká nebo fyzicky blízká) nebo stačí, jestliže spočívá v běžném citovém poutu mezi rodičem a plnoletým dítětem?

               5)

               Měla-li osoba právo pobytu EU na základě článku 12 nařízení č. 1612/68 [viz nyní článek 10 nařízení (EU) č. 492/2011] nepřetržitě po dobu více než pět let, zakládá takový pobyt nárok pro účely nabytí práva trvalého pobytu podle kapitoly IV směrnice 2004/38/ES (2) (směrnice o občanech) o „právu trvalého pobytu“ a pro účely vydání pobytové karty podle článku 19 téže směrnice?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie (Úř. věst. L 141, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46).


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-244/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 ES — Volný pohyb služeb — Podnik zaměstnávající pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích států — Podnik poskytující služby v jiném členském státě — Režim pracovního víza)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-244/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Podnik zaměstnávající pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích států - Podnik poskytující služby v jiném členském státě - Režim pracovního víza)
   (2006/C 60/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-244/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. června 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: G. Braun a E. Traversa) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: C.-D. Quassowski a A. Tiemann), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že se neomezila na podřízení vyslání pracovníků, kteří jsou příslušníky třetích států, za účelem poskytování služeb na svém území pouhému předběžnému prohlášení podniku usazeného v jiném členském státě, který zamýšlí vyslat takové pracovníky, a tím, že vyžadovala, aby tito pracovníci byli zaměstnáni u tohoto podniku nejméně jeden rok, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-181/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2016 – Sopra Steria Group v. Parlament „Veřejné zakázky na služby — Rozhodnutí Parlamentu o zahájení jednacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce na poskytování počítačových služeb — Zrušení aktu tím, kdo jej vydal — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2016 – Sopra Steria Group v. Parlament
   (Věc T-181/15) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Rozhodnutí Parlamentu o zahájení jednacího řízení bez zveřejnění oznámení o zakázce na poskytování počítačových služeb - Zrušení aktu tím, kdo jej vydal - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 191/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sopra Steria Group SA (Annecy le Vieux, Francie) (zástupci: A. Verlinden, R. Martens a J. Joossen, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Tapper Brandberg a B. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu o provedení jednacího řízení PE/ITEC-NPE-15.8 bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce na poskytování počítačových služeb Parlamentu a dalším orgánům a agenturám Evropské unie

      Výrok

               1)

               O žalobě již není důvodné rozhodovat.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2015.


title: Věc C-329/13: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Wien – Rakousko) – Ferdinand Stefan v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft „Článek 99 jednacího řádu — Směrnice 2003/4/ES — Platnost — Přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí — Výjimka z povinnosti zveřejnění informací o životním prostředí, pokud zveřejnění negativně ovlivní schopnost kterékoli osoby domoci se spravedlivého soudního řízení — Fakultativní charakter této výjimky pro členské státy — Článek 6 SEU — Článek 47 druhý pododstavec Listiny“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/6

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Wien – Rakousko) – Ferdinand Stefan v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-329/13) (1)

   („Článek 99 jednacího řádu - Směrnice 2003/4/ES - Platnost - Přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí - Výjimka z povinnosti zveřejnění informací o životním prostředí, pokud zveřejnění negativně ovlivní schopnost kterékoli osoby domoci se spravedlivého soudního řízení - Fakultativní charakter této výjimky pro členské státy - Článek 6 SEU - Článek 47 druhý pododstavec Listiny“)
   2014/C 261/09
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ferdinand Stefan

      Žalované: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Výrok

   Při přezkumu položených otázek nebyly prokázány žádné skutečnosti, které by mohly ovlivnit platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


title: Věc C-64/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Omezení — Daňové právní předpisy — Okamžité zdanění latentních kapitálových zisků — Přemístění sídla společnosti, ukončení činnosti stálé provozovny nebo přesun aktiv této provozovny“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-64/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Omezení - Daňové právní předpisy - Okamžité zdanění latentních kapitálových zisků - Přemístění sídla společnosti, ukončení činnosti stálé provozovny nebo přesun aktiv této provozovny)
   2013/C 171/03
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci): J. Baquero Cruz a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupci): A. Rubio González a M. Muñoz Pérez, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovaného: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Petersen, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, C. Wissels, jakož i J. Langer, zmocněnci), Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec), Finská republika (zástupce: M. Pere, zmocněnec), Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: L. Seeboruth, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 SFEU a článku 31 EHP — Daňové předpisy, podle nichž společnosti, které přestanou být daňovými rezidenty ve Španělsku nebo převedou svá aktiva do jiného státu, musí okamžitě odvést daň z uzavření účtů

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že přijalo čl. 17 odst. 1 písm. a) a c) konsolidovaného znění zákona o korporační dani, schváleného královským legislativním nařízením 4/2004 ze dne 5. března 2004 (Real Decreto Legislativo 4/2004 por el que se aprueba el Texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades), podle nějž se v případě přemístění sídla společnosti usazené ve Španělsku a přesunu aktiv stálé provozovny nacházející se ve Španělsku do jiného státu nedosažené kapitálové zisky zahrnují do daňového základu v rámci zdaňovacího období, zatímco pokud k těmto operacím dojde na území Španělska, nemají tyto kapitálové zisky žádný daňový dopad, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 SFEU.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Spolková republika Německo, Francouzská republika, Italská republika, Nizozemské království, Portugalská republika, Finská republika, Švédské království, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-494/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 5. listopadu 2012 — Dixons Retail Plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 5. listopadu 2012 — Dixons Retail Plc v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-494/12)
   2013/C 26/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Dixons Retail Plc

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 14 odst. 1 směrnice Rady ze dne 28. listopadu 2006 (2006/112/EU) (1) vykládán tak, že se použije v případě, kdy je fyzického převodu zboží dosaženo podvodem, neboť platba poskytnutá nabyvatelem je provedena prostřednictvím karty, o níž nabyvatel ví, že není oprávněn ji používat?

               2)

               Jedná se o „převod práva nakládat s hmotným majetkem jako vlastník“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 základní směrnice o DPH, je-li fyzického převodu zboží dosaženo na základě podvodného použití karty?

               3)

               Musí být článek 73 základní směrnice o DPH vykládán tak, že se použije v případě, kdy převodce zboží získá platbu na základě smlouvy uzavřené s třetí stranou o provedení takové platby při karetních transakcích, i když nabyvatel zboží ví, že není oprávněn tuto kartu používat?

               4)

               Jedná se o platbu získanou od třetí strany „za dodání zboží“ ve smyslu článku 73 základní směrnice o DPH, je-li platba třetí stranou provedena na základě smlouvy mezi převodcem zboží a touto třetí stranou v důsledku toho, že převodci bylo placeno kartou, kterou nabyvatel zboží není oprávněn používat?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-162/08: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — Frag Comercio Internacional v. OHIM — Tinkerbell Modas (GREEN by missako) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GREEN by missako — Starší obrazová národní ochranná známka MI SA KO a starší obrazová ochranná známka Společenství MI SA KO — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. listopadu 2009 — Frag Comercio Internacional v. OHIM — Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
   (Věc T-162/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství GREEN by missako - Starší obrazová národní ochranná známka MI SA KO a starší obrazová ochranná známka Společenství MI SA KO - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 312/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Frag Comercio Internacional, SL (Esparreguera, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Tinkerbell Modas Ltda (São Paulo, Brazílie)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. února 2008 (věc R 1527/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Tinkerbell Modas LTDA a Frag Comercio Internacional, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Frag Comercio Internacional, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-296/17: Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Buck-Chemie v. EUIPO – Henkel (znázornění čistícího bloku na WC)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/51

         Žaloba podaná dne 15. května 2017 – Buck-Chemie v. EUIPO – Henkel (znázornění čistícího bloku na WC)
   (Věc T-296/17)
   (2017/C 239/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Buck-Chemie GmbH (Herrenberg, Německo) (zástupci: C. Schultze, J. Ossing, R.-D. Härer, C. Weber, H. Ranzinger, C. Brockmann a C. Gehweiler, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporný (průmyslový) vzor: (průmyslový) vzor Společenství č. 1663618-0003

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017 ve věci R 2113/2015-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem a před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 62 a 63 nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení von čl. 25 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení von čl. 3 písm. a) nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení von čl. 4 odst. 1 nařízení č. 6/2002;

               —

               Porušení von článků 5 a 6 nařízení č. 6/2002.


title: Věc F-103/06 REV: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Saintraint v. Komise ( Veřejná služba — Postup — Návrh na obnovu řízení — Článek 119 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu — Rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu — Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci po zpětvzetí žaloby — Překážka věci rozsouzené — Neexistence — Nepřípustnost projednaná z úřední povinnosti )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/35

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. září 2011 — Saintraint v. Komise
   (Věc F-103/06 REV)
   (Veřejná služba - Postup - Návrh na obnovu řízení - Článek 119 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu - Návrh na obnovu řízení týkající se usnesení o vyškrtnutí věci po zpětvzetí žaloby - Překážka věci rozsouzené - Neexistence - Nepřípustnost projednaná z úřední povinnosti)
   2011/C 340/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Antoine Saintraint (La Paz, Bolívie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na obnovu řízení podaný žalobcem proti usnesení prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 16. září 2010 ve věci F-103/06

      Výrok rozsudku

               1)

               Návrh na obnovu řízení se odmítá jako nepřípustný.

               2)

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení Komise.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou, ponese vlastní náklady řízení.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. října 2004 ve věci C-431/02: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (Nebezpečné odpady — Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 91/689/EHS)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-431/02: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)

   (Nebezpečné odpady - Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/689/EHS)
   (2004/C 300/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-431/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: P. Ormond a K. Manji, podporovaní M. Demetriou, barrister), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. listopadu 2002, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, F. Macken (zpravodaj), S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo všechna nezbytná opatření ke splnění povinností vyplývajících z čl. 1 odst. 4 a 5, čl. 2 odst. 1, 2 a 4, čl. 3 odst. 1 až 4, čl. 4 odst. 1 až 3 a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 377, s. 20), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice a ze Smlouvy o ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese jednu pětinu nákladů řízení.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese čtyři pětiny nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc C-45/13: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Andreas Kainz v. Pantherwerke AG ( „Řízení o předběžné otázce — Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Odpovědnost za vadný výrobek — Zboží vyrobené v jednom členském státě a prodávané v jiném členském státě — Výklad pojmu „místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ — Místo příčinné události“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Andreas Kainz v. Pantherwerke AG
   (Věc C-45/13) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Odpovědnost za vadný výrobek - Zboží vyrobené v jednom členském státě a prodávané v jiném členském státě - Výklad pojmu „místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ - Místo příčinné události)
   2014/C 85/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andreas Kainz

      Žalovaná: Pantherwerke AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 5 bodu 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Odpovědnost za vadný výrobek — Výrobek vyráběný v jednom členském státě a prodávaný v jiném členském státě — Místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události — Situace, ve které se místo, kde došlo ke škodné události („Erfolgsort“) nachází v místě výroby výrobku — Výklad pojmu „místo příčinné souvislosti“ („Handlungsort“)

      Výrok

   Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že místem příčinné události v případě uplatnění odpovědnosti výrobce za vadný výrobek je místo zhotovení dotyčného výrobku.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc T-737/15: Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/42

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – Hydro Aluminium Rolled Products v. Komise
   (Věc T-737/15)
   (2016/C 059/49)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hydro Aluminium Rolled Products GmbH (Grevenbroich, Německo) (zástupci: U. Karpenstein a K. Dingemann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Komise (EU) 2015/1585 ze dne 25. listopadu 2014 o režimu podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (který zavedlo Německo na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů a uživatelů s vysokou spotřebou energie) (oznámeno pod číslem C(2014) 8786 final),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: neexistence státních prostředků
               Žalobkyně uvádí, že žalovaná nesprávně vycházela z toho, že výjimka ve prospěch uživatelů s vysokou spotřebou energie podle zákona EEG 2012 se provádí za použití „státních prostředků“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Příplatek EEG totiž platí pouze soukromé osoby a vybrané prostředky rovněž nelze – pro nedostatek stálé kontroly a s ní spojeného skutečného dispozičního oprávnění orgánů – připisovat státu.

               2.

               Druhý žalobní důvod: neexistence selektivity
               Žalobkyně tvrdí, že zvláštní vyrovnávací pravidlo není, jak předpokládá čl. 107 odst. 1 SFEU, selektivní, nýbrž představuje logickou a systematickou výjimku v systému právní úpravy EEG.

               3.

               Třetí žalobní důvod: porušení zásady ochrany legitimního očekávání
               V této souvislosti se uvádí, že žalovaná vzbudila legitimní očekávání žalobkyně, protože více než deset let neprovedla přezkum systému příplatku EEG – který jí byl znám – z hlediska práva upravujícího státní podpory. Žalovaná kromě toho nepožaduje vrácení srovnatelných podpor v jiných členských státech.


title: Věc C-314/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. června 2012 — UPC Telekabel Wien GmbH v. Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 29. června 2012 — UPC Telekabel Wien GmbH v. Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH
   (Věc C-314/12)
   2012/C 303/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revisionsrekurs“ a žalovaná: UPC Telekabel Wien GmbH

      Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revisionsrekurs“ a žalobkyně: Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES (1) vykládán v tom smyslu, že osoba, která na internetu zpřístupňuje předměty ochrany bez souhlasu nositele práv (čl. 3 odst. 2 směrnice 2001/29/ES), využívá služeb poskytovatelů přístupu těch osob, které přístupu k těmto předmětům ochrany využívají?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Je rozmnožování pro soukromé užití [čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES] a krátkodobé nebo příležitostné rozmnožování (čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29/ES) přípustné pouze tehdy, pokud originál rozmnožování je rozmnožován, distribuován nebo oprávněně veřejně zpřístupňován?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku, a pokud je tedy nutné oprávněně vydat vůči poskytovateli přístupu uživatele soudní zákazy ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 2001/29/ES: Je slučitelné s unijním právem, zejména se zvážením základních práv zúčastněných osob, které je podle unijního práva nezbytné, aby bylo poskytovateli přístupu zcela obecně (tedy bez nařízení konkrétních opatření) zakázáno, aby svým zákazníkům umožňoval přístup k určité internetové stránce, pokud je v ní výlučně nebo v převážné míře zpřístupňován obsah bez souhlasu nositele práv, jestliže poskytovatel přístupu může donucovací pokutu z důvodu porušení tohoto zákazu odvrátit pomocí důkazu, že již učinil všechna opatření, která je od něj možné rozumně požadovat?

               4)

               V případě záporné odpovědi na třetí otázku: Je slučitelné s unijním právem, zejména se zvážením základních práv zúčastněných osob, které je podle unijního práva nezbytné, aby byla poskytovateli přístupu nařízena určitá opatření, aby svým zákazníkům ztížil přístup k internetové stránce s protiprávně zpřístupněným obsahem, jestliže tato opatření vyžadují nezanedbatelné náklady, avšak je možné je lehce obejít i bez zvláštních technických znalostí?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


title: Věc C-95/07 a 96/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale – Itálie) – Ecotrade spa v. Agenzia Entrate Ufficio Genova 3 (Šestá směrnice o DPH — Přenesení daňové povinnosti — Nárok na odpočet daně — Prekluzívní lhůta — Nesrovnalosti týkající se účetnictví a daňového přiznání mající vliv na plnění, jež jsou předmětem režimu přenesení daňové povinnosti)

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale – Itálie) – Ecotrade spa v. Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   (Věc C-95/07 a 96/07) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Přenesení daňové povinnosti - Nárok na odpočet daně - Prekluzívní lhůta - Nesrovnalosti týkající se účetnictví a daňového přiznání mající vliv na plnění, jež jsou předmětem režimu přenesení daňové povinnosti)
   (2008/C 158/09)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria provinciale
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Ecotrade spa

      Žalovaná: Agenzia Entrate Ufficio Genova 3
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale – Výklad článku 17, čl. 18 odst. 1 písm. d), čl. 21 odst. 1 a článku 22 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Nárok na odpočet DPH na vstupu – Vnitrostátní ustanovení, které podmiňuje uplatnění nároku na odpočet dodržením dvouleté promlčecí lhůty
   Výrok

               1)

               Článek 17, čl. 18 odst. 2 a 3, jakož i čl. 21 odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2000/17/ES ze dne 30. března 2000, nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví takovou prekluzívní lhůtu pro uplatnění nároku na odpočet daně, o jakou se jedná ve věcech v původním řízení, pokud jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity. Zásada efektivity není porušena pouhou skutečností, že daňová správa má pro vymáhání neuhrazené daně z přidané hodnoty k dispozici lhůtu, která je delší nežli lhůta, kterou mají osoby povinné k dani pro uplatnění svého nároku na odpočet daně.

               2)

               Článek 18 odst. 1 písm. d) a článek 22 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2000/17, však brání praxi oprav a vymáhání daně z přidané hodnoty, která sankcionuje takové protiprávní jednání, ke kterému došlo ve věcech v původním řízení, tkvící v porušení jednak povinností vyplývajících z formalit stanovených vnitrostátní právní úpravou podle tohoto čl. 18 odst. 1 písm. d), a jednak povinností týkajících se účetnictví a daňových přiznání, vyplývajících z uvedeného čl. 22 odst. 2 a 4, odepřením nároku na odpočet daně v případě použití režimu přenesení daňové povinnosti.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-707/13: Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Steinbeck v. OHIM — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/15

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Steinbeck v. OHIM — Alfred Sternjakob (BE HAPPY)
   (Věc T-707/13)
   2014/C 61/26
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Steinbeck GmbH (Fulda, Německo) (zástupci: M. Heinrich a M. Fischer, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG (Frankenthal, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. října 2013 ve věci R 31/2013-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „BE HAPPY“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 11 a 18 — ochranná známka Společenství č. 8 666 083

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Alfred Sternjakob GmbH & Co. KG

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Absolutní důvody neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Vyhovění návrhu na neplatnost

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-585/13: Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/27

         Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM — Gauff (Gauff JBG Ingenieure)
   (Věc T-585/13)
   2014/C 24/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H. P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Norimberk, Německo) (zástupce: G. Schneider-Rothhaar, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberk, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2013 ve věci R 596/2013-1;

               —

               vrátil věc OHIM s doporučením, aby provedl navrácení do původního stavu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Gauff JBG Ingenieure“ pro výrobky a služby zařazené do tříd, 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 992 967

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Gauff GmbH & Co. Engineering KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „Gauff“, jakož i německá obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „GAUFF“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 a 44

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí návrhu na navrácení do původního stavu a zamítnutí odvolání pro nepřípustnost

      Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 81 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-278/07 P: Kasační opravný prostředek podaný Luigim Marcucciem dne 18. července 2007 proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2007 ve věci F-2/06, Luigi Marcuccio v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/55

         Kasační opravný prostředek podaný Luigim Marcucciem dne 18. července 2007 proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2007 ve věci F-2/06, Luigi Marcuccio v. Komise
   (Věc T-278/07 P)
   (2007/C 211/103)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipress, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatele

               —

               v každém případě zrušit v celém rozsahu napadené usnesení;

               —

               přijmout návrhová žádání předložená žalobcem v prvním stupni;

               —

               uložit žalované uhradit veškeré náklady, odměny a poplatky, které navrhovatel vynaložil pro účely v rámci tohoto řízení o kasačním opravném prostředku;

               —

               podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, aby znovu rozhodl o základu věci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 11. května 2007 ve věci F-2/06, Marcuccio v. Komise, kterým byla odmítnuta žaloba podaná navrhovatelem jako nepřípustná.
   Na podporu svých tvrzení navrhovatel uplatňuje:

               —

               že Soud pro veřejnou službu zkreslil jasný smysl skutečností a tvrzení učiněných navrhovatelem v písemné části řízení v prvním stupni. V tomto ohledu se zejména zdůrazňuje, že materiální existence napadeného rozhodnutí je bez stínu pochybnosti jasná také z textu sdělení Komise ze dne 29. července 2005, které předvídá možnost znovuotevření archivovaného spisu v kterémkoliv okamžiku. Odkaz na tuto možnost neponechává pochyby nejen o tom, že dotčené rozhodnutí bylo skutečně přijato, ale také o tom, že bylo skutečně provedeno;

               —

               že se jedná o nesprávné právní posouzení, aby soud vydal usnesení o zjevné nepřípustnosti žaloby – a fortiori z důvodu veřejného pořádku, jakým je neexistence jakéhokoliv aktu nepříznivě zasahujícího do zájmů navrhovatele ve věci žaloby na neplatnost – po pokusu o dosažení narovnání smírčí cestou, a to tím spíše, když k tomu není uvedeno žádné zvláštní a přesné odůvodnění;

               —

               Navrhovateli byla způsobena nenapravitelná újma na jeho právech obhajoby v tom, že jelikož nebyl informován o postupu ve věci, nemohl učinit nic pro to, aby lépe hájil své vlastní důvody. K tomuto bodu se tvrdí, že sdělení, kterým Soud pro veřejnou službu informoval navrhovatele o pokusu o narovnání smírčí cestou, nebylo následováno žádným dalším sdělením, ať v písemné či jakékoliv jiné formě, ohledně postupu ve věci, ani o výsledku pokusu o dosažení narovnání smírčí cestou. Dále Soud pro veřejnou službu vydal napadené usnesení více než šest měsíců po tomto pokusu. Aby toho nebylo málo, v napadeném usnesení není ani zmínka o pokusu dosáhnout narovnání smírčí cestou;

               —

               konečně se navrhovatel dovolává absolutní nedostatečnosti odůvodnění napadeného usnesení, jakož i nesprávného použití pojmu rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do zájmů navrhovatele.


title: Věc C-388/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundessozialgericht (Německo) dne 2 října 2009 — Joao Filipe Da Silva Martins v. Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundessozialgericht (Německo) dne 2 října 2009 — Joao Filipe Da Silva Martins v. Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse
   (Věc C-388/09)
   2009/C 312/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundessozialgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce a navrhovatel: Joao Filipe Da Silva Martins

      Žalovaná a odpůrkyně: Bank Betriebskrankenkasse — Pflegekasse

      Předběžné otázky

   Je slučitelné s ustanoveními primárního a sekundárního práva Evropského společenství o volném pohybu a sociálním zabezpečení migrujících pracovníků (zejména s články 39 a 42 Smlouvy o ES a články 27 a 28 nařízení č. 1408/71/EHS (1)), jestliže bývalý pracovník, který pobírá důchod ve státě bývalého zaměstnání i ve státě původu, a který ve státě bývalého zaměstnání získal nárok na příspěvek ve stavu odkázanosti, ztratil po návratu do státu původu nárok na tento příspěvek?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2


title: Věc C-86/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — Směrnice 2006/112/ES — Články 9 a 11 — Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob, jež lze považovat za jedinou osobu povinnou k DPH“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. dubna 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-86/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - Směrnice 2006/112/ES - Články 9 a 11 - Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob, jež lze považovat za jedinou osobu povinnou k DPH)
   2013/C 171/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Hathaway, zmocněnec, ve spolupráci s M. Hallem, QC)

      Vedlejší účastníci podporující žalovaného: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, zmocněnci), Dánské království (zástupci: původně C. Vang, poté V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Irsko (zástupci: D. O’Hagan, zmocněnec, ve spolupráci s G. Clohessym, SC, a N. Traversem, BL), Finská republika (zástupci: H. Leppo a M. S. Hartikainen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy umožňující zahrnout osoby nepovinné k dani do skupiny osob pro účely DPH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Česká republika, Dánské království, Irsko a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-459/05: Žaloba podaná dne  30. prosince 2005  – MPDV Mikrolab v. OHIM

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/47

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – MPDV Mikrolab v. OHIM
   (Věc T-459/05)
   (2006/C 60/88)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (Mosbach, Německo) (zástupce: advokát V. Göpfert)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 19. října 2005 ve věci R 1059/2004-2

               —

               uložení žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „manufacturing scora card“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35 a 42 – přihláška č. 3 334 596

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, neboť přihlašovaná ochranná známka má požívat ochrany, protože skutečnost, že složky představující přihlašovanou ochrannou známku mohou každá za sebe nebo v jiném složení mít případně popisný obsah nepostačuje pro zamítnutí přihlášky ochranné známky.
   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení, protože celková kombinace pro požadované výrobky a služby je plná fantazie a zprostředkovává nejasný a vágní význam, který jde dál než prosté řazení pojmů.


title: Věc C-512/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Octapharma France SAS v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé „Sbližování právních předpisů  — Směrnice 2001/83/ES  — Směrnice 2002/98/ES  — Oblast působnosti  — Nestabilní krevní produkt  — Plazma vyrobená průmyslovým postupem  — Současné nebo výlučné uplatnění směrnic  — Možnost, aby členský stát zavedl přísnější režim pro plazmu než pro léčivé přípravky“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Octapharma France SAS v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Věc C-512/12) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Směrnice 2001/83/ES - Směrnice 2002/98/ES - Oblast působnosti - Nestabilní krevní produkt - Plazma vyrobená průmyslovým postupem - Současné nebo výlučné uplatnění směrnic - Možnost, aby členský stát zavedl přísnější režim pro plazmu než pro léčivé přípravky“)
   2014/C 135/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Octapharma France SAS

      Žalovaní: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM), Ministère des affaires sociales et de la santé

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Výklad čl. 2 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 (Úř. věst. L 136, s. 34; Zvl. vyd. 13/34, s. 262) – Výklad čl. 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES (Úř. věst. L 33, s. 30; Zvl. vyd. 15/7, s. 346), a článku 168 SFEU – Labilní krevní produkty – Plazma připravovaná průmyslovým způsobem – Současné užití obou směrnic nebo užití pouze ustanovení směrnice 2001/83/ES z důvodu méně přísné povahy režimu zavedeného směrnicí 2002/98/ES – Možnost, aby členské státy zavedly nebo zachovaly ustanovení vnitrostátního práva zavádějící pro plazmu připravovanou průmyslovým způsobem přísnější režim – Faktické neuplatnění ustanoveních směrnice 2001/83/ES týkajících se podmínky předchozího získání povolení k uvedení na trh

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES, musí být vykládány v tom smyslu, že plazma z plné krve určená k transfuzi vyrobená metodou zahrnující průmyslový postup spadá v souladu s článkem 109 směrnice 2001/83 do působnosti směrnice 2002/98, pokud jde o její odběr a vyšetření, a do působnosti směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, pokud jde o její zpracování, skladování a distribuci, za podmínky, že odpovídá definici léčivého přípravku v souladu s čl. 1 bodem 2 této směrnice.

               2)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 2002/98 musí být s ohledem na článek 168 SFEU vykládán v tomto smyslu, že umožňuje zachování nebo zavedení vnitrostátních ustanovení, která podřizují plazmu vyrobenou metodou zahrnující průmyslový postup – výhradně pokud jde o její odběr a vyšetření – režimu přísnějšímu, než je režim, kterému jsou podřízeny léčivé přípravky.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-37/08: Žaloba podaná dne 23. ledna 2008 – Walton v. Komise

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/33

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2008 – Walton v. Komise
   (Věc T-37/08)
   (2008/C 92/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupci: D. Beard, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že rozhodnutí Komise započítat částku 36 551,58 eur proti částce dlužné R. Waltonovi na základě rozsudku Soudu ve věci T-144/02 je protiprávní, nebo

               —

               určit, že rozhodnutí Komise započítat částku 36 551,58 eur proti částce dlužné R. Waltonovi na základě rozsudku Soudu ve věci T-144/02 je částečně protiprávní, nebo

               —

               určit, že částka 36 551,58 eur započítaná Komisí proti částce dlužné R. Waltonovi na základě rozsudku Soudu ve věci T-144/02 má být přepočítána tak, aby nebyl zohledněn nárok Komise na úroky, nebo

               —

               nařídit zrušení a) stanovené nezaplacené částky 13 104,14 eur i s úroky, nebo b) stanovené nezaplacené částky 13 815,16 eur i s úroky, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem a

               —

               uložit jakékoliv jiné opatření, které bude Soud považovat za správné a spravedlivé.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 12. července 2007, Richard J. Eagle a další v. Komise (T-144/02, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), Soud prvního stupně uložil Komisi, aby zaplatila žalobci náhradu škody v určité výši.
   Rozhodnutím ze dne 16. listopadu 2007 Komise zaplatila sníženou částku vzhledem k tomu, že si započítala částku 36 551,58 eur. Žalobce napadá rozhodnutí Komise snížit částku, kterou mu dlužila, o tuto částku.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když přijala napadené rozhodnutí, jelikož toto rozhodnutí představovalo protiprávní zneužití řízení vzhledem k tomu, že Komise vzala v průběhu řízení před Soudem zpět svůj návrh na započítání, a proto nemohla následně jednostranně vyřešit tuto otázku.
   Žalobce dále tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s legitimním očekáváním žalobce, které je závazné, jelikož Komise přijala výpočty žalobce v dopise následujícím po vyhlášení rozsudku Soudu.
   Konečně žalobce tvrdí, že dluhopisy, na nichž bylo založeno napadené rozhodnutí, nepředstavují řádný právní základ rozhodnutí a že rozhodnutí vycházelo ze zásadně nesprávného výpočtu, pokud jde o požadované úroky.


title: Věc C-336/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. června 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. dubna 2013 ve věci T-671/11, IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH v. Evropská komise

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. června 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 10. dubna 2013 ve věci T-671/11, IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-336/13 P)
   2013/C 260/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, G. Wilms, G. Zavvos, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2013 ve věci T-671/11;

               —

               zamítnout žalobu podanou 22. prosince 2011 společností IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH proti Komisi;

               —

               uložit společnosti IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH náklady řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadený rozsudek je podle účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek stižen řadou nesprávných právních posouzení:

               a)

               Je v rozporu s judikaturou Soudního dvora, podle které mají kompenzační úroky vyrovnat inflaci;

               b)

               V rozporu s judikaturou Soudního dvora nerozlišuje mezi kompenzačními úroky a úroky z prodlení a stanoví obě úrokové sazby podle sazby Evropské centrální banky (ECB) pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva body.

               c)

               Obsahuje chybu v počtech způsobenou skutečností, že kapitalizuje kompenzační úroky a vypočítává úroky z prodlení od 15. dubna 2011.

               d)

               Chybně vykládá napadené rozhodnutí a rozsudek Tribunálu ve věci T-297/05 (1) a zkresluje skutkové okolnosti.

               e)

               Není dostatečně odůvodněný; neumožňuje identifikovat důvody odůvodňující částku úroků a datum, od kterého byly úroky z prodlení vypočteny, a samotné odůvodnění obsahuje rozpory.

               f)

               Porušuje zásady unijního práva v oblasti bezdůvodného obohacení.

      (1)  Rozsudek Tribunálu ze dne 15. dubna 2011, IPK International v. Komise, Sb. rozh. s. II-1859.


title: Věc T-169/04: Žaloba podaná dne 12. května 2004 Société Calliope S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu

text:
               10.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/14

         Žaloba podaná dne 12. května 2004 Société Calliope S.A. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
   (Věc T-169/04)
   (2004/C 179/28)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 12. května 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu Société Calliope S.A., se sídlem v Mourenx (Francie), zastoupenou Stéphanií Legrand, advokátkou.
   BASF A.G. byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2004, jímž bylo zamítnuto odvolání č. R 289/2003-1;

               —

               prohlásil, že OHIM je povinen přistoupit k zápisu přihlášky ochranné známky Společenství „CARPOVIRUSINE“ č. 1 422 641 pro výrobky uvedené v podání;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               slovní ochranná známka „CARPOVIRUSINE“ – přihláška č. 1422641, podaná pro výrobky zařazené do třídy 5 (insekticidy atd.)

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných vnámitkovém řízení:

               BASF A.G.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               národní a mezinárodní slovní ochranná známka „CARPO“ pro výrobky zařazené do třídy 5

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               zamítnutí zápisu

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               chybné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1-36.


               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/2

         Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   2010/C 260/02
   Dne 8. září 2010 Tribunál rozhodl v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu, že soudce p. H. TAGARAS, předseda druhého senátu, nahradí v období od 1. října 2010 do 30. září 2011 předsedu Tribunálu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/34

         (2006/C 310/70)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 294, 2.12.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 281, 18.11.2006

      Úř. věst. C 261, 28.10.2006

      Úř. věst. C 249, 14.10.2006

      Úř. věst. C 237, 30.9.2006

      Úř. věst. C 224, 16.9.2006

      Úř. věst. C 212, 2.9.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie Úř. věstník C 179 ze dne 10.7.2004

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/20

         (2004/C 190/33)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 179, 10.7.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 168, 26.6.2004

      Úř. věst. C 156, 12.6.2004

      Úř. věst. C 146, 29.5.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-490/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-490/06) (1)

   (2007/C 183/57)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Spojené věci T-425/07 a T-426/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. OHIM (100 a 300) ( Ochranná známka Společenství — Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství 100 a 300 — Prohlášení o rozsahu ochrany — Článek 38 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 37 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. OHIM (100 a 300)
   (Spojené věci T-425/07 a T-426/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihlášky obrazových ochranných známek Společenství 100 a 300 - Prohlášení o rozsahu ochrany - Článek 38 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 37 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009] - Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)
   2010/C 11/46
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polsko) (zástupce: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a K. Zajfert, zmocněnci)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2007 (věci R 1274/2006-4 a R 1275/2006-4) týkajícím se přihlášek obrazových ochranných známek 100 a 300 jako ochranných známek Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-392/07: Žaloba podaná dne 12. října 2007 – Strack v. Komise

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/46

         Žaloba podaná dne 12. října 2007 – Strack v. Komise
   (Věc T-392/07)
   (2007/C 297/93)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise vydaná skutečně nebo na základě zákonné fikce zamítnutí podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 v rámci zpracování žádosti žalobce o přístup k dokumentům ze dne 20. června 2007 a jeho potvrzující žádosti ze dne 23. července 2007, podpůrně potvrzujících žádosti ze dne 15. srpna 2007;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nehmotné a morální újmy utrpěné žalobcem při zpracování jeho žádosti, a to v přiměřené výši, nejméně však symbolickou náhradu škody ve výši 1 eura;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce požadoval jednak přístup k určitým dokumentům v souvislosti s potvrzujícími žádostmi o přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), zamítnutými Komisí v celém rozsahu či částečně, a jednak přístup k dokumentům souvisejícím s věcí T-110/04. Přístup k těmto dokumentům byl buď odepřen nebo nebyl poskytnut v rámci stanovených lhůt.
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobce, že žalovaná porušila článek 255 ES jakož i čl. 2 odst. 1, 4 a 6 a násl. nařízení č. 1049/2001. Krom toho vytýká žalobce zejména porušení zásady řádné správy, jakož i článků 41 a 42 Charty základních práv.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise Evropských společenství (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-236/09: Žaloba podaná dne 8. června 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/26

         Žaloba podaná dne 8. června 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-236/09)
   2009/C 193/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise o zamítnutí nabídky žalobkyně předložené v rámci vyhlášení zakázky v otevřeném řízení RTD-R4-2007-001, položka č. 1 „On-site development expertise (intra muros)“ a položka č. 2 „Off-site development projects (extra muros)“ (Úř. věst. 2007/S 238-288854), které bylo žalobkyni oznámeno dvěma samostatnými dopisy ze dne 27. března 2009 a všechna související rozhodnutí Komise včetně rozhodnutí o zadání zakázky úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila náhradu škody způsobenou žalobkyni v rámci dotčeného zadávacího řízení ve výši 69 445 200 eur (33 271 920 eur za položku č. 1 a 36 173 280 eur za položku č. 2);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a výdajů vzniklých žalobkyni v souvislosti s touto žalobou, a to i pro případ jejího zamítnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávaném případě se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované, jimiž byla zamítnuta její nabídka, kterou předložila v rámci vyhlášení zakázky v otevřeném řízení na poskytnutí externích služeb na rozvoj, studie a podporu informačních systémů (RTD-R4-2007-001-ISS-FP7), pokud jde o položku č. 1 „On-site development expertise (intra muros)“, jakož i o položku č. 2 „Off-site development projects (extra muros)“ a zadání zakázky úspěšnému uchazeči. Žalobkyně dále požaduje náhradu škody, která jí byla údajně způsobená při zadávacím řízení.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí následující žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila několika zjevně nesprávných posouzení a že odmítla žalobkyni poskytnout jakékoliv odůvodnění nebo vysvětlení, čímž porušila finanční nařízení (1) a jeho prováděcí pravidla, jakož i směrnici 2004/18 (2) a článek 253 ES.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila finanční nařízení tím, že nutila uchazeče k rozšíření jejich nabídek proti jejich vůli. Krom toho žalobkyně uvádí, že i kdyby na to měla žalovaná právo, což si žalobkyně nemyslí, tím, že se žalovaná rozhodla dokončit zadávací řízení i po uplynutí prodloužení, porušila zásadu řádné správy, zásadu transparentnosti a zásadu rovného zacházení, neboť podle názoru žalobkyně není možné zadat zakázku, když jedna nebo více nabídek již neplatí.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že výsledek nabídkového řízení byl zkreslený únikem informací v souvislosti s pokusem jí zabránit v uplatnění jejích práv.
   Žalobkyně kromě toho uvádí specifické argumenty týkající se jednotlivých položek.
   Pokud jde o položku č. 1, žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásady rovného zacházení a řádné správy, protože nedodržela kritéria vyloučení podle čl. 93 odst. 1 a článku 94 finančního nařízení, pokud jde o jednoho člena vítězného konsorcia, který vůči žalované porušil své smluvní povinnosti. Žalobkyně dále uvádí, že vítěznému uchazeči bylo umožněno protiprávně využívat zdroje pocházející od společností se sídlem v zemích, které nejsou členy dohody Světové obchodní organizace o veřejných zakázkách a že tento postup je protiprávní.
   Pokud jde o položku č. 2, žalobkyně tvrdí, že žalovaná neměla umožnit uchazečům, kteří využívali subdodavatelů ze zemí, které nejsou členy dohody Světové obchodní organizace o veřejných zakázkách, aby se účastnili zadávacího řízení; i kdyby to umožnit mohla, žalobkyně tvrdí, že by měla postupovat spravedlivým, transparentním a nediskriminačním způsobem a objasnit výběrová kritéria, jež by použila k vyloučení některých společností nebo k přijetí jiných. Podle názoru žalobkyně tedy žalovaná použila zvláště diskriminační přístup, když nepopsala výběrová kritéria použitá při výběru uchazečů. Dále uvádí, že žalovaná nedodržela kritéria vyloučení uvedená v čl. 93 odst. 1 a článku 94 finančního nařízení, článcích 133a a 134 prováděcích pravidel a článku 45 směrnice 2004/18, které mají za cíl vyloučit ze zadávání veřejných zakázek společnosti, které byly odsouzené nebo byly zapojené do protiprávních aktivit jako jsou podvod, korupce, úplatkářství a profesní pochybení. Žalobkyně tvrdí, že v projednávaném případě vítězný uchazeč uznal své zapojení do výše uvedených aktivit a že byl německými soudy odsouzen.
   Závěrem žalobkyně také tvrdí, že se žalovaná dopustila několika zjevně nesprávných posouzení v souvislosti s oběma položkami a s ohledem na kvalitu nabídky uchazeče, pokud jde o celkové řízení služby, objednávání služeb a dodávku služeb, jakož i technický návrh uchazeče v oblasti položek.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 248, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004, L 134, s. 114).


title: Věc T-629/14: Žaloba podaná dne 21. srpna 2014 – Jaguar Land Rover v. OHIM (tvar auta)

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/26

         Žaloba podaná dne 21. srpna 2014 – Jaguar Land Rover v. OHIM (tvar auta)
   (Věc T-629/14)
   2014/C 361/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jaguar Land Rover Ltd (Coventry, Spojené království) (zástupci: F. Delord a R. Grewal, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. dubna 2014 ve věci R 1622/2013-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka znázorňující tvar auta pro výrobky zařazené do tříd 12, 14 a 28 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 3 88  411.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc F-85/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. září 2010 — Rossi Ferreras v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící období 2001/2002 — Zpráva o vývoji služebního postupu — Výkon zrušujícího rozsudku — Důsledky zpětvzetí aktu — Stanovení cílů )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/48

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. září 2010 — Rossi Ferreras v. Komise
   (Věc F-85/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící období 2001/2002 - Zpráva o vývoji služebního postupu - Výkon zrušujícího rozsudku - Důsledky zpětvzetí aktu - Stanovení cílů)
   2010/C 317/85
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Francisco Rossi Ferreras (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba F. Rossi Ferrerase se zamítá.

               2)

               Franciscu Rossi Ferrerasovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009, s. 45.


title: Věc T-223/17: Žaloba podaná dne 18. dubna 2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/21

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (ADAPTA POWDER COATINGS)
   (Věc T-223/17)
   (2017/C 202/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španělsko) (zástupci: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „ADAPTA POWDER COATINGS“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3383015

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2017 ve věci R 2522/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě v plném rozsahu;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO a případně další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o prohlášení neplatnosti a v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 7 odst. 3, čl. 52 odst. 1 písm. a) a článků 75 a 76 nařízení č. 207/2009.

               —

               Porušení základních procesních zásad, jako jsou zásady důkazního břemene, odůvodnění rozhodnutí, právo na obhajobu nebo právo být vyslechnut, zásady právní jistoty, rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc C-104/06: Žaloba podaná dne  22. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Švédskému království

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/7

         Žaloba podaná dne 22. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království
   (Věc C-104/06)
   (2006/C 96/13)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2006 žaloba směřující proti Švédskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou L. Strömem van Lierem a R. Lyalem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Švédské království tím, že přijalo a ponechává v platnosti daňovou úpravu, podle které je odložení platby daně z příjmů z kapitálového majetku vzniklých prodejem nemovitého majetku užívaného jeho vlastníkem, pokud osoba povinná k dani koupí náhradní nemovitý majetek, povoleno, pouze pokud se jak prodávaný tak i kupovaný nemovitý majetek nacházejí na území Švédska, nesplnilo své povinnosti, které pro něho vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a čl. 56 odst. 1 ES a článků 28 EHP, 31 EHP a 40 EHP.

               2.

               uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Švédský zákon o daních z příjmu obsahuje ustanovení o odložení platby daně z prodeje nemovitého majetku v soukromém vlastnictví a práv s ním spojených. Daňový poplatník může odložit platbu daně, pokud vykáže příjmy z kapitálového majetku na základě prodeje, který se vztahuje na stálé obydlí ve Švédsku, a koupil nebo zamýšlí koupit náhradní nemovitost ve Švédsku a přestěhoval se nebo se zamýšlí do této náhradní nemovitosti přestěhovat. Nicméně odložení platby daně není přípustné, pokud se prodávaná a nově koupená nemovitost nacházejí mimo území Švédska. Tyto výše uvedené podmínky představují jednoznačnou překážku výkonu základních svobod zakotvených ve Smlouvě o ES a v Dohodě o EHP.
   Švédská pravidla nejsou způsobilá zajistit soudržnost švédského daňového systému, jelikož, s ohledem na jednotlivého daňového poplatníka, zde neexistuje přímá souvislost mezi daňovým zvýhodněním (odložená platba daně) a kompenzací za toto daňové zvýhodnění prostřednictvím částky daně v rámci stejného zdanění. V každém případě jsou švédská pravidla nepřiměřená k cíli, kterého se snaží dosáhnout.


title: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. února 2005 ve věci C-260/02 P: Michael Becker proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (Opravný prostředek — Úředníci — Invalidní důchod — Návrh na zahájení řízení o invaliditě během pracovního volna z osobních důvodů — Částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný opravný prostředek)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/18

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 28. února 2005
   ve věci C-260/02 P: Michael Becker proti Účetnímu dvoru Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Úředníci - Invalidní důchod - Návrh na zahájení řízení o invaliditě během pracovního volna z osobních důvodů - Částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný opravný prostředek)
   (2005/C 182/34)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-260/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 15. července 2002, Michael Becker, úředník Účetního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Lucemburku (Lucembursko), (advokát: E. Fricke), přičemž dalším účastníkem řízení je Účetní dvůr Evropských společenství (zmocněnci: původně P. Giusta a B. Schäfer, poté J.-M. Stenier a M. Bavendamm), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), předsedkyně senátu, R. Schintgen a J. Makarczyk, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Opravný prostředek se zamítá.

               2.

               M. Beckerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Oprava žaloby podané dne 22. prosince 2015 – EDF v. Komise (Věc T-747/15) (Úř. věst. C 78, 29.2.2016)

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/51

         Oprava žaloby podané dne 22. prosince 2015 – EDF v. Komise
   (Věc T-747/15)
   (
         Úřední věstní Evropské unie C 78 ze dne 29. února 2016.
      )
   (2016/C 136/74)
   Sdělení v Úř. věst. ve věci T-747/15, EDF v. Komise, je třeba číst následovně:

         „Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – EDF v. Komise
         (Věc T-747/15)
         (2016/C 078/35)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastnice řízení

            Žalobkyně: Électricité de France (EDF) (Paříž, Francie) (zástupce: M. Debroux, advokát)

            Žalovaná: Evropská komise

            Návrhová žádání

         Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                     —

                     zrušil články 1, 2, 3, 4 a 5 rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2015 o státní podpoře SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) – Přeřazení účetních rezerv na obnovu hlavní přenosové sítě (‚HPS‘) vytvořených osvobozením od daně do kapitálu, poskytnuté Francií ve prospěch společnosti EDF (dále jen ‚napadené rozhodnutí‘), pro procesní, právní a věcné vady;

                     —

                     podpůrně zrušil články 1, 2 a 3 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž byla částka, kterou má EDF vrátit, značně nadhodnocena, a

                     —

                     v každém případě uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                     1.

                     První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU.

                     2.

                     Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU. Tento důvod má dvě části.

                                 —

                                 První část se týká použitelnosti testu soukromého investora a sestává z pěti bodů.

                                             —

                                             První bod, podle něhož Komise neodůvodněně nezohlednila početné dokumenty a písemnosti, které Francie a EDF řádně předložily.

                                             —

                                             Druhý bod, podle něhož Komise systematicky zaměnila faktory týkající se použitelnosti a použití testu soukromého investora.

                                             —

                                             Třetí bod, podle něhož Komise nesprávně vyloučila kritérium poučeného soukromého investora pouze z důvodu, že Francie při posuzování opatření zohlednila aspekty týkající se jejího postavení jakožto orgánu veřejné moci na úkor aspektů týkajících se jejího postavení jakožto akcionáře.

                                             —

                                             Čtvrtý bod, podle něhož Komise nesprávně přičetla EDF povinnost mít formální obchodní plán za účelem odůvodnění použitelnosti kritéria poučeného soukromého investora.

                                             —

                                             Pátý bod, podle něhož Komise ignorovala povahu a předmět tohoto opatření, jeho kontext, jakož i cíl a pravidla, kterými se řídí.

                                 —

                                 Druhá část týkající se použití testu soukromého investora a sestává ze tří bodů.

                                             —

                                             První bod, podle něhož Komise nesprávně konstatovala, že Oxerova zpráva není přípustná jako důkaz.

                                             —

                                             Druhý bod, podle něhož metodika Komise trpí zásadními vadami. Zaprvé, Komise nezohlednila historický kontext ani kritéria použitá tehdejšími investory. Zadruhé, hypotéza ‚daňové úlevy‘, na níž Komise trvala, je nejen z právního hlediska nesprávná, ale způsobila i chyby při posuzování relevance investic. Zatřetí, Komise se dopustila několika metodologických pochybení, přičemž jakékoli z nich prokazuje, že kritérium soukromého investora zjevně nebylo použito.

                                             —

                                             Třetí bod se týká důsledků metodologických pochybení Komise.

                     3.

                     Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.

               Na podporu žaloby uvádí žalobkyně dva podpůrné důvody.

                     1.

                     První podpůrný důvod vychází z toho, že většina údajné podpory je promlčena. Tento důvod má dvě části.

                                 —

                                 První část, podle níž jde v zásadě o existující podporu vyplývající z opatření přijatého před otevřením evropského trhu s elektřinou hospodářské soutěži.

                                 —

                                 Druhá část, podle níž značná část údajné podpory vyplývá z opatření přijatého více než deset let před prvním vyšetřovacím úkonem.

                     2.

                     Druhý podpůrný důvod vychází z chyb ve výpočtu, kterých se Komise dopustila při vymezování výše údajné podpory. Tento důvod má tři části:

                                 —

                                 První část, podle níž Komise pochybila stran celkové částky rezerv pro obnovu.

                                 —

                                 Druhá část, podle níž Komise pochybila stran použitelné sazby daně.

                                 —

                                 Třetí část, podle níž měla být údajná částka podpory upravena na základě těchto opravených údajů.“