title: Věc C-568/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürtingen (Německo) dne 10. září 2016 – trestní řízení proti Faizu Rasoolovi

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürtingen (Německo) dne 10. září 2016 – trestní řízení proti Faizu Rasoolovi
   (Věc C-568/16)
   (2017/C 022/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Nürtingen

      Účastníci původního řízení

   Faiz Rasool, Rasool Entertainment GmbH, Staatsanwaltschaft Stuttgart

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 písm. o) směrnice o platebních službách na vnitřním trhu (směrnice 2007/64/ES) (1) vykládán v tom smyslu, že možnost existující v herně se státní koncesí vybírat si prostřednictvím EC karty a kódu PIN hotovost v hotovostním terminálu, který je zároveň automatem na rozměňování peněž, přičemž bankovně a účetně technické vypořádání provádí externí poskytovatel služeb („provozovatel sítě“) a vyplacení klientovi se uskuteční až poté, co provozovatel sítě po provedení kontroly stavu účtu zašle terminálu autorizační kód, zatímco provozovatel herny pouze doplňuje hotovostí multifunkční automat na rozměňování peněž a od banky vedoucí účet zákazníka, který si vybírá peníze, dostane dobropis ve výši vybrané částky, představuje činnost ve smyslu čl. 3 písm. o) směrnice, a nepodléhá tedy povinnosti mít pro ni povolení?

               2)

               V případě, že činnost popsaná v první otázce nepředstavuje činnost ve smyslu čl. 3 písm. o):
               Musí být čl. 3 písm. e) směrnice 2007/64/ES vykládán v tom smyslu, že možnost výběru hotovosti s kódem PIN, která je popsána v první otázce, představuje činnost ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je současně s výběrem hotovosti vygenerována poukázka ve výši 20 eur, kterou je možné uplatnit u dozoru herny, aby tento dozor vhodil mince do peněžního hracího automatu?

               3)

               V případě, že činnost popsaná v první a druhé otázce nepředstavuje činnost, která je na základě čl. 3 písm. o) nebo e) vyňata z rozsahu působnosti směrnice:

                           3a.

                           Musí být bod 2 přílohy směrnice 2007/64/ES vykládán v tom smyslu, že činnost provozovatele herny popsaná v první a druhé otázce představuje platební službu, která si vyžaduje povolení, přestože provozovatel herny nevede účet zákazníkovi, který si vybírá peníze?

                           3b.

                           Musí být čl. 4 bod 3 směrnice 2007/64/ES vykládán v tom smyslu, že činnost provozovatele herny popsaná v první a druhé otázce představuje platební službu ve smyslu tohoto ustanovení, když provozovatel herny poskytuje tuto službu bezplatně?

         V případě, že by Soudní dvůr považoval popsanou činnost za platební službu, která si vyžaduje povolení:

               4)

               Musí být unijní právo a směrnice o platebních službách na vnitřním trhu vykládáno v tom smyslu, že brání trestně právnímu postihu provozování EC hotovostního terminálu v případě, kdy existují uvedené zvláštnosti, pokud EC terminály stejného druhu byly nebo jsou bez povolení provozovány v mnoha hernách se státní koncesí, jakož i v kasinech se státní koncesí a částečně i státem provozovaných a příslušný povolovací orgán a orgán dohledu žádné námitky nevznáší?

         V případě záporné odpovědi i na čtvrtou otázku:

               5)

               Musí být směrnice o platebních službách a unijně právní zásady právní jistoty a jednoznačnosti, jakož i článek 17 Listiny vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy existují uvedené zvláštnosti, brání správní a soudní praxi, která nařizuje, že státní pokladně připadají („propadnutí“) ty peněžní částky, které provozovatel herny získal prostřednictvím služby provozovatele sítě od zákazníků banky, kteří si pomocí EC karty a kódu PIN vybrali hotovost, kterou doplnil, a/nebo poukázky na hru na peněžních hracích automatech, přestože všechny dobropisy odpovídají jen těm částkám, které tito zákazníci obdrželi – v hotovosti a v poukázkách na hry – prostřednictvím automatu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. L 319, s. 1).


title: Věc T-337/11: Žaloba podaná dne 24. června 2011 — Italiana Calzature v. OHIM — Vicini (Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI)

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/38

         Žaloba podaná dne 24. června 2011 — Italiana Calzature v. OHIM — Vicini (Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI)
   (Věc T-337/11)
   2011/C 252/86
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Società Italiana Calzature SpA (Milán, Itálie) (zástupci: A. Rapisardi a C. Ginevra, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Itálie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu R 0918/2010-2 ze dne 8. dubna 2011 a v důsledku toho potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 30. dubna 2010 ve věci č. 992653;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: VICINI S.p.A.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „Giuseppe BY GIUSEPPE ZANOTTI“ (přihláška č. 992 653) pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: starší slovní ochranná známka Společenství „ZANOTTI“ (č. 244 277) pro zboží zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání bylo zamítnuto v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 2 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc T-308/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Itálie v. Komise ( Strukturální fondy — Spolufinancování — Nařízení (ES) č. 1260/1999 a č. 448/2004 — Podmínky způsobilosti záloh vyplácených vnitrostátními orgány v rámci režimů státních podpor nebo v souvislosti s poskytováním podpor — Důkaz o použití prostředků individuálními příjemci — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/42

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Itálie v. Komise
   (Věc T-308/05) (1)

   („Strukturální fondy - Spolufinancování - Nařízení (ES) č. 1260/1999 a č. 448/2004 - Podmínky způsobilosti záloh vyplácených vnitrostátními orgány v rámci režimů státních podpor nebo v souvislosti s poskytováním podpor - Důkaz o použití prostředků individuálními příjemci - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt“)
   (2008/C 22/78)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: původně A. Cingolo, poté P. Gentili, avvocati dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a M. Velardo, zmocněnci, ve spolupráci s G. Faedem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsažených v dopisech Komise č. 5272 ze dne 7. června 2005, č. 5453 ze dne 8. června 2005, č. 5726 a č. 5728 ze dne 17. června 2005 a č. 5952 ze dne 23. června 2005.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-50/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/1/ES — Integrovaná prevence a omezování znečištění — Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-50/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Požadavky pro udělení povolení pro stávající zařízení)
   2011/C 152/14
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupce: M. Russo, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Zařízení, která mohou mít vliv na emise do ovzduší, vody a půdy a na znečištění — Podmínky pro udělení povolení pro stávající zařízení

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (kodifikované znění) nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek, postarají, aby stávající zařízení bylo ve smyslu čl. 2 bodu 4 této směrnice provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 uvedené směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-82/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 16. února 2012 — Transportes Jordi Besora, S.L. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) a Generalitat de Catalunya

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 16. února 2012 — Transportes Jordi Besora, S.L. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) a Generalitat de Catalunya
   (Věc C-82/12)
   2012/C 138/03
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Transportes Jordi Besora, S.L.

      Žalovaní: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC) a Generalitat de Catalunya

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/12/EHS (1) ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani a zejména požadavek na odůvodnění konkrétní daně „zvláštními důvody“, vykládán v tom smyslu,

                           a)

                           že vyžaduje, aby tímto zvláštním důvodem nebyla odůvodněna jiná harmonizovaná daň?

                           b)

                           že se jedná o důvod čistě rozpočtový tehdy, byla-li konkrétní daň zavedena současně s převedením určitých pravomocí na určitá autonomní společenství, kterým se zároveň za účelem pokrytí části výdajů vzniklých na základě převedených pravomocí svěřují výnosy z této vybrané daně s tím, že lze stanovit různé sazby daně v závislosti na území každého autonomního společenství?

                           c)

                           že v případě záporné odpovědi na předchozí otázku musí být pojem „zvláštní důvod“ vykládán v tom smyslu, že daň musí být odůvodněna výhradně tímto zvláštním důvodem nebo naopak připouští, aby daň byla odůvodněna několika rozdílnými důvody, k nimž patří také důvod čistě rozpočtový určený k získání peněžních prostředků k financování konkrétních pravomocí?

                           d)

                           V případě odpovědi na předchozí otázku v tom smyslu, že se připouští několik rozdílných důvodů k odůvodnění daně, jak důležitý musí být pro účely čl. 3 odst. 2 směrnice 92/12 konkrétní důvod, aby byl splněn požadavek, že daň je odůvodněna „zvláštním důvodem“ ve smyslu, který připouští judikatura Soudního dvora, a jaká by byla kritéria pro vymezení hlavního důvodu ve vztahu k dodatečnému důvodu?

               2)

               Brání čl. 3 odst. 2 směrnice 92/12/EHS […] a zejména předpoklad splnění pravidel zdaňování platných pro spotřební daně a pro daň z přidané hodnoty, pokud jde o stanovení vzniku daňové povinnosti,

                           a)

                           neharmonizované nepřímé dani (jako je DMPVMO), k níž na rozdíl od harmonizované daně (daň z minerálních olejů, k níž vzniká daňová povinnost v okamžiku, kdy výrobky opustí poslední sklad s daňovým dozorem) nebo od daně z přidané hodnoty (která se i přesto, že daňová povinnost k ní vzniká také v okamžiku konečného maloobchodního prodeje, vyžaduje v každé fázi procesu výroby a distribuce) vzniká daňová povinnost v okamžiku maloobchodního prodeje pohonných hmot konečnému spotřebiteli,, z toho důvodu, že nedodržuje — ve smyslu rozsudku EKW a Wein & Co (2) (bod 47) — obecný systém obou výše uvedených způsobů zdanění, jak je upraven právními předpisy Společenství?

                           b)

                           V případě záporné odpovědi na předchozí otázku, musí být uvedený čl. 3 odst. 2 vykládán v tom smyslu, že uvedený předpoklad dodržení obecného systému je splněn, pokud neharmonizovaná nepřímá daň (v tomto případě DMPVMO) nemá vliv — ve smyslu, že nebrání ani neztěžuje — na obvyklý způsob vzniku daňové povinnosti ke spotřební dani nebo k dani z přidané hodnoty, aniž by nutně musely existovat shody, pokud jde o vznik daňové povinnosti?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1.

      (2)  Rozsudek ze dne 9. března 2000 (C-437/97, Recueil, s. I-1157).


title: Věc F-86/15: Žaloba podaná dne 9. června 2015 – ZZ v. ECB

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/61

         Žaloba podaná dne 9. června 2015 – ZZ v. ECB
   (Věc F-86/15)
   (2015/C 279/78)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce do programu ECB „Podpora při změně kariéry“ a návrh na náhradu údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí týmu pro podporu při změně kariéry ze dne 18. srpna 2014, kterým byla zamítnuta žádost žalobce;

               —

               přiznat žalobci náhradu vzniklé majetkové újmy sestávající z finančního balíčku v rámci podpory při změně kariéry ve výši 1 01  447 euro včetně úroků z prodlení v sazbě Evropské centrální banky navýšené o 3 body;

               —

               přiznat žalobci náhradu vzniklé nemajetkové újmy ve výši 10  000 euro;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-218/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/13

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-218/08)
   (2008/C 197/23)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nevypracovala vnější havarijní plány pro všechny závody, pro které jsou tyto plány vyžadovány, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (1), ve znění směrnice 2003/105/ES (2);

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Účelem směrnice Seveso II je prevence závažných havárií, při kterých jsou přítomny nebezpečné látky, a omezení jejich následků pro člověka a životní prostředí. Je zjevné, že vypracování vnějších havarijních plánů je základním ustanovením této směrnice: umožňuje přijmout v případě havárie naléhavá opatření za účelem omezení jejích následků.
   Článek 11 se na základě odkazu uskutečněného v článku 9 a v článku 2 směrnice použije na všechny závody, kde jsou přítomné nebezpečné látky v množstvích, která jsou rovna a nebo vyšší než množství uvedená v příloze I částech 1 a 2 sloupci 3.
   Italské orgány potvrzují od nich pocházejícími údaji, že ne všechny závody, které by vnější havarijní plány mít měly, takové plány ve skutečnosti mají.

      (1)  Úř. věst. L 10, 14.1.1997, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410.

      (2)  Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398.


title: Věc C-104/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) dne 6. března 2008 – Marc André Kurt v. Bürgermeister der Stadt Wels

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) dne 6. března 2008 – Marc André Kurt v. Bürgermeister der Stadt Wels
   (Věc C-104/08)
   (2008/C 142/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc André Kurt

      Žalovaný: Bürgermeister der Stadt Wels
   Předběžné otázky

               1)

               Je slučitelné se základními zásadami Smlouvy o založení Evropského společenství, jakož i Smlouvy o EU (Úř. věst. C 321 E, 2006, s. 1) a z nich vyplývajícími svobodami, je-li občanu EU, který je s ohledem na své teoretické a praktické vzdělání a své dlouholeté příslušné pracovní zkušenosti a oprávnění v jednom členském státě EU formálně a prakticky způsobilý k tomu, aby teoreticky a prakticky vzdělával žáky a nejnověji i učitele v autoškole a aby založil autoškolu, tuto provozoval a vedl, toto oprávnění v jiném členském státě, a to ve státě jeho původu, odepřeno prostřednictvím zákonem definovaného a z empirického hlediska nepřekonatelného požadavku diplomu?

               2)

               Je požadavek diplomu vyplývající z § 109 odst. 1 písm. e) KFG 1967 v souladu zejména s hodnotami svobody podnikatelské a obchodní činnosti stanovenými v článcích 16 a 20 Listiny základních práv EU (Úř. věst. 2007/C 303/1), jakož i se svobodnou hospodářskou soutěží a rovností všech občanů?

               3)

               Je třeba ustanovení § 109 odst. 2 KFG 1967 vykládat tak, že i jiné příslušné vzdělání ve spojení s odpovídající pracovní praxí může být uznáno za „jiné rovnocenné vzdělání“?


title: Věc C-92/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. února 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-92/08) (1)

   2009/C 113/53

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-345/12 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. listopadu 2012 — Akzo Nobel a další v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Zveřejnění rozhodnutí konstatujícího porušení článku 81 ES — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s informacemi poskytnutými Komisi na základě jejího oznámení o spolupráci — Návrh na předběžné opatření — Naléhavost — Fumus boni juris — Zvážení zájmů“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/37

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. listopadu 2012 — Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-345/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Zveřejnění rozhodnutí konstatujícího porušení článku 81 ES - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s informacemi poskytnutými Komisi na základě jejího oznámení o spolupráci - Návrh na předběžné opatření - Naléhavost - Fumus boni juris - Zvážení zájmů)
   2013/C 9/68
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Amsterodam, Nizozemsko), Akzo Nobel Chemicals Holding AB (Nacka, Švédsko) a Eka Chemicals AB (Bohus, Švédsko) (zástupci: C. Swaak a R. Wesseling, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, M. Kellerbauer a G. Meessen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2012) 3533 final ze dne 24. května 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společnostmi Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB a Eka Chemicals AB na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Evropské komise ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže 2011/695 (Věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan), a návrh na vydání předběžných opatření, podle nichž má být nadále důvěrně zacházeno s určitými údaji o žalobkyních, pokud jde o rozhodnutí Komise 2006/903/ES ze dne 3. května 2006 o postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, L'Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA a Arkema SA (Věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan) (Úř. věst. L 353, s. 54).

      Výrok

               1)

               Vykonatelnost rozhodnutí Komise C(2012) 3533 final ze dne 24. května 2012, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení podaná společnostmi Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB a Eka Chemicals AB na základě článku 8 rozhodnutí 2011/695/EU předsedy Evropské komise ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan) se odkládá.

               2)

               Komisi se nařizuje, aby v případě společností Akzo Nobel, Akzo Nebel Chemicals holding a Eka Chemicals nezveřejňovala podrobnější znění svého rozhodnutí 2006/903/ES ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, L'Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvay SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA a Arkema SA. (Věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan), než je znění, které zveřejnila na své internetové stránce v září 2007.

               3)

               Ve zbývající části se návrh na předběžné opatření zamítá.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 1. února 2016 ve věci E-21/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (nesplnění povinnosti státem EHP/ESVO – neprovedení předpisů – směrnice 2011/88/EU, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu)

text:
               19.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 18/27

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 1. února 2016
   ve věci E-21/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (nesplnění povinnosti státem EHP/ESVO – neprovedení předpisů – směrnice 2011/88/EU, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu)
   (2017/C 18/11)
   Ve věci E-21/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 2 aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a podle článku 7 Dohody tím, že nepřijal opatření nezbytná k provedení uvedeného aktu ve stanovené lhůtě, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce-zpravodaj, a Páll Hreinsson, soudci, dne 1. února 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               Prohlašuje, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení právního aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu), začleněného do Dohody protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle článku 2 uvedeného právního aktu a článku 7 uvedené dohody.

               2.

               Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc T-828/16: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – CRDO Torta del Casar v. EUIPO – CRDOP „Queso de La Serena“ (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/54

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – CRDO Torta del Casar v. EUIPO – CRDOP „Queso de La Serena“ (QUESO Y TORTA DE LA SERENA)
   (Věc T-828/16)
   (2017/C 022/73)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Torta del Casar (Casar de Cáceres, Španělsko) (zástupci: A. Pomares Caballero a M. Pomares Caballero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Protegida „Queso de La Serena“ (Castuera, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „QUESO Y TORTA DE LA SERENA“ – Přihláška č. 10 486 447

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016, ve věci R 2573/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí změnil a konstatoval, že v projednávaném případě jsou splněny požadavky uplatnění relativního důvodu pro zamítnutí podle čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 13 odst. 1 nařízení č. 510/2006;

               —

               podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí; a

               —

               v každém případě rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a uložil mu náhradu nákladů řízení žalobkyně (včetně nákladů vynaložených na řízení u odvolacího senátu).

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 1 nařízení č. 510/2006, ve spojení s čl. 13 odst. 1 téhož nařízení, a v konečném důsledku kvůli odkazu čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 13 odst. 1 nařízení č. 510/2006 kvůli odkazu čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení obecných zásad právní jistoty a řádné správy.


title: Věc T-488/12: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — CITEB a Belgo-Metal v. Parlament

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/42

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — CITEB a Belgo-Metal v. Parlament
   (Věc T-488/12)
   2013/C 9/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cit Blaton SA (CITEB) (Schaerbeek, Belgie) a Belgo-Metal (Wetteren, Belgie) (zástupce: R. Simar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí, kterým Generální ředitelství Evropského parlamentu pro infrastrukturu a logistiku vyřadilo dne 7. září 2012 nabídku žalobkyň a zadalo zakázku jinému uchazeči a o kterém byly žalobkyně informovány dopisem ze 7. a 18. září 2012;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 89 odst. 1 a 2 a článku 92 finančního nařízení (1), čl. 135 odst. 1 a 5 prováděcího nařízení (2) a článku 49 směrnice 2004/18 (3), jakož i zásady hospodářské soutěže, zásady transparentnosti, zásady rovnosti, zásady proporcionality a zásady přesnosti, jelikož napadené rozhodnutí neobsahuje zprávu vypracovanou hodnotícím výborem, jež představuje důvod rozhodnutí, a žalobkyně tak nemohou ověřit řádnost přijaté nabídky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení povinnosti uvést odůvodnění, článku 100 odst. 2 finančního nařízení, dokumentů týkajících se zakázky a ustanovení upravujících zadání zakázky, jelikož napadené rozhodnutí není zevrubným a odpovídajícím způsobem odůvodněno, neboť neobsahuje informace ze zprávy hodnotícího výboru.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc C-336/09 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2012 — Polská republika v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Společná organizace trhů — Přechodná opatření, která mají být přijata po přistoupení nových členských států — Nařízení (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru — Žaloba na neplatnost — Lhůta — Výchozí bod — Opožděnost — Nepřípustnost — Důvody — Porušení zásad, na nichž je založeno společenství práva, a zásady účinné soudní ochrany“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2012 — Polská republika v. Evropská komise
   (Věc C-336/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Společná organizace trhů - Přechodná opatření, která mají být přijata po přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 60/2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru - Žaloba na neplatnost - Lhůta - Výchozí bod - Opožděnost - Nepřípustnost - Důvody - Porušení zásad, na nichž je založeno společenství práva, a zásady účinné soudní ochrany)
   2012/C 258/03
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz, poté M. Szpunar, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe, A. Stobiecka-Kuik, A. Szmytkowska a T. van Rijn, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) ze dne 10. června 2009, Polsko v. Komise (T-258/04), kterým Tribunál jako nepřípustnou zamítl žalobu znějící na částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8) — Datum, od kterého počíná běžet lhůta pro podání žaloby na neplatnost — Nesprávný výklad článku 230 čtvrtého pododstavce ES a nařízení č. 1 o užívání jazyků v EHS (Úř. věst. L 17, s. 385) — Porušení práva na účinnou soudní ochranu, jakož i zásady solidarity a dobré víry — Vady řízení vyplývající z toho, že Tribunál zamítl žalobní důvody spjaté s porušením těchto zásad

      Výrok

               1)

               Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 10. června 2009, Polsko v. Komise (T-258/04), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o návrhových žádáních Polské republiky směřujících ke zrušení článku 5, čl. 6 odst. 1 až 3, čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-182/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2007 – Nizozemské království v. Komise ( Sbližování právních předpisů — Odchylné vnitrostátní předpisy — Odmítnutí Komisí návrhu vyhlášky, kterým se s předstihem snižuje mezní hodnota Společenství pro emise částic produkovaných některými novými vozidly poháněnými vznětovým motorem — Povinnost postupovat s řádnou péčí a povinnost uvést odůvodnění — Specifičnost problému dodržování mezních hodnot Společenství pro koncentraci částic ve vnějším ovzduší oznamujícím členským státem )

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. června 2007 – Nizozemské království v. Komise
   (Věc T-182/06) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Odchylné vnitrostátní předpisy - Odmítnutí Komisí návrhu vyhlášky, kterým se s předstihem snižuje mezní hodnota Společenství pro emise částic produkovaných některými novými vozidly poháněnými vznětovým motorem - Povinnost postupovat s řádnou péčí a povinnost uvést odůvodnění - Specifičnost problému dodržování mezních hodnot Společenství pro koncentraci částic ve vnějším ovzduší oznamujícím členským státem“)
   (2007/C 183/63)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: H. Sevenster a M. de Grave, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia, A. Alcover San Pedro a H. van Vliet, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/372/ES ze dne 3. května 2006, kterým se zamítá předloha vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem (Úř. věst. L 142, s. 16)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


20150731038616962015/C 270/271862013TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150630222322Spojené věci T-186/13, T-190/13 et T-193/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2015 – Nizozemsko a další v. Komise „Státní podpory – Prodej pozemků – Podpora poskytnutá ve prospěch Schouten-de Jong Bouwfonds ze strany veřejně-soukromého partnerství založeného obcí Leidschendam-Voorburg – Snížení prodejní ceny pozemků a vynětí z platby příspěvků za využívání a kvalitu se zpětnou účinností – Rozhodnutí prohlašující státní podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení – Pojem podpora – Kritérium soukromého investora – Posouzení s ohledem na všechny relevantní skutečnosti sporné operace a její kontext“
 ---documentbreak--- C2702015CS2220120150630CS0027222232Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2015 – Nizozemsko a další v. Komise
   (Spojené věci T-186/13, T-190/13 et T-193/13) (
         1
      )
   „„Státní podpory — Prodej pozemků — Podpora poskytnutá ve prospěch Schouten-de Jong Bouwfonds ze strany veřejně-soukromého partnerství založeného obcí Leidschendam-Voorburg — Snížení prodejní ceny pozemků a vynětí z platby příspěvků za využívání a kvalitu se zpětnou účinností — Rozhodnutí prohlašující státní podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Pojem podpora — Kritérium soukromého investora — Posouzení s ohledem na všechny relevantní skutečnosti sporné operace a její kontext““2015/C 270/27Jednací jazyk: nizozemština
      Účastníci řízení

      Žalobci: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, B. Koopman a J. Langer, zmocněnci) (věc T-186/13); Gemeente Leidschendam-Voorburg (Nizozemsko) (zástupci: A. de Groot a J. K. Sluijs, advokáti) (věc T-190/13); Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Nizozemsko) a Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Nizozemsko) (zástupci: E. Pijnacker Hordijk a X. Reintjes, advokáti) (věc T-193/13)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.J. Loewenthal a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 87 ze dne 23. ledna 2013 o státní podpoře SA.24123 (2012/C) (ex. 2011/NN) poskytnuté Nizozemskem – Údajný prodej pozemků ze strany obce Leidschendam-Voorburg za údajně nižší než tržní cenu.

      Výrok rozsudku

            1)

            Rozhodnutí Komise C (2013) 87 ze dne 23. ledna 2013 o státní podpoře SA.24123 (2012/C) (ex. 2011/NN) poskytnuté Nizozemskem – Údajný prodej pozemků ze strany obce Leidschendam-Voorburg za údajně nižší než tržní cenu, se zrušuje.

            2)

            Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Nizozemským královstvím, Gemeente Leidschendam-Voorburg, Bouwfonds Ontwikkeling BV a Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Věc T-653/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Wahlström v. Frontex „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Hodnocení — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2010 — Každoroční pohovor s hodnotitelem — Stanovení cílů“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Wahlström v. Frontex
   (Věc T-653/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2010 - Každoroční pohovor s hodnotitelem - Stanovení cílů“)
   (2015/C 371/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Kari Wahlström (Espoo, Finsko) (zástupce (i): S. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, ve spolupráci s A. Duron a D. Waelbroeck, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 9. října 2013, Wahlström v. Frontex (F-116/12, Sb. VS, EU:F:2013:143) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 9. října 2013, Wahlström v. Frontex (F-116/12, Sb. VS, EU:F:2013:143), se zrušuje v části, v níž Soud pro veřejnou službu zamítl druhou a třetí část druhého žalobního důvodu na určení neplatnosti, jenž byl vznesen v prvním stupni, jakož i návrh na náhradu škody.

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Posudek o vývoji služebního postupu za rok 2010 K. Wahlströma se zrušuje.

               4)

               Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) se ukládá platba náhrady škody ve výši 2  000 eur ve prospěch K. Wahlströma.

               5)

               Frontex se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení v tomto stupni a rovněž veškerých nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


title: Věc T-563/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2010 Patrizií De Luca proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. září 2010 ve věci F-20/06, De Luca v. Komise

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2010 Patrizií De Luca proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. září 2010 ve věci F-20/06, De Luca v. Komise
   (Věc T-563/10 P)
   2011/C 63/52
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Patrizia De Luca (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že rozsudek Soudu pro veřejnou službu vydaný dne 30. září 2010 (věc F-20/06, De Luca v. Komise), kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky, se zrušuje;

               —

               na základě nových ustanovení rozhodl, že

                           —

                           rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 23. února 2005, kterým byla navrhovatelka jmenována na pracovní místo administrátora, se v rozsahu, v němž stanoví její zařazení do platové třídy A*9, platového stupně 2, zrušuje;

                           —

                           Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje dva důvody.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto o použití čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropské unie, přestože toto ustanovení lze použít pouze na „přijímání“ úředníků a navrhovatelka již v okamžiku svého jmenování měla postavení úřednice.

                           —

                           Navrhovatelka tvrdí, že SVS tím, že rozhodl o použitelnosti tohoto ustanovení, nesprávně stanovil rozsah věcné působnosti čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu, čímž porušil výkladové pravidlo, podle kterého je třeba každé přechodné ustanovení vykládat restriktivně.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka protiprávnosti čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu.

                           —

                           Navrhovatelka tvrdí, že použití tohoto ustanovení vede k porušení základní zásady rovného zacházení s úředníky a zásady práva na služební postup, jelikož navrhovatelka byla zařazena do nižší platové třídy poté, co uspěla ve výběrovém řízení na lépe ohodnocená pracovní místa, zatímco s úspěšnými uchazeči výběrového řízení na změnu kategorie platové třídy B*10 bylo zacházeno příznivěji, jelikož byli zařazeni do platové třídy A*10.

                           —

                           Navrhovatelka krom toho tvrdí, že SVS se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že námitka protiprávnosti čl. 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu nebyla vznesena implicitně na základě důvodu vycházejícího z porušení zásad rovného zacházení, proporcionality a povinnosti uvést odůvodnění.


title: Věc T-174/15: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2017 – EFB v. Komise

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2017 – EFB v. Komise
   (Věc T-174/15) (1)

   (2017/C 144/90)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22. 6. 2015.


title: Věc C-541/14 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 21. dubna 2016 – Royal Scandinavian Casino Århus I/S v. Evropská komise, Dánské království, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA) „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na neplatnost — Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU — Právo podat žalobu — Aktivní legitimace — Fyzické a právnické osoby — Státní podpora — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem — Akt, který se žalobkyně osobně dotýká — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření“

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/2

         Usnesení Soudního dvora ze dne 21. dubna 2016 – Royal Scandinavian Casino Århus I/S v. Evropská komise, Dánské království, Betfair Group plc, Betfair International Ltd, European Gaming and Betting Association (EGBA)
   (Věc C-541/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické a právnické osoby - Státní podpora - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za slučitelný s vnitřním trhem - Akt, který se žalobkyně osobně dotýká - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření“)
   (2016/C 279/02)
   Jednací jazyk: dánština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Royal Scandinavian Casino Århus I/S (zástupce: B. Jacobi, advokát)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: L. Grønfeldt a P-J. Loewenthal, zmocněnci), Dánské království (zástupci: M. C. Thorning, zmocněnec, ve spolupráci s R. Holdgaard, advokát), Betfair Group plc, Betfair International Ltd (zástupci: O. Brouwer, A. Pliego Selie a M. Groothuismink, advokáti), European Gaming and Betting Association (EGBA) (zástupci: J. Heithecker, C.-D. Ehlermann a J. Ylinen, Rechtsanwälte)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Royal Scandinavian Casino Århus I/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


title: Věc T-137/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2010 — Nike International v. OHMI — Muñoz Molina (R10) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství R10 — Nezapsaná národní slovní ochranná známka R10 — Převod národní ochranné známky — Procesní vada )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2010 — Nike International v. OHMI — Muñoz Molina (R10)
   (Věc T-137/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství R10 - Nezapsaná národní slovní ochranná známka R10 - Převod národní ochranné známky - Procesní vada)
   2011/C 13/46
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Aurelio Muñoz Molina (Petrer, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. ledna 2009 (věc R 551/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností DL Sports Marketing Ltda a Aureliem Muñozem Molinou.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. ledna 2009 (věc R 551/2008-1) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc C-466/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. června 2016 ve věci T-277/13, Marquis Energy LLC v. Rada Evropské unie

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. června 2016 ve věci T-277/13, Marquis Energy LLC v. Rada Evropské unie
   (Věc C-466/16 P)
   (2016/C 402/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnec, N. Tuominen, advokát)

      Další účastníci řízení: Marquis Energy LLC, Evropská komise, ePURE, de Europese Producenten Unie van Hernieuwbare Ethanol

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 ve věci T-277/13, Marquis Energy v. Rada Evropské unie, doručený Radě dne 10. června 2016;

               —

               zamítl žalobu, kterou podala v prvostupňovém řízení Marquis Energy a která zněla na zrušení napadeného nařízení (1);

               —

               uložil Marquis Energy, aby Radě nahradila náklady řízení vynaložené v prvostupňovém řízení i v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Podpůrně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k opětovnému posouzení;

               —

               rozhodl, že o nákladech prvostupňového řízení a řízení o kasačním opravném prostředku v případě vrácení věci Tribunálu bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rada v rámci tohoto kasačního opravného prostředku navrhuje, aby byl napadený rozsudek zrušen z těchto důvodů:
   Závěry Tribunálu o přípustnosti žaloby a zejména jeho závěry o bezprostředním a osobním dotčení žalobce jsou právně nesprávné.

               a.

               Zaprvé, Tribunál má za to, že pro závěr o bezprostředním dotčení postačuje, pokud je žalobce výrobcem bioetanolu. Tento závěr o přímém účinku je však v rozporu s ustálenou judikaturou, která odmítá přímý účinek na základě čistě hospodářských důsledků.

               b.

               Zadruhé, není jasné, jak by pouhá skutečnost, že žalobce prodal svůj bioetanol domácím obchodníkům/výrobcům, který byl následně znovu prodán na domácím trhu nebo vyvezen domácími obchodníky/výrobci ve významném množství do Unie před uložením cel, podstatně ovlivnila jeho postavení na trhu. K prokázání podstatného dotčení jeho postavení na trhu uložením cel by bylo nutné, aby žalobce prokázal alespoň vliv cel na úroveň dovozu do Unie v návaznosti na uložení antidumpingových cel. Žalobce však v tomto ohledu neuvedl žádné informace a ani napadený rozsudek v tomto ohledu neobsahuje žádné závěry. Došlo tak k nesprávnému právnímu posouzení při uplatnění testu osobního dotčení a dále zde chybí odůvodnění.

         Co se týče věci samé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu základního nařízení (2) a ve dvou případech se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s právem WTO.

               a.

               Zaprvé, Tribunál nesprávně vyložil základní nařízení, pokud měl za to, že čl. 9 odst. 5 tohoto nařízení provádí články 9.2 a 6.10 antidumpingové dohody. Jak plyne ze znění čl. 9 odst. 5 základního nařízení, toto ustanovení se netýká výběru vzorku. A článek 6.10 antidumpingové dohody je proveden článkem 17 a čl. 9 odst. 6 základního nařízení, a nikoliv čl. 9 odst. 5 tohoto nařízení.

               b.

               Zadruhé, Tribunál nesprávně vyložil pojem „dodavatel“ uvedený v čl. 9 odst. 5 základního nařízení a v článku 9.2 antidumpingové dohody. Z logiky a systematiky čl. 9 odst. 5 vyplývá, že dodavatel může být pouze „zdroj, o němž bylo zjištěno, že je dumpingový a působí újmu“. Vzhledem k tomu, že výrobci v USA neměli žádnou vývozní cenu, dumping jim nemohl být přičítán. Tribunál se tedy dopustil nesprávného právního posouzení, pokud je kvalifikoval jako „dodavatele“ ve smyslu čl. 9 odst. 5 základního nařízení a článku 9.2 antidumpingové dohody.

               c.

               Zatřetí, Tribunál nesprávně vyložil slovní spojení „není-li to proveditelné“ použité v čl. 9 odst. 5 základního nařízení a článku 9.2 antidumpingové dohody, jelikož vycházel z nesprávného výkladu čl. 9 odst. 5 základního nařízení ve světle článku 6.10 antidumpingové dohody a ze zprávy odvolacího orgánu ve věci ES – Spojovací prostředky (3). Tato zpráva se týká pouze článku 9.2 antidumpingové dohody a analýza provedená v této zprávě týkající se slovního spojení „není-li to proveditelné“ se tak vztahuje pouze na situaci a zacházení, které čl. 9 odst. 5 základního nařízení stanoví ve vztahu k vývozcům v netržním hospodářství. Odvolací orgán tedy neposkytl výklad slovního spojení „není-li to proveditelné“, který by mohl být použit v tomto řízení, jež se netýká vývozců v netržním hospodářství.

         Tribunál nakonec dospěl k věcně nesprávným skutkovým zjištěním, pokud dovodil, že výpočet individuálních cel je „proveditelný“. V situaci, kdy výrobci bioetanolu nemají vývozní cenu, ale pouze vnitrostátní cenu, je jednoznačně neproveditelné a nemožné stanovit individuální dumpingové rozpětí, a Komise tak může stanovit jednotné celostátní dumpingové rozpětí.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 157/2013 ze dne 18. února 2013 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bioethanolu pocházejícího ze Spojených států amerických (Úř. věst. 2013, L 49, s. 10).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).

      (3)  Evropská společenství – konečná antidumpingová opatření vztahující se na některé spojovací prostředky ze železa nebo oceli z Číny – AB-2011-2 – Zpráva odvolacího orgánu, WT/DS397/AB/R („ES – Spojovací prostředky, WT/DS397/AB/R“).


title: Věc T-608/13: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — easyGroup IP Licensing v. OHIM — TUI (easyAir-tours)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/33

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — easyGroup IP Licensing v. OHIM — TUI (easyAir-tours)
   (Věc T-608/13)
   2014/C 24/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: easyGroup IP Licensing Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: J. Day, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: TUI AG (Hannover, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. září 2013 ve věci R 1029/2012-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „easyAir-tours“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36, 39 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 220 849.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní zápisy ochranné známky s vyznačením Evropské unie, zápis ochranné známky Společenství a zápis národní ochranné známky týkající se obrazové ochranné známky obsahující kromě jiného slovní prvek „airtours“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranných známkách Společenství


title: Věc F-124/05: Žaloba podaná dne  16. prosince 2005  – A v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/47

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 – A v. Komise
   (Věc F-124/05)
   (2006/C 86/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: A (Port-Vendres, Francie) (zástupci: B. Cambier a L. Cambier, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 28. února 2005, kterým byla zamítnuta žádost podaná žalobcem dne 22. října 2004 na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropských společenství, směřující k ukončení disciplinárního řízení zahájeného proti němu rozhodnutím ze dne 16. ledna 2004;

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 26. září 2005, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem dne 20. května 2005 na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu, směřující ke změně výše uvedeného rozhodnutí ze dne 28. února 2005;

               —

               rozhodnout, že výše uvedená žádost žalobce ze dne 22. října 2004 je přípustná a opodstatněná;

               —

               uložit žalované, aby žalobci a jeho rodině uhradila prozatímní částku 1 581 801 EUR, která odpovídá polovině újmy způsobené rozhodnutím o zahájení a pokračování disciplinárního řízení vedeného proti žalobci, přičemž druhá část musí být upřesněna znalcem;

               —

               uložit žalované, aby uhradila 8 % úrok ze všech výše uvedených částek, a to od 23. listopadu 1999, data, kdy byla ukončena první zpráva o vnitřním vyšetřování vedeném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), ve které se objevily první náznaky podjatosti vůči žalobci, nebo podpůrně od 16. ledna 2004, data, ke kterému se orgán oprávněný ke jmenování (OOJ) rozhodl zahájit disciplinární řízení proti žalobci;

               —

               ustanovit znalce;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává šesti žalobních důvodů.
   V prvním žalobním důvodu uplatňuje, že dotčené disciplinární řízení bylo zahájeno výlučně z důvodu trestního stíhání zahájeného proti žalobci, které bylo ukončeno pravomocným rozhodnutím o zastavení trestního stíhání vydaným Chambre du Conseil de Bruxelles dne 30. června 2004. Disciplinární řízení tedy mělo být ukončeno stejným způsobem.
   Ve druhém žalobním důvodu žalobce uplatňuje právní moc výše uvedeného rozhodnutí o zastavení trestního stíhání, proti kterému žalovaná nepodala odvolání.
   Podpůrně v případě, že by bylo třeba posoudit, že OOJ mohl pokračovat v disciplinárním řízení založeném na skutečnostech, o kterých bylo Chambre du Conseil de Bruxelles s konečnou platností rozhodnuto, že nejsou prokázané, se žalobce ve svém třetím žalobním důvodu domnívá, že sporná rozhodnutí neprávem spojují disciplinární řízení vedené proti němu na konci probíhajících řízení proti paní Cresson.
   Dále ve čtvrtém a pátém žalobním důvodu žalobce uplatňuje, že skutečnosti, které mu jsou vytýkány, jsou pochybené a že OOJ porušil povinnost péče stanovenou v článku 24 služebního řádu a zásadu legitimního očekávání, jelikož neučinil vše, co bylo v jeho pravomoci za účelem pochopení správného průběhu událostí.
   Konečně má žalobce ve svém posledním žalobním důvodu za to, že přiměřená lhůta, ve které se měl OOJ vyjádřit, v každém případě uplynula před dlouhou dobou vzhledem k tomu, že k událostem došlo v letech 1995-1996.
   Pokud jde o návrh na náhradu škody, žalobce tvrdí, že pochybení žalované jsou příčinou jeho nervové deprese, která jej donutila předčasně ukončit jeho kariéru úředníka. Tato okolnost způsobila majetkovou a nemajetkovou újmu jak jemu samotnému, tak i jeho rodině.


title: Věc T-411/11: Žaloba podaná dne 28. července 2011 — Hemofarm v. OHIM — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/44

         Žaloba podaná dne 28. července 2011 — Hemofarm v. OHIM — Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)
   (Věc T-411/11)
   2011/C 311/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Srbsko) (zástupce: D. Cañadas Arcas)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios Diafarm, SA (Barberá del Vallès, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přerušil řízení o žalobě podané k Tribunálu žalobkyní proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky vzory) ze dne 17. května 2011 do doby, než OHIM a obchodní soudy č. 4 a 8 v Barceloně rozhodnou o návrzích na prohlášení neplatnosti a zrušení kvůli neužívání;

               —

               podpůrně, přezkoumal, zrušil nebo případně změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ve věci R 298/2010-4 v rozsahu, v němž se vztahuje na napadené výrobky třídy 5 za účelem definitivního zamítnutí námitky B 996 506 v souvislosti s uvedenou třídou, tak, aby byla přihláška ochranné známky Společenství č. 4 504 049 HEMOFARM, podaná žalobkyní, přijata pro všechny výrobky třídy a mohlo dojít k jejímu zápisu pro požadované třídy 5 a 35.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HEMOFARM“ pro výrobky a služby tříd 3, 5 a 35.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Laboratorios Diafarm, SA.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství a mezinárodní slovní ochranná známka „HEMOFARM“ pro výrobky tříd 3 a 16 a národních slovních ochranných známek „HEMOPLANT“ a „HEMONET“ pro výrobky třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


               3.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/15

         Žaloba podaná dne 28. června 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-11/13)
   2013/C 287/11
   Dne 28. června 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgium, Xavierem Lewisem a Mariou Moustakali, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1)

               prohlásil, že nesprávným provedením čl. 9 odst. 1 a 2 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 13b přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2)

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nedosáhl do 4. září 2012 souladu s odůvodněným stanoviskem Kontrolního úřadu ESVO ze dne 4. července 2012 ohledně nesprávného provedení čl. 9 odst. 1 a 2 a článku 10 aktu uvedeného v bodě 13b přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění) (dále jen „směrnice“),

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení této směrnice, nesplnil své povinnosti podle čl. 9 odst. 1 a 2 a článku 10 uvedené směrnice, jakož i článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-322/05 P: Opravný prostředek podaný 24. srpna 2005 Hippocratem Vounakisem proti usnesení vydanému dne 2. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-326/03, Hippocrate Vounakis v. Komise Evropských společenství

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/6

         Opravný prostředek podaný 24. srpna 2005 Hippocratem Vounakisem proti usnesení vydanému dne 2. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-326/03, Hippocrate Vounakis v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-322/05 P)
   (2005/C 257/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen 24. srpna 2005 opravný prostředek podaný Hippocratem Vounakisem, zastoupeným S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem a E. Marchalem, advokáty, proti usnesení vydanému dne 2. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-326/03, Hippocrate Vounakis v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
   Rozhodl, že

               —

               se usnesení Soudu (třetího senátu) ze dne 2. června 2005 ve věci T-326/03 (Hippocrate Vounakis v. Komise Evropských společenství) v celém rozsahu zrušuje;

         Dále rozhodl, že

               —

               je žaloba na neplatnost směřující proti rozhodnutí Komise o nezařazení jména účastníka řízení podávajícího opravný prostředek do seznamu osob povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období pro povýšení 2002 přípustná,

               —

               se žalované v řízení v prvním stupni a v řízení o opravném prostředku ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých v řízení v prvním stupni a v řízení o opravném prostředku.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty:
   Na podporu svého opravného prostředku účastník řízení podávající opravný prostředek konstatuje, že Soud provedl nesprávné právní posouzení, když posuzoval rozhodnutí napadené účastníkem řízení podávajícím opravný prostředek.
   Soud měl totiž nesprávně za to, že rozhodnutí napadené účastníkem řízení podávajícím opravný prostředek je rozhodnutím týkajícím se vyhotovení seznamu povýšených osob vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí bylo tvořeno soubory aktů individuální povahy, které jsou určeny povýšeným úředníkům, zatímco napadené rozhodnutí o nezařazení jména účastníka řízení podávajícího opravný prostředek do seznamu povýšených osob je rozhodnutí striktně individuální.
   Vzhledem k tomu, že rozhodnutí o povýšení ostatních úředníků, nesprávně považovaná za napadený akt, nebyla určena účastníku řízení podávajícímu opravný prostředek, měl Soud za to, že se musí uplatnit čl. 90 odst. 2 druhá odrážka druhá věta služebního řádu, a že tedy, i když měl dovolenou za kalendářní rok do 16. září a uvedené rozhodnutí bylo zveřejněno dne 14. srpna 2002, byl začátkem jeho lhůty pro podání stížnosti v každém případě den zveřejnění uvedeného seznamu.
   Tímto Soud porušil čl. 90 odst. 2 druhou odrážku první větu služebního řádu, pokud je napadeným rozhodnutím právě individuální rozhodnutí o nepovýšení účastníka řízení podávajícího opravný prostředek po srovnávacím přezkumu zásluh úředníků určených k povýšení, a nikoli individuální rozhodnutí o povýšení ostatních úředníků, kteří jej nenapadají.
   Pokud se jedná o individuální rozhodnutí, toto rozhodnutí mu musí být „užitečně“ oznámeno.
   Ze všech výše uvedených důvodů se jeví, že Soud provedl nesprávné právní posouzení.


title: Věc F-37/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Brown v. Komise ( Veřejná služba — Vnitřní výběrové řízení do orgánu — Podmínky pro přijetí — Pomocní zaměstnanci — Zamítnutí kandidatury )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/83

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Brown v. Komise
   (Věc F-37/05) (1)

   („Veřejná služba - Vnitřní výběrové řízení do orgánu - Podmínky pro přijetí - Pomocní zaměstnanci - Zamítnutí kandidatury“)
   2009/C 267/148
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Brown (Overijse, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a K. Hermann, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí komise pro výběrové řízení COM/PB/04 pro přechod z kategorie C do kategorie B, kterým nebyl žalobce připuštěn k předvýběrovým zkouškám zmíněného výběrového řízení z důvodu, že k nejzazšímu datu pro podání přihlášek nesplňoval požadovanou statutární podmínku

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 36 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-208/05 a převedena na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. 12. 2005)


title: Věc T-200/09: Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2010 — Abertis Infraestructuras v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Spojování podniků — Rozhodnutí o ukončení řízení zahájeného na základě čl. 21 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 — Lhůta pro podání žaloby — Východisko — Nepřípustnost“ )

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2010 — Abertis Infraestructuras v. Komise
   (Věc T-200/09) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Spojování podniků - Rozhodnutí o ukončení řízení zahájeného na základě čl. 21 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 - Lhůta pro podání žaloby - Východisko - Nepřípustnost“)
   2010/C 195/30
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abertis Infraestructuras, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Roca Junyent a P. Callol García, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. srpna 2008 o ukončení řízení zahájeného na základě čl. 21 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40) v rozsahu, v němž se týká spojení mezi žalobkyní a společností Autostrade SpA (věc COMP/M.4388 — Abertis/Autostrade).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Abertis Infraestructuras, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-252/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2006 Beau proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-39/05, Beau v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2006 Beau proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-39/05, Beau v. Komise
   (Věc T-252/06 P)
   (2006/C 281/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Marie-Yolande Beau (Paříž, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný;

               —

               zrušit rozsudek vydaný Soudem pro veřejnou službu dne 28. června 2006 ve věci F-39/05;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním navrhovatelky na zrušení a na náhradu škody předloženým navrhovatelkou v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku tvrdí, že jednak Soud pro veřejnou službu porušil právo Společenství tím, že přistoupil k nesprávné právní kvalifikaci některých skutečností, a jednak že se dopustil vady řízení, a porušil tak její práva obhajoby.


title: Věc T-58/15: Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Ludwig Bertram v. OHIM – Seni Vita (Sanivita)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/36

         Žaloba podaná dne 4. února 2015 – Ludwig Bertram v. OHIM – Seni Vita (Sanivita)
   (Věc T-58/15)
   (2015/C 118/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ludwig Bertram GmbH (Isernhagen, Německo) (zástupce: V. Rust-Sorge, advikátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Seni Vita OHG (Bayreuth, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Klägerin

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství č. 9949959

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014, ve věci R 1087/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-141/13 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. července 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Wedl & Hofmann GmbH „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka Walzer Traum — Námitka národní slovní ochranné známky Walzertraum — Pojem ‚řádné užívání ochranné známky — Nezohlednění předchozích rozhodnutí — Zásada rovného zacházení“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/11

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. července 2014 – Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Wedl & Hofmann GmbH
   (Věc C-141/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka Walzer Traum - Námitka národní slovní ochranné známky Walzertraum - Pojem ‚řádné užívání ochranné známky - Nezohlednění předchozích rozhodnutí - Zásada rovného zacházení“)
   2014/C 315/16
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Reber Holding GmbH & Co. KG (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schenider, zmocněnec), Wedl & Hofmann GmbH (zástupce: T. Raubal, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Reber Holding GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc C-292/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Parma (Itálie) dne 27. července 2009 — Isabella Calestani v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Parma (Itálie) dne 27. července 2009 — Isabella Calestani v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Věc C-292/09)
   2009/C 233/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione tributaria provinciale di Parma

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Isabella Calestani

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Předběžné otázky

   Jsou ustanovení čl. 19 odst. 5 nařízení prezidenta republiky č. 633/72 v rozporu s právem Společenství a zásadou neutrality DPH, a zejména došlo k nesprávnému provedení šesté směrnice 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 v rozsahu, v němž vnitrostátní právo nestanoví možnost odpočtu DPH u nákupů uskutečněných osobami podléhajícími dani, které provádějí úkony osvobozené od DPH?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-356/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2013 Giorgioem Lebedefem proti rozsudku vydanému dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-56/11, Lebedef v. Komise

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2013 Giorgioem Lebedefem proti rozsudku vydanému dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-56/11, Lebedef v. Komise
   (Věc T-356/13 P)
   2013/C 298/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. dubna 2013 ve věci F-56/11, Lebedef v. Komise, jehož předmětem je zrušení disciplinárního rozhodnutí ze dne 6. července 2010, kterým byla navrhovateli uložena sankce spočívající v zařazení o dvě platové třídy níže v rámci téže funkční skupiny;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním žalobce formulovaným v prvostupňovém řízení;

               —

               podpůrně vrátil věc zpět k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu;

               —

               rozhodl o nákladech řízení a uložil Komisi jejich náhradu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel několik námitek týkajících se bodů 35, 36, 44, 45, 56, 57, 69, 70, 71, 77, 78, 86, 95 a 96 napadeného rozsudku vycházejících z porušení práva na obhajobu a porušení zásady zákazu svévole, jelikož Soud pro veřejnou službu zkreslil a nesprávně vyložil skutkové okolnosti případu a dopustil se nesprávného pochopení a nesprávného výkladu žaloby vydané v řízení v prvním stupni a, jakož i napadeného rozhodnutí.


title: Věc T-310/08: Žaloba podaná dne 8. srpna 2008 – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte v. OHIM (executive edition)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/22

         Žaloba podaná dne 8. srpna 2008 – BSH Bosch und Siemens Hausgeräte v. OHIM (executive edition)
   (Věc T-310/08)
   (2008/C 247/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. června 2008 (věc R 845/2007-1);

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), že ponese vlastní náklady řízení, jakož i že nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „executive edition“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11 (přihláška č. 4 908 182).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka je nadána minimální úrovní rozlišovací způsobilosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-101/09: Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — AA v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/52

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2009 — AA v. Komise
   (Věc F-101/09)
   2010/C 63/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AA (Brusel, Belgie) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Částečné zrušení rozhodnutí o zařazení žalobkyně do platové třídy AD6 platového stupně 2 a uložení žalované nahradit způsobenou nemajetkovou a majetkovou újmu. Podpůrně uložení žalované zaplatit nemajetkovou a majetkovou újmu způsobenou průtahy při přijímání žalobkyně do zaměstnání.

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 19. února 2009 v části, ve které se s konečnou platností stanoví zařazení žalobkyně, jakož i uložit žalované náhradu škody ve výši 320 854 eur a úhradu vyrovnávacích úroků a úroků z prodlení ve výši 6,75 % za vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu.

               —

               Podpůrně uložit žalované náhradu škody až do výše 2 331 246 eur a úhradu vyrovnávacích úroků a úroků z prodlení ve výši 6,75 % za nemajetkovou a majetkovou újmu způsobenou průtahy při přijímání žalobkyně do zaměstnání;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-398/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 3. července 2017 – Profit Europe NV v. Belgische Staat

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 3. července 2017 – Profit Europe NV v. Belgische Staat
   (Věc C-398/17)
   (2017/C 300/25)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Profit Europe NV

      Odpůrce: Belgische Staat

      Předběžné otázky

               1)

               Má být podpoložka KN 7307 19 10 (1) vykládána v tom smyslu, že zahrnuje příslušenství (fitinky) pro trouby a trubky z litiny s tvárným grafitem, které vykazuje znaky příslušenství dotčeného v původním řízení, pokud z jeho objektivních znaků vyplývá, že je dán zásadní rozdíl ve srovnání s kujnou litinou, jelikož kujnost litiny s tvárným grafitem nevyplývá z odpovídajícího tepelného zpracování a litina s tvárným grafitem má jinou formu grafitu než kujná litina, a sice formu tvárného grafitu namísto kujného uhlí?

               2)

               Má být podpoložka KN 7307 11 00 vykládána v tom smyslu, že zahrnuje příslušenství (fitinky) pro trouby a trubky z litiny s tvárným grafitem, které vykazuje znaky příslušenství dotčeného v původním řízení, pokud z objektivních znaků litiny s tvárným grafitem vyplývá, že se v zásadě shoduje s objektivními znaky nekujné (netvárné) litiny?

               3)

               Mají být vysvětlivky ke KN týkající se podpoložky 7307 19 10, v nichž je stanoveno, že kujná (tvárná) litina zahrnuje litinu s tvárným grafitem, nepoužity v rozsahu, v jakém stanoví, že kujná (tvárná) litina zahrnuje litinu s tvárným grafitem, pokud je dáno, že se v případě litiny s tvárným grafitem nejedná o kujnou (tvárnou) litinu?

      (1)  Viz nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. 1987, L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc C-34/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 24. ledna 2014 – Puma SE v. Hauptzollamt Nürnberg

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 24. ledna 2014 – Puma SE v. Hauptzollamt Nürnberg
   (Věc C-34/14)
   2014/C 194/11
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Puma SE

      Žalovaný: Hauptzollamt Nürnberg

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 (1) ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 (2) ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (3), jako celek platná, pokud nebyla zrušena na základě rozsudků Soudního dvora ze dne 2. února 2012 a ze dne 15. listopadu 2012 ve věcech C 249/10 P a C 247/10 P?

               2)

               Je-li třeba první otázku zodpovědět záporně, ale uvedená nařízení nebudou zrušena jako celek:

                           a)

                           Na které vývozce a výrobce z Čínské lidové republiky a Vietnamu, od kterých žalobkyně odebírala v letech 2006 až 2011 zboží, se nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1294/2009 ze dne 22. prosince 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz některé obuvi se svrškem z usně zasílané ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ ze zvláštní administrativní oblasti ČLR Macao, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 nevztahuje?

                           b)

                           Představuje úplné nebo částečné zrušení uvedených nařízení nepředvídatelnou událost nebo vyšší moc ve smyslu článku 236 odst. 2 druhý pododstavec celního kodexu?

      (1)  Úř. věst. L 275, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 352, s. 1.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. 56, S. 1; Zvl. vyd. 11/01 s. 45.


title: Věc T-290/14: Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Portnov v. Rada

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/34

         Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Portnov v. Rada
   (Věc T-290/14)
   2014/C 194/45
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andriy Portnov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Cessieux, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu pana Andriye Portnova za přípustnou;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení v souladu s články 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na účinnou právní ochranu zaručených základními zásadami evropského práva, uvedenými v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění napadených aktů.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedodržení kritéria sankce definovaného v článku 1 rozhodnutí 2014/119/SZBP a v bodě 4 odůvodnění nařízení (EU) č. 208/2014.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z existence skutkového omylu, jelikož A. Portnov nebyl ke dni přijetí napadených aktů na Ukrajině trestně vyšetřován ve vztahu ke skutečnostem, jaké proti němu uvádí Rada.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení základního práva na ochranu vlastnictví chráněného článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a článkem 1 Dodatkového protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.


title: Věc T-366/09: Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Insula v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/53

         Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Insula v. Komise
   (Věc T-366/09)
   2009/C 282/100
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: J.-D. Simonet a P. Marsal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               určit, že požadavek Komise na vrácení částky 114 996,82 eur je neopodstatněný, a v důsledku toho uložit Komisi vystavení dobropisu na částku 114 996,82 eur,

               —

               určit, že požadavek Komise na vrácení částky 253 617,08 eur je opodstatněný částečně, a v důsledku toho uložit Komisi vystavení dobropisu na částku 174 044,85 eur,

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila částku 146 261,06 eur jako náhradu škody,

               —

               podpůrně, určit, že žalobce má právo na vyrovnávací příspěvek ve výši 573 273,42 eur,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou, která byla podána na základě rozhodčí doložky, se žalobce domáhá, aby Soud určil, že oznámení o dluhu, v nichž Komise na základě zprávy o auditu Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) požadovala vrácení záloh vyplacených žalobci, jsou v rozporu s ustanoveními různých smluv uzavřených v rámci projektů patřících do zvláštního programu výzkumu, technologického vývoje a demonstrace v oblasti energie, životního prostředí a udržitelného rozvoje, jakož i programu ALTENER II.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobcem se v podstatě shodují s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými v rámci věci T-246/09, Insula v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. 2009, C 193, s. 30.


title: Věc T-368/07: Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Litva v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/35

         Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Litva v. Komise
   (Věc T-368/07)
   (2007/C 283/64)
   Jednací jazyk: litevština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Litevská republika (zastoupená: D. Kriaučiūnas, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 3407 konečné ze dne 13. července 2007 (1);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, které jí bylo oznámeno dne 16. července 2007, je protiprávní, a uvádí následující právní důvody:
   1.   Komise překročila své pravomoci
   Žalobkyně tvrdí, že přijetím jednostranného rozhodnutí o definitivním obsahu litevského národního alokačního plánu Komise překročila pravomoci, které jí dává směrnice 2003/87/ES, protože ustanovení této směrnice Komisi opravňují posoudit národní alokační plány připravené členskými státy, neudělují jí ale oprávnění stanovit celkové množství povolenek na znečišťující emise, aniž by vůbec přihlédla k národním alokačním plánům připraveným a předloženým členskými státy.
   2.   Porušení práva Společenství

               2.1.

                  Opominutí zohlednění cílů směrnice 2003/87/ES: rozhodnutím, které je obsaženo v napadeném rozhodnutí o národní úrovni emisí během období od roku 2008 do roku 2012, která je nižší, než úroveň vyžadovaná na základě závazků přijatých Litvou podle Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu, Komise nezohlednila skutečné cíle směrnice 2003/87 jako z ekonomického pohledu účinného nástroje pro naplňování závazků přijatých smluvními stranami Kjótského protokolu v souvislosti s emisemi skleníkových plynů.

               2.2.

                  Porušení zásad řádné správy a loajální spolupráce: napadené rozhodnutí porušuje zásady řádné správy a loajální spolupráce, protože Komise bez přihlédnutí k posouzení učiněnému při přípravě litevského národního alokačního plánu a v podstatě bez konzultací s Litvou provedla samostatné posouzení založené na své vlastní zvolené metodologii pro stanovení maximálního množství povolenek na znečišťující emise.

               2.3.

                  Porušení ustanovení směrnice 2003/87/ES a porušení zásady právní jistoty: napadené rozhodnutí porušuje čl. 9 odst. 1 a čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87, protože nezohledňuje údaje předložené v litevském národním alokačním plánu a odmítá metodu výpočtu uplatněnou Litvou jako nevhodnou, Komise vycházela výlučně a pouze z údajů získaných za použití metody, kterou sama vybrala pro účely stanovení maximálního množství povolenek na znečišťující emise, které mají být přiděleny. Krom toho uplatněním této metodologie, o které Litva předem nic nevěděla, Komise porušila zásadu právní jistoty.

               2.4.

                  Porušení zásady zákazu diskriminace: napadené rozhodnutí porušuje zásadu zákazu diskriminace, protože Komise uplatněním své vlastní vybrané metody pro stanovení maximálního množství povolenek na znečišťující emise nezohlednila konkrétní situaci Litvy. Rozhodnutí tedy vede k tomu, že se situacemi, které se podstatně odlišují, je nakládáno stejně.

               2.5.

                  Nedodržení čl. 9 odst. 1 a 3 směrnice 2003/87/ES a čtvrtého kritéria v příloze III této směrnice: napadené rozhodnutí porušuje povinnost, která je obsažena v článku 9 směrnice 2003/87 a která je založena na kritériích uvedených v její příloze III, protože bezdůvodně nezohledňuje čtvrté kritérium této přílohy a potřebu zvýšit v Litvě výrobu elektřiny v elektrárnách spalujících fosilní palivo, která je důsledkem závazku uzavřít do roku 2009 atomovou elektrárnu Ignalina.

         3.   Porušení podstatných formálních náležitostí stanovených právními předpisy Evropského společenství
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato způsobem, který porušuje podstatné formální náležitosti, protože, zaprvé, Komise porušila ustanovení směrnice 2003/87/ES tím, že v napadeném rozhodnutí v podstatě odmítla přezkoumat rozhodnutí K(2006) 5613 konečné, a zadruhé, napadené rozhodnutí není řádně a dostatečně odůvodněno, čímž byly porušeny požadavky, které jsou stanoveny v článku 253 ES a v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87. Komise krom toho nevyhověla formálním náležitostem této směrnice, které se váží k délce doby posouzení.
   4.   Zjevně nesprávné posouzení
   Žalobkyně má za to, že Komise při posuzování litevské změny národního alokačního plánu zaprvé nezohlednila konkrétní a objektivní okolnosti, které byly Litvou zdůrazněny a které vedly ke vzniklé úrovni znečišťujících emisí, a zadruhé, že uplatnila nevhodnou metodu výpočtu a vycházela při ní z nepřesných údajů, což vedlo ke stanovení nesprávného maximálního množství povolenek na znečišťující emise, které bylo Litvě poskytnuto.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2007 o změně národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Litvou podle čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Komise K(2006) 5613 konečné o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Litvou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES.