title: Věc C-674/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 1. prosince 2017 – Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 1. prosince 2017 – Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry
   (Věc C-674/17)
   (2018/C 063/10)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry [Sdružení na ochranu přírody Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu, registrované sdružení]

      Další účastníci řízení a dotčené osoby: Suomen riistakeskus [Finské ústředí volně žijících druhů (veřejnoprávní instituce)], Risto Mustonen, Kai Ruhanen

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje znění čl. 16 odst. 1 písm. e) směrnice o ochraně přírodních stanovišť (1) udělovat na základě žádostí jednotlivých lovců místně omezená povolení výjimky pro takzvaný „lov s péčí o zachování populací druhu“?

                           —

                           Je při posuzování této otázky významné, že se výkon posuzovací pravomoci při rozhodování o povolení výjimek řídí podle vnitrostátního plánu pro zachování populací druhu, jakož i podle hranice maximálního počtu usmrcených jednotlivých zvířat stanovené nařízením, v jejímž rámci mohou být pro danou oblast členského státu udělována každý rok povolení výjimek?

                           —

                           Mohou být při tomto posuzování zohledněna i jiná hlediska, jako například cíl spočívající v zamezení škodám, kterou mohou být způsobovány psům, a cíl spočívající ve zvýšení obecného pocitu bezpečí?

               2)

               Lze udělování povolení výjimek pro lov s péčí o zachování populací druhu ve smyslu první předběžné otázky odůvodnit tím, že pro zamezení pytláctví neexistuje žádné jiné uspokojivé řešení ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice o ochraně přírodních stanovišť?

                           —

                           Lze v tomto případě zohlednit praktické obtíže při vykonávání dohledu nad protiprávním pytláctvím?

                           —

                           Může být při posuzování otázky, zda neexistuje nějaké jiné uspokojivé řešení, významný i cíl spočívající v zamezení škodám, kterou mohou být způsobovány psům, s cíl spočívající ve zvýšení obecného pocitu bezpečí?

               3)

               Jak má být posuzována podmínka uvedená v čl. 16 odst. 1 směrnice o ochraně přírodních stanovišť, která se týká stavu populací druhů z hlediska ochrany, při udělování místně omezených povolení výjimek?

                           —

                           Má být stav druhu z hlediska ochrany posuzován jak ve vztahu k určité oblasti, tak i ve vztahu k celému území členského státu, anebo ve vztahu k ještě většímu areálu rozšíření dotčeného druhu?

                           —

                           Je možné, že dojde ke splnění podmínek pro udělení povolení výjimky, které jsou stanoveny v čl. 16 odst. 1 směrnice o ochraně přírodních stanovišť, přestože stav druhu z hlediska ochrany nelze po náležitém posouzení pokládat za dobrý ve smyslu směrnice?

                           —

                           V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: V jaké situaci to může přicházet v úvahu?

      (1)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc T-293/16: Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Zrušení starší obrazové ochranné známky Evropské unie GOLD MONT — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT)
   (Věc T-293/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zrušení starší obrazové ochranné známky Evropské unie GOLD MONT - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2018/C 063/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaane American International Tobacco Co. FZE, dříve Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Spojené arabské emiráty) (zástupci: G. Hinarejos Mulliez a I. Valdelomar Serrano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Global Tobacco FZCO (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: G. Hussey, solicitor a B. Brandreth, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2016 (věc R 2699/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kaane American International Tobacco a Global Tobacco.

      Výrok

               1.

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc C-676/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Ploieşti (Rumunsko) dne 1. prosince 2017 – Oana Mădălina Călin v. Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Ploieşti (Rumunsko) dne 1. prosince 2017 – Oana Mădălina Călin v. Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Věc C-676/17)
   (2018/C 063/11)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Ploieşti

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Oana Mădălina Călin

      Žalovaní: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice, Administraţia Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

   Mohou být čl. 4 odst. 3 SEU, který odkazuje na zásadu loajální spolupráce, články 17, 20, 21 a 47 Listiny základních práv, článek 110 SFEU, zásada právní jistoty a zásady rovnocennosti a efektivity, které vyplývají ze zásady procesní autonomie, vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou je čl. 21 odst. 2 zákona č. 554/2004 o správním řízení, jak byl vyložena rozhodnutím Înalta Curte de Casație și Justiție (ICCJ) – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de drept [Nejvyšší kasační soud – senát příslušný k řešení právních otázek] č. 45/2016, podle něhož činí lhůta pro podání žaloby na obnovu řízení na základě čl. 21 odst. 2 zákona č. 554/2004 jeden měsíc a začíná běžet dnem doručení konečného rozsudku, kterého se týká žaloba na obnovu řízení?


title: Věc T-829/17: Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Coesia v. EUIPO (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma šikmými čarami červené barvy)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/19

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Coesia v. EUIPO (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma šikmými čarami červené barvy)
   (Věc T-829/17)
   (2018/C 063/26)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coesia SpA (Bologna, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení kruhového tvaru tvořeného dvěma šikmými čarami červené barvy) – Přihláška č. 13 681 151

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2017, ve věci R 1272/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-246/17: Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Национальный Продукт) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Национальный Продукт — Nedodržení formálních náležitostí — Článek 177 odst. 1 písm. d) a e) jednacího řádu — Zjevná nepřípustnost“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Национальный Продукт)
   (Věc T-246/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Национальный Продукт - Nedodržení formálních náležitostí - Článek 177 odst. 1 písm. d) a e) jednacího řádu - Zjevná nepřípustnost“)
   (2018/C 063/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Německo) (zástupce: A. Lingenfelser, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2017 (věc R 1017/2016-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Национальный Продукт jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Společnosti Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 195, 19.6.2017.


title: Věc C-680/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, pracoviště Utrecht (Nizozemsko) dne 5. prosince 2017 – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, pracoviště Utrecht (Nizozemsko) dne 5. prosince 2017 – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Věc C-680/17)
   (2018/C 063/12)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank Den Haag, pracoviště Utrecht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan, Kamalaranee Vethanayagam

      Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken

      Předběžné otázky

               1)

               Brání čl. 32 odst. 3 vízového kodexu (1) tomu, aby referenční osoba měla jako osoba dotčená žádostí žalobců o udělení víza možnost podat proti zamítnutí víza vlastním jménem stížnost a žalobu?

               2)

               Musí být zastupování upravené v čl. 8 odst. 4 vízového kodexu chápáno v tom smyslu, že příslušnost je zachována (také) zastupovanému státu, nebo že příslušnost je zcela přenesena na zastupující stát, takže zastupovaný stát již není sám příslušný?

               3)

               Pokud jsou podle čl. 8 odst. 4 písm. d) vízového kodexu obě formy zastupování uvedené v bodu 2) možné, jaký členský stát je potom nutné považovat za členský stát, který přijímá konečné rozhodnutí ve smyslu čl. 32 odst. 3 vízového kodexu?

               4)

               Je výklad čl. 8 odst. 4 a čl. 32 odst. 3 vízového kodexu, podle nichž žadatelé, kterým byla žádost o udělení víza zamítnuta, mohou podat odvolání výlučně u orgánu nebo soudu zastupujícího členského státu a nikoliv v zastupovaném členském státě, pro který se o vízum žádá, v souladu s nárokem na účinnou právní ochranu ve smyslu článku 47 Listiny základních práv? Je pro odpověď na tuto otázku relevantní, že poskytované odvolání zaručuje, že žadatel má právo být vyslechnut, že má právo vést řízení v jazyce jednoho z členských států, že správní a soudní poplatky spojené s řízením o stížnosti a žalobě nejsou pro žadatele nepřiměřeně vysoké a že existuje možnost poskytnutí bezplatné právní pomoci? Je vzhledem k prostoru pro uvážení státu, který existuje v oblasti záležitostí týkajících se víz pro odpověď na tuto otázku relevantní, zda má švýcarský soud dostatečný přehled o situaci v Nizozemsku, aby mohl nabídnout účinnou právní kontrolu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) (Úř. věst. 2009, L 243, s. 1).


title: Věc T-776/17: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2017 – Medora Therapeutics v. EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/13

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2017 – Medora Therapeutics v. EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)
   (Věc T-776/17)
   (2018/C 063/18)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Medora Therapeutics LTD (Halandri, Řecko) (zástupce: S. Santos Rodríguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Biohealth Italia Srl (Rivoli, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „LITHOREN“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 744 901

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2017 ve věci R 178/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před EUIPO.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-815/17: Žaloba podaná dne 11. prosince 2017 – Správa železniční dopravní cesty v. Komise a Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Žaloba podaná dne 11. prosince 2017 – Správa železniční dopravní cesty v. Komise a Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA)
   (Věc T-815/17)
   (2018/C 063/20)
   Jednací jazyk: český

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Správa železniční dopravní cesty, státní organizace (Praha, Česká republika) (zástupce: F. Korbel, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Výkonná agentura pro inovace a sítě (INEA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál rozhodl následovně:

               —

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 11. 10. 2017 č. C (2014) 8572, sp. zn. INEA/ASI/MZ apr Ares(2017) se zrušuje.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení souvislosti veřejných zakázek s názvem „Inženýrsko-environmentální analýza nového železničního spojení Lovosice – Drážďany na území ČR“, „Vyhodnocení projektu nového železničního spojení Praha – Drážďany na území ČR“ a „Nová trať Litoměřice – Ústí nad Labem – st. hranice SRN“.
               Dle napadeného rozhodnutí tyto veřejné zakázky spolu úzce souvisí a měly být zadány společně jako nadlimitní. Uvedený závěr je založen na nesprávném právním posouzení věci, předměty těchto veřejných zakázek jsou navzájem odlišitelné a jejich realizace vyžadovala odlišnou profesní kvalifikaci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí neobsahuje dostatečně konkrétní odůvodnění o souvislosti veřejných zakázek, zejména pak

                           —

                           neuvádí detailní odůvodnění technické souvislosti veřejných zakázek, kterou dovozuje nesprávně,

                           —

                           neuvádí, které konkrétní vnitrostátní a evropské předpisy, resp. která konkrétní ustanovení těchto předpisů byla porušena,

                           —

                           neuvádí žádnou přezkoumatelnou úvahu o tom, čím se žalovaná řídila, co vzala a co nevzala v potaz v rámci rozhodování o konkrétní výše částky, kterou označuje za nezpůsobilou.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že rozhodnutí o finanční pomoci, kterým byla žalobkyně povinna se řídit, na straně 13 jednoznačně uvádí, že „v případě českého příjemce se plánují tři smlouvy: pro činnost č. 4 (první část – technická studie), pro činnosti č. 2, 3, 5, 6 a pro činnost 1, 4 (druhá část – ekonomická studie) a 7.“

                           —

                           Uvedené ustanovení žalobkyně při vymezení předmětu Veřejných zakázek vzala v potaz a legitimně očekávala, že postup předvídaný Rozhodnutím o finanční pomoci následně nebude shledán jako pochybení.

                           —

                           Přesto však Napadené rozhodnutí nyní uvádí, že „celý (technický) předmět Veřejné zakázky mohl být pokryt jedinou smlouvou“, což porušuje legitimní očekávání žalobkyně, které žalobkyně ve světle Rozhodnutí o finanční pomoci mohla mít a které měla.


title: Věc C-323/16 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 – Eurallumina SpA v. Italská republika, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Vedlejší účastenství — Vedlejší kasační opravný prostředek — Přípustnost — Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně — Zásada presumpce legality a užitečného účinku aktů orgánů — Zásada lex specialis derogat legi generali — Selektivita sporného opatření — Existující nebo nová podpora — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) bod ii) — Zásada právní jistoty — Zásada ochrany oprávněných očekávání — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/2

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 – Eurallumina SpA v. Italská republika, Evropská komise
   (Věc C-323/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Vedlejší účastenství - Vedlejší kasační opravný prostředek - Přípustnost - Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně - Zásada presumpce legality a užitečného účinku aktů orgánů - Zásada lex specialis derogat legi generali - Selektivita sporného opatření - Existující nebo nová podpora - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod ii) - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany oprávněných očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2018/C 063/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eurallumina SpA (zástupci: L. Martin Alegi, L. Philippou a A. Stratakis, Solicitors)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a R. Coesme, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Grassem, avvocato dello Stato), Evropská komise (zástupci: V. Bottka a N. Khan, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnosti Eurallumina SpA se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s hlavním kasačním opravným prostředkem.

               3)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

               4)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc T-817/17: Žaloba podaná dne 14. září 2017 – Schokker v. EASA

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Žaloba podaná dne 14. září 2017 – Schokker v. EASA
   (Věc T-817/17)
   (2018/C 063/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Boudewijn Schokker (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil EASA povinnost zaplatit žalobci částku 80 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, která mu byla způsobena;

               —

               uložil EASA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody, které mají prokázat, že se orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv EASA dopustil několika pochybení, které žalobci způsobily značnou majetkovou újmu.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv předložil žalobci protiprávní pracovní nabídku, kterou tedy nemohl bez dalšího přijmout.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv odmítl opravit tuto pracovní nabídku, i když byla zjevně protiprávní.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že náhlé zpětvzetí pracovní nabídky orgánem oprávněným k uzavírání pracovních smluv vedlo k tomu, že výběrové řízení žalobce bylo s konečnou platností zastaveno.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv porušil účel postupu před zahájením soudního řízení tím, že systematicky nebral v úvahu jakýkoli návrh na mimosoudní řešení sporu.


title: Věc C-369/16 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 – Irsko v. Aughinish Alumina Ltd, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Osvobození od spotřební daně z minerálních olejů používaných jako plaivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) — Existující či nová podpora — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) body i) a iv) a písm. d) — Promlčení — Článek 15 — Zásada právní jistoty — Zásada ochrany legitimního očekávání“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 – Irsko v. Aughinish Alumina Ltd, Evropská komise
   (Věc C-369/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Osvobození od spotřební daně z minerálních olejů používaných jako plaivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) - Existující či nová podpora - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) body i) a iv) a písm. d) - Promlčení - Článek 15 - Zásada právní jistoty - Zásada ochrany legitimního očekávání“)
   (2018/C 063/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Irsko (zástupci: E. Creedon, L. Williams a A. Joyce, zmocněnci, P. McGarry, SC)

      Vedlejší účastnice podporující účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: R. Coesme a D. Colas, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Aughinish Alumina Ltd (zástupci: C. Little a C. Waterson, solicitors), Evropská komise (zástupci: V. Bottka a N. Khan, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


title: Věc T-830/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Szentes v. Komise

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/20

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – Szentes v. Komise
   (Věc T-830/17)
   (2018/C 063/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gyula Szentes (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 24. února 2017 a, jakkoli to bude potřebné, také rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 29. září 2017;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti oznámení o výběrovém řízení. Žalobce tvrdí, že čl. 6.4 přílohy III, který vylučuje, aby bylo vyhověno žádostem o přezkum podaným z důvodu zpochybnění hodnocení provedeného výběrovou komisí, je v rozporu s právem na účinné prostředky nápravy stanoveným v článku 47 Listiny základních práv. Napadené rozhodnutí, vycházející z tohoto ustanovení, je tedy také protiprávní.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Napadené rozhodnutí se omezuje na citování výňatků z judikatury a nepředkládá seznam výběrových kritérií stanovený výběrovou komisí před hodnocením přihlášek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zkreslení skutkového stavu a ze zjevně nesprávného posouzení. V tomto ohledu žalobce kritizuje způsob, jakým výběrová komise posoudila údaje uvedené v přihlášce.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o výběrovém řízení. Žalobce tvrdí, že výběrová komise opomenula při rozhodování, zda žalobce splnil jednu z podmínek pro připuštění do výběrového řízení, spojit do vzájemné souvislosti jednotlivé přihlášky.


title: Věc C-373/16 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 7. prosince 2017 – Aughinish Alumina Ltd v. Irsko, Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně — Stávající nebo nová podpora — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 1 písm. b) bod i) — Zásada ochrany legitimního očekávání — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/3

         Usnesení Soudního dvora ze dne 7. prosince 2017 – Aughinish Alumina Ltd v. Irsko, Evropská komise
   (Věc C-373/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně - Stávající nebo nová podpora - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod i) - Zásada ochrany legitimního očekávání - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2018/C 063/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Aughinish Alumina Ltd (zástupci: C. Little a C. Waterson, Solicitors)

      Další účastnice řízení podporující navrhovatelku: Francouzská republika (zástupci: R. Coesme a D. Colas, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Irsko, Evropská komise (zástupci: V. Bottka a N. Khan, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Aughinish Alumina Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc T-832/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – achtung! v. EUIPO (achtung!)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/21

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – achtung! v. EUIPO (achtung!)
   (Věc T-832/17)
   (2018/C 063/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: achtung! GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: G. J. Seelig a D. Bischof, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „achtung!“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 297 443

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2017, ve věci R 490/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 23. října 2017 (věc R 490/2017-4) zrušil;

               —

               rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 23. října 2017 (věc R 490/2017-4) pozměnil v tom smyslu, že mezinárodnímu zápisu č. 1 297 443 „achtung!“ (slovo/obraz) bude poskytnuta ochrana pro Evropskou unii;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, jakož i nutných výdajů žalobkyně, které vynaložila na řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

   Žalobkyně jako žalobní důvod uvádí porušení čl. 72 odst. 2 nařízení č. 2017/1001. Žalovaný se dopustil nesprávného právního posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001, porušil rovněž zásady rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-822/17: Žaloba podaná dne 20. prosince 2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/17

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)
   (Věc T-822/17)
   (2018/C 063/22)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a A. Jauch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „iGrill“ – Přihláška č. 15 456 726

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. září 2017, ve věci R 579/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Nesprávný výklad čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-833/17: Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/21

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Ryanair a Airport Marketing Services v. Komise
   (Věc T-833/17)
   (2018/C 063/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) a Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida a I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 2 až 4, články 2, 3 a 4 rozhodnutí (EU) 2017/1861 (1) v rozsahu, v němž se týkají žalobkyní;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy zakotvenou v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a právo žalobkyň na obhajobu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnost uvést odůvodnění, protože nepoužila kritérium tržně jednajícího hospodářského subjektu, ale namísto toho použila kritérium podle rozsudku ve věci Altmark, a to na obchodní vztah letiště Cagliari a žalobkyň, včetně údajných plateb podpor, ačkoliv tyto platby byly provedeny na základě smluv uzavřených před přijetím zákona 10/2010.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace tím, že nepoužila kritérium tržně jednajícího hospodářského subjektu na smlouvy, které uzavřelo letiště Cagliari s žalobkyněmi, z důvodu, že region Sardinie byl jen menšinovým akcionářem letiště Cagliari.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, protože neurčila letiště Cagliari jako příjemce podpory.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že i za předpokladu, že letiště Cagliari není příjemcem podle zákona 10/2010, Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, protože měla použít kritérium tržně jednajícího hospodářského subjektu na jednání regionu Sardinie, dokonce i když předpokládala, že letiště Cagliari bylo jen pasivním „prostředkem“ pro přenos veřejných prostředků regionu Sardinie.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že i kdyby se dále předpokládalo, že zákon 10/2010 se týká služeb obecného hospodářského zájmu a že se kritérium tržně jednajícího hospodářského subjektu nepoužije, napadané rozhodnutí by nicméně porušilo čl. 107 odst. 1 SFEU, protože chybně považovalo platby na marketingové služby za skrytou podporu pro provoz leteckých tras.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, protože neprokázala selektivitu.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že i když Soudní dvůr zjistí, že podpora existovala, porušila Komise čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 2 SFEU tím, že se ve svých pokynech určených členským státům dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o určení výše podpory, která má být navrácena.

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2017/1861 ze dne 29. července 2016 státní podpoře SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Itálie –Vyrovnávací platby letištím na Sardinii za závazky veřejné služby (služby obecného hospodářského zájmu) (Úř. vest. 2017, L 268, p. 1).


title: Věc C-446/17: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht Antwerpen – Belgie) – Woonhaven Antwerpen v. Khalid Berkani, Asmae Hajji „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Zneužívající ujednání — Nájemní smlouva uzavřená mezi společností s povolením působit v oblasti sociálního bydlení a nájemníkem — Vzorová nájemní smlouva, která se stala závaznou aktem vnitrostátního zákonodárce — Směrnice 93/13/EHS — Článek 1 odst. 2 — Nepoužitelnost této směrnice“

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. prosince 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vredegerecht Antwerpen – Belgie) – Woonhaven Antwerpen v. Khalid Berkani, Asmae Hajji
   (Věc C-446/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Zneužívající ujednání - Nájemní smlouva uzavřená mezi společností s povolením působit v oblasti sociálního bydlení a nájemníkem - Vzorová nájemní smlouva, která se stala závaznou aktem vnitrostátního zákonodárce - Směrnice 93/13/EHS - Článek 1 odst. 2 - Nepoužitelnost této směrnice“)
   (2018/C 063/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Vredegerecht Antwerpen

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Woonhaven Antwerpen

      Žalovaní: Khalid Berkani a Asmae Hajji

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že daná směrnice se nepoužije na podmínky uvedené ve smlouvě o nájmu sociálního bytu uzavřené mezi společností s povolením působit v oblasti sociálního bydlení a nájemníkem, které jsou určeny takovou vnitrostátní právní úpravou, jakou je článek 11 vzorové nájemní smlouvy tvořící přílohu Besluit van de Vlaamse Regering tot reglementering van het sociale huurstelsel ter uitvoering van titel VII van de Vlaamse Wooncode (vyhláška vlámské vlády upravující režim sociálního nájmu a provádějící hlavu VII vlámského zákoníku bydlení) ze dne 12. října 2007.

      (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-836/17: Žaloba podaná dne 29. prosince 2017 – Sports Group Denmark v. EUIPO – K&L (WHISTLER)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2017 – Sports Group Denmark v. EUIPO – K&L (WHISTLER)
   (Věc T-836/17)
   (2018/C 063/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sports Group Denmark A/S (Ikast, Dánsko) (zástupkyně: E. Skovbo, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: K&L GmbH & Co. Handels-KG (Weilheim, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „WHISTLER“ – Přihláška č. 12 870 648

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. října 2017, ve věci R 311/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               námitky v plném rozsahu zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-615/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 26. října 2017 – Eurowings GmbH v. Klaus Rövekamp, Christiane Rupp

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 26. října 2017 – Eurowings GmbH v. Klaus Rövekamp, Christiane Rupp
   (Věc C-615/17)
   (2018/C 063/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v odvolacím řízení: Eurowings GmbH

      Odpůrci v odvolacím řízení: Klaus Rövekamp, Christiane Rupp

      Předběžná otázka

   Může nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení č. 261/2004 (1) vzniknout i tehdy, pokud cestující nestihne z důvodu relativně nepatrného zpoždění na příletu přímo navazující let, což má za následek více než tříhodinové zpoždění v cílovém místě určení, avšak každý z obou letů byl provozován jiným leteckým dopravcem a rezervaci potvrdil provozovatel souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy, který naplánoval všechny lety pro svého zákazníka?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc T-824/17: Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – H2O Plus v. EUIPO (H 2 O+)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/17

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2017 – H2O Plus v. EUIPO (H 2 O+)
   (Věc T-824/17)
   (2018/C 063/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H2O Plus LLC (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a F. Kerl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se obrazové ochranné známky Evropské unie obsahující slovní prvek „H 2 O+“ – Mezinárodní přihláška č. W 1 313 244

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2017, ve věci R 499/2017-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Nesprávná aplikace čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-1/18: Žaloba podaná dne 8. ledna 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/23

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2018 – Deutsche Lufthansa v. Komise
   (Věc T-1/18)
   (2018/C 063/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Lufthansa (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: S. Völcker a J. Ruiz Calzado, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2017 ve věci č. M.8633 – Lufthansa/určitá aktiva společnosti Air Berlin, rozhodnutí Komise na základě čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 a článku 57 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;

               —

               podpůrně zrušil odstavec 44 písm. c) napadeného rozhodnutí; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise neměla pravomoc uložit společnosti Lufthansa, že může nabýt letadla od pronajímatelů-třetích stran, která tito pronajímatelé pronajímali společnosti NIKI nebo její mateřské společnosti Air Berlin, za podmínky, že společnost Lufthansa dá tato letadla k dispozici společnosti NIKI nebo jinému nabyvateli společnosti NIKI – pokud by transakce NIKI z jakéhokoli důvodu selhala – za tržních podmínek („Podmínka“) ve smyslu čl. 7 odst. 3 ECMR (1), protože nákupy letadel nepředstavují částečnou realizaci.
               Žalobkyně tvrdí, že Komise neměla žádnou pravomoc ve smyslu čl. 7 odst. 3 ECMR k tomu, aby stanovila uvedenou Podmínku, neboť nákup letadel společností Lufthansa od třetích stran neměl žádnou souvislost s transakcí NIKI (2) a nepředstavoval částečnou „realizaci“ plánovaného nabytí společnosti NIKI, což by vyžadovalo výjimku z ustanovení o zachování stávajícího stavu podle čl. 7 odst. 1 ECMR.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že požadavek, aby společnost Lufthansa umožnila prodej společnosti NIKI jinému kupci, překračuje přípustný rozsah čl. 7 odst. 3 ECMR, a tudíž porušuje zásadu proporcionality.
               Podle žalobkyně jsou podmínky podle čl. 7 odst. 3 ECMR přiměřené pouze v rozsahu, v němž jsou potřebné v daném případě k zajištění toho, že nepříznivý dopad na tržní chování cílového subjektu a na kroky k realizaci oznámené transakce může být zvrácen tak, aby došlo k obnovení původního stavu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že vágní pojetí „tržních podmínek“ a chybějící procesní záruky nebo omezování koncepčních zásad působí v neprospěch společnosti Lufthansa, a tudíž porušují zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, vlastnické právo společnosti Lufthansa a její svobodu podnikání.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že v napadeném rozhodnutí chybí dostatečné odůvodnění týkající se počtu letadel, na které se vztahuje.
               Společnost Lufthansa tvrdí, že Komise poskytla nedostatečné odůvodnění, protože její výklad vlastního rozhodnutí vytváří zásadní nejistotu ohledně rozsahu Podmínky, která značně znesnadňuje možnost společnosti Lufthansa bránit se soudní cestou a narušuje způsobilost soudu vykonat povinnost soudního přezkumu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející porušení práva žalobkyně být vyslechnuta.
               Společnost Lufthansa tvrdí, že Komise nerespektovala právo společnosti Lufthansa být vyslechnuta a nevzala v potaz prozatímní řízení podle článku 18 ECMR a článku 12 nařízení Komise (ES) č. 802/2004 (3) tím, že přijala napadené rozhodnutí jakožto „konečné“ bez toho, aby společnosti Lufthansa poskytla možnost vyjádřit své stanovisko k Podmínce a k jakémukoli údajnému narušení hospodářské soutěže, které měla Podmínka napravit, a to ani před přijetím rozhodnutí (čl. 18 odst. 1 ECMR), ani po jeho přijetí (čl. 18 odst. 2 ECMR).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).

      (2)  V souvislosti s plánovaným nabytím akcií společnosti NIKI Luftfahrt GmbH („NIKI“) a společnosti Luftfahrtgesellschaft Walter mbH („LGW“) společností Lufthansa od společnosti Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG („Air Berlin“) („Transakce“) (ve vztahu pouze ke společnosti NIKI označována jako „Transakce NIKI“).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 802/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 2004, L 133, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 88).


title: Věc T-827/17: Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Aeris Invest v. ECB

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/18

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2017 – Aeris Invest v. ECB
   (Věc T-827/17)
   (2018/C 063/24)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aeris Invest Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky LS/MD/17/405, LS/PT/17/406 a LS/MD/17/419 ze dne 7. listopadu 2017; a

               —

               uložil Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V souladu s ustanovením článku 263 SFEU a čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Evropské centrální banky č. BCE/2004/3 ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky je předmětem této žaloby zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky LS/MD/17/405, LS/PT/17/406, LS/MD/17/419 ze dne 7. listopadu 2017, která se týkají potvrzujících žádostí o přístup k dokumentům Evropské centrální banky.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod: rozhodnutí LS/MD/17/405, LS/PT/17/406, y LS/MD/17/419 porušují čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí o přístupu v rozsahu, v němž žalobkyni upírají přístup k informacím s odůvodněním, že dokumenty zcela nebo zčásti spadají pod obecnou domněnku nepřístupnosti z důvodu důvěrnosti, jako dokumenty obsahující profesní tajemství, která se vztahuje na unijní orgány.

               2.

               Druhý žalobní důvod: rozhodnutí LS/PT/17/406 porušuje čl. 4 odst. 1 písm. a) druhou a šestou odrážku rozhodnutí o přístupu v rozsahu, v němž tvrdí, že zveřejnění použití de ELA (emergency liquidity assistance) ze strany společnosti Banco Popular ve dnech předcházejících přijetí plánu na její záchranu, jakož i informací o situaci likvidity a poměrů kapitálu, by mohlo specificky poškodit účinnost monetární politiky a finanční stability Evropské unie a členského státu.

               3.

               Třetí žalobní důvod: rozhodnutí LS/PT/17/406 a rozhodnutí LS/MD/17/419 porušuje čl. 4 odst. 2 první odrážku rozhodnutí o přístupu v rozsahu, v němž tvrdí, že požadované dokumenty a informace jsou obchodně citlivé a jejich zveřejnění by mohlo ovlivnit obchodní zájmy společnosti Banco Popular a Banco Santander.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Evropská ventrální banka porušila článek 47 Listiny základních práv Evropské unie tím, že odepřela žalobkyni přístup k dokumentům, o které se uvedený orgán opřel pro účely plánu na záchranu společnosti Banco Popular.


title: Věc T-2/18: Žaloba podaná dne 8. ledna 2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)

text:
               19.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/24

         Žaloba podaná dne 8. ledna 2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)
   (Věc T-2/18)
   (2018/C 063/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirecard AG (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AXA Banque SA (Fontenay sous Bois, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „boon“ – Přihláška č. 14 672 562

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. září 2017, ve věci R 706/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl námitku společnosti AXA Banque, société anonyme a vyhověl přihlášce týkající se dotčené ochranné známky;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení a vztáhl rozhodnutí o nákladech i na AXA Banque, société anonyme, rozhodne-li se vstoupit do řízení jako vedlejší účastnice.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/15

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-16/17)
   (2018/C 67/15)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bba přílohy IX Dohody o EHP (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled), začleněný do Dohody o EHP protokolem č. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 231/2013 ze dne 19. prosince 2012, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, pokud jde o výjimky, obecné podmínky provozování činnosti, depozitáře, pákový efekt, transparentnost a dohled, uvedeného v bodě 31bba přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněného do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a tím nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/11

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-12/17)
   (2018/C 67/11)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bbc přílohy IX Dohody o EHP (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 448/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU), začleněný do Dohody o EHP protokolem č. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením prováděcího nařízení Komise (EU) č. 448/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, uvedeného v bodě 31bbc přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněného do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a tím nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/16

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-17/17)
   (2018/C 67/16)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 8 přílohy V Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/54/EU ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních usnadňujících výkon práv udělených pracovníkům v souvislosti s jejich volným pohybem), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1, a v každém případě neinformováním Kontrolního úřadu ESVO o opatřeních přijatých k provedení uvedeného aktu nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Kontrolní úřad ESVO vydal dne 18. ledna 2017 odůvodněné stanovisko, ve kterém dospěl k závěru, že nepřijetím opatření k zajištění provedení aktu uvedeného v bodě 8 přílohy V Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/54/EU ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních usnadňujících výkon práv udělených pracovníkům v souvislosti s jejich volným pohybem) a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP. Podle čl. 31 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru požádal Kontrolní úřad Island, aby opatření, která jsou nutná k dosažení souladu s odůvodněným stanoviskem, přijal ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení, tzn. nejpozději do 18. března 2017.

               —

               Islandská vláda odpověděla na odůvodněné stanovisko Kontrolního úřadu 13. února 2017. V této odpovědi se odvolávala na svou odpověď na výzvu a uvedla, že návrh provádějící uvedený akt do islandského práva hodlá předložit parlamentu před 1. dubnem 2017.

               —

               Kontrolní úřad neobdržel o provádění žádné další informace až do okamžiku, kdy mu byl doručen formulář č. 1 s datem 30. listopadu 2017. Ve formuláři č. 1 islandská vláda uvedla, že akt plně provedla do islandského práva. Přestože datum pro provedení nebylo zmíněno, připojila islandská vláda k formuláři č. 1 kopii dokumentu, který prohlašuje za prováděcí opatření, ze dne 30. října 2014: islandský zákon č. 105/2014 o svobodném právu na zaměstnání a pobyt v Evropském hospodářském prostoru (zákon č. 105/2014).

               —

               E-mailem ze dne 4. prosince 2017 požádal Kontrolní úřad islandské ministerstvo sociálních věcí o vysvětlení, zda vzhledem k odpovědím na výzvu a odůvodněné stanovisko je oznámení zákona č. 105/2014 jako prováděcího opatření chybou. Ministerstvo odpovědělo e-mailem dne 7. prosince 2017, že dle jeho názoru zákon č. 105/2014 plně provádí předmětnou směrnici, a jako vysvětlení předchozích odpovědí uvedlo, že „bylo považováno za transparentnější mít v [zákoně č. 105/2014] zvláštní ustanovení informující o tom, že zákon provádí směrnici“, a že toto bude doplněno prostřednictvím návrhu prezentovaného v dubnu 2017.

               —

               Poté, co Kontrolní úřad ESVO posoudil, zda tedy lze konstatovat, že oznámená opatření předmětný akt provádějí, se dne 19. prosince 2017 rozhodl předložit věc Soudnímu dvoru podle čl. 31 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


               22.2.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 67/12

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-13/17)
   (2018/C 67/12)
   Dne 21. prosince 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               Prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť do svého vnitrostátního právního řádu nezačlenil akt uvedený v bodě 31bbe přílohy IX Dohody o EHP (nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514 ze dne 18. prosince 2014 o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU), začleněný do Dohody o EHP protokolem č. 1.

               2.

               Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žaloba se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 12. září 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. července 2017, které se zabývá neprovedením nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/514 ze dne 18. prosince 2014 o informacích, které mají podávat příslušné orgány Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy v souladu s čl. 67 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU, uvedeného v bodě 31bbe přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněného do uvedené dohody protokolem č. 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“), do islandského právního řádu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení uvedeného aktu, a tím nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-336/16: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. února 2018 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2008/50/ES — Kvalita vnějšího ovzduší — Článek 13 odst. 1 — Článek 22 odst. 3 — Příloha XI — Koncentrace částic PM10 ve vnějším ovzduší — Překročení mezních hodnot v některých zónách a aglomeracích — Článek 23 odst. 1 — Plány zlepšování kvality ovzduší — ‚Co možná nejkratší období‘ překračování hodnot — Nepřijetí vhodných opatření k ochraně kvality vnějšího ovzduší v programech na ochranu ovzduší — Nesprávné provedení“

text:
               16.4.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. února 2018 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-336/16) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2008/50/ES - Kvalita vnějšího ovzduší - Článek 13 odst. 1 - Článek 22 odst. 3 - Příloha XI - Koncentrace částic PM10 ve vnějším ovzduší - Překročení mezních hodnot v některých zónách a aglomeracích - Článek 23 odst. 1 - Plány zlepšování kvality ovzduší - ‚Co možná nejkratší období‘ překračování hodnot - Nepřijetí vhodných opatření k ochraně kvality vnějšího ovzduší v programech na ochranu ovzduší - Nesprávné provedení“)
   (2018/C 134/07)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, K. Petersen a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, D. Krawczyk a K. Majcher, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Polská republika tím:

                           —

                           že připustila, aby byly od roku 2007 minimálně do roku 2015 překračovány v 35 zónách pro měření kvality ovzduší denní mezní hodnoty částic PM10 a v 9 zónách pro měření kvality ovzduší roční mezní hodnoty částic PM10, přičemž nebyly poskytnuty informace, které by svědčily o tom, že se tato situace zlepšila;

                           —

                           že v programech na ochranu ovzduší nebyla přijata odpovídající opatření, která by vedla k co možná největšímu zkrácení období, během něhož docházelo k překračování mezní hodnoty částic PM10 v ovzduší;

                           —

                           že připustila, aby byly překračovány denní mezní hodnoty pro koncentraci částic PM10 v ovzduší navýšené o přípustnou odchylku v období od 1. ledna 2010 do 10. června 2011v zóně město Radom, zóně Pruszków-Żyrardów a zóně Kędzierzyn-Koźle, a dále od 1. ledna 2010 do 10. června 2011v zóně Ostrów-Kępno, a

                           —

                           že nebyl správně proveden čl. 23 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 13 odst. 1 této směrnice a přílohy XI směrnice 2008/50, z čl. 23 odst. 1 druhého pododstavce uvedené směrnice, jakož i z čl. 22 odst. 3 směrnice 2008/50 ve spojení s přílohou XI této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016.


title: Věc T-138/18: Žaloba podaná dne 28. února 2018 – De Esteban Alonso v. Komise

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/30

         Žaloba podaná dne 28. února 2018 – De Esteban Alonso v. Komise
   (Věc T-138/18)
   (2018/C 190/53)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francie) (zástupce: C. Huglo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil úřadu OLAF předložit kompletní znění zprávy ze dne 19. března 2003, který byla předložena ve věci Franchet a Byk v. Komise (T-48/05) před Tribunálem Evropské unie;

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 1 102 291,68 eur (milion sto dva tisíce dvě stě devadesát jedno euro a šedesát osm centů) jako náhradu způsobené újmy, s tím, že tato částka nemusí být konečná, a to v následujícím členění:

                           —

                           z titulu nemajetkové újmy způsobené tím, že žalobce nikdy nebyl vyslechnut ke skutkům, na jejichž základě proti němu bylo vedeno vyšetřování, částku 60 000 eur;

                           —

                           z titulu újmy způsobené protiprávním, neodůvodněným a nepřiměřeným jednáním Evropské komise, která pokračovala v řízeních, jež byla neopodstatněná a nezakládala se na důkazech:

                                       —

                                       částku 39 293,38 eur z titulu majetkové újmy související s náklady na právní zástupce;

                                       —

                                       částku 872,74 eur z titulu majetkové újmy související s cestovným;

                                       —

                                       částku 500 000 eur z titulu nemajetkové újmy související s nepopiratelným zásahem do žalobcova dobrého jména a jeho cti;

                                       —

                                       částku 500 000 eur jako náhradu tělesné a nemajetkové újmy spočívající ve zhoršení jeho zdravotního stavu;

                                       —

                                       částku 2 125,56 eur jako náhradu majetkové újmy související s náklady na lékařské vyšetření a se zdravotními náklady.

               —

               uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 3 000 eur z titulu nenahrazovaných výloh a rovněž náhradu veškerých nákladů řízení, s tím, že se nemusí jednat o konečnou částku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z protiprávnosti jednání Evropské unie a ze závažných pochybení, kterých se dopustila tím, že když nerespektovala zaprvé zásadu řádné správy, zadruhé povinnost jednat s náležitou péčí a zatřetí zásadu práva na obhajobu v rozporu s články 41 a 48 Listiny základních práv.


title: Věc C-194/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 19. března 2018 – Jadran Dodič v. BANKA KOPER, ALTA INVEST

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 19. března 2018 – Jadran Dodič v. BANKA KOPER, ALTA INVEST
   (Věc C-194/18)
   (2018/C 190/13)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Jadran Dodič

      Odpůrkyně: BANKA KOPER, ALTA INVEST

      Předběžné otázky

               1)

               Má být ustanovení čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES (1) vykládáno v tom smyslu, že musí být jako právní převod podniku nebo části podniku označen i takový převod, jako je převod uskutečněný za okolností v projednávané věci, jehož předmětem byly finanční nástroje a další majetková aktiva zákazníků (konkrétně cenné papíry), účetnictví týkající se zaknihovaných cenných papírů zákazníků a další finanční a doplňkové služby, jakož i archiv, s ohledem na to, že po ukončení činnosti zprostředkování burzovních obchodů ze strany první odpůrkyně svěření poskytování těchto služeb druhé odpůrkyni v konečném výsledku záviselo na rozhodnutí komitentů (zákazníků)?

               2)

               Je za daných okolností rozhodující počet komitentů, kterým v důsledku ukončení činnosti zprostředkování burzovních obchodů ze strany první odpůrkyně poskytuje v současné době tyto služby druhá odpůrkyně?

               3)

               Má okolnost, že první odpůrkyně pokračuje ve své činnosti se zákazníky prostřednictvím obchodní společnosti jako závislý finanční zástupce a jako taková spolupracuje s druhou odpůrkyní, v nějaké míře vliv na konstatování existence převodu podniku nebo závodu?

      (1)  Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16).


title: Věc T-25/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2018 – Rintisch v. EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka PROTICURD — Starší národní slovní ochranné známky PROTI a PROTIPLUS — Starší národní obrazová ochranná známka Proti Power — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 94 nařízení (EU) 2017/1001] — Skutečné užívání starších ochranných známek — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001) — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] — Neexistence podobnosti výrobků — Neexistence nebezpečí záměny“

text:
               4.6.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2018 – Rintisch v. EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Věc T-25/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka PROTICURD - Starší národní slovní ochranné známky PROTI a PROTIPLUS - Starší národní obrazová ochranná známka Proti Power - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 94 nařízení (EU) 2017/1001] - Skutečné užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001) - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001] - Neexistence podobnosti výrobků - Neexistence nebezpečí záměny“)
   (2018/C 190/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Compagnie laitière européenne SA (Condé-sur-Vire, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2016 (věc R 247/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi B. Rintischem a společností Compagnie laitière européenne SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Bernhardovi Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


201805250201897572018/C 200/221952017CJC20020180611CS01CSINFO_JUDICIAL20180417171821Spojené věci C-195/17, C-197/17 až C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17 až C-286/17 a C-290/17 až C-292/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – Helga Krüsemann a další (C-195/17), Thomas Neufeldt a další (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe a další (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce a další (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer a další (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke a další (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell a další (C-290/17), Helga Jordan-Grompe a další (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17) v. TUIfly GmbH „Řízení o předběžné otázce — Doprava — Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 5 odst. 3 — Článek 7 odst. 1 — Právo na náhradu škody — Zproštění — Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ — ‚Divoká stávka‘“
 ---documentbreak--- C2002018CS1710120180417CS0022171182Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. dubna 2018 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – Helga Krüsemann a další (C-195/17), Thomas Neufeldt a další (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe a další (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce a další (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer a další (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke a další (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell a další (C-290/17), Helga Jordan-Grompe a další (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17) v. TUIfly GmbH
   (Spojené věci C-195/17, C-197/17 až C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17 až C-286/17 a C-290/17 až C-292/17) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Doprava — Společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů — Nařízení (ES) č. 261/2004 — Článek 5 odst. 3 — Článek 7 odst. 1 — Právo na náhradu škody — Zproštění — Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ — ‚Divoká stávka‘““2018/C 200/22Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover, Amtsgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Helga Krüsemann a další (C-195/17), Thomas Neufeldt a další (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe a další (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce a další (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer a další (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke a další (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell a další (C-290/17), Helga Jordan-Grompe a další (C-291/17), EUflight.de GmbH (C-292/17)

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Výrok

   Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládaný s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že taková spontánní nepřítomnost značné části leteckého personálu („divoká stávka“), jako je nepřítomnost dotčená ve věcech v původním řízení, která má svůj původ v tom, že provozující letecký dopravce překvapivě oznámil restrukturalizaci podniku, a to v návaznosti na výzvu učiněnou nikoli zástupci zaměstnanců podniku, ale spontánně samotnými zaměstnanci, kteří čerpali volno z důvodu nemoci, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu tohoto ustanovení.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 221, 10.7.2017.

      Úř. věst. C 231, 17.7.2017.

      Úř. věst. C 239, 24.7.2017.

      Úř. věst. C 283, 28.8.2017.

      Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


201806150351954872018/C 231/172352018CJC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180328141411Věc C-235/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polska) dne 28. března 2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
 ---documentbreak--- C2312018CS1410120180328CS0017141141Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polska) dne 28. března 2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
   (Věc C-235/15)2018/C 231/17Jednací jazyk: polština
      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

      Další účastník řízení: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie (nyní Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Warszawie)

      Předběžné otázky

   Zahrnuje pojem uvedený v čl. 135 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1) plnění spočívající v poskytování tankovacích karet, vyjednávání o nákupu paliva prostřednictvím těchto tankovacích karet a ve financování a vyúčtování těchto nákupů, nebo lze takto složené plnění považovat za řetězový obchod, jehož základním účelem je dodání paliva?


201806150621955132018/C 231/572912018TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180507454511Věc T-291/18: Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs)
 ---documentbreak--- C2312018CS4510120180507CS0057451451Žaloba podaná dne 7. května 2018 – Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs)
   (Věc T-291/18)2018/C 231/57Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Německo) (zástupce: A. Jacob, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Compliant Constructs“ – Přihláška č. 16 125 461

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. května 2018, ve věci R 1626/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil a rozhodl o provedení zápisu;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

            —

            Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b a písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

            —

            Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


201806150691955302018/C 231/31232017TC23120180702CS01CSINFO_JUDICIAL20180516252622Věc T-23/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Barnett v. EHSV „Veřejná služba — Úředníci — Starobní důchod — Předčasný odchod do důchodu bez snížení nároků na důchod — Opatření dříve upravené v čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Zájem služby — Splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku Soudu pro veřejnou službu — Odpovědnost“
 ---documentbreak--- C2312018CS2520120180516CS0031252262Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2018 – Barnett v. EHSV
   (Věc T-23/17)
   „„Veřejná služba — Úředníci — Starobní důchod — Předčasný odchod do důchodu bez snížení nároků na důchod — Opatření dříve upravené v čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu — Zájem služby — Splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku Soudu pro veřejnou službu — Odpovědnost““2018/C 231/31Jednací jazyk: francouzština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inge Barnett (Roskilde, Dánsko) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (zástupci: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EHSV ze dne 21. března 2016, které bylo přijato ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 22. září 2015, Barnett v. EHSV (F-20/14, EU:F:2015:107), a kterým nebyl žalobkyni povolen odchod do předčasného důchodu bez snížení nároků na důchod, a podpůrně na náhradu újmy, která jí údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Inge Barnett se ukládá náhrada nákladů řízení.


201808030842050892018/C 294/683802018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180625545521Věc T-380/18: Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO Laboratorios Indas (INTAS)
 ---documentbreak--- C2942018CS5410120180625CS0068541552Žaloba podaná dne 25. června 2018 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO Laboratorios Indas (INTAS)
   (Věc T-380/18)2018/C 294/68Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmadábád, Indie) (zástupce: M. Edenborough, QC)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „INTAS“ – Přihláška č. 14 153 811

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. dubna 2018, ve věci R 815/2017-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí;

            —

            podpůrně, změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že námitka má být vrácena námitkovému oddělení k novému projednání námitky;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení a v souvislosti s ním, jakož i náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem;

            —

            podpůrně pro případ, že další účastnice řízení před odvolacím senátem vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice, uložil EUIPO a vedlejší účastnici společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení a v souvislosti s ním, jakož i náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


201808030132050022018/C 294/213412018CJC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180524161611Věc C-341/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 24. května 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J. a další
 ---documentbreak--- C2942018CS1610120180524CS0021161161Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 24. května 2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J. a další
   (Věc C-341/18)2018/C 294/21Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v odvolacím řízení: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Odpůrci v odvolacím řízení: J. a další

      Předběžná otázka

   Je nutno vykládat čl. 11 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 (
         1
      ) ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), v tom smyslu, že státní příslušník třetí země, který předtím vstoupil do schengenského prostoru, např. přes mezinárodní letiště, tento prostor ve smyslu Schengenského hraničního kodexu opouští, jakmile jako námořník nastoupí na námořní loď, která již kotví v jednom z námořních přístavů představujících vnější hranici, bez ohledu na to, zda, a pokud ano, kdy s touto lodí tento námořní přístav opustí? Nebo musí být, aby se jednalo o opuštění území, nejprve jasné, že námořník na dotčené námořní lodi námořní přístav opustí, a pokud ano, uplatní se pak maximální lhůta, během níž musí loď přístav opustit, a kdy musí být v tomto případě výstupní razítko vyznačeno? Nebo je jiný okamžik, případně za jiných podmínek, považován za „opuštění území“?
   (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. 2016, L 77, s. 1).


201808030642050832018/C 294/693832018TC29420180820CS01CSINFO_JUDICIAL20180626555621Věc T-383/18: Žaloba podaná dne 26. června 2018 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
 ---documentbreak--- C2942018CS5510120180626CS0069551562Žaloba podaná dne 26. června 2018 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
   (Věc T-383/18)2018/C 294/69Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Bölling a M. Graf, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie businessNavi – Ochranná známka Evropské unie č. 9 155 698

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. května 2018, ve věci R 434/2017-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 16. února 2017 (výmaz č. 12 336 C) a určil, že ochranná známka Evropské unie č. 9 155 698 businessNavi (obrazová ochranná známka) zůstává zapsána pro následující služby třídy 42,

               Aktualizace počítačových softwarů, poradenské služby v oblasti počítačů a počítačových softwarů, analýzy a design počítačových systémů, správa serverových dat, služby programátora elektronického zpracování údajů, poradenství v oblasti elektronického zpracování údajů (služby informatika), vytváření programů pro zpracování údajů, poradenství v oblasti hard- a software, implementace programů elektronického zpracování údajů v sítích, instalace a údržba softwaru pro přístupy k internetu, instalace počítačových programů, konfigurace počítačových sítí prostřednictvím softwaru, kontrola výkonu a analýza provozu sítě, správa serveru, technické řízení projektu v oblasti elektronického zpracování údajů;

            —

            uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) a článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 ve spojení s pravidlem č. 22 odst. 3, odst. 4 a pravidlem č. 40 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc C-361/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szekszárdi Járásbíróság (Maďarsko) dne 5. června 2018 – Ágnes Weil v. Géza Gulácsi

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szekszárdi Járásbíróság (Maďarsko) dne 5. června 2018 – Ágnes Weil v. Géza Gulácsi
      (Věc C-361/18)
      (2018/C 311/05)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szekszárdi Járásbíróság

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Ágnes Weil

         Odpůrce: Géza Gulácsi

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 53 nařízení (EU) č. 1215/2012 (1) vykládán v tom smyslu, že na žádost jednoho z účastníků řízení je soud členského státu, který vydal rozhodnutí, automaticky povinen vydat osvědčení o tomto rozhodnutí, aniž zkoumá, zda [věc] spadá do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1215/2012?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku, musí být čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení (EU) č. 1215/2012 vykládán v tom smyslu, že žaloba na vydání věci podaná mezi osobami žijícími v nesezdaném soužití spadá mezi majetková práva plynoucí ze vztahů, s nimiž právo spojuje (právní) účinky obdobné manželství?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc T-774/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Consejo Regulador del Cava v. EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie CAVE DE TAIN – Starší označení původu ‚cava‘ – Pojem ‚připomenutí‘ chráněného označení původu“ – Článek 103 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013“

text:
               3.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/13

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 – Consejo Regulador del Cava v. EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN)
      (Věc T-774/16) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie CAVE DE TAIN - Starší označení původu ‚cava‘ - Pojem ‚připomenutí‘ chráněného označení původu“ - Článek 103 odst. 2 písm. b) nařízení (EU) č. 1308/2013“)
      (2018/C 311/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Španělsko) (zástupce: C. Prat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Zaera Cuadrado a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cave de Tain L'Hermitage, union des propriétaires (Tain L'Hermitage, Francie) (zástupce: J.-P. Stouls, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2016 (věc R 980/2015-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Consejo Regulador del Cava a Cave de Tain-l’Hermitage, union des propriétaires.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Consejo Regulador del Cava se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc T-431/18: Žaloba podaná dne 12. července 2018 – WN v. Parlament

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/22

      Žaloba podaná dne 12. července 2018 – WN v. Parlament
      (Věc T-431/18)
      (2018/C 319/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: WN (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 28. září 2017, kterým byla ukončena pracovní smlouva žalobkyně;

                  —

                  případně zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 4. dubna 2018, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 7. listopadu 2017;

                  —

                  uložil žalovanému uhradit žalobkyni náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla, a to ve výši 20 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že došlo k procesním pochybením včetně porušení práva na obhajobu a zejména práva být slyšena a k porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení o dohodovacím řízení a zejména porušení článků 23 a 25 prováděcích opatřeních k hlavě VII pracovního řádu ostatních zaměstnanců EU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 písm. d) služebního řádu, článků 21 a 23 Listiny základních práv Evropské unie a směrnice 2006/54/ES. (1)

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení ze strany žalovaného, pokud jde o informace obsažené v napadeném rozhodnutí.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy, porušení zásady legitimního očekávání a povinnosti péče řádného hospodáře ze strany žalovaného vůči žalobkyni.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


title: Věc T-407/18: Žaloba podaná dne 2. července 2018 – WP v. EUIPO

text:
               10.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/18

      Žaloba podaná dne 2. července 2018 – WP v. EUIPO
      (Věc T-407/18)
      (2018/C 319/21)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: WP (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 6. října 2017, kterým se zamítá druhé obnovení pracovní smlouvy žalobce jako dočasného zaměstnance podle čl. 2 písm. f) CEOS (pracovní řád ostatních zaměstnanců EU); a

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že EUIPO vydáním napadeného rozhodnutí porušil zásadu legality tím, že porušil příslušná ustanovení SŘ (služební řád úředníků EU) a CEOS, zejména článek 56 CEOS a článek 110 SŘ, a z tvrzení, že napadené rozhodnutí nemá právní základ.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že EUIPO vydáním napadeného rozhodnutí porušil zásadu legality, dopustil se zjevně nesprávného posouzení a porušil svoji povinnost jednat s náležitou péčí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že EUIPO vydáním napadeného rozhodnutí porušil požadavky uložené nařízením 45/2001 (1), zejména v článku 27 odst. 1 a odst. 2 písm. b) nařízení 45/2001.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že EUIPO vydáním napadeného rozhodnutí porušil zásadu rovného zacházení.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 2001, s. 1).


               16.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 386/10

         Žaloba podaná dne 21. září 2017 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-7/17)
   (2017/C 386/08)
   Dne 21. září 2017 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard/Belliardstraat 35, 1040 Bruxelles/Brussel, Belgie) Carstenem Zatschlerem, Catherine Howdleovou a Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttirovou, žalobu k Soudu ESVO proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby se akt uvedený v bodě 6f kapitoly VIII přílohy II Dohody o EHP (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/29/EU o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání jednoduchých tlakových nádob na trh), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, stal součástí jeho vnitrostátního právního řádu, a v každém případě Kontrolnímu úřadu ESVO neoznámil, jaká opatření k provedení aktu přijal, jak požaduje ustanovení článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.

         Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Podle této žaloby Island nejpozději do 8. února 2017 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 8. prosince 2016, podle kterého Island neprovedl do svého vnitrostátního právního řádu (směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/29/EU o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání jednoduchých tlakových nádob na trh), uvedenou v bodě 6f kapitoly VIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“).

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.