title: Věc C-792/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2018 Jean-Françoisem Jalkhem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. října 2018 ve věci T-26/17, Jalkh v. Parlament

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2018 Jean-Françoisem Jalkhem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. října 2018 ve věci T-26/17, Jalkh v. Parlament
      (Věc C-792/18 P)
      (2019/C 65/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Jean-François Jalkh (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 17. října 2018 (T-26/17);
                  a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. listopadu 2016, kterým se přijímá zpráva č. A8-0319/2016 o zbavení imunity a výsad Jean-Françoise JALKHA, člena Evropského parlamentu;

                  —

                  rozhodl o částce, kterou je třeba navrhovateli přiznat z titulu nákladů řízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Důvody kasačního opravného prostředku vycházejí z porušení unijního práva, z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení právní povahy skutkového stavu, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.
      1.   K úvodním poznámkám rozsudku
      Na rozdíl od toho, co uvádí Tribunál v bodě 21 napadeného rozsudku, nezbavení poslanecké imunity neupírá poškozenému možnost domáhat se ve Francii vůči poslanci náhrady škody ve výlučně občanskoprávní rovině na základě zavinění [článek 1240 Code civil (občanský zákoník)].
      2.   K prvnímu žalobnímu důvodu, jímž se Tribunál zabýval
      Závěry Tribunálu vycházejí z nerozlišení dvou ustanovení. Bod H [sporného rozhodnutí] spadá do argumentace související s článkem 8 protokolu č. 7, týkajícím se projevování názorů, zatímco Tribunál v bodech 44 až 46 rozvádí svou argumentaci k téže otázce s odkazem na článek 9 protokolu č. 7, týkající se imunity, jenž odkazuje na příslušné vnitrostátní předpisy.
      3.   Ke druhému a třetímu žalobnímu důvodu, jimiž se Tribunál zabýval
      Tribunál se dopustil zjevně nesprávného posouzení, když nepřiznal Pracovnímu dokumentu Generálního ředitelství pro výzkum Evropského parlamentu nazvanému „Parlamentní imunita v členských státech Evropského společenství a v Evropském parlamentu, řada Právní záležitosti“ závaznost a nezohlednil zásady v něm připomenuté, což jej vedlo k nesprávnému uplatnění článku 9 protokolu č. 7 na skutkový stav projednávané věci.
      4.   Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, jímž se Tribunál zabýval

                  —

                  K dosavadní judikatuře
                  Navzdory tomu, že Tribunál uvádí opak, existuje ustálená judikatura Parlamentu „spočívající v zamítání žádostí o zbavení poslanecké imunity vycházejících ze skutkových okolností souvisejících s politickou aktivitou poslanců“, která jej měla vést k odlišnému závěru stran zbavení poslanecké imunity.

                  —

                  K fumus persecutionis

                  Neexistuje žádný přezkum stranickosti či nestrannosti spolku ze strany soudních orgánů, k čemuž měl Tribunál přihlédnout na základě pouhého nahlédnutí do zákona ze dne 29. července 1881.
                  Tribunál měl možnost nahlédnutím do zprávy Bureau National de Vigilance contre l’Antisémitisme (Národní úřad pro dohled nad antisemitismem, Francie) ověřit stranickost tohoto spolku, který se domáhá rozpuštění politické strany Front National (Národní fronta, Francie), a je tedy skutečným politickým protivníkem Jean-Françoise Jalkha.
                  Jde tedy o rozpoznaný případ fumus persecutionis.


title: Věc C-793/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2018 Jean-Françoisem Jalkhem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. října 2018 ve věci T-27/17, Jalkh v. Parlament

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/29

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2018 Jean-Françoisem Jalkhem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. října 2018 ve věci T-27/17, Jalkh v. Parlament
      (Věc C-793/18 P)
      (2019/C 65/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-François Jalkh (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 17. října 2018 (T-27/17);
                  a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 22. listopadu 2016, kterým se přijímá zpráva č. A8-0319/2016 o zbavení imunity a výsad Jean-Françoise JALKHA, člena Evropského parlamentu;

                  —

                  rozhodl o částce, kterou je třeba navrhovateli přiznat z titulu nákladů řízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Důvody kasačního opravného prostředku vycházejí z porušení unijního práva, z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení právní povahy skutkového stavu, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.
      1.   K úvodním poznámkám rozsudku
      Na rozdíl od toho, co uvádí Tribunál v bodě 21 napadeného rozsudku, nezbavení poslanecké imunity neupírá poškozenému možnost domáhat se ve Francii vůči poslanci náhrady škody ve výlučně občanskoprávní rovině na základě zavinění [článek 1240 Code civil (občanský zákoník)].
      2.   K prvnímu žalobnímu důvodu, jímž se Tribunál zabýval
      Závěry Tribunálu vycházejí z nerozlišení dvou ustanovení. Bod H [sporného rozhodnutí] spadá do argumentace související s článkem 8 protokolu č. 7, týkajícím se projevování názorů, zatímco Tribunál v bodech 44 až 46 rozvádí svou argumentaci k téže otázce s odkazem na článek 9 protokolu č. 7, týkající se imunity, jenž odkazuje na příslušné vnitrostátní předpisy.
      3.   Ke druhému a třetímu žalobnímu důvodu, jimiž se Tribunál zabýval
      Tribunál se dopustil zjevně nesprávného posouzení, když nepřiznal Pracovnímu dokumentu Generálního ředitelství pro výzkum Evropského parlamentu nazvanému „Parlamentní imunita v členských státech Evropského společenství a v Evropském parlamentu, řada Právní záležitosti“ závaznost a nezohlednil zásady v něm připomenuté, což jej vedlo k nesprávnému uplatnění článku 9 protokolu č. 7 na skutkový stav projednávané věci.
      4.   Ke čtvrtému žalobnímu důvodu, jímž se Tribunál zabýval

                  —

                  K dosavadní judikatuře
                  Navzdory tomu, že Tribunál uvádí opak, existuje ustálená judikatura Parlamentu „spočívající v zamítání žádostí o zbavení poslanecké imunity vycházejících ze skutkových okolností souvisejících s politickou aktivitou poslanců“, která jej měla vést k odlišnému závěru stran zbavení poslanecké imunity.

                  —

                  K fumus persecutionis

                  Neexistuje žádný přezkum stranickosti či nestrannosti spolku ze strany soudních orgánů, k čemuž měl Tribunál přihlédnout na základě pouhého nahlédnutí do zákona ze dne 29. července 1881.
                  Tribunál měl možnost analýzou znění pozvánky na seminář Fédération des Maisons des Potes (Federace Domů kamarádů, Francie) ověřit stranickost tohoto spolku, který je politickým protivníkem politické strany Front National (Národní fronta, Francie) a Jean-Françoise Jalkha.
                  Jde tedy o rozpoznaný případ fumus persecutionis.


title: Věc T-834/16: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – QC v. Evropská rada „Žaloba na neplatnost – Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 – Tisková zpráva – Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ – Identifikace autora aktu – Působnost aktu – Zasedání Evropské rady – Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie – Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země – Článek 263 první pododstavec SFEU – Nedostatek pravomoci“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/34

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – QC v. Evropská rada
      (Věc T-834/16) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016 - Tisková zpráva - Pojem ‚mezinárodní dohoda‘ - Identifikace autora aktu - Působnost aktu - Zasedání Evropské rady - Setkání hlav států nebo předsedů vlád členských států Evropské unie konané v prostorách Rady Evropské unie - Postavení zástupců členských států Unie na setkání se zástupcem třetí země - Článek 263 první pododstavec SFEU - Nedostatek pravomoci“)
      (2019/C 65/42)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: QC (zástupce: C. Ladis, advokát)

         Žalovaná: Evropská rada (zástupci: S. Boelaert, M.-M. Joséphidès a J.-P. Hix, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení dohody, kterou údajně uzavřela Evropská rada s Tureckou republikou dne 18. března 2016, s názvem „Prohlášení EU a Turecka ze dne 18. března 2016“, a návrh na základě článku 265 SFEU znějící na určení, že Evropská rada protiprávně nepřijala opatření

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  QC a Evropská rada ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc T-891/16: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise „Žaloba pro nečinnost – Státní podpory – Veřejné financování pevného železničního spojení přes Fehmarnovu úžinu – Jednotlivé podpory – Zaujetí stanoviska Komisí – Nepřípustnost“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/35

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Scandlines Danmark a Scandlines Deutschland v. Komise
      (Věc T-891/16) (1)

      („Žaloba pro nečinnost - Státní podpory - Veřejné financování pevného železničního spojení přes Fehmarnovu úžinu - Jednotlivé podpory - Zaujetí stanoviska Komisí - Nepřípustnost“)
      (2019/C 65/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Scandlines Danmark ApS (Kodaň, Dánsko) a Scandlines Deutschland GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: L. Sandberg-Mørch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Armati a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: původně C. Thorning, poté J. Nymann-Lindegren, zmocněnci, ve spolupráci s R. Holdgaardem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 265 SFEU znějící na určení, že Komise v rozporu s právem nezaujala stanovisko k opatřením podpory ohledně financování plánování, výstavby a provozu pevného železničního spojení přes Fehmarnovu úžinu.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Scandlines Danmark ApS a Scandlines Deutschland GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc T-447/17: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Bowles v. ECB „Veřejná služba – Zaměstnanci ECB – Rozhodnutí o jmenování na místo poradce prezidenta a koordinátora rady při Výkonné radě – Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení – Neexistence právního zájmu na podání žaloby – Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Bowles v. ECB
      (Věc T-447/17) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Rozhodnutí o jmenování na místo poradce prezidenta a koordinátora rady při Výkonné radě - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2019/C 65/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Carlos Bowles (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: B. Ehlers a F. Malfrère, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB ze dne 31. ledna 2017 o jmenování p. S. na místo poradce prezidenta a koordinátora rady při Výkonné radě, rozhodnutí o nejmenování žalobce na toto místo a rozhodnutí, jímž bylo žalobci znemožněno se o toto místo ucházet, a zadruhé na náhradu újmy, která údajně žalobci vznikla

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  C. Bowlesovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-565/17: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – CheapFlights International v. EUIPO – Momondo Group (Cheapflights) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cheapflights – Postoupení přihlášky ochranné známky průzkumovému referentovi k posouzení absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu – Zpochybnění majitelem starší ochranné známky – Odůvodnění napadeného rozhodnutí obsahující závěr ohledně platnosti starší ochranné známky – Zpochybnění majitelem starší ochranné známky – Částečná nepřípustnost – Vedlejší návrhová žádání předložená podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 – Zpětvzetí odvolání k odvolacímu senátu – Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/36

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – CheapFlights International v. EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
      (Věc T-565/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cheapflights - Postoupení přihlášky ochranné známky průzkumovému referentovi k posouzení absolutních důvodů pro zamítnutí zápisu - Zpochybnění majitelem starší ochranné známky - Odůvodnění napadeného rozhodnutí obsahující závěr ohledně platnosti starší ochranné známky - Zpochybnění majitelem starší ochranné známky - Částečná nepřípustnost - Vedlejší návrhová žádání předložená podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 - Zpětvzetí odvolání k odvolacímu senátu - Částečné nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2019/C 65/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Momondo Group Ltd (Londýn, Spojené království)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí velkého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2017 (R 1893/2011-G) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi CheapFlights International a Momondo Group.

         Výrok

                  1.

                  Není již důvodné rozhodnout o žalobě v rozsahu, v němž směřuje proti ukončení odvolacího řízení rozhodnutím velkého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 1. června 2017 (věc R 1893/2011-G) ve vztahu k výrobkům a službám náležejícím do tříd 9, 16, 35 a 42, pro které námitkové oddělení zamítlo námitky společnosti CheapFlights International Ltd.

                  2.

                  Žaloba se ve zbývající části odmítá jako nepřípustná.

                  3.

                  Společnost CheapFlights International ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených EUIPO.

                  4.

                  EUIPO ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-739/17: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Euracoal a další v. Komise „Žaloba na neplatnost – Životní prostředí – Směrnice 2010/75/EU – Závěry o nejlepších dostupných technikách – Prováděcí rozhodnutí (EU) 2017/1442 – Neexistence přímého dotčení – Nepřípustnost“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Euracoal a další v. Komise
      (Věc T-739/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2010/75/EU - Závěry o nejlepších dostupných technikách - Prováděcí rozhodnutí (EU) 2017/1442 - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
      (2019/C 65/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie), Deutscher Braunkohlen-Industrie-Verein eV (Kolín nad Rýnem, Německo), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Německo), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Německo), eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Německo) (zástupci: W. Spieth a N. Hellermann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Becker a K. Petersen, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2017/1442 ze dne 31. července 2017, kterým se stanoví závěry o nejlepších dostupných technikách (BAT) podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU pro velká spalovací zařízení (Úř. věst. 2017, L 212, s. 1).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Není důvodné rozhodnout o návrzích podaných Polska Grupa Energetyczna S.A. (PGE), Francouzskou republikou, Elektrárny Opatovice, a.s. a Saale Energie GmbH, Sev.en EC, a.s., Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, a.s., European Environmental Bureau (EEB) a Client Earth na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

                  3)

                  Association européenne du charbon et du lignite (Euracoal), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein eV, Lausitz Energie Kraftwerke AG, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH a eins energie in sachsen GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

                  4)

                  Euracoal, Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein, Lausitz Energie Kraftwerke, Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft, eins energie in sachsen, Komise, PGE, Francouzská republika, Elektrárny Opatovice a Saale Energie, Sev.en EC, Freistaat Sachsen, Elektrárna Počerady, EEB a Client Earth ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.


title: Věc T-5/18: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Hamburg Beer Company v. EUIPO (Hamburg BEER COMPANY) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Hamburg BEER COMPANY – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Hamburg Beer Company v. EUIPO (Hamburg BEER COMPANY)
      (Věc T-5/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Hamburg BEER COMPANY - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2019/C 65/48)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2017 (věc R 436/2017-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Hamburg BEER COMPANY jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  Společnosti Hamburg Beer Company GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 26.2.2018.


title: Věc T-6/18: Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Hamburg Beer Company v. EUIPO (Hamburg Beer Company) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Hamburg Beer Company – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení 2017/1001] – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2018 – Hamburg Beer Company v. EUIPO (Hamburg Beer Company)
      (Věc T-6/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Hamburg Beer Company - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení 2017/1001] - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2019/C 65/49)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hamburg Beer Company GmbH (Hamburk, Německo)(zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a M. Alber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2017 (věc R 437/2017-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení Hamburg Beer Company jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  Společnosti Hamburg Beer Company GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 26.2.2018.


title: Věc T-70/18: Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie HEAR THE WORLD – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD)
      (Věc T-70/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie HEAR THE WORLD - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 65/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sonova Holding AG (Stäfa, Švýcarsko) (zástupci: R. Pansch a A. Sabellek, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl, D. Hanf a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2017 (věc R 1645/2017-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení HEAR THE WORLD jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti Sonova Holding AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26. 3. 2018.


title: Věc T-720/18: Žaloba podaná dne 10. prosince 2018 – AMVAC Netherlands v. EFSA

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/40

      Žaloba podaná dne 10. prosince 2018 – AMVAC Netherlands v. EFSA
      (Věc T-720/18)
      (2019/C 65/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: AMVAC Netherlands BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu, M. Grunchard a S. Englebert, advokáti)

         Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EFSA ze dne 1. října 2018, které bylo žalobkyni doručeno dne 2. října 2018, o posouzení žádosti o zachování důvěrnosti podané v rámci žádosti o obnovení schvalovacího postupu týkajícího se Ethoprofosu coby účinné látky;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z překročení pravomoci

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že dokumenty, které mají být zveřejněny v důsledku napadeného rozhodnutí, by měly být zveřejněny bez důvěrných údajů, jelikož žalovaný postupoval způsobem (návrh na klasifikaci látky), který výslovně spadá mimo jeho pravomoc.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení základních zásad unijního práva

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě řízení, v jehož rámci nebylo dodrženo její právo na obhajobu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 63 nařízení 1107/2009 (1)

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že část dokumentů, které mají být zveřejněny v důsledku napadeného rozhodnutí, obsahuje informace, které vyplývají z chybného a neúplného posouzení, a jejich zveřejnění by poškodilo obchodní zájmy žalobkyně.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1)


title: Věc C-108/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 11. února 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k. v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

text:
               20.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 172/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel București (Rumunsko) dne 11. února 2019 — Krakvet sp. z o.o. sp.k. v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți
      (Věc C-108/19)
      (2019/C 172/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel București

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka (žalobkyně v řízení v prvním stupni): Krakvet sp. z o.o. sp.k.

         Odpůrci (žalovaní v řízení prvním stupni): Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București, Administrația Fiscală pentru Contribuabili Nerezidenți

         Předběžná otázka

      Musí být článek 33 směrnice 2006/112 (1) v rámci prodeje zboží prostřednictvím internetového obchodu vykládán v tom smyslu, že se nepoužije v případě, kdy zákazník přímo uzavře smlouvu o přepravě zboží z členského státu dodavatele do svého členského státu v souladu s možnostmi odeslání nabízenými dodavatelem, a to s ohledem na to, že přeprava není uskutečněna na účet dodavatele?

         (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-112/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Aachen (Německo) dne 12. února 2019 — Marvin M. v. Kreis Heinsberg

text:
               20.5.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 172/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Aachen (Německo) dne 12. února 2019 — Marvin M. v. Kreis Heinsberg
      (Věc C-112/19)
      (2019/C 172/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Aachen

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Marvin M.

         Žalovaný: Kreis Heinsberg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 2 odst. 1 směrnice 2006/126/ES (1) vykládán v tom smyslu, že řidičský průkaz, včetně řidičských oprávnění v něm uvedených, musejí členské státy striktně uznávat i tehdy, pokud vydání tohoto dokladu spočívá ve výměně řidičského průkazu podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2006/126/ES?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Může členský stát odmítnout uznání vyměněného řidičského průkazu podle čl. 11 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2006/126/ES, pokud k výměně došlo prostřednictvím státu vydání v době, ve které členský stát, který udělil hmotněprávní řidičské oprávnění, toto oprávnění již odňal?

                  3)

                  Bude-li druhá otázka zodpovězena záporně a povinnost uznání existuje: Může členský stát odmítnout uznat vyměněný řidičský průkaz v každém případě tehdy, pokud členský stát, v jehož jurisdikci vyvstane otázka uznání řidičského průkazu, může na základě „nesporných informací“ zjistit, že hmotněprávní řidičské oprávnění již v době výměny řidičského průkazu neexistovalo?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (přepracované znění) (Úř. věst.,2006, L 403, s. 18).


title: Věc T-285/19: Žaloba podaná dne 2. května 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria v. Komise

text:
               24.6.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/76

      Žaloba podaná dne 2. května 2019 — SGI Studio Galli Ingegneria v. Komise
      (Věc T-285/19)
      (2019/C 213/73)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: SGI Studio Galli Ingegneria Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. Marini, V. Catenacci a R. Viglietta, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že žalobkyně není povinna uhradit Evropské komisi částky požadované posledně uvedenou prostřednictvím výzvy k úhradě č. 3241902288 doručené dne 22. února 2019 a naposledy prostřednictvím dopisu doručeného dne 29. dubna 2019 — ref. č. Ares (2019) 2858540, jakožto navrácení příspěvku a náhradu škody z důvodu, že Studio Galli Ingegmeria údajně porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z grantové dohody č. 619120, která se týká projektu nazvaného „MARSOL“;

                  —

                  rozhodl, že nedošlo k nesplnění povinností, kterých se dovolává Komise;

                  —

                  rozhodl, že předběžný informační dopis ze dne 19. prosince 2018, zpráva o inspekci OLAF, výzva k úhradě ze dne 22. února 2019, pozdější upomínka ze dne 2. dubna 2019 a závěrečný dopis, opětovné stanovení požadované částky a zamítnutí pozdějších žádostí SGI ze dne 29. dubna 2019, ref. č. Ares (2019) 2858540, jsou protiprávní, neplatné a neopodstatněné;

                  —

                  rozhodl, že neexistuje pohledávka Komise;

                  —

                  rozhodl, že žalobkyně má nárok na příspěvek, který Komise skutečně vyplatila na základě grantové dohody č. 619120 na projekt „MARSOL“;

                  —

                  podpůrně rozhodl, že částka, která je předmětem žádosti Komise o navrácení nemůže být vyšší než 100 044, 99 eura;

                  —

                  ještě podpůrněji uložil Komisi, aby uhradila SGI náklady vynaložené na provádění projektu MARSOL jakožto bezdůvodné obohacení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady dobré víry ve smluvních vztazích, porušení práv na obhajobu ve fázi po skončení inspekce, porušení práva na účinnou soudní ochranu ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), porušení práva na řádnou správu ve smyslu článku 41 Listiny, porušení práva na přístup k dokumentům ve smyslu článku 42 Listiny, jakož i porušení článku II.22 grantové dohody a článku 1134 belgického občanského zákoníku.

                              —

                              V tomto ohledu tvrdíme, že Komise nezohlednila návrh na přerušení řízení a žádost o přístup k inspekčnímu spisu OLAF podanou žalobkyní, nýbrž vystavila výzvu k úhradě a pozdější upomínky, přestože společnost neměla skutečnou možnost odpovědět na závěrečnou zprávu OLAF z důvodu vnitřních problémů. Komise tudíž porušila zásadu dobré víry ve smluvních vztazích a právo na účinnou soudní ochranu jak ve správním řízení tak v řízení před Tribunálem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence dovolávaného nesplnění povinností, neexistence pohledávky Evropské komise, protiprávnosti a neopodstatněnosti zprávy o inspekci OLAF, a tudíž předběžného informačního dopisu a výzev Komise k úhradě, porušení zásad presumpce neviny, důkazního břemene a spravedlnosti stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013, jakož i z nesprávného posouzení důkazu a porušení článku 1315 belgického občanského zákoníku.

                              —

                              V tomto ohledu tvrdíme, že žádné nesplnění povinností, na němž Komise založila svou žádost o navrácení, není opodstatněné, jak je prokázáno v dokumentaci přiložené ke spisu. Odpracovaný čas a náklady na zaměstnance byly správně uvedeny u všech prostředku vyčleněných na projekt a odpovídají tomu, co požadovala Komise. Nedošlo k žádnému překrytí mezi finančními prostředky a jinými dotovanými projekty. Nedošlo k žádnému nesplnění povinností. Výtky OLAF, na kterých Komise založila svou žádost o navrácení, se týká všech dalších projektů. Důkazní břemeno nebylo obráceno.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, spravedlnosti a dobré víry ve smluvních vztazích a porušení článku II.22 grantové dohody.

                              —

                              V tomto ohledu tvrdíme, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že požadovala navrácení celého příspěvku vyplaceného žalobkyni, i když byly zjištěny nesoudržnosti v průběhu inspekce ve vztahu ke dvěma odborníkům, kteří se účastnili projektu. Byly rovněž požadovány veškeré přímé náklady jiné než náklady na zaměstnance, jakož i nepřímé náklady.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod dovolávaný podpůrně a vycházející z práva na náhradu škody z důvodu bezdůvodného obohacení Komise.

                              —

                              Podle názoru žalobkyně byly splněny podmínky pro podání žaloby, a sice obohacení jedné smluvní strany a ochuzení druhé smluvní strany, jakož i příčinná souvislost mezi obohacením a ochuzením.


title: Věc T-287/19: Žaloba podaná dne 3. května 2019 — BigBen Interactive v. EUIPO — natcon7 (nacon)

text:
               1.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/43

      Žaloba podaná dne 3. května 2019 — BigBen Interactive v. EUIPO — natcon7 (nacon)
      (Věc T-287/19)
      (2019/C 220/53)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BigBen Interactive (Fretin, Francie) (zástupce: M. Chaminade, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: natcon7 GmbH (Hamburk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie nacon — Přihláška č. 13 036 728

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. ledna 2019, ve věci R 1745/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů námitkového řízení a odvolacího řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-300/19: Žaloba podaná dne 13. května 2019 — Achema a Lifosa v. Komise

text:
               15.7.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/25

      Žaloba podaná dne 13. května 2019 — Achema a Lifosa v. Komise
      (Věc T-300/19)
      (2019/C 238/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Achema AB (Jonava, Litva) a Lifosa AB (Kedainiai, Litva) (zástupkyně: E. Righini a N. Solárová, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 9209 final ze dne 8. ledna 2019 ve věci státní podpory SA.45765 (2018/NN) — Litva — Podpora elektráren vyrábějících elektřinu z obnovitelných zdrojů;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení, takže žalobkyním upřela procesní práva zakotvená v čl. 108 odst. 2 SFEU.

                  —

                  Žalobkyně tvrdí, že všechny důkazy svědčí o tom, že Komise měla mít pochybnosti o slučitelnosti státní podpory a metody jejího financování s vnitřním trhem a unijním právem. Měla proto zahájit formální vyšetřování.

                  —

                  Žalobkyně poukazují na obsáhlý soubor důkazů týkajících se délky fáze před oznámením, nepřiměřeně dlouhé doby, která uplynula mezi touto fází a předběžným řízením o přezkumu, dalších okolností, za kterých bylo přijato napadené rozhodnutí, a údajných pochybení, která se projevila v obsahu tohoto rozhodnutí, o němž žalobkyně tvrdí, že není dostatečně odůvodněno a je stiženo závažnými vadami spočívajícími v nesprávném posouzení nebo v nedostatku posouzení. Tyto faktory podle žalobkyň svědčí o tom, že Komise před tím, než prohlásila, že státní podpora a metoda jejího financování jsou slučitelné s vnitřním trhem a unijním právem, neprovedla dostatečnou analýzu relevantních aspektů a neměla všechny potřebné informace.

                  —

                  Žalobkyně konkrétně tvrdí, že (i) Komise nesprávně posoudila schéma údajně samostatných obnovitelných zdrojů energie (OZE) a daň z OZE, když nesprávně vyložila litevskou právní úpravu a námitky žalobkyň; (ii) Komise neposoudila investiční pomoc poskytnutou výrobcům OZE, a proto je její meritorní posouzení neúplné a nedostatečné; (iii) Komise nesprávně posoudila případy osvobození od daně podle čl. 107 odst. 1 SFEU; (iv) posouzení Komise týkající se slučitelnosti schématu OZE s vnitřním trhem bylo neuspokojivé a chybné a (v) posouzení slučitelnosti metody financování s unijním právem je vadné a nedostatečné.


title: Věc C-321/18: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Belgie) — Terre wallonne ASBL v. Région wallonne („Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Vyhláška — Stanovení cílů ochrany pro síť Natura 2000 podle směrnice 92/43/EHS — Pojem „plány a programy“ — Povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/17

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État- Belgie) — Terre wallonne ASBL v. Région wallonne
      (Věc C-321/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Vyhláška - Stanovení cílů ochrany pro síť Natura 2000 podle směrnice 92/43/EHS - Pojem „plány a programy“ - Povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí“)
      (2019/C 263/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Terre wallonne ASBL

         Žalovaný: Région wallonne

         Výrok

      Článek 3 odst. 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/CE ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být vykládán v tom smyslu, že taková vyhláška, jako je vyhláška dotčená v původním řízení, kterou orgán členského státu stanoví na regionální úrovni cíle ochrany pro svou síť Natura 2000, které mají orientační povahu, zatímco na úrovni lokalit mají cíle ochrany normativní povahu, nepatří mezi „plány a programy“ ve smyslu této směrnice, u nichž je povinné provést posouzení vlivů na životní prostředí.

         (1)  Úř. věst. C 259, 23.7.2018.


title: Věc C-361/18: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szekszárdi Járásbíróság — Maďarsko) — Ágnes Weil v. Géza Gulácsi („Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Článek 66 — Působnost ratione temporis — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Působnost ratione materiae — Občanské a obchodní věci — Článek 1 odst. 1 a 2 písm. a) — Vyloučené věci — Majetková práva plynoucí z manželských vztahů — Článek 54 — Žádost o vydání osvědčení dokládajícího vykonatelnost rozhodnutí vydaného soudem původu — Soudní rozhodnutí týkající se pohledávky vzniklé v důsledku zrušení majetkových vztahů založených faktickým partnerstvím“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/18

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. června 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szekszárdi Járásbíróság — Maďarsko) — Ágnes Weil v. Géza Gulácsi
      (Věc C-361/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 66 - Působnost ratione temporis - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Působnost ratione materiae - Občanské a obchodní věci - Článek 1 odst. 1 a 2 písm. a) - Vyloučené věci - Majetková práva plynoucí z manželských vztahů - Článek 54 - Žádost o vydání osvědčení dokládajícího vykonatelnost rozhodnutí vydaného soudem původu - Soudní rozhodnutí týkající se pohledávky vzniklé v důsledku zrušení majetkových vztahů založených faktickým partnerstvím“)
      (2019/C 263/22)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szekszárdi Járásbíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Ágnes Weil

         Žalovaný: Géza Gulácsi

         Výrok

                  1)

                  Článek 54 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu, u něhož byla podána žádost o vydání osvědčení dokládajícího vykonatelnost rozhodnutí vydaného soudem původu, musí v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy se soud, který vydal rozhodnutí, jež má být vykonáno, nevyjádřil k použitelnosti tohoto nařízení, ověřit, zda spor spadá do působnosti uvedeného nařízení.

                  2)

                  Článek 1 odst. 1 a 2 písm. a) nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že taková žaloba, jako je žaloba dotčená ve věci v původním řízení, jejímž předmětem je návrh na zrušení majetkových vztahů založených faktickým partnerstvím, spadá pod pojem „občanské a obchodní věci“ ve smyslu odstavce 1, a spadá tedy do věcné působnosti tohoto nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 311, 3.9.2018.


title: Věc T-167/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — RV v. Komise („Veřejná služba — Úředníci — Článek 42c služebního řádu — Převedení na volno ze služebních důvodů — Automatický odchod do důchodu — Akt, který nelze napadnout žalobou — Částečná nepřípustnost — Rozsah působnosti právní normy — Uplatnění i bez návrhu — Doslovný, kontextuální a teleologický výklad“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — RV v. Komise
      (Věc T-167/17) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Článek 42c služebního řádu - Převedení na volno ze služebních důvodů - Automatický odchod do důchodu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Částečná nepřípustnost - Rozsah působnosti právní normy - Uplatnění i bez návrhu - Doslovný, kontextuální a teleologický výklad“)
      (2019/C 263/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: RV (zástupci: původně J.-N. Louis a N. de Montigny, poté J.-N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a D. Martin, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: původně J. Steele a D. Nessaf, poté J. Steele a M. Rantala a nakonec J. Steele a C. González Argüelles, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba založená na článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2016 o převedení žalobce na volno ze služebních důvodů na základě článku 42c služebního řádu úředníků Evropské unie a současně o jeho automatickém odchodu do důchodu na základě pátého pododstavce tohoto ustanovení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí Evropské komise ze dne 21. prosince 2016, na jehož základě byl RV převeden na volno ze služebních důvodů a současně automaticky poslán do důchodu, se zrušuje.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené RV, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

                  4)

                     Evropský parlament a Rada ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-248/17 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — CC v. Parlament („Odpovědnost — Veřejná služba — Přijímání — Otevřené výběrové řízení EUR/A/151/98 — Pochybení, kterých se dopustil Evropský parlament při vedení seznamu úspěšných uchazečů — Majetková újma“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — CC v. Parlament
      (Věc T-248/17 RENV) (1)

      („Odpovědnost - Veřejná služba - Přijímání - Otevřené výběrové řízení EUR/A/151/98 - Pochybení, kterých se dopustil Evropský parlament při vedení seznamu úspěšných uchazečů - Majetková újma“)
      (2019/C 263/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CC (zástupci: G. Maximini a C. Hölzer, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: M. Ecker a E. Despotopoulou, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na náhradu škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku různých pochybení, kterých se dopustil Parlament při vedení seznamu úspěšných uchazečů otevřeného výběrového řízení EUR/A/151/98.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Evropskému parlamentu se ukládá, aby CC zaplatil částku ve výši 6 000 eur.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-9/12 a předána Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-462/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — TO v. EEA („Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Smlouva na dobu určitou — Propuštění v době volna z důvodu nemoci — Článek 16 PŘOZ — Článek 48 písm. b) PŘOZ — Článek 26 služebního řádu — Zpracování osobních údajů — Článek 84 PŘOZ — Psychické obtěžování“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — TO v. EEA
      (Věc T-462/17) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Propuštění v době volna z důvodu nemoci - Článek 16 PŘOZ - Článek 48 písm. b) PŘOZ - Článek 26 služebního řádu - Zpracování osobních údajů - Článek 84 PŘOZ - Psychické obtěžování“)
      (2019/C 263/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: TO (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí (zástupci: O. Cornu, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: původně D. Nessaf a J. Van Pottelberge, poté J. Van Pottelberge a J. Steele, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící jednak na zrušení zaprvé rozhodnutí ze dne 22. září 2016, kterým výkonný ředitel agentury EEA ukončil pracovní poměr žalobkyně coby smluvní zaměstnankyně, a zadruhé rozhodnutí ze dne 20. dubna 2017, kterým uvedený ředitel zamítl stížnost žalobkyně proti rozhodnutí ze dne 22. září 2016, a jednak na náhradu újmy, která žalobkyni údajně vznikla.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Rozhodnutí ze dne 22. září 2016, kterým výkonný ředitel Evropské agentury pro životní prostředí (EEA) ukončil pracovní poměr TO coby smluvní zaměstnankyně, se zrušuje.

                  2)

                     EEA se ukládá, aby TO vyplatila částku odpovídající měsíční odměně ve výpovědní době a jedné třetině jejího základního měsíčního platu za každý ukončený měsíc zkušební doby, po odečtení odstupného, které již obdržela.

                  3)

                     EEA se ukládá, aby TO vyplatila částku ve výši 6 000 eur.

                  4)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  5)

                     EEA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené TO.

                  6)

                     Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-583/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst v. EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IOS FINANCE — Starší národní obrazová ochranná známka EOS — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — EOS Deutscher Inkasso-Dienst v. EUIPO — IOS Finance EFC (IOS FINANCE)
      (Věc T-583/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie IOS FINANCE - Starší národní obrazová ochranná známka EOS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2019/C 263/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: B. Sorg, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: IOS Finance EFC, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2017 (věc R 2262/2016-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi EOS Deutscher Inkasso-Dienst a IOS Finance EFC.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti EOS Deutscher Inkasso-Dienst GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 338, 9.10.2017.


title: Věc T-74/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Visi/one v. EUIPO — EasyFix (Visačka pro vložení informací o vozidlech) („(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující visačku pro vložení informací o vozidlech — Starší (průmyslový) vzor — Důkaz o zpřístupnění veřejnosti — Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Informovaný uživatel — Míra volnosti původce vzoru — Neexistence odlišného celkového dojmu — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Visi/one v. EUIPO — EasyFix (Visačka pro vložení informací o vozidlech)
      (Věc T-74/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující visačku pro vložení informací o vozidlech - Starší (průmyslový) vzor - Důkaz o zpřístupnění veřejnosti - Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)
      (2019/C 263/47)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Visi/one GmbH (Remscheid, Německo) (zástupci: H. Bourree a M. Bartz, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Hanne a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: EasyFix GmbH (Vídeň, Rakousko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2017 (věc R 1424/2016-3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi EasyFix a Visi/one.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Visi/one GmbH a Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-75/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — MPM-QUALITY v. EUIPO — ELTON hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie MANUFACTURE PRIM 1949 — Řádné užívání ochranné známky — Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — MPM-QUALITY v. EUIPO — ELTON hodinářská (MANUFACTURE PRIM 1949)
      (Věc T-75/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie MANUFACTURE PRIM 1949 - Řádné užívání ochranné známky - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2019/C 263/48)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: MPM-QUALITY v.o.s. (Frýdek-Místek, Česká republika) (zástupce: M. Kyjovský, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Elton hodinářská, a.s. (Nové Město nad Metují, Česká republika) (zástupce: T. Matoušek, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. prosince 2017 (věc R 556/2017-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi MPM-QUALITY a ELTON hodinářská.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnost MPM-QUALITY v.o.s. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                     Společnost ELTON hodinářská, a.s., ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 122, 26.3.2018.


title: Věc T-138/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — De Esteban Alonso v. Komise („Veřejná služba — Bývalí úředníci — Vyšetřování OLAF — Věc „Eurostat“ — Předání informací, které se týkají skutečností, jež by mohly vést k trestnímu stíhání, vnitrostátním soudním orgánům — Neexistence předchozího vyrozumění úředníků, kteří mohou být dotčeni — Újma, jež údajně vznikla z důvodu jednání OLAF a Komise v průběhu řízení — Morální újma, újma na zdraví a majetková újma — Příčinná souvislost“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. června 2019 — De Esteban Alonso v. Komise
      (Věc T-138/18) (1)

      („Veřejná služba - Bývalí úředníci - Vyšetřování OLAF - Věc „Eurostat“ - Předání informací, které se týkají skutečností, jež by mohly vést k trestnímu stíhání, vnitrostátním soudním orgánům - Neexistence předchozího vyrozumění úředníků, kteří mohou být dotčeni - Újma, jež údajně vznikla z důvodu jednání OLAF a Komise v průběhu řízení - Morální újma, újma na zdraví a majetková újma - Příčinná souvislost“)
      (2019/C 263/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Francie) (zástupce: C. Huglo, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Striani a J. Baquero Cruz, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 TFUE, který zní na náhradu morální újmy, újmy na zdraví a majetkové újmy, které žalobci údajně vznikly.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Evropská komise uhradí Fernandu De Estebanu Alonsovi částku 62 000 eur z titulu morální újmy, která mu vznikla.

                  2)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                     Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené De Estebanem Alonsem.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc T-291/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Compliant Constructs — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs)
      (Věc T-291/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Compliant Constructs - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 263/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Německo) (zástupce: A. Jacob, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a M. Fischer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. března 2018 (věc R 1626/2017-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Compliant Constructs jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Biedermann Technologies GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 231, 2.7.2018.


title: Věc T-346/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Advance Magazine Publishers v. EUIPO — Enovation Brands (VOGUE) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VOGUE — Starší slovní ochranná známka Evropské unie VOGA — Pozastavení správního řízení — Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] — Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2019 — Advance Magazine Publishers v. EUIPO — Enovation Brands (VOGUE)
      (Věc T-346/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VOGUE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie VOGA - Pozastavení správního řízení - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 71 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625] - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95“)
      (2019/C 263/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: T. Alkin, barrister, a N. Hine, solicitor)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Spojené státy) (zástupkyně: R. Almaraz Palmero, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. března 2018 (věc R 259/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Enovation Brands a Advance Magazine Publishers.

         Výrok

                  1)

                     Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 27. března 2018 (věc R 259/2017-4) se zrušuje.

                  2)

                     EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Advance Magazine Publishers, Inc.

                  3)

                     Enovation Brands, Inc. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-357/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HOSPITAL DA LUZ — Starší národní obrazová ochranná známka clínica LALUZ — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Luz Saúde v. EUIPO — Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
      (Věc T-357/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie HOSPITAL DA LUZ - Starší národní obrazová ochranná známka clínica LALUZ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 263/52)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Luz Saúde, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: G. Gentil Anastácio, P. Guerra e Andrade, M. Barros Silva a G. Moreira Rato, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Crespo Carrillo a I. Ribeiro da Cunha a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Clínica La Luz, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. dubna 2018 (věc R 2084/2017-4) týkajícímu se námitkového řízení/řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Clínica La Luz a Luz Saúde

         Výrok

                  1)

                     Žaloba se zamítá.

                  2)

                     Společnosti Luz Saúde, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc T-392/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Innocenti v. EUIPO — Gemelli (Innocenti) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Innocenti — Starší národní obrazová ochranná známka INNOCENTI — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2019 — Innocenti v. EUIPO — Gemelli (Innocenti)
      (Věc T-392/18) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Innocenti - Starší národní obrazová ochranná známka INNOCENTI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2019/C 263/53)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Innocenti SA (Lugano, Švýcarsko) (zástupce: N. Ferretti, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Filippo Gemelli (Turín, Itálie) (zástupci: původně C. Renna, poté F. Canu, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. dubna 2018 (věc R 2336/2010-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi F. Gemellim a společností Innocenti.

         Výrok

                  1.

                     Žaloba se zamítá.

                  2.

                     Společnost Innocenti SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené v tomto řízení Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Filippem Gemellim.

         (1)  Úř. věst. C 285, 13.8.2018.


title: Věc T-359/19: Žaloba podaná dne 14. června 2019 — Daimler v. Komise

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/58

      Žaloba podaná dne 14. června 2019 — Daimler v. Komise
      (Věc T-359/19)
      (2019/C 263/65)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Daimler AG (Stuttgart, Německo) (zástupci: N. Wimmer, C. Arhold a G. Ollinger, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sporné rozhodnutí Komise C(2019) 2359 ze dne 3. dubna 2019 přijaté na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (1) a zejména jeho čl. 8 odst. 5 druhého pododstavce (dále jen „napadené rozhodnutí“), v rozsahu, v němž jsou v čl. 1 odst. 1 tohoto rozhodnutí ve spojení s přílohou I tabulkami 1 a 2 ve sloupci D uvedeny průměrné specifické emise CO2 a ve sloupci I snížení emisí CO2 získaných z ekologických inovací, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází porušení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce prováděcího nařízení č. 725/2011 (2) ve spojení s čl. 1 odst. 3 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/158 (3)

                  V rámci prvního žalobního důvodu je žalované vytýkáno, že porušila čl. 12 odst. 1 druhý pododstavec prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011 ve spojení s čl. 1 odst. 3 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/158, když se v rámci ad hoc ověření snížení emisí CO2 odchýlila od schválené ověřovací zkoušky z důvodu, že použila nesprávný Willansův koeficient.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011 ve spojení s čl. 1 odst. 3 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/158 ve spojení s čl. 6 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011.
                  V rámci druhého žalobního důvodu je uvedeno, že žalovaná porušila čl. 12 odst. 1 druhý pododstavec prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011 ve spojení s čl. 1 odst. 3 prováděcího rozhodnutí (EU) 2015/158 a čl. 6 odst. 1 prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011, jelikož v rámci ověřovací zkoušky, kterou použila při ad hoc ověření, nezohlednila nezbytnou specifickou stabilizaci.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Porušení čl. 12 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č.725/2011
                  V rámci třetího žalobního důvodu je uvedeno, že žalovaná porušila čl. 12 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 725/2011 tím, že nařídila nezohledňovat ekologickou inovaci za předchozí rok 2017, ačkoli uvedené ustanovení výslovně připouští rozhodnout pouze o nezohlednění pro následující rok.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: Porušení práva být vyslechnut
                  V rámci čtvrtého žalobního důvodu je vytýkáno, že bylo porušeno právo žalobkyně na slyšení podle požadavků vyplývajících z obecné právní zásady na dodržení práva na obhajobu, jakož i požadavků plynoucích z čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod: Porušení práva uvést odůvodnění
                  V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí není odůvodněné v souladu s požadavky čl. 296 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie. Žalovaná se v napadeném rozhodnutí odvolává pouze abstraktně na odchylky v ověřovací zkoušce, avšak nevyjadřuje se k relevantní otázce, zda a v jakém rozsahu vyžaduje ověřovací zkouška specifickou stabilizaci a zda žalovaná takovou ověřovací zkoušku v prováděcím rozhodnutí (EU) 2015/158 schválila.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 ze dne 23. dubna 2009, kterým se stanoví výkonnostní emisní normy pro nové osobní automobily v rámci integrovaného přístupu Společenství ke snižování emisí CO 2 z lehkých užitkových vozidel (Úř. věst. L 140, 5.6.2009, s. 1).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 725/2011 ze dne 25. července 2011, kterým se stanoví postup schvalování a certifikace inovativních technologií ke snižování emisí CO 2 z osobních automobilů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Úř. věst. L 194, 26.7.2011, s. 19).

         (3)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/158 ze dne 30. ledna 2015 o schválení dvou vysoce účinných alternátorů Robert Bosch GmbH jako inovativních technologií ke snižování emisí CO 2 z osobních automobilů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 443/2009 (Úř. věst. L 26, 31.1.2015, s. 31).


title: Věc T-374/19: Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Wuhrer v. Parlament

text:
               5.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 263/71

      Žaloba podaná dne 20. června 2019 — Wuhrer v. Parlament
      (Věc T-374/19)
      (2019/C 263/76)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lina Wuhrer (Brescia, Itálie) (zástupce: M. Paniz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil sdělení generálního ředitelství financí Evropského parlamentu, které provedlo rozhodnutí Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 ze dne 12. července 2018 a rozhodnutí Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a každopádně,

                  —

                  zrušil nové vyměření a nový výpočet doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem;

                  —

                  v důsledku toho rozhodl, že žalobkyně má právo na zachování doživotního příspěvku vypláceného Evropským parlamentem ve výši podle právní úpravy platné před rozhodnutím Předsednictva Poslanecké sněmovny č. 14/2018 a rozhodnutím Rady předsednictva Senátu republiky č. 6/2018, a že Evropský parlament má povinnost vyplatit žalobkyni veškeré neoprávněně sražené částky, navýšené o měnovou inflaci a zákonné úroky ode dne srážky až do zaplacení, jakož i

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu povinnost vyhovět rozsudku a neprodleně obnovit doživotní příspěvek v původní výši, jakož i nahradit veškerou újmu, pokud a v rozsahu, v němž žalobkyni náleží;

                  —

                  v každém případě: nařídil úplnou náhradu nákladů, odměn advokátů včetně DPH, příspěvků na sociální zabezpečení pro advokáty a paušální náhrady.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavním argumenty uvedenými ve věci T-345/19, Santini v. Parlament.


title: Věc T-367/19: Žaloba podaná dne 19. června 2019 — Camerin v. Komise

text:
               12.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/36

      Žaloba podaná dne 19. června 2019 — Camerin v. Komise
      (Věc T-367/19)
      (2019/C 270/38)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Laure Camerin (Bastia, Francie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  v důsledku toho částečně zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  nařídil náhradu morální újmy, která byla způsobena souborem aktů a jednání Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (dále jen „PMO“), jež musí být předmětem celkového posouzení, a kterou žalobkyně odhaduje ex aequo et bono na částku 50 000 eur;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí PMO ohledně výkonu exekuce nařízené belgickým soudem v rozsahu, v němž si PMO vyhrazuje právo opět odečíst částku 3 839,60 eur ze splatných důchodů žalobkyně, uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článků 1 a 25 Listiny základních práv Evropské unie, z porušení článku 6 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a z existence nesprávného posouzení. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že neexistuje žádné odůvodnění ani právní základ, které by odůvodnily rozhodnutí PMO pokračovat v zabavení více než tvou třetin jejího důchodu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legality a právní jistoty. Žalobkyně je toho názoru, že služební řád je „lex specialis“, který má přednost před veškerým vnitrostátním právem: v oblasti životního minima tak existují podstatná ustanovení služebního řádu, která se odchylují od obecného pracovního práva Unie i od vnitrostátního pracovního práva.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a povinnosti náležité péče v rozsahu, v němž nebylo poskytnuto žádné odůvodnění skutečností nebo důkazů, které by mohly odůvodnit přijetí rozhodnutí PMO vyhradit si právo opět odečíst částku 3 839,60 eur ze splatných důchodů žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti a zákazu diskriminace zejména v rozsahu, v němž — vycházíme-li z výkladu poskytnutého PMO — životní minimum závisí na zemi, ve které měl úředník bydliště.
                  Žalobkyně se rovněž domáhá náhrady morální újmy, která jí byla způsobena pochybeními, kterých se PMO dopustil a která jí neumožňují žít důstojně.


title: Věc T-590/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie („Rozhodčí doložka — Dohoda o půjčce „Water Supply Sweida Region“ č. 80212 — Neplnění smlouvy — Vrácení vyplacených částek — Úroky z prodlení — Řízení bez účasti žalovaného“)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie
      (Věc T-590/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Dohoda o půjčce „Water Supply Sweida Region“ č. 80212 - Neplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalovaného“)
      (2019/C 280/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: původně P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, poté F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, zmocněnci, ve spolupráci D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Syrská arabská republika

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU znějící na uložení povinnosti Syrské arabské republice vrátit částky dlužné v rámci dohody o půjčce „Water Supply Sweida Region“ č. 80212 včetně úroků z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Syrské arabské republice se ukládá vrátit Evropské unii zastoupené Evropskou investiční bankou (EIB) částku 726 942,81 eur.

                  2)

                     Uvedená částka zahrnuje s účinkem od 25. srpna 2017 do dne zaplacení úroky z prodlení ve výši roční sazby 3,5 % z jistiny a smluvních úroků.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Syrské arabské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc T-591/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie („Rozhodčí doložka — Dohoda o půjčce „Water Supply Deir Ez Zor Region“ č. 80310 — Neplnění smlouvy — Vrácení vyplacených částek — Úroky z prodlení — Řízení bez účasti žalovaného“)

text:
               19.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 280/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2019 — EIB v. Sýrie
      (Věc T-591/17) (1)

      („Rozhodčí doložka - Dohoda o půjčce „Water Supply Deir Ez Zor Region“ č. 80310 - Neplnění smlouvy - Vrácení vyplacených částek - Úroky z prodlení - Řízení bez účasti žalovaného“)
      (2019/C 280/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská investiční banka (zástupci: původně P. Chamberlain, T. Gilliams, F. Oxangoiti Briones a J. Shirran, poté F. Oxangoiti Briones, J. Klein a J. Shirran, zmocněnci, ve spolupráci D. Arts, advokát a T. Cusworth, solicitor)

         Žalovaná: Syrská arabská republika

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 272 SFEU znějící na uložení povinnosti Syrské arabské republice vrátit částky dlužné v rámci dohody o půjčce „Water Supply Deir Ez Zor Region“ č. 80310 včetně úroků z prodlení.

         Výrok rozsudku

                  1)

                     Syrské arabské republice se ukládá vrátit Evropské unii zastoupené Evropskou investiční bankou (EIB) částku 404 425,58 eur.

                  2)

                     Uvedená částka zahrnuje s účinkem od 25. srpna 2017 do dne zaplacení úroky z prodlení ve výši roční sazby 3,5 % z jistiny a smluvních úroků.

                  3)

                     Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                     Syrské arabské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 369, 30.10.2017.


title: Věc C-78/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2019 WL proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2018 ve věci T-493/17, WL v. ERCEA

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2019 WL proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2018 ve věci T-493/17, WL v. ERCEA
      (Věc C-78/19 P)
      (2019/C 288/14)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: WL (zástupce: F. Elia, advokát)

         Další účastnice řízení: Výkonná agentura Evropské rady pro výzkum (ERCEA)
      Usnesením ze dne 11. července 2019 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný a rozhodl, že WL ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-121/19 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2019 Edison SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 7. prosince 2018 ve věci T-471/17, Edison v. EUIPO (EDISON)

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2019 Edison SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 7. prosince 2018 ve věci T-471/17, Edison v. EUIPO (EDISON)
      (Věc C-121/19 P)
      (2019/C 288/15)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Edison SpA (zástupci: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek, rozhodl definitivně o sporu a vyhověl kasačnímu opravnému prostředku, přičemž prohlásil, že „elektrická energie“ spadá do třídy 4 osmé vydání Niceského třídění a v důsledku toho určil, že ochranná známka č. 3 315 991, jejímž majitelem je Edison S.p.A., označuje zejména „elektrickou energii“;

                  —

                  podpůrně zrušil napadený rozsudek a vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  v každém případě uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Tribunál se dopustil pochybení tím, že tvrdil, že uvedení výrobku „elektrická energie“ v netaxativním seznamu, který vyhotovil EUIPO pro účely předkládání prohlášení ve smyslu čl. 28 odst. 8 nařízení o ochranné známce Evropské unie (body 41, 46 a 54) prokazuje, že elektrická energie v rámci jejího každodenního a běžného používání není zahrnutá do třídy 4 osmé vydání Niceského třídění. Zaprvé nesprávné právní posouzení vyplývá ze skutečnosti, že návrh navrhovatelky na omezení seznamu označených výrobků byl předložen dne 15. června 2015, zatímco dokument, na který odkazuje EUIPO, byl vyhotoven v oznámení č. 1/2016 ze dne 8. února 2016. Zadruhé nesprávné právní posouzení spočívá též v domněnce, že vyloučení určitého pojmu ze seznamu představuje důkaz, jelikož se jedná jen o soubor nezávazných výkladů.

                  2.

                  Tribunál měl nesprávně za to, že za „osvětlovací látky“ lze považovat jen hmotné zboží, které spontánně vytváří světlo. Nesprávné právní posouzení spočívá ve skutečnosti, že jelikož právě příslušné orgány a hospodářské subjekty klasifikují výrobky v závislosti na jejich schopnosti osvětlovat, třídění elektřiny jako komodity, která vytváří světlo a zisk a rovněž hmotná povaha této komodity jsou z výlučně fyzikálního hlediska irelevantní.

                  3.

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení z důvodu, že s ohledem na to, že se uznává, že pojem „fuel (palivo)“ zahrnuje motorová paliva, je zjevné, že pojem „fuel (palivo)“ se má chápat v širším smyslu tak, že zahrnuje také výrobky, jako je elektrické energie, které na základě své povahy nevedou k fungování motorů prostřednictvím spalování.

                  4.

                  Tribunál se dopustil nesprávného výkladu tím, že usoudil, že elektřina nespadá pod pojem „motor fuel (motorové palivo)“, přičemž úplně opomenul její funkční vlastnosti.

                  5.

                  Tribunál se dopustil zjevně nesprávného právního posouzení tím, že usoudil, že důkaz předložený navrhovatelkou byl nedostatečný pro účely prokázání, že elektrická energie patří do třídy 4.

                  6.

                  Tribunál navíc založil své posouzení na Dokumentu 1, který předložil EUIPO, přičemž usoudil, že tento dokument byl ze srpna 2003, přestože byl jasně datován z června 2003.

                  7.

                  Tribunál se omezil na potvrzení právní situace a rozhodnutí stižených nedostatkem odůvodnění, přestože přijal důkazy předložené navrhovatelkou a EUIPO. Uznat, že existují dostupná elektrická vozidla a následně tvrdit, že hospodářské subjekty (stejní výrobci uvedených vozidel) nepovažují elektřinu za palivo, či dokonce alternativní palivo, protiřečí jakékoliv logice a znamená, že rozhodnutí EUIPO a Tribunálu nejsou odůvodněná.


title: Věc C-304/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 12. dubna 2019 — Ira Invest SRL v. Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 12. dubna 2019 — Ira Invest SRL v. Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea
      (Věc C-304/19)
      (2019/C 288/19)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Constanța

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka — žalobkyně v prvním stupni: Ira Invest SRL

         Odpůrkyně — žalovaná v prvním stupni: Agenția de Plăți și Intervenție pentru Agricultură — Centrul Județean Tulcea

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 4 odst. 1 písm. b), c), e) a f), článek 10, čl. 21 odst. 1 a čl. 32 odst. 1 až 5 nařízení (EU) č. 1307/2013 (1) vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která za okolností, jako jsou okolnosti ve sporu v původním řízení, vylučuje ze zaplacení nároků [na podporu] zemědělce, a to z toho důvodu, že zařízení pro akvakulturu používaná jako orná půda nepředstavují „zemědělskou plochu“ ve smyslu článku 4 nařízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 608).


title: Věc C-329/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 23. dubna 2019 — Condominio di Milano v. Eurothermo SpA

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 23. dubna 2019 — Condominio di Milano v. Eurothermo SpA
      (Věc C-329/19)
      (2019/C 288/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Milano

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Condominio di Milano

         Žalovaná: Eurothermo SpA

         Předběžná otázka

      Brání pojem „spotřebitel“ ve smyslu směrnice 93/13/EHS (1) kvalifikaci právního subjektu (jako je společenství vlastníků jednotek v italském právním řádu), který nelze podřadit pod pojem „fyzická osoba“ ani „právnická osoba“, pokud tento právní subjekt uzavírá smlouvu pro účely nesouvisející s profesní činností a nachází se v nerovném postavení vůči prodávajícímu nebo poskytovateli, a to jak z hlediska vyjednávací síly, tak úrovně informovanosti, jako spotřebitele?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29).


title: Věc C-334/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 24. dubna 2019 — Eurowings GmbH v. GD, HE, IF

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Stuttgart (Německo) dne 24. dubna 2019 — Eurowings GmbH v. GD, HE, IF
      (Věc C-334/19)
      (2019/C 288/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Stuttgart

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Eurowings GmbH

         Odpůrci: GD, HE, IF

         Předběžná otázka

      Je třeba vykládat ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), zejména jeho čl. 5 odst. 3 v tom smyslu, že spontánní nepřítomnost podstatné části leteckého personálu z důvodu ohlášení pracovní neschopnosti z důvodu nemoci („divoká stávka“) u leteckého dopravce, který „provozujícímu leteckému dopravci“ ve smyslu čl. 2 písm. b) nařízení pronajme letadlo včetně posádky v rámci smlouvy o pronájmu letadla s posádkou („wet lease“), avšak nenese za lety provozní odpovědnost, má za následek to, že „provozující letecký dopravce“ se rovněž nemůže odvolávat na „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení v souladu s rozsudkem Soudního dvora ze dne 17. dubna 2018, Krüsemann a další, C-195/17 a další (2)?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.

         (2)  EU:C:2018:258


title: Věc C-355/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) dne 6. května 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL v. Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Pitești (Rumunsko) dne 6. května 2019 — Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL v. Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României
      (Věc C-355/19)
      (2019/C 288/23)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Pitești

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Asociația „Forumul Judecătorilor din România“, Asociația „Mișcarea pentru Apărarea Statutului Procurorilor“, OL

         Odpůrce: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Procurorul General al României

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být mechanismus pro spolupráci a ověřování (MSO) zřízený rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006 (1) považován za akt přijatý orgánem Evropské unie ve smyslu článku 267 SFEU, který může podléhat výkladu Soudního dvora?

                  2)

                  Spadá obsah, povaha a doba trvání mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO), který byl zřízen rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, do oblasti působnosti smlouvy o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii, kterou Rumunsko podepsalo dne 25. dubna 2005 v Lucemburku? Jsou požadavky stanovené ve zprávách vypracovaných v rámci tohoto mechanismu pro Rumunsko závazné?

                  3)

                  Musí být článek 2 Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že členské státy mají povinnost dodržovat kritéria právního státu, jež jsou uložena i ve zprávách vypracovaných v rámci mechanismu pro spolupráci a ověřování (MSO), zřízeného rozhodnutím Evropské komise 2006/928/ES ze dne 13. prosince 2006, v případě naléhavého zřízení útvaru státního zastupitelství pověřeného vyšetřováním výlučně protiprávních činů, jichž se dopustili soudci nebo státní zástupci, který vyvolává konkrétní obavy, pokud jde o boj proti korupci, a lze jej použít jako další nástroj pro nátlak a zastrašování soudců či státních zástupců?

                  4)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii vykládán v tom smyslu, že členské státy mají povinnost přijmout opatření nezbytná k zajištění účinné soudní ochrany v oblastech upravených unijním právem tím, že odstraní jakékoli riziko politického vlivu na trestní řízení proti soudcům nebo státním zástupcům, v případě naléhavého zřízení útvaru státního zastupitelství pověřeného vyšetřováním výlučně protiprávních činů, jichž se dopustili soudci nebo státní zástupci, který vyvolává konkrétní obavy, pokud jde o boj proti korupci, a lze jej použít jako další nástroj pro nátlak a zastrašování soudců či státních zástupců?

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 13. prosince 2006, kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci (Úř. věst. L 354, 14.12.2006, s. 56).


title: Věc C-357/19: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 6. května 2019 — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ v. QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

text:
               26.8.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 6. května 2019 — Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ v. QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL
      (Věc C-357/19)
      (2019/C 288/24)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casație și Justiție

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Parchetul de pe lângă Înalta Curte de Casație și Justiție — Direcția Națională Anticorupție, PM, RO, SP, TQ

         Odpůrci: QN, UR, VS, WT, Autoritatea Națională pentru Turism, Agenția Națională de Administrare Fiscală, SC Euro Box Promotion SRL

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 SEU, čl. 325 odst. 1 SFEU, čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 2 odst. 1 Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, vypracované na základě článku K.3 SEU, jakož i zásada právní jistoty vykládány v tom smyslu, že brání přijetí rozhodnutí ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, Curtea Constituțională a României (Ústavní soud, Rumunsko), kterým je rozhodnuto o legitimitě složení soudních senátů, čímž vytváří předpoklad pro přijetí mimořádných opravných prostředků proti pravomocným rozsudkům vydaným během určitého časového období?

                  2)

                  Musí být čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že brání zjištění ze strany orgánu stojícího mimo soudní moc, které je ve vnitrostátním právu závazné a týká se neexistence nezávislosti a nestrannosti soudního senátu, jehož členem je soudce s řídícími funkcemi, který nebyl jmenován náhodným způsobem, ale na základě transparentního pravidla, které bylo účastníkům řízení známo a nerozporovali jej, jež je použitelné na všechny věci, které tento senát projednává?

                  3)

                  Musí být přednost unijního práva vykládána v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu umožňuje upustit od uplatnění rozhodnutí Ústavního soudu, které bylo vydáno ve věci týkající se ústavního sporu, jež je podle vnitrostátního práva závazné?