title: Věc T-429/18: Žaloba podaná dne 13. července 2018 – BRF a SHB Comercio e Industria de Alimentos v. Komise

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/22

      Žaloba podaná dne 13. července 2018 – BRF a SHB Comercio e Industria de Alimentos v. Komise
      (Věc T-429/18)
      (2018/C 341/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BRF SA (Itajaí, Brazílie) a SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Itajaí) (zástupci: D. Arts a G. van Thuyne, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/700 (1);

                  —

                  podpůrně zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/700 v rozsahu, v němž vyřadilo zařízení BRF SA a SHB Comercio e Industria de Alimentos SA uvedená v příloze k prováděcímu nařízení Komise (EU) 2018/700 ze seznamů uvedených v příloze k prováděcímu nařízení Komise (EU) 2018/700; a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení podle článku 134 jednacího řádu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení porušuje čl. 296 odst. 2 SFEU tím, že neuvádí důvody, na kterých je prováděcí nařízení založeno.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím prováděcího nařízení Komise porušila právo na obhajobu žalobkyň, které je zakotveno v čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv EU, tím, že žalobkyním odepřela právo být vyslyšen.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení porušuje čl. 12 odst. 2 a čl. 12 odst. 4 písm. c) nařízení 854/2004 (2) posuzováním souladu jednotlivých zařízení a že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení relevantních skutečností.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení porušuje zásadu zákazu diskriminace tím, že zachází se žalobkyněmi odlišně než s jinými brazilskými vývozci drůbežích produktů ve srovnatelné situaci.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení porušuje zásadu proporcionality tím, že překračuje meze toho, co je vhodné a nezbytné k ochraně veřejného zdraví.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí nařízení porušuje čl. 291 odst. 3 třetí pododstavec SFEU a čl. 3 odst. 3, čl. 10 odst. 4 a čl. 11 nařízení EU 182/2011 (3) tím, že porušuje základní procesní požadavky tam uvedené.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/700 ze dne 8. května 2018, kterým se mění seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, pokud jde o jistá zařízení v Brazílii (Úř. věst. 2018 L 118, s. 1)

         (2)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě (Úř. věst. 2004 L 139, s. 206; Zvl. vyd. 03/45, s. 75).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. 2011 L 55, s. 291)


title: Věc C-502/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 30. července 2018 – CS a další v. České aerolinie a.s.

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Městským soudem v Praze (Česká republika) dne 30. července 2018 – CS a další v. České aerolinie a.s.
      (Věc C-502/18)
      (2018/C 341/11)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Městský soud v Praze

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Žalovaný: České aerolinie a.s.

         Předběžná otázka

      Je dána povinnost dopravce Společenství k náhradě újmy cestujícímu dle čl. 3 odst. 5 věta druhá Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) v případě, kdy dopravce Společenství jako smluvní dopravce provozoval prvou část letu s mezipřistáním na letiště třetí země, z něj v rámci sdílení kódů (code sharing) provedl druhou část letu dopravce, který není dopravcem Společenství a ke zpoždění na příletu na cílové letiště delším než tři hodiny došlo pouze v druhé části letu?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. 2004, L 46. s. 1


title: Věc C-20/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. června 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství, vedlejší účastnice: Francouzská republika

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/11

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. června 2018 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství, vedlejší účastnice: Francouzská republika
      (Věc C-20/18) (1)

      (2018/C 341/18)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc T-457/18: Žaloba podaná dne 25. července 2018 – Zotkov v. Komise

text:
               24.9.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 341/23

      Žaloba podaná dne 25. července 2018 – Zotkov v. Komise
      (Věc T-457/18)
      (2018/C 341/34)
      Jednací jazyk: bulharština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Rosen D. Zotkov (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Stankov, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl o zrušení rozhodnutí žalované Ares č. (2018)2294884 ze dne 30. dubna 2018 a změně tohoto rozhodnutí, co se týče žádosti žalobce o přiznání příspěvku pro své rodiče, po opravě finančního výpočtu v souladu s žalobními důvody a argumenty žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z výkladu žalované (plynoucího z jejího finančního výpočtu) týkajícího se rozhodnutí Komise č. 50-2004/28.5.2004, pokud jde o praktické uplatnění rozhodnutí při odpočtu obytných nemovitostí, jelikož daný výklad a výpočet žalobce považuje za chybné z důvodu

                              —

                              pochybení při výkladu z pohledu (hospodářsko-finančních) specifik oblasti upravené rozhodnutím Komise,

                              —

                              výkladu založeného na objektivně nemožných předpokladech,

                              —

                              vnitřní rozpornosti jednotlivých částí rozhodnutí Komise, posuzovaných společně a nikoliv nezávisle, plynoucí z výkladu žalované,

                              —

                              subjektivního a pochybného výkladu slov, pojmů a formulací v textu rozhodnutí Komise, který svou podstatou není z jazykového hlediska nebo z pohledu obecně uznávaného významu zřejmý,

                              —

                              upřednostnění teoretických ukazatelů u některých finančních prvků, pro něž existují reálné ukazatele.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z výkladu žalované (plynoucího z jejího finančního výpočtu) týkajícího se rozhodnutí Komise č. 50-2004/28.5.2004, pokud jde o praktické uplatnění rozhodnutí při použití koeficientu pro danou zemi, jelikož daný výklad a výpočet žalobce považuje za chybné z důvodu

                              —

                              výkladu a použití koeficientu na konkrétní prvek finančního výpočtu, které jsou v rozporu se samotnou podstatou a logikou tohoto koeficientu z pohledu hospodářsko-finanční teorie a praxe.


title: Věc C-462/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2018 Mylène Troszczynski proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. května 2018 ve věci T-626/16, Troszczynski v. Parlament

text:
               8.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/2

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2018 Mylène Troszczynski proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. května 2018 ve věci T-626/16, Troszczynski v. Parlament
      (Věc C-462/18 P)
      (2018/C 364/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mylène Troszczynski (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 16. května 2018 ve věci T-626/16;
      a v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 23. června 2016 přijaté podle článku 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka ve výši 56 554 eur;

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 2016-888 oznámené dne 30. června 2016, jímž byla navrhovatelka informována, že byla vůči ní konstatována pohledávka na základě rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 23. června 2016 o „vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení“;

                  —

                  rozhodl o částce, která má být navrhovatelce přiznána jako náhrada nemajetkové újmy způsobené nepodloženými obviněními vznesenými před závěrem šetření, poškozením její pověsti a značným narušením jejího soukromého a politického života v důsledku napadeného rozhodnutí;

                  —

                  rozhodl o částce, která má být navrhovatelce přiznána z titulu nákladů řízení;

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;

                  —

                  před rozhodnutím ve věci samé vyzval Parlament k předložení správního spisu o J.O. a spisu OLAF, který se jej týká.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení a z porušení podstatných formálních náležitostí. Zaprvé rozsudky Tribunálu ve věcech Bilde a Montel představují novou skutečnost, která nastala po ukončení písemné části řízení, a vyjasňují druh a množství důkazů, které mají být předloženy. Podmínky v čl. 85 odst. 3 jednacího řádu byly splněny. Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když prohlásil, že nemůže projednat jiné skutkové okolnosti než ty, které byly předloženy generálnímu tajemníkovi. Řízení o vrácení neoprávněně vyplacených částek se blíží přezkumu v plné jurisdikci, v němž mohou být předloženy veškeré důkazy užitečné pro řádné posouzení sporu, a to i během řízení.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na obhajobu a podstatných formálních náležitostí ze strany Tribunálu. Zaprvé Tribunál neumožnil spravedlivé a kontradiktorní projednání tím, že neuložil Parlamentu, aby postupoval v souladu s články 41 a 42 Listiny základních práv Evropské unie. Parlament má přístup ke správnímu spisu a ke spisu OLAF, které může libovolně využít ve svůj prospěch, neboť oba spisy mohou obsahovat důkazy o pracovní činnosti, o kterých se však navrhovatelka nemůže dozvědět. Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného posouzení, když měl za to, že nedošlo k pochybení, když generální tajemník navrhovatelku osobně nevyslechl.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, nesprávné právní kvalifikace skutkového stavu a důkazů, diskriminace, fumus persecutionis, porušení zásad legitimního očekávání a zákonnosti, jakož i ze zneužití pravomoci. Zaprvé nedostatek kritické analýzy předložených důkazů představuje nedostatečné odůvodnění. Zadruhé došlo k porušení politických práv asistentů. Zatřetí ve věci vrácení neoprávněně vyplacených částek nese důkazní riziko v první řadě administrativa, která musí uvést důvody zpochybňující nabytá práva. Začtvrté se předseda a generální tajemník Parlamentu dopustili diskriminačního zacházení vůči poslancům Front national. Konečně odmítnutí předložit správní spis a spis OLAF je v rozporu se zásadami legitimního očekávání a zákonnosti a představuje zneužití pravomoci.


title: Věc C-493/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 26. července 2018 – UB v. VA, Tiger SCI, WZ, soudní likvidátor nebo správce podstaty UB, Banque patrimoine et immobilier SA

text:
               8.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 26. července 2018 – UB v. VA, Tiger SCI, WZ, soudní likvidátor nebo správce podstaty UB, Banque patrimoine et immobilier SA
      (Věc C-493/18)
      (2018/C 364/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: UB

         Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: VA, Tiger SCI, WZ, soudní likvidátor nebo správce podstaty UB, Banque patrimoine et immobilier SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Vychází žaloba podaná správcem podstaty určeným soudem členského státu, který zahájil úpadkové řízení, jejímž cílem je prohlásit neúčinnost zápisu hypotéky na nemovitosti dlužníka, které se nachází v jiném členském státě, jakož i prodeje těchto nemovitostí, ke kterým došlo v tomto členském státě, a to za účelem navrácení aktiv do majetku dlužníka, přímo z úpadkového řízení a je s ním úzce spjata?

                  2)

                  Pokud ano, jsou k rozhodování o takovéto žalobě podané správcem podstaty příslušné výlučně soudy členského státu, v němž bylo zahájeno úpadkové řízení, nebo naopak jsou k tomu výlučně příslušné soudy členského státu, v němž se nachází nemovitosti, nebo mezi těmito soudy existuje souběžná příslušnost, a za jakých podmínek?

                  3)

                  Týká se rozhodnutí, jímž soud členského státu, v němž bylo zahájeno úpadkové řízení, opravňuje správce podstaty, aby podal žalobu v jiném členském státě, v zásadě příslušnosti soudu, který zahájil řízení, a může mít toto rozhodnutí za následek založení soudní příslušnosti tohoto jiného státu, zejména proto, že toto rozhodnutí může být kvalifikováno jako rozhodnutí, které se týká průběhu úpadkového řízení, ve smyslu čl. 25 odst. 1 nařízení [(ES) č. 1346/2000] (1), a které je z tohoto důvodu bez dalších formalit uznáváno podle tohoto ustanovení?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1, Zvl. vyd. 19/01, s. 191).


title: Věc C-477/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 23. července 2018 – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 23. července 2018 – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Věc C-477/18)
      (2018/C 373/09)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV

         Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být slovní spojení „pracovníků podílejících se na úředních kontrolách“ obsažené v příloze VI bodu 1 nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (1) ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (nařízení č. 882/2004) a slovní spojení „pracovníky podílející se na úředních kontrolách“ obsažené v příloze VI bodu 2 nařízení č. 882/2004 vykládat v tom smyslu, že v případě nákladů (na platy), které lze vzít v úvahu při výpočtu poplatků za úřední kontroly, může jít pouze o náklady (na platy) úředních veterinárních lékařů a úředních asistentů, kteří tyto úřední kontroly provádějí, anebo pod tento pojem lze zahrnout i náklady (na platy) jiných pracovníků Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit (nizozemský úřad pro bezpečnost potravin a výrobků, dále jen „NVWA“) nebo Besloten Vennootschap Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector (společnost s ručením omezeným pro kontrolu kvality v oblasti chovu hospodářských zvířat, dále jen „KDS“)?

                  2.

                  Bude-li odpověď na první otázku znít tak, že pod slovní spojení „pracovníků podílejících se na úředních kontrolách“ obsažené v příloze VI bodu 1 nařízení č. 882/2004 a slovní spojení „pracovníky podílející se na úředních kontrolách“ obsažené v příloze VI bodu 2 nařízení č. 882/2004 lze zahrnout i náklady (na platy) jiných pracovníků NVWA nebo KDS, za jakých okolností a v jakých mezích jsou pak náklady vynakládané na tyto jiné pracovníky a úřední kontroly ještě natolik úzce spjaty, že poplatky vybírané na tyto náklady (na platy) lze opírat o čl. 27 odst. 4 a přílohu VI body 1 a 2 nařízení č. 882/2004?

                  3.

                              a)

                              Má být právní úprava obsažená v čl. 27 odst. 4 písm. a) a v příloze VI bodech 1 a 2 nařízení č. 882/2004 vykládána v tom smyslu, že čl. 27 odst. 4 a příloha VI body 1 a 2 brání tomu, aby byly jatkám účtovány poplatky za úřední kontroly, které se týkají čtvrthodin, které jatka nahlásila příslušnému orgánu, avšak ve skutečnosti nebyly věnovány úředním kontrolám?

                              b)

                              Platí odpověď na otázku uvedenou v bodu 3a i v případě, kdy příslušný orgán poskytne smluvní úřední veterinární lékaře, kteří neobdrželi odměnu za čtvrthodiny, které jatka sice nahlásila příslušnému orgánu, během nichž však ve skutečnosti nebyly prováděny žádné činnosti pro účely úředních kontrol, přičemž částka účtovaná jatkám za ohlášené čtvrthodiny, které nebyly věnovány úředním kontrolám, slouží k pokrytí obecných administrativních nákladů příslušného orgánu?

                  4.

                  Má být právní úprava obsažená v čl. 27 odst. 4 písm. a) a v příloze VI bodech 1 a 2 nařízení č. 882/2004 vykládána v tom smyslu, že čl. 27 odst. 4 brání tomu, aby jatkám byly účtovány činnosti veterinárních lékařů zaměstnaných u NVWA a smluvních veterinárních lékařů (s nižším platem) prováděné za účelem úředních kontrol v průměrné sazbě, takže jim je účtována vyšší sazba, než sazba proplácená smluvním veterinárním lékařům?

                  5.

                  Má být právní úprava obsažená v článku 26 a čl. 27 odst. 4 písm. a), jakož i v příloze VI bodech 1 a 2 nařízení č. 882/2004 vykládána v tom smyslu, že při výpočtu poplatků za úřední kontroly mohou být zohledněny náklady, které slouží k vytvoření rezervy u společnosti s ručením omezeným (KDS), ze které příslušný orgán zapojuje smluvní úřední asistenty, přičemž rezerva pro případ krize může být používána k vyplácení platů a nákladů na vzdělávání pro pracovníky skutečně provádějící úřední kontroly, jakož i pro pracovníky, kteří provádění úředních kontrol umožňují?

                  6.

                  V případě kladné odpovědi na [pátou] otázku: Do jaké výše lze vytvořit takovou rezervu a jak dlouhé smí být období, které má rezerva pokrýt?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 165, s. 1.


title: Věc C-445/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 9. července 2018 – Vaselife International BV, Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 9. července 2018 – Vaselife International BV, Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Věc C-445/18)
      (2018/C 373/06)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vaselife International BV, Chrysal International BV

         Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je příslušný orgán, College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, oprávněn změnit po novém povolení referenčního přípravku dobu platnosti povolení pro souběžný obchod ve smyslu čl. 52 nařízení (ES) č. 1107/2009 (1), které bylo uděleno před rozhodnutím o novém povolení, případně z moci úřední v souladu s – pozdějším – okamžikem doby platnosti, který je vázaný na rozhodnutí o novém povolení referenčního přípravku?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je změna doby platnosti povolení pro souběžný obchod automatickým důsledkem nového povolení referenčního přípravku, který vyplývá sám o sobě z nařízení (ES) č. 1107/2009? Jedná se tak při zápisu nového data týkajícího se doby platnosti souběžného povolení do databáze příslušného orgánu o pouhý administrativní úkon nebo o tom musí být rozhodnuto z moci úřední nebo na žádost?

                  3)

                  Je-li třeba na druhou otázku odpovědět tak, že je nezbytné rozhodnutí, použije se na tuto situaci článek 52 nařízení (ES) č. 1107/2009, zejména odstavec 3 tohoto článku?

                  4)

                  V případě záporné odpovědi na třetí otázku: Jaké ustanovení/jaká ustanovení je pak třeba použít?

                  5)

                  Lze mít za to, že přípravek na ochranu rostlin není shodný ve smyslu článku 52 nařízení (ES) č. 1107/2009 již tehdy, když referenční přípravek (nadále) nepochází z téhož podniku? Soudní dvůr je při zodpovězení této otázky žádán, aby se zabýval současně otázkou, zda lze přidruženým podnikem nebo podnikem vyrábějícím v rámci licence chápat také podnik, který vyrábí produkt s povolením nositele práva podle téže receptury. Má v tomto ohledu význam, zda výrobní postup, podle kterého je vyráběn referenční přípravek a produkt, který má být souběžně zaveden, se uskutečňuje ohledně účinných látek v témže podniku?

                  6)

                  Je pro posouzení otázky, zda je produkt shodný, relevantní pouhá změna místa výroby referenčního přípravku?

                  7)

                  V případě kladné odpovědi na pátou nebo šestou otázku: Může se na závěru, který je z toho třeba vyvodit („není shodný“) něco změnit tím, že příslušný orgán již zjistil, že složení produktu nedoznalo žádné změny nebo doznalo pouze nepatrné změny?

                  8)

                  Kdo a v jakém rozsahu nese důkazní břemeno týkající se otázky, zda jsou splněny podmínky čl. 52 odst. 3 nařízení (ES) č. 1107/2009 jsou splněny, pokud majitel povolení souběžného produktu a majitel referenčního přípravku jsou v tomto ohledu rozdílného názoru?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, 2009, s. 1).


title: Věc T-451/18: Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Triantafyllopoulos a další v. ECB

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/12

      Žaloba podaná dne 18. července 2018 – Triantafyllopoulos a další v. ECB
      (Věc T-451/18)
      (2018/C 373/13)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Panaghiote Triantafyllopoulos a dalších 487 žalobců (Patras, Řecko) (zástupce: N. Ioannou, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Evropské centrální bance náhradu za skutečně utrpěnou škodu, která byla konkrétně vyčíslena pro každého z nich v návrhových žádáních, ve výši 83,77 eur za akcii ve společnosti, vynásobené počtem akcií, jejichž vlastníkem je každý z žalobců jako fyzická či právnická osoba;

                  —

                  uložil Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Předmětem této žaloby je žaloba na náhradu škody, která byla údajně způsobena žalobcům coby akcionářům Achaïki Synetairistiki Trapeza SYN.PE. (Achaïki Synetairistiki Trapeza) její zvláštní likvidací a která spočívá ve skutečně utrpěné újmě, tedy hodnotě akcií ve vlastnictví každého z žalobců. Tato újma byla údajně způsobena nedostatečným auditem a dohledem ze strany Trapeza tis Ellados (Národní banka Řecka) nad Achaiki Syneteristiki Trapeza v období od roku 1999 do roku 2012, ale také nedostatečným auditem a dohledem Evropské centrální banky nad Národní bankou Řecka a jejím prostřednictvím rovněž přímo nad Achaiki Synetiristiki Trapeza.
      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze skutkového stavu, zahájených trestních stíhání a vnitrostátního práva.

                              —

                              Od roku 1999 až do odnětí licence Achaiki Synetiristiki Trapeza Národní bankou Řecka různé správní orgány promrhaly majetek banky a odklonily jej k trestním účelům, jež se zcela lišily od zákonných účelů. Došlo k tomu bez jakékoli snahy o dodržování zákonných postupů vyžadovaných pro provoz banky. Národní banka Řecka je podle vnitrostátního práva jediným příslušným orgánem bankovního dohledu s pravomocí přijímat veškerá preventivní opatření, provádět audit a prosazovat postupy zajišťující, aby nedošlo k takovéto situaci a nenastalo promrhání majetku banky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z článku 340 SFEU.

                              —

                              Podle čl. 340 odst. 3 SFEU nahradí Evropská centrální banka coby samostatný právní subjekt v souladu s obecnými zásadami společnými právním řádům členských států škody způsobené jí nebo jejími zaměstnanci při výkonu jejich funkce.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z judikatury Soudního dvora.

                              —

                              Judikatura Soudního dvora vyžaduje, aby bylo prokázáno závažné porušení právního pravidla, které přiznává práva jednotlivcům. Pokud jde o požadavek závažného porušení, je rozhodným kritériem při posuzování splnění této podmínky skutečnost, zda se daný unijní orgán dopustil zjevného a závažného porušení mezí jeho posuzovací pravomoci. Rozsah způsobené škody a počet obětí mohou být považovány za kritéria pro určení, zda orgán přijímající rozhodnutí zjevně a závažně překročil meze své posuzovací pravomoci. Kromě toho je třeba zdůraznit, že závažné porušení unijního práva nastává rovněž tehdy, pokud orgán nejednal s obvyklou řádnou péčí. ECB porušila povinnost, která jí příslušela na základě Smluv a jejího statutu, která se týkala uložení sankcí Národní bance Řecka z důvodu nedostatečného dohledu nad Achaïki Synetairistiki Trapeza. ECB má povinnost dohlížet nad národními bankami členských států a jejich fungováním v souladu s ustanoveními Smluv a jejich statutů. V případě, že tento dohled neprovádí, jedná se o nedostatečné správní postupy – porušení zásady řádné správy – jež bylo předvídatelné, pokud by ECB přijala vhodná opatření, aby Národní bance Řecka „připomněla“ povinnosti, které jí příslušejí na základě Smluv a aby ji informovala o tom, že není dovoleno ponechat úvěrové instituce bez kontroly, neboť je tímto ohrožena unijní měnová stabilita, která je zásadním důvodem existence ECB. ECB měla povinnost kontrolovat, zda Národní banka Řecka plnila své povinnosti jako člen Evropského systému centrálních bank a v případě zjištění, že tyto povinnosti nebyly dodržovány, měla přijmout vhodná opatření a neměla zůstat nečinná.


title: Věc T-503/18: Žaloba podaná dne 22. srpna 2018 – Haba Trading v. EUIPO – Vida (vidaXL)

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/16

      Žaloba podaná dne 22. srpna 2018 – Haba Trading v. EUIPO – Vida (vidaXL)
      (Věc T-503/18)
      (2018/C 373/18)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Haba Trading BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: B. Schneiders a A. Brittner, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vida AB (Alvesta, Švédsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie vidaXL – Přihláška č. 11 603 024

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2018, ve věci R 190/2016-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 18 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-478/18: Žaloba podaná dne 6. srpna 2018 – Bezouaoui a HB Consultant v. Komise

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/13

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2018 – Bezouaoui a HB Consultant v. Komise
      (Věc T-478/18)
      (2018/C 373/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Hacène Bezouaoui (Avanne, Francie), HB Consultant (Beure, Francie) (zástupci: J.-F. Henrotte a N. Neyrinck, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou. V důsledku toho navrhují, aby

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2018) 2075 final ze dne 10. dubna 2018 ve věci SA.46897 (2018/NN) – Domnělá podpora Francie – CACES;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z nerespektování pojmu „přičitatelnost“ v rámci článku 107 SFEU, jelikož hrazení výdajů na školení o bezpečném řízení stavebních strojů prostřednictvím paritních sdružení autorizovaných státem (organismes paritaires collecteurs agréés par l’État, OPCA) znamená používání státních prostředků coby důsledek opatření přičitatelného státu. Žalobci tedy tvrdí, že rozhodnutí, jehož zrušení žádají, je v rozporu s judikaturou ve věci Pearle (rozsudek ze dne 15. července 2004, Pearle a další, C-345/02, EU:C:2004:448).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z nerespektování pojmu „výhoda“ v rámci článku 107 SFEU, jelikož z opatření přijatých v projednávané věci francouzským státem plyne výhoda podnikům poskytujícím školení zvané „CACES®“ (osvědčení o bezpečném řízení) oproti podnikům poskytujícím školení zvané „PCE®“ (řidičské oprávnění pro řízení strojů).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z nerespektování pojmu „selektivnost“ v rámci článku 107 TFUE, jelikož přijatá opatření vykazují selektivní povahu. Tento žalobní důvod je rozdělen do tří částí:

                              —

                              první část, vycházející z argumentu, že OPCA nejsou oprávněny rozlišovat mezi různými školeními, která naplňují tutéž potřebu a byla všechna francouzským státem uznána;

                              —

                              druhá část, vycházející z argumentu, že zásahy francouzského státu mají za následek to, že klamou OPCA, pokud jde o režimy školení, které naplňují zákonné požadavky a mohou být hrazeny;

                              —

                              třetí část, vycházející z argumentu, že rozdílné zacházení s oběma systémy školení (CACES® a PCE®) není odůvodněno povahou či celkovou strukturou referenčního systému.


title: Věc C-459/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 16. července 2018 – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) dne 16. července 2018 – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat
      (Věc C-459/18)
      (2018/C 373/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV

         Žalovaný: Belgische Staat

         Předběžná otázka

      Brání článek 49 Smlouvy o fungování Evropské unie vnitrostátní daňové právní úpravě, na jejímž základě je při výpočtu zdanitelného zisku společnosti, která má v Belgii neomezenou daňovou povinnost a která má stálou provozovnu v jiném členském státě, jejíž zisky jsou v Belgii zcela osvobozeny od daně podle smlouvy o zamezení dvojímu zdanění, uzavřené mezi Belgií a tímto jiným členským státem,

                  —

                  odpočet za rizikový kapitál snížen o částku odpočtu za rizikový kapitál, který je vypočten na základě kladného rozdílu mezi čistou účetní hodnotou aktiv uvedené stálé provozovny na jedné straně a úhrnu pasiv, která nejsou součástí vlastního kapitálu společnosti a která jsou přičitatelná této provozovně, na druhé straně, a

                  —

                  výše uvedené snížení se neprovede, pokud je částka odpovídající snížení nižší než zisk této stálé provozovny,

            zatímco se snížení odpočtu za rizikový kapitál neprovede, jestliže lze tento kladný rozdíl přičíst stálé provozovně, která se nachází v Belgii?


title: Věc T-484/18: Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – XB v. ECB

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/14

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2018 – XB v. ECB
      (Věc T-484/18)
      (2018/C 373/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: XB (zástupci: L. Levi a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2017 a 4. prosince 2017, jímž byl žalobce informován o tom, že nemá nárok na určité příspěvky (příspěvek na domácnost, příspěvek na vyživované děti, příspěvek na studium dětí a příspěvek na předškolní zařízení);

                  —

                  uložil povinnost vyplácet příslušné částky od požadovaného data včetně úroků z prodlení (v sazbě ECB navýšené o 2 body). Mělo by být vzato v úvahu, že opravné platby nevtahující se k měsíci, v němž byly vyplaceny, jsou daněny tak, jak by byly zdaněny, kdyby byly vyplaceny včas v souladu s nařízením (EHS, EURATOM, ESUO) č. 260/68; (1)

                  —

                  případně zrušit rozhodnutí ze dne 5. června 2018, kterým byla odmítnuta žalobcova stížnost podaná dne 29. března 2018;

                  —

                  případně zrušit rozhodnutí ze dne 2. února 2018, kterým byl zamítnut žalobcův odpor ze dne 15. prosince 2017

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází za toho, že podmínky ECB pro krátkodobé zaměstnání a její úprava krátkodobého zaměstnání jsou protiprávní (důvod založený na protiprávnosti)

                              —

                              Podmínky ECB pro krátkodobé zaměstnání a její úprava krátkodobého zaměstnání porušují zaprvé práva dítěte a zásady ochrany rodiny a zákazu diskriminace zakotvené v Listiny základních práv Evropské unie, zadruhé zásadu zákazu diskriminace dočasných pracovníků oproti trvalým pracovníkům a zatřetí zásadu zákazu diskriminace a rovnosti mezi daňovými poplatníky

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení kolektivních práv v důsledku toho, že výbor zaměstnanců ECB nebyl konzultován při přijímání podmínek a pravidel ECB pro krátkodobé zaměstnání.

         (1)  Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství (Úř. věst. 1968, L 56, s. 8; Zvl. vyd. 01/01, s. 33).


title: Věc T-504/18: Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – XG v. Komise

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/17

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – XG v. Komise
      (Věc T-504/18)
      (2018/C 373/19)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: XG (zástupci: S. Kaisergruber a A. Burghelle-Vernet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

            v důsledku toho:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 3. července 2018 přijaté [důvěrné] (1) Evropskou komisí o zachování zákazu vstupu žalobce do prostor Komise;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci autora napadeného aktu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 3 rozhodnutí Komise (EU, Euratom) ze dne 13. března 2015 o bezpečnosti v Komisi (Úř. věst. L 72, 2015, s. 41) (dále jen „rozhodnutí 2015/443“), jakož i neexistence právního základu napadeného aktu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobce, zejména z porušení článku 67 SFEU, článku 6 SEU, článku 3 rozhodnutí 2015/443, jakož i článků 6, 7, 8, 15, 27, 31, 41, 42, 47, 48 a 49 Listiny základních práv. Tento žalobní důvod se dělí na tři části:

                              —

                              první část je založena na porušení práv na svobodu, soukromý život, ochranu osobních údajů a práva svobodně vykonávat své povolání;

                              —

                              druhá část je založena na porušení práv na řádnou správu, na transparentnost, na přístup k dokumentům a na účinný prostředek nápravy, jakož i na porušení presumpce neviny a práv na obhajobu;

                              —

                              třetí část je založena na porušení proporcionality a článku 49 Listiny základních práv.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod předložený subsidiárně a založený na porušení článku 296 SFEU, čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv a zásad formálního a věcného odůvodnění jednostranných aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                              —

                              první část je založena na neexistenci formálního odůvodnění napadeného aktu;

                              —

                              druhá část je založena na neexistenci věcného odůvodnění napadeného aktu.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc C-423/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 27. června 2018 – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 27. června 2018 – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe
      (Věc C-423/18)
      (2018/C 373/02)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Südzucker AG

         Žalovaný: Hauptzollamt Karlsruhe

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 3 odst. 2 první větu nařízení (ES) č. 967/2006 (1) vykládán v tom smyslu, že lhůta, která je v něm uvedena, platí též pro změnu včas sdělené výše poplatku z přebytku, která vyplývá ze změny zjištěného započitatelného množství přebytkového cukru, k níž došlo po uplynutí předmětné lhůty na základě kontroly provedené podle článku 10 nařízení (ES) č. 952/2006 (2)?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Platí v tomto případě, kdy se jedná o změnu včas učiněného sdělení, ke které došlo v důsledku zjištění učiněných v rámci kontroly, i pro překročení lhůty pro sdělení podle čl. 3 odst. 2 nařízení č. 967/2006 podmínky pro překročení lhůty pro sdělení podle čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2670/81 ve znění nařízení č. 3559/91 (3), uvedené v rozsudku Soudního dvora ze dne 10. ledna 2002 ve věci C-101/99, ECLI:EU:C:2002:7 – British Sugar?

                  3.

                  V případě, že se čl. 3 odst. 2 první věta nařízení (ES) č. 967/2006 nevztahuje na změny sdělení na základě kontroly (viz první otázka) nebo že jsou splněny podmínky pro překročení lhůty (viz druhá otázka), je třeba při určení lhůty, v níž musí být změna výše poplatku z přebytku sdělena, vycházet z následujícího 1. května, nebo je třeba použít vnitrostátní právo?

                  4.

                  V případě, že odpověď na třetí otázku bude znít v tom smyslu, že nelze vycházet z následujícího 1. května a že se nepoužije vnitrostátní právo:
                  Je s obecnými zásadami práva Společenství, mezi něž patří též zásady proporcionality, právní jistoty a legitimního očekávání, slučitelné, aby v případě, jako je tento, byla výše poplatku z přebytku za hospodářský rok 2007/2008 v důsledku doby trvání kontroly, doby vystavení kontrolní zprávy a jejího vyhodnocování sdělen až dne 20. října 2010, resp. 27. října 2011? Je v této souvislosti relevantní, že dotčený producent cukru proti zjištění o přebytku cukru vznesl námitky?

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 967/2006 ze dne 29. června 2006 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o výrobu cukru nad rámec kvóty (Úř. věst. L 176, s. 22).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 952/2006 ze dne 29. června 2006 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 318/2006, pokud jde o řízení vnitřního trhu s cukrem a režim kvót (Úř. věst. L 178, s. 39).

         (3)  Nařízení Komise (EHS) č. 3559/91 ze dne 6. prosince 1991, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2670/81, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty (Úř. věst. L 336, s. 26).


title: Věc T-500/18: Žaloba podaná dne 20. srpna 2018 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/15

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2018 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)
      (Věc T-500/18)
      (2018/C 373/16)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: P. Trieb a M. Schunke, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Destilerias MG SL (Vilanova i la Geltru, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Zápis ochranné známky Evropské unie MG PUMA – Přihláška č. 15 108 848

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2018, ve věci R 2019/2017-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-429/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španělsko) dne 28. června 2018 – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos a María Claudia Téllez Barragán v. Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid (Španělsko) dne 28. června 2018 – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos a María Claudia Téllez Barragán v. Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Věc C-429/18)
      (2018/C 373/03)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado Contencioso-Administrativo de Madrid

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos, María Claudia Téllez Barragán

         Žalovaný: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je s rámcovou dohodou, která je přílohou směrnice 1999/70/ES (1), v souladu takový její výklad provedený zdejším soudem a právní názor, že v případě uzavření dočasných služebních poměrů se žalobkyněmi došlo ke zneužití, neboť zaměstnavatel ve veřejném sektoru využil různých forem uzavírání služebních poměrů, vždy ovšem dočasných, pro účely trvalého a stabilního plnění běžných úkolů náležejících stálým zaměstnancům ve služebním poměru a k pokrytí strukturálních nedostatků a potřeb, které ve skutečnosti nemají prozatímní, nýbrž trvalou a stabilní povahu? Je popsané uzavírání dočasných služebních poměrů jako objektivní důvod v důsledku toho neodůvodněné ve smyslu ustanovení 5 odst. 1 písm. a) rámcové dohody, jelikož takové využívání služebních poměrů na dobu určitou je v přímém rozporu s druhým pododstavcem preambule rámcové dohody a s body 6 a 8 obecného odůvodnění uvedené dohody, neboť nejsou dány okolnosti, které by odůvodňovaly takové služební poměry na dobu určitou?

                  2)

                  Je s rámcovou dohodou, která je přílohou směrnice 1999/70/ES, v souladu takový její výklad provedený zdejším soudem a na jeho základě takový právní názor, že oznámení o běžném výběrovém řízení s popsanými charakteristikami není rovnocenným opatřením ani nemůže být považováno za sankci, neboť není přiměřené zneužívání, ke kterému docházelo a jehož důsledkem je ukončení dočasného služebního poměru a nedodržení cílů směrnice, takže nepříznivá situace dočasných zaměstnanců ve služebním poměru nadále trvá, ani za opatření účinné, neboť zaměstnavateli nezpůsobuje žádnou újmu ani neplní odrazující funkci, takže je v rozporu s čl. 2 prvním pododstavcem směrnice 1999/70, neboť nezaručuje, že španělský stát dosáhne výsledků stanovených touto směrnicí?

                  3)

                  Je s čl. 2 prvním pododstavcem směrnice 1999/70 a s rozsudkem Soudního dvora Evropské unie ze dne 14. září 2016 ve věci C-16/15 (2) v souladu takový jejich výklad provedený zdejším soudem a na jeho základě takový právní názor, že oznámení o otevřeném výběrovém řízení není odpovídajícím sankčním opatřením k postihování zneužívání opakovaných dočasných pracovněprávních vztahů, neboť španělská právní úprava nestanoví účinný a odrazující sankční mechanismus, kterým by mohlo být ukončeno zneužívání jmenování dočasných zaměstnanců, ani neumožňuje obsadit zřízená stálá pracovní místa přijetím zaměstnanců, vůči kterým popsané zneužívání směřovalo, v důsledku čehož nejistota zaměstnanců přetrvává?

                  4)

                  Je konformní takový výklad provedený zdejším soudem, podle kterého přeměna služebního poměru dočasného zaměstnance, vůči kterému směřovalo zneužití, na „nestálý služební poměr na dobu neurčitou“ není účinnou sankcí, jelikož takový služební poměr může být ukončen, když místo tohoto pracovníka bude buď obsazeno ve výběrovém řízení, nebo zrušeno, takže taková přeměna vzhledem k tomu, že není splněn čl. 2 první pododstavec směrnice 1999/70, není v souladu s rámcovou dohodou, jejímž cílem je předcházet zneužívání služebních poměrů na dobu určitou, neboť nezaručuje, že španělský stát dosáhne výsledků stanovených touto směrnicí?
                  V této situaci je v popsaném případě nezbytné zopakovat následující otázky obsažené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce, kterou dne 30. ledna 2018 podal ve zkráceném řízení 193/2017 [Juzgado de lo Contencioso-Administrativo] n.o 8 de Madrid (Správní soud č. 8 v Madridu, Španělsko) (3):

                  5)

                  Musí ustanovení 5 rámcové dohody, která je přílohou směrnice 1999/70/ES, být v situaci, kdy vnitrostátní soud konstatoval zneužití opakovaného uzavírání prozatímních dočasných služebních poměrů ze strany [Servicio Madrileño de Salud (Madridská zdravotnická služba)] k pokrytí trvalých a strukturálních potřeb práce stálých zaměstnanců ve služebním poměru a kdy ve vnitrostátním právním řádu neexistuje žádné účinné a odrazující sankční opatření pro sankcionování takového zneužívání a odstranění následků porušení unijního předpisu, vykládáno v tom smyslu, že vyžaduje, aby vnitrostátní soud přijal účinné a odrazující opatření k zajištění užitečného účinku rámcové dohody, a tím sankcionoval takové zneužití a odstranil následky porušení unijního předpisu, a zároveň neuplatnil vnitrostátní právní úpravu, která tomu brání?
                  V případě kladné odpovědi a jak uvádí Soudní dvůr Evropské unie v bodě 41 rozsudku ze dne 14. září 2016 ve věcech C-184/15 a C-197/15 (4):
                  Byla by v souladu s cíli směrnice 1999/70/ES – jako opatření k zabránění a sankcionování zneužívání opakovaného uzavírání dočasných pracovněprávních vztahů a k odstranění následků porušení unijního práva – přeměna prozatímního dočasného služebního poměru, dočasného služebního poměru k pokrytí dočasně zvýšených provozních potřeb nebo dočasného služebního poměru uzavřeného za účelem prozatímního zastupování na stabilní služební poměr, například označením za stálého zaměstnance ve veřejném sektoru nebo zaměstnance ve veřejném sektoru na dobu neurčitou, jejichž zaměstnání je stejně stabilní jako zaměstnání srovnatelných stálých zaměstnanců ve služebním poměru, a to na základě, který vnitrostátní právní úprava ve veřejném sektoru zcela zakazuje, a sice přeměnou po sobě jdoucích služebních poměrů na dobu určitou v uvedeném sektoru na služební poměr na dobu neurčitou, jelikož neexistuje jiné účinné opatření k předcházení a případnému sankcionování zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou?

                  6)

                  Lze v případě zneužití opakovaného uzavírání dočasných pracovněprávních vztahů mít za to, že přeměna prozatímního dočasného služebního poměru na stálý služební poměr či na služební poměr na dobu neurčitou splňuje cíle směrnice 1999/70/ES a rámcové dohody, která je její přílohou, jen tehdy, pokud dočasný zaměstnanec ve služebním poměru, vůči kterému zneužití směřovalo, získá stejné pracovní podmínky jako stálý zaměstnanec ve služebním poměru (ve věcech sociální ochrany, kariérního postupu, obsazování volných pracovních míst, odborného vzdělávání, pracovního volna, služebního postavení, dovolené, důchodových nároků a ukončení služebního poměru, jakož i účasti ve výběrových řízeních organizovaných za účelem obsazení volných pracovních míst a kariérního postupu) na základě zásady neodvolatelnosti a nepřeložitelnosti, se všemi odpovídajícími právy a povinnostmi, v režimu rovnosti se stálými zaměstnanci ve služebním poměru?

                  7)

                  Bylo by případně s ohledem na existenci zneužívání uzavírání dočasných pracovněprávních vztahů k zabezpečení trvalých potřeb, aniž pro něj existuje objektivní důvod, přičemž jde o uzavírání smluv nesouvisející s naléhavou a neodkladnou potřebou, která je odůvodňuje, aniž ve španělském vnitrostátním právu existují účinné sankce nebo omezení, v souladu s cíli sledovanými směrnicí 1999/70/ES a coby opatření k předcházení zneužívání a k odstranění následků porušení unijního práva v případě, kdy zaměstnavatel nezajistí pracovníkovi stálý pracovněprávní vztah, takové odstupné, jež je srovnatelné s odstupným v případě neoprávněného propuštění, chápané jako odpovídající, účinná a odrazující sankce?

         (1)  Směrnice Rady ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).

         (2)  Rozsudek ze dne 14. září 2016, Pérez López, (C-16/15, EU:C:2016:679).

         (3)  Věc C-103/18, Sánchez Ruiz.

         (4)  Rozsudek ze dne 14. září 2016, Martínez Andrés a Castrejana López (C-184/15 a C-197/15, EU:C:2016:680).


title: Věc T-671/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2018 – Villeneuve v. Komise „Veřejná služba – Přijímání – Otevřené výběrové řízení – Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/303/15 (AD 7) – Ověření, ze strany EPSO, podmínek účasti ve výběrovém řízení – Odborná praxe kratší, než je minimální požadovaná doba – Povaha přezkumu podmínky účasti spojené s odbornou praxí – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení ze strany výběrové komise – Rovné zacházení“

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/11

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. září 2018 – Villeneuve v. Komise
      (Věc T-671/16) (1)

      („Veřejná služba - Přijímání - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/303/15 (AD 7) - Ověření, ze strany EPSO, podmínek účasti ve výběrovém řízení - Odborná praxe kratší, než je minimální požadovaná doba - Povaha přezkumu podmínky účasti spojené s odbornou praxí - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení ze strany výběrové komise - Rovné zacházení“)
      (2018/C 373/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Vincent Villeneuve (Montpellier, Francie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 270 SFEU, který zní na zrušení rozhodnutí výběrové komise ze dne 5. listopadu 2015, kterým bylo odmítnuto připuštění žalobce do otevřeného výběrového řízení na základě kvalifikačních předpokladů a se zkouškami EPSO/AD/303/15 – Rozvojová spolupráce a řízení pomoci zemím mimo EU (AD 7)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Vincentu Villeneuveovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 419, 14.11.2016.


title: Věc C-431/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 29. června 2018 – María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España v. Irene Conte Sánchez

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 29. června 2018 – María Pilar Bueno Ruiz, Zurich Insurance PL, Sucursal de España v. Irene Conte Sánchez
      (Věc C-431/18)
      (2018/C 373/04)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Zaragoza

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelky: María Pilar Bueno Ruiz a Zurich Insurance PL, Sucursal de España

         Žalobkyně (odpůrkyně v odvolacím řízení): Irene Conte Sánchez

         Předběžné otázky

      Brání článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (1) takovému výkladu, který do krytí povinným pojištěním zahrnuje škody způsobené nebezpečnou situací vytvořenou únikem kapalin z vozidla na parkovací místo, kde parkuje, nebo při manipulaci při parkovaní, v soukromé garáži ve společných prostorách společenstva vlastníků, a to způsobené třetím osobám, uživatelům těchto prostor?

         (1)
            Úř. věst. 2009 L 263, s. 11.


title: Věc T-418/18: Žaloba podaná dne 6. července 2018 – PT v. Evropská investiční banka (EIB)

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/11

      Žaloba podaná dne 6. července 2018 – PT v. Evropská investiční banka (EIB)
      (Věc T-418/18)
      (2018/C 373/12)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobce: PT (zástupce: E. Nordh, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EIB ze dne 4. dubna 2018, kterým byl žalobce propuštěn;

                  —

                  nařídil žalované zaplatit žalobci náhradu majetkové újmy v současné výši 2 240,31 EUR a nemajetkové újmy vyčíslené na 50 000 EUR;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby žalobce předkládá dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu

                              —

                              Žalobce tvrdí, že mu žalovaná neposkytla příležitost bránit se proti obviněním za co nejlepších podmínek. Žalobce je toho názoru, že tím bylo porušeno jeho právo na řádnou správu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                              —

                              Žalobce tvrdí, že v souvislosti s tím, že žalovaná nerespektovala jeho právo na obhajobu, se rovněž dopustila řady případů zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-517/18: Žaloba podaná dne 3. září 2018 – Zott v. EUIPO – TSC Food Products (Backwaren)

text:
               15.10.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/19

      Žaloba podaná dne 3. září 2018 – Zott v. EUIPO – TSC Food Products (Backwaren)
      (Věc T-517/18)
      (2018/C 373/22)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Zott SE & Co. KG (Mertingen, Německo) (zástupci: E. Schalast, R. Lange a C. Böhler, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: TSC Food Products GmbH (Wels, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně

         Sporný (průmyslový) vzor: (průmyslový) vzor Společenství č. 2487983-0001

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. června 2018, ve věci R 1341/2017-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 4 ve spojení s čl. 6 odst. 1 a článku 7 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc C-619/18: Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/30

      Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Evropská komise v. Polská republika
      (Věc C-619/18)
      (2018/C 427/39)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Banks, H. Krämer, S. Kaleda, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Polská republika tím, že snížila věk odchodu soudců Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud, Polsko) do důchodu a uplatnila jej na soudce jmenované k Sądu Najwyższemu před 3. dubnem 2018, a také tím, že Prezydentowi Rzeczypospolitej Polskiej (prezident Polské republiky) přiznala diskreční právo prodloužit soudcům Sądu Najwyższego aktivní vykonávání funkce, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 19 odst. druhého pododstavce Smlouvy o Evropské unii ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie;

                  —

                  uložil Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise zaprvé tvrdí, že ustanovení ustawy z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym (zákon ze dne 8. prosince 2017, o Nejvyšším soudu), jimiž byl snížen věk odchodu do důchodu pro stávající soudce jmenované k Sądu Najwyższemu přede dnem nabytí účinnosti citovaného zákona (3. dubna 2018), jsou v rozporu se zásadou neodvolatelnosti soudců.
      Komise zadruhé tvrdí, že ustanovení zákona o Nejvyšším soudu, která prezidentovi Polské republiky přiznávají diskreční právo prodloužit soudcům Sądu Najwyższego aktivní vykonávání funkce, jsou v rozporu se zásadou soudcovské nezávislosti.


title: Věc T-589/18: Žaloba podaná dne 1. října 2018 – Vins el Cep v. EUIPO – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/96

      Žaloba podaná dne 1. října 2018 – Vins el Cep v. EUIPO – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)
      (Věc T-589/18)
      (2018/C 427/126)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Vins el Cep, SL (Sant Sadurní d’Anoia, Španělsko) (zástupci: J. Vázquez Salleras a G. Ferrer Gonzalvez, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Eltville, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie „MIM NATURA“ – Přihláška č. 15 322 761

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2018 ve věci R 2270/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  vyhověl žalobě podané proti napadenému rozhodnutí;

                  —

                  prohlásil napadené rozhodnutí za neplatné;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-150/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie FLÜGEL — Starší slovní národní ochranné známky …VERLEIHT FLÜGEL a RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL — Relativní důvody pro zamítnutí zápisu — Zánik práva v důsledku strpění — Článek 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 61 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti mezi výrobky — Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] — Článek 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/52

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
      (Věc T-150/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie FLÜGEL - Starší slovní národní ochranné známky …VERLEIHT FLÜGEL a RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Zánik práva v důsledku strpění - Článek 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 61 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti mezi výrobky - Článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 60 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001] - Článek 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 427/67)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Asolo LTD (Limassol, Kypre) (zástupci: W. Pors et N. Dorenbosch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: M. Capostagno, A. Folliard-Monguiral a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupci: A. Renck a S. Petivlasova, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. listopadu 2016 (věc R 282/2015-5), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Red Bull a Asolo.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 17. listopadu 2016 (věc R 282/2015-5) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítlo odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, jímž byla slovní ochranná známka Evropské unie FLÜGEL prohlášena za neplatnou pro výrobky „alkoholické nápoje, s výjimkou piva“ a „alkoholové esence; alkoholové výtažky; alkoholické výtažky z ovoce“ náležející do třídy 33 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EUIPO a společnost Red Bull GmbH ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených společností Asolo Ltd.

         (1)  Úř. věst. C 129, 24.4.2017.


title: Věc T-590/18: Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Antonakopoulos v. Parlament

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/97

      Žaloba podaná dne 2. října 2018 – Antonakopoulos v. Parlament
      (Věc T-590/18)
      (2018/C 427/127)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce:: Leonidas Antonakopoulos (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí o jeho zproštění funkce;

                  —

                  uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a zásady řádné správy, jelikož administrativa jej před přijetím rozhodnutí nevyslechla, ačkoli byl výslech možný bez poškození zájmu vyšetřování nebo služby.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož tvrzení o závažném pochybení, z něhož vychází napadené rozhodnutí, je stručné, vágní a není odůvodněné ani se neopírá o konkrétní skutečnosti, které by osvětlovaly existenci dostatečných pochybností, jež by mohly vést k závěru, že se žalobce dopustil porušení povinností plynoucích ze služebního řádu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality z důvodu, že administrativa mohla přijmout méně přísná opatření a přesto zajistit nezbytnost vyšetřování.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti náležité péče, jelikož zaprvé administrativa neprovedla zvážení zájmů žalobce se zájmy služby, a především skutečnost, že žalobce již pracuje v Parlamentu téměř 30 let, má vynikající vztahy se svými nadřízenými a velmi dobré hodnotící zprávy, a zadruhé skutečnost, že toto rozhodnutí bylo rychle zveřejněno, se dotýká jeho osobnosti a dobré pověsti.


title: Věc T-186/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie wallapop — Starší vnitrostátní obrazová ochranná známka wala w — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] — Podobnost služeb“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/53

      Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop)
      (Věc T-186/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie wallapop - Starší vnitrostátní obrazová ochranná známka wala w - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Podobnost služeb“)
      (2018/C 427/68)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Unipreus, SL (Lleida, Španělsko) (zástupce: C. Rivadulla Oliva, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Bernabeu, D. Gája a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Wallapop, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: X. Fàbrega Sabaté a J. Sánchez Sánchez-Crespo, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2017 (věc R 2350/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Unipreus a Wallapop

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. ledna 2017 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká závěru, že služby dotčené ve věci R 2350/2015-5 jsou odlišné.

                  2.

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Unipreus, SL.

                  4.

                  Wallapop, SL ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 25.5.2017.


title: Věc C-483/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Opolu (Polsko) dne 24. července 2018 – Profi Credit Polska S.A. se sídlem Bielsko-Biała v. OH

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Opolu (Polsko) dne 24. července 2018 – Profi Credit Polska S.A. se sídlem Bielsko-Biała v. OH
      (Věc C-483/18)
      (2018/C 427/11)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Opolu

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelka: Profi Credit Polska S.A. se sídlem Bielsko-Biała

         Odpůrce: OH

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení směrnice 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (1), ve znění změn, zejména její čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1, a ustanovení směrnice 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (2), ve znění změn, zejména její čl. 22 odst. 3, vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby ustanovení článku 10 ve spojení s článkem 17 zákona ze dne 28. dubna 1936 o právu směnečném (ustawa z dnia 28 kwietnia 1936 r. prawo wekslowe) byla chápána tak, že nedovolují soudu konat z vlastního podnětu v situaci, kdy chová pevné a důvodné přesvědčení opírající se o podklady nepocházející od stran sporu, že smlouva, z níž vychází základní právní vztah, je přinejmenším zčásti neplatná, s tím, že žalobkyně uplatňuje svůj nárok z biankosměnky a žalovaný neuplatňuje žádné námitky a zůstává nečinný?

         (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.

         (2)  Úř. věst. L 133, s. 66.


title: Věc T-219/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – M J Quinlan & Associates v. EUIPO – Intersnack Group (Tvar klokana) („Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru klokana — Zrušení — Řádné užívání ochranné známky — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] — Prokázání řádného užívání — Povaha užívání“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/54

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – M J Quinlan & Associates v. EUIPO – Intersnack Group (Tvar klokana)
      (Věc T-219/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru klokana - Zrušení - Řádné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Prokázání řádného užívání - Povaha užívání“)
      (2018/C 427/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Austrálie) (zástupci: M. Freiherr von Welser a A. Bender, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: A. Söder a D. Hanf, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Lampel, J. Heidenreich a M. Pfaff, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. ledna 2017 (věc R 218/2016-2), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi M J Quinlan & Associates Pty a Intersnack Group

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti M J Quinlan & Associates Pty Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 178, 6.6.2017.


title: Věc T-715/17: Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2018 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Feeling home — Relativní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/74

      Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2018 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home)
      (Věc T-715/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Feeling home - Relativní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2018/C 427/99)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Greven, Německo) (zástupce: T. Seifried, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. června 2017 (věc R 252/2017-5), týkajícímu se zápisu slovního označení Feeling home jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Společnosti Hermann Biederlack GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4. 12. 2017.


title: Věc T-854/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Barata v. Parlament „Veřejná služba – Úředníci – Povýšení – Povyšovací řízení 2015 – Osvědčovací řízení – Vyloučení z konečného seznamu úředníků vybraných k účasti ve vzdělávacím programu – Článek 45a služebního řádu – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Rovné zacházení – Právo na obhajobu“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/39

      Rozsudek Tribunálu ze dne 20. listopadu 2018 – Barata v. Parlament
      (Věc T-854/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2015 - Osvědčovací řízení - Vyloučení z konečného seznamu úředníků vybraných k účasti ve vzdělávacím programu - Článek 45a služebního řádu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Právo na obhajobu“)
      (2019/C 25/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Joao Miguel Barata (Evere, Belgie) (zástupci: G. Pandey, D. Rovetta, advokáti, a J. Grayston, solicitor)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Nessaf a Í. Ní Riagáin Düro, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení, zaprvé, rozhodnutí Parlamentu ze dne 29. ledna 2016 a potvrzujícího rozhodnutí ze dne 29. března 2016 nezapsat žalobce na seznam úředníků vybraných v roce 2015 k účasti ve vzdělávacím programu v rámci osvědčovacího řízení za rok 2015, zadruhé, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti ze dne 25. srpna 2016, zatřetí, oznámení o interním výběrovém řízení 2015/023, šířeného mezi zaměstnanci dne 18. září 2015, a, začtvrté, návrhu seznamu úředníků vybraných k účasti v dotčeném vzdělávacím programu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Joãu Miguelu Baratovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-580/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2018 Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-41/17, Lotte Co. Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2018 Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-41/17, Lotte Co. Ltd v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-580/18 P)
      (2019/C 25/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (zástupci: Dr. A. Jaeger-Lenz, Rechtsanwältin, C. Elkemann, Rechtsanwältin, Dr. A. Lambrecht, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Lotte Co. Ltd, Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2018 (T-41/17) a žalobu podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 28. října 2016 (věc R-0250/2016-5) zamítl;

                  —

                  podpůrně, zrušil napadený rozsudek Tribunálu a věc mu vrátil;

                  —

                  uložil žalobkyni (Lotte Co. Ltd) náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka uvádí následující důvody kasačního opravného prostředku:

                  1.

                  Tribunál v rozporu s právem využil své pozměňovací pravomoci podle čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (1), přestože odvolací senát ještě neučinil dostatečné skutkové zjištění, pokud jde o otázku týkající se četnosti a časové konstantnosti užívání. Toto narušuje zájmy navrhovatelky, protože konstatování učiněná Tribunálem jsou neúplná a nezohledňují relevantní důkazy. Pokud by příslušná zjištění byla učiněna již před odvolacím senátem, navrhovatelka by je mohla napadnout žalobou u Tribunálu.

                  2.

                  Tribunál při posuzování „skutečného užívání“ podle čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 vycházel v rozhodující míře z toho, že údaje týkající se obratu vykázané ve fakturách byly ve srovnání s údaji týkajícími se obratu, které byly uvedeny v předloženém čestném prohlášení, příliš nízké. Tribunál však v každém případě mohl zohlednit objektivní, v daném odvětví obvyklé výrobní a prodejní kapacity. Aktuální subjektivní podmínky jednotlivého podniku nemohou hrát, pokud jde o rozsah užívání, žádnou roli. Krom toho je nutno užívání ochranné známky kvalifikovat jako skutečné i tehdy, pokud je z hlediska množství nevýznamné; absolutní minimální hranice neexistují. Posuzování obchodní strategie a komerční úspěšnosti příslušného výrobku se provádět nemá. Relevantní je pouze to, zda se jedná o čistě symbolické užívání.

                  3.

                  Tribunál pojmový znak skutkové podstaty „skutečné užívání“ ve smyslu čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 nesprávně vyložil i v tom, že paušálně vycházel z velikosti celkového trhu, aniž by zohlednil objektivní, v daném odvětví obvyklé výrobní a prodejní kapacity a stupeň diverzifikace podniků na příslušném trhu.

                  4.

                  Tribunál zkreslil skutkový stav, pokud jde o skutečné užívání starší ochranné známky, tím, že přešel rozhodující údaje uvedené v čestném prohlášení týkající se zejména časové konstantnosti užívání.

                  5.

                  Skutečnost, že Tribunál při posuzování otázky, zda existuje užívání, které zachovává právo, vycházel ze subjektivních poměrů držitele licence navrhovatelky a že zejména rozhodujícím způsobem zohlednil rovněž rozsah obchodní činnosti, jakož i výrobní a prodejní kapacity držitele licence, porušuje obecnou zásadu rovného zacházení.

                  6.

                  Porušení obecné zásady rovného zacházení spočívá rovněž v tom, že se Tribunál odchýlil od dřívějších rozhodnutí Tribunálu a Soudního dvora, v nichž Tribunál resp. Soudní dvůr v případě srovnatelných skutkových stavů skutečné užívání potvrdil.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (kodifikované znění) (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc T-672/18: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2018 – Pyke v. EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/50

      Žaloba podaná dne 13. listopadu 2018 – Pyke v. EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Věc T-672/18)
      (2019/C 25/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pyke Srl (Milán, Itálie) (zástupce: P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta a R. Perotti, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Paglieri SpA (Alessandria, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie CLIOMAKEUP – Přihláška č. 11 698 446

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. srpna 2018, ve věci R 2675/2017-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  uložil společnosti Paglieri náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-674/18: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2018 – Vattenfall Europe Nuclear Energy v. Komise

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/51

      Žaloba podaná dne 14. listopadu 2018 – Vattenfall Europe Nuclear Energy v. Komise
      (Věc T-674/18)
      (2019/C 25/66)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Hamburg, Němčina) (zástupce: U. Karpenstein a R. Sangi, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil dopis Evropské komise ze dne 4. července 2018 v řízení o státní podpoře SA.51169 (2018/PN) – 16 Atomgesetz-Änderungsgesetz (16. AtG-Novelle) (zákon o změně atomového zákona);

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby byly předloženy následující důvody.

                  1.

                  Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU (ve spojení s čl. 108 odst. 3 SFEU)
                  Žalobkyně tvrdí, že napadený dopis porušuje čl. 107 odst. 1 ve spojení s čl. 108 odst. 3 SFEU, jelikož – pokud má být závazný – vyjímá vnitrostátní zákon upravující odškodnění z povinnosti oznamování státních podpor, ačkoli konkurent žalobkyně, který nemá na základě rozsudku Bundesverfassungsgericht nárok na odškodnění, byl z hlediska přiznání státních prostředků na základě tohoto zákona selektivně zvýhodněn.

                  2.

                  Porušení čl. 4 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 2015/1589 (1)

                  Žalobkyně tvrdí, že pokud se členský stát domnívá, že opatření jím přijaté nepředstavuje podporu, předvídá nařízení č. 2015/1589 formální rozhodnutí podle článku 288 SFEU, za předpokladu, že Komise dospěje na základě předběžného zkoumání k závěru, že oznámené opatření nepředstavuje státní podporu. Napadený dopis tento požadavek porušuje.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Spojené věci C-626/15 a C-659/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. listopadu 2018 – Evropská komise v. Rada Evropské unie (C-626-15), – Evropská komise v. Rada Evropské unie (C-659/16) „Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí Výboru stálých zástupců (Coreper) – Rozhodnutí o předložení diskusního dokumentu mezinárodnímu orgánu – Přípustnost – Napadnutelný akt – Výlučná, sdílená či doplňková pravomoc Evropské unie – Samostatné jednání Unie v rámci mezinárodního orgánu nebo účast členských států po jejím boku – Zachování biologických mořských zdrojů – Rybolov – Ochrana životního prostředí – Výzkum – Chráněné mořské oblasti (CHMO) – Smlouva o Antarktidě – Úmluva o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě – Weddellovo moře a Rossovo moře“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. listopadu 2018 – Evropská komise v. Rada Evropské unie (C-626-15), – Evropská komise v. Rada Evropské unie (C-659/16)
      (Spojené věci C-626/15 a C-659/16) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí Výboru stálých zástupců (Coreper) - Rozhodnutí o předložení diskusního dokumentu mezinárodnímu orgánu - Přípustnost - Napadnutelný akt - Výlučná, sdílená či doplňková pravomoc Evropské unie - Samostatné jednání Unie v rámci mezinárodního orgánu nebo účast členských států po jejím boku - Zachování biologických mořských zdrojů - Rybolov - Ochrana životního prostředí - Výzkum - Chráněné mořské oblasti (CHMO) - Smlouva o Antarktidě - Úmluva o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě - Weddellovo moře a Rossovo moře“)
      (2019/C 25/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         (C-626/15)

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, E. Paasivirta a C. Hermes, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro a M. Simm, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller, K. Stranz a S. Eisenberg, zmocněnci), Řecká republika (zástupci: G. Karipsiadis a K. Boskovits, zmocněnci), Španělské království (zástupce: M. A. Sampol Pucurull, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: F. Fize, D. Colas, G. de Bergues et B. Fodda, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: M. Gijzen, M. Bulterman a M. Noort, zmocněnkyně), Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a M. L. Duarte, zmocněnci), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Zettergren a L. Swedenborg, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Holmesem, QC)

         (C-659/16)

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, E. Paasivirta a C. Hermes, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro a M. Simm, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: J. Van Holm, C. Pochet a L. Van den Broeck, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller a S. Eisenberg, zmocněnci), Španělské království (zástupce: M. A. Sampol Pucurull, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: D. Colas a B. Fodda, zmocněnci), Lucemburské velkovévodství (zástupce: D. Holderer, zmocněnec), Nizozemské království (zástupkyně: B. Koopman, M. Bulterman a M. Noort, zmocněnkyně), Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a L. Medeiros, zmocněnci), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Švédské království (zástupkyně: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev a L. Zettergren, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Brodie a G. Brown, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Holmesem, QC a J. Gregorym, barrister)

         Výrok

                  1)

                  Žaloby se zamítají.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Belgické království, Spolková republika Německo, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Nizozemské království, Portugalská republika, Finská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016

         Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-648/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria – Itálie) – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria „Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 273 – Dodatečný daňový výměr – Odhad základu daně induktivní metodou – Nárok na odpočet DPH – Domněnka – Zásady neutrality a proporcionality – Vnitrostátní právo zakládající výpočet DPH na předpokládaném obratu“

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. listopadu 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria – Itálie) – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
      (Věc C-648/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 273 - Dodatečný daňový výměr - Odhad základu daně induktivní metodou - Nárok na odpočet DPH - Domněnka - Zásady neutrality a proporcionality - Vnitrostátní právo zakládající výpočet DPH na předpokládaném obratu“)
      (2019/C 25/03)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione Tributaria Provinciale di Reggio Calabria

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Fortunata Silvia Fontana

         Žalovaná: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

         Výrok

      Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásady daňové neutrality a proporcionality musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která daňové správě umožňuje, aby v případě zásadních rozdílů mezi přiznanými příjmy a příjmy odhadovanými na základě sektorových studií použila induktivní metodu založenou na takovýchto sektorových studiích pro účely určení výše obratu dosaženého osobou povinnou k dani, a v důsledku toho vydala dodatečný daňový výměr, kterým je doměřena daň z přidané hodnoty (DPH), za podmínky, že tato úprava a její použití při dodržení zásad daňové neutrality a proporcionality a respektování práva na obhajobu umožňují osobě povinné k dani zpochybnit výsledky získané touto metodou na základě všech důkazů svědčících o opaku, jež má k dispozici, a uplatnit svůj nárok na odpočet v souladu s ustanoveními hlavy X směrnice 2006/112, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc C-679/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Ostravě (Česká republika) dne 5. listopadu 2018 – OPR-Finance s.r.o. v. GK

text:
               21.1.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Ostravě (Česká republika) dne 5. listopadu 2018 – OPR-Finance s.r.o. v. GK
      (Věc C-679/18)
      (2019/C 25/33)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Okresní soud v Ostravě

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: OPR-Finance s.r.o.

         Žalovaná: GK

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání článek 8 ve spojení s článkem 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES (1) ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS vnitrostátní právní úpravě, která za porušení povinnosti věřitele před uzavřením úvěrové smlouvy posoudit úvěruschopnost spotřebitele stanoví sankci neplatnosti úvěrové smlouvy spojenou s povinností spotřebitele vrátit věřiteli poskytnutou jistinu v době přiměřené jeho možnostem, přičemž však tato sankce (neplatnost úvěrové smlouvy) se uplatní jen v případě, že se jí spotřebitel v tříleté promlčecí době dovolá (tj. namítne neplatnost smlouvy)?

                  2)

                  Zakládá článek 8 ve spojení s článkem 23 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS povinnost vnitrostátního soudu aplikovat sankci stanovenou ve vnitrostátní právní úpravě za porušení povinnosti věřitele posoudit úvěruschopnost spotřebitele z úřední povinnosti (tj. i v případě, že se jí spotřebitel aktivně nedovolá)?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 133, s. 66