title: Věc T-531/11: Žaloba podaná dne 28. září 2011 — Hamas v. Rada

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/18

         Žaloba podaná dne 28. září 2011 — Hamas v. Rada
   (Věc T-531/11)
   2012/C 126/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hamas (zástupkyně: L. Glock, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/430/SZBP ze dne 18. července 2011, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu v rozsahu, v němž se týká hnutí Hamas (včetně Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušují prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010 a (EU) č. 83/2011 v rozsahu, v němž se týká hnutí Hamas (včetně Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem);

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP (1), týkající se přijetí rozhodnutí příslušného orgánu, vzhledem k tomu, že

                           —

                           tímto orgánem má být justiční orgán a nikoli správní orgán;

                           —

                           tento orgán se má dovolávat zásady loajální spolupráce;

                           —

                           tímto orgánem nemůže být vláda Spojených států z důvodu zvláštností ustanovení upravujících zápis na seznam ve Spojených státech;

                           —

                           tímto orgánem nemůže být orgán, který nerespektuje procesní práva dotčených osob.

                     Žalobkyně krom toho uplatňuje argument, že Rada nepředložila žádný důkaz, že se v projednávaném případě dotyčná vnitrostátní rozhodnutí zakládají na závažných důkazech nebo stopách.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu: Rada neprokázala skutkový stav, kterého se autonomně dovolává. Žalobkyně uplatňuje, že hrubé odhady výslovně uvedené v její žalobě potvrzují nesprávné zjištění skutkového stavu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení: Rada s ohledem na teroristickou povahu žalobkyně provedla kvalifikaci, která není v souladu s kritérii stanovenými ve společném postoji 2001/931/SZBP. Žalobkyně uplatňuje, že kritéria použitá Radou naznačují nesprávný výklad pojmu „terorismus“, který je neslučitelný s pozitivním mezinárodním právem.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného zohlednění vývoje situace na základě plynutí času: Rada ve skutečnosti neprovedla pravidelné prověření stanovené v čl. 1 odst. 6 společného postoje 2001/931/SZBP.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady nevměšování.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění: Žalobkyni zaslané odůvodnění neobsahovalo konkrétní závažné a věrohodné důkazy a stopy proti ní.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby a práva na účinnou soudní ochranu: žalobkyně vytýká, že byly porušeny tyto zásady:

                           —

                           ve fázi vnitrostátního řízení, ačkoli zde Rada měla provést přezkum a

                           —

                           v fázi řízení na evropské úrovni na základě nedostatečnosti hledisek sdělených žalobkyni Radou.

               8)

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení vlastnického práva: Opatření k nelegálnímu zmrazení prostředků nelze považovat za odůvodněný zásah do vlastnického práva.

      (1)  Společný postoj Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, 28.12.2001, s. 93; Zvl. vyd. 18/01, s. 217).


title: Věc T-501/08: Žaloba podaná dne 18. listopadu 2008 – NEC Display Solutions Europe v. OHIM – C More Entertainment (see more)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/34

         Žaloba podaná dne 18. listopadu 2008 – NEC Display Solutions Europe v. OHIM – C More Entertainment (see more)
   (Věc T-501/08)
   (2009/C 19/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: NEC Display Solutions Europe GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: P. Munzinger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C More Entertainment AB (Stockholm, Švédsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. srpna 2008 ve věci R 1388/2007-4 a zamítnout námitky;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení, a

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, pokud vstoupí do řízení v této věci jako vedlejší účastnice.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „see more“ pro výrobky ve třídě 9 – přihláška č. 4034741

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: dánská slovní ochranná známka č. VR 2004 01590 „CMORE“ zapsaná pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 38 a 41; finská slovní ochranná známka č. 231 366 „CMORE“ zapsaná pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 38 a 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v celém rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 tím, že odvolací senát chybně rozhodl, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-460/05: Žaloba podaná dne  23. prosince 2005  Polskou republikou proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/22

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2005 Polskou republikou proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie
   (Věc C-460/05)
   (2006/C 60/44)
   Jednací jazyk: polština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2005 žaloba směřující proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie podaná Polskou republikou zastoupenou Jarosławem Pietrasem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               Zrušil čl. 33 odst. 2 a čl. 43 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1).

               2)

               Projednával věc v polském jazyce.

               3)

               Uložil Radě Evropské unie a Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Vláda Polské republiky se dovolává porušení podstatných procesních náležitostí spočívajícího v tom, že přijaté znění čl. 33 odst. 2 a čl. 43 odst. 3 směrnice 2005/36/ES není dostatečně odůvodněno.
   Tyto články obsahují rozdílná pravidla pro uznávání získaných práv, která se použijí na polské kvalifikace zdravotních sester odpovědných za všeobecnou péči a porodních asistentek, jež tvoří výjimku z pravidel týkajících se uznávání získaných práv zdravotních sester odpovědných za všeobecnou péči a porodních asistentek, která jsou závazná ve vztahu ke kvalifikacím získaným v ostatních členských státech. V preambuli směrnice 2005/36/ES není obsaženo odůvodnění přijetí výše uvedených odlišných pravidel pro uznávání získaných práv zdravotních sester odpovědných za všeobecnou péči a porodních asistentek, jež se prokáží polskou odbornou kvalifikací.
   Neexistencí odůvodnění přijetí výše uvedených prostředků je porušeno ustanovení článku 253 Smlouvy o založení Evropského společenství s ohledem na skutečnost, že tato opatření přestala během prací směřujících k přijetí směrnice 2005/36/ES být opatřeními požívajícími status pravidel, jež nevyžadují samostatné odůvodnění. Výše uvedená opatření, i přesto že jejich znění bylo upraveno ve Smlouvě o přistoupení, nepožívají, ve světle článku 9 Smlouvy o přistoupení a průběhu přípravných prací na směrnici 2005/36/WE, domněnky řádného odůvodnění tím, že jejich obsah byl zakotven v této Smlouvě.

      (1)  Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22.


title: Věc C-103/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 13. března 2009 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Weald Leasing Limited

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Spojené království) dne 13. března 2009 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Weald Leasing Limited
   (Věc C-103/09)
   2009/C 129/13
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Žalovaná: Weald Leasing Limited

      Předběžné otázky

               1)

               Za takových okolností, jakými jsou okolnosti projednávané věci, kdy obchodník, který je ve značném rozsahu osvobozen od daně, používá strukturu finančního pronájmu majetku, která zahrnuje prostředníka, namísto přímého nákupu majetku, vede taková struktura finančního pronájmu nebo jakákoliv její část k daňovému zvýhodnění, které je v rozporu se šestou směrnicí (1) ve smyslu bodu 74 rozsudku ve věci C-255/02, Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, Country Wide Property Investments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (dále jen „rozsudek ve věci Halifax“)?

               2)

               Vzhledem ke skutečnosti, že šestá směrnice o DPH předpokládá finanční pronájem majetku obchodníky, kteří jsou úplně nebo částečně osvobozeni od daně, a s přihlédnutím k odkazu Soudního dvora na „obvyklá obchodní plnění“ v bodech 69 a 80 rozsudku ve věci Halifax a bodu 27 rozsudku ve věci C-162/07, Ampliscientifica, a též s ohledem na neexistenci takového odkazu v rozsudku ve věci C-425/06, Part Service, jedná se o zneužívající praktiky, pokud tak obchodník, který je úplně či částečně osvobozen od daně, činí, i když se v kontextu svých obvyklých obchodních plnění nepodílí na plněních spočívajících ve finančním pronájmu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 2:

                           a)

                           jaká je relevantnost pojmu „obvyklá obchodní plnění“ v kontextu bodů 74 a 75 rozsudku ve věci Halifax; je relevantní ve vztahu k bodu 74, bodu 75 nebo oběma bodům;

                           b)

                           je odkaz na „obvyklá obchodní plnění“ odkazem na:

                                       (1)

                                       plnění, kterýma se dotčená osoba povinná k dani obvykle zabývá;

                                       (2)

                                       plnění, která se obvykle uskutečňují mezi dvěma či více smluvními stranami;

                                       (3)

                                       plnění, která jsou obchodně životaschopná;

                                       (4)

                                       plnění, která vytváří obchodní zátěž a rizika typicky spojená se souvisejícími obchodními přínosy;

                                       (5)

                                       plnění, které nejsou vykonstruovaná v tom smyslu, že mají obchodní podstatu;

                                       (6)

                                       jiný typ nebo kategorie plnění?

               4)

               Pokud bude shledáno, že struktura finančního pronájmu majetku nebo jakákoliv její část představuje zneužívající praktiky, co je odpovídajícím řešením? Konkrétně, má vnitrostátní soud nebo správce daně:

                           (a)

                           nebrat v úvahu existenci prostředníka a nařídit, aby DPH byla odvedena z obvyklého nájemného;

                           (b)

                           překvalifikovat strukturu finančního pronájmu na přímý nákup;

                           (c)

                           překvalifikovat plnění jakýmkoliv jiným způsobem, který bude soud nebo správce daně považovat za vhodný prostředek k nastolení situace, která by byla běžná při neexistenci plnění představujících zneužívající praktiky?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-28/13: Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2015 – ECC Couture v. OHIM – Ball Wholesale (Culture)

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2015 – ECC Couture v. OHIM – Ball Wholesale (Culture)
   (Věc T-28/13) (1)

   (2015/C 429/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


title: Věc C-182/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Glaxo Wellcome GmbH & Co. v. Finanzamt München II ( Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu — Korporační daň — Nabytí podílů v kapitálové společnosti — Podmínky, za nichž je možné při určování daňového základu nabyvatele přihlížet k poklesu hodnoty podílů z důvodu rozdělení dividend )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Glaxo Wellcome GmbH & Co. v. Finanzamt München II
   (Věc C-182/08) (1)

   („Svoboda usazování a volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Nabytí podílů v kapitálové společnosti - Podmínky, za nichž je možné při určování daňového základu nabyvatele přihlížet k poklesu hodnoty podílů z důvodu rozdělení dividend“)
   2009/C 267/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Glaxo Wellcome GmbH & Co.

      Žalovaný: Finanzamt München II

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad článků 43 ES a 56 ES — Nabytí podílů na kapitálové společnosti s neomezenou daňovou povinností daňovým poplatníkem oprávněným k započtení korporační daně — Vnitrostátní právní úprava, podle které se při určování základu daně nabyvatele zohlední snížení hodnoty podílů v důsledku rozdělení dividend v případě nabytí od vlastníka podílů, který je oprávněn k započtení korporační daně, zatímco odpovídající snížení základu daně je v případě nabytí od vlastníka podílů, který nemá právo k započtení, vyloučeno

      Výrok

   Článek 73b Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle které pokles hodnoty podílů z důvodu rozdělení dividend nemá vliv na vyměřovací základ daně daňového poplatníka, který je rezidentem, pokud tento poplatník nabyl podíly v kapitálové společnosti, která je rezidentem, od vlastníka podílů, který není rezidentem, zatímco v případě nabytí podílů od vlastníka podílů, který je rezidentem, takový pokles hodnoty snižuje zdanitelný základ nabyvatele.
   Toto konstatování se vztahuje na případy, kdy taková právní úprava nepřesahuje to, co je nezbytné k ochraně vyváženého rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy, jakož i k předcházení čistě vykonstruovaným operacím postrádajícím hospodářskou podstatu a vytvořeným výlučně s cílem mít neoprávněný prospěch z daňové výhody. Je na předkládajícím soudu, aby přezkoumal, zda se právní úprava, o kterou jde v původním řízení, omezuje na to, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-293/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – CNIEL v. Komise „Státní podpory — Rámcový režim opatření přijatých zemědělskými mezioborovými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských organizací — Financování z dobrovolných příspěvků, které se stávají povinnými — Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný se společným trhem — Zrušení rozhodnutí jeho autorem ab initio  — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – CNIEL v. Komise
   (Věc T-293/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcový režim opatření přijatých zemědělskými mezioborovými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských organizací - Financování z dobrovolných příspěvků, které se stávají povinnými - Rozhodnutí prohlašující režim podpory za slučitelný se společným trhem - Zrušení rozhodnutí jeho autorem ab initio - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 175/56
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Centre national interprofessionnel de l'économie laitière (CNIEL) (Paříž, Francie) (zástupci: původně A. Cabanes a V. Kostrzewski-Pugnat, poté A. Cabanes, A. C. Jeux a L. Sersiron a nakonec A. Cabanes, L. Sersiron a M. Spy, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas a nakonec B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 7846 v konečném znění ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008, jež se týká rámcového režimu opatření přijatých zemědělskými mezioborovými organizacemi uznanými ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských organizací.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc T-543/08: Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – RWE a RWE Dea v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/30

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – RWE a RWE Dea v. Komise
   (Věc T-543/08)
   (2009/C 55/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: RWE AG (Essen, Německo), RWE Dea AG (Hamburk, Německo) (zástupci: C. Stadler a M. Röhrig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž se něm konstatuje porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 Dohody o EHP žalobkyněmi;

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž se něm žalobkyním jakožto spoludlužnicím stanoví peněžitá pokuta ve výši 37 440 000 eur;

               —

               podpůrně přiměřeně snížit peněžitou pokutu stanovenou v článku 2 rozhodnutí žalobkyním jakožto spoludlužnicím;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 ve věci COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček, v němž žalovaná konstatovala, že určité podniky, mezi nimi i žalobkyně, z důvodu účasti na trvalé dohodě nebo trvajícím jednání ve vzájemné shodě v odvětví výroby parafinového vosku porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolávají tří žalobních důvodů.
   Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (1) tím, že nesprávně uplatnila pojem podnik v neprospěch žalobkyň. Žalovaná tvrdila, že žalobkyně odpovídají za porušení právních předpisů, jichž se dopustila dřívější DEA Mineraloel AG, popřípadě – po přeměně společnosti na paritní společný podnik se společností Shell –Shell & Dea Oil GmbH, aniž by doložila existenci jediného hospodářského subjektu.
   Podpůrně žalobkyně v druhém žalobním důvodu uvádějí, že žalovaná nesprávně uplatnila oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut z roku 2002 a tím porušila zásadu rovného zacházení, jelikož na žalobkyně nerozšířila uplatnění žádosti o ochranu před pokutami a snížení pokut podané společností Shell ohledně divize parafinového vosku někdejší DEA Mineraloel AG, popřípadě Shell & Dea Oil GmbH. Žalovaná se tím dostala do rozporu se svým názorem, podle nějž právě tato divize parafinového vosku tvořila v období od 3. září 1992 do 30. července 2002 součást téhož hospodářského subjektu jako žalobkyně. Při správném uplatnění oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut by žalovaná bývala musela žalobkyním případné peněžité pokuty v plném rozsahu prominout.
   Podpůrně uvádějí žalobkyně v třetím žalobním důvodu, že žalovaná porušila zásadní zásady vyměřování peněžitých pokut, zejména zásady rovného zacházení a proporcionality, čímž porušila čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení č. 1/2003. Žalovaná nesprávně uplatnila pokyny k metodě pro stanovování pokut z roku 2006 tím, že rozhodující obrat zjistila s použitím nedostatečně reprezentativního referenčního období, a tudíž stanovila základní částku, která není úměrná porušení právních předpisů, jež jsou kladena za vinu žalobkyním, a bez objektivního důvodu nezachází se žalobkyněmi stejně jako s ostatními účastníky, včetně společnosti Shell.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-90/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Herdade de S. Tiago II v. OHIM – Polo/Lauren (V) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství V — Starší obrazová ochranná známka Společenství, starší národní obrazová ochranná známka a starší obrazová ochranná známka Beneluxu zobrazující hráče póla — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Herdade de S. Tiago II v. OHIM – Polo/Lauren (V)
   (Věc T-90/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství V - Starší obrazová ochranná známka Společenství, starší národní obrazová ochranná známka a starší obrazová ochranná známka Beneluxu zobrazující hráče póla - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 388/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Herdade de S. Tiago II – Sociedade Agrícola, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: I. de Carvalho Simões a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: R. Black a S. Davies, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 2240/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Polo/Lauren Company, LP a Herdade de S. Tiago II – Sociedade Agrícola, SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Herdade de S. Tiago II – Sociedade Agrícola, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-61/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itálie) dne 7. února 2014 – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato v. Azienda Pubblica di Servizi alla persona „San Valentino“ a další

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento (Itálie) dne 7. února 2014 – Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato v. Azienda Pubblica di Servizi alla persona „San Valentino“ a další
   (Věc C-61/14)
   2014/C 135/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale regionale di giustizia amministrativa di Trento

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Orizzonte Salute – Studio Infermieristico Associato

      Žalovaní: Azienda Pubblica di Servizi alla persona „San Valentino“ – Città di Levico Terme, Ministero della Giustizia, Ministero dell’Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri a Segretario Generale del Tribunale Regionale di Giustizia Amministrativa di Trento

      Další účastnice řízení: Associazione Infermieristica D & F. Care

      Předběžná otázka

   Brání zásady stanovené ve směrnici Rady 89/665/EHS (1) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS (2) ze dne 18. června 1992, ve znění pozdějších změn a doplňků [a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES (3) ze dne 11. prosince 2007] takovým vnitrostátním právním ustanovením, jako je čl. 13 odst. 1a, 1c a 6a a čl. 14 odst. 3b nařízení prezidenta republiky č. 115 ze dne 30. května 2002 (jak bylo postupně novelizováno následnými právními předpisy), která stanoví vysoký jednotný poplatek za přístup ke správnímu soudnictví v oblasti veřejných zakázek?

      (1)  Směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 33).

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31).


title: Vyškrtnutí věci C-95/05

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/13

         Vyškrtnutí věci C-95/05 (1)

   (2005/C 330/34)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 20. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-95/05, Komise Evropských společenství proti Helénské republice.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005


title: Věc C-92/08: Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/13

         Žaloba podaná dne 28. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-92/08)
   (2008/C 116/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Enegren, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (1), nebo nezajistilo, aby sociální partneři stanovili nezbytná ustanovení dohodou, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 16 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/72/ES uplynula dne 18. srpna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 207, s. 25; Zvl. vyd. 05/04 s. 338.


title: Věc C-143/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – G.E. Security BV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Zařazení zboží — Čísla 8517, 8521, 8531 a 8543 — Zboží nazvané ‚videomultiplexer‘“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/12

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – G.E. Security BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-143/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Zařazení zboží - Čísla 8517, 8521, 8531 a 8543 - Zboží nazvané ‚videomultiplexer‘“)
   (2016/C 145/14)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: G.E. Security BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura, uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že takové zboží, jako je zboží nazvané „videomultiplexer“, o něž se jedná ve věci v původním řízení, musí být s výhradou posouzení všech skutečností, které má k dispozici předkládající soud, zařazeno do čísla 8521 této nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc C-131/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení: Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení: Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti
   (Věc C-131/13)
   2013/C 171/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastnice řízení: Schoenimport „Italmoda“ Mariano Previti

      Předběžné otázky

               1)

               Jsou vnitrostátní orgány a soudy na základě práva Evropské unie povinny zamítnout uplatnění osvobození od daně u pořízení zboží uvnitř Společenství, práva na odpočet daně z přidané hodnoty z koupi zboží, které bylo po zakoupení odesláno do jiného členského státu, nebo vrácení daně z přidané hodnoty, které vyplývá z uplatnění čl. 28b části A odst. 2 druhé věty šesté směrnice (1), pokud je na základě objektivních okolností zřejmé, že došlo ke krácení daně z dotčeného zboží, osoba povinná k dani věděla nebo musela vědět o tom, že se na tomto krácení daně podílela, a vnitrostátní právo za těchto okolností nestanoví odepření osvobození od daně, odpočtu daně odvedené na vstupu nebo vrácení daně?

               2)

               Je třeba v případe kladné odpovědi na předcházející otázku odepřít toto osvobození od daně, odpočet daně odvedené na vstupu nebo vrácení daně i tehdy, pokud k vyhýbání se placení daně z přidané hodnoty došlo v jiném členském státě (nežli v členském státě, ze kterého bylo zboží odesláno) a osoba povinná k dani, ačkoli v členském státě, ze kterého bylo zboží odesláno, splnila všechny (formální) podmínky, kterými vnitrostátní právo podmiňuje osvobození od daně, odpočet daně odvedené na vstupu nebo vrácení daně, a daňovým orgánům tohoto členského státu stále poskytovala všechny potřebné údaje o zboží, odeslání a odběratelích v členském státě doručení zboží, o tomto krácení daně z přidané hodnoty věděla nebo vědět musela?

               3)

               Co je třeba v případě záporné odpovědi na první otázku rozumět pod pojmem „bylo předmětem daně“ obsaženým v čl. 28b části A odst. 2 první větě (na konci) šesté směrnice: prokázání daně z přidané hodnoty, která je v členském státě doručení dlužná z pořízení zboží uvnitř Společenství v předepsaném daňovém přiznání daně z přidané hodnoty, nebo — při neexistenci takového prokázání — také přijetí opatření ze strany daňových orgánů členského státu doručení k nápravě situace? Je při zodpovězení této otázky relevantní, zda je dotčené plnění součástí řetězce plnění, zaměřených na krácení daně z přidané hodnoty ve státě doručení, a zda osoba povinná k dani o tomto podvodném úmyslu věděla nebo vědět musela?

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-328/09: Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Estonská republika

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/17

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2009 — Komise Evropských společenství v. Estonská republika
   (Věc C-328/09)
   2009/C 297/21
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, K. Saaremäel-Stoilov)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k plnému provedení směrnice Rady 2004/113/ES (1) ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování, nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 21. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 373, s. 37.


title: Věc T-399/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Banco Santander a Santusa v. Komise „Státní podpory — Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu v podnicích, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí — Rozhodnutí, které kvalifikuje tento režim jako státní podporu, prohlašuje tuto podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje její navrácení — Pojem ‚státní podpora‘  — Selektivní povaha — Identifikace kategorie podniků, které byly opatřením zvýhodněny — Neexistence — Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 – Banco Santander a Santusa v. Komise
   (Věc T-399/11) (1)

   („Státní podpory - Ustanovení týkající se korporační daně umožňující podnikům, které jsou daňovými rezidenty ve Španělsku, odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu v podnicích, které jsou daňovými rezidenty v zahraničí - Rozhodnutí, které kvalifikuje tento režim jako státní podporu, prohlašuje tuto podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje její navrácení - Pojem ‚státní podpora‘ - Selektivní povaha - Identifikace kategorie podniků, které byly opatřením zvýhodněny - Neexistence - Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU“)
   (2014/C 462/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Santander, SA (Santander, Španělsko); a Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, poté J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 a článku 4 rozhodnutí Komise 2011/282/EU ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 135, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 odst. 1 a článek 4 rozhodnutí Komise 2011/282/EU ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem se zrušují.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24. 9. 2011.


title: Věc C-210/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes — Francie) — Scott SA, Kimberly Clark SNC, nyní „Kimberly Clark SAS“ v. město Orléans ( „Státní podpora — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Článek 14 odst. 3 — Navrácení podpory — Zásada efektivity — Platební výměry stižené formální vadou — Zrušení“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Nantes — Francie) — Scott SA, Kimberly Clark SNC, nyní „Kimberly Clark SAS“ v. město Orléans
   (Věc C-210/09) (1)

   („Státní podpora - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 14 odst. 3 - Navrácení podpory - Zásada efektivity - Platební výměry stižené formální vadou - Zrušení“)
   2010/C 179/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Nantes

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Scott SA, Kimberly Clark SNC, nyní „Kimberly Clark SAS“

      Žalované: město Orléans

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour administrative d'appel de Nantes — Výklad čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1) — Podpory poskytnuté francouzskými orgány ve prospěch společností Scott SA a Kimberly Clark — Povinnost vrátit neprodleně podpory, které byly prohlášeny za neslučitelné se společným trhem — Důsledky případného zrušení příkazů vydaných vnitrostátními orgány k navrácení podpor z důvodu formálních vad, na tuto povinnost

      Výrok

   Článek 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy již byly navráceny částky odpovídající dotčené podpoře, nebrání tomu, aby vnitrostátní soud zrušil z důvodu formální vady platební výměry vydané pro účely navrácení protiprávní státní podpory, pokud je vnitrostátním právem zajištěna možnost nápravy této formální vady. Toto ustanovení naopak brání tomu, aby tyto částky byly, i jen dočasně, znovu vyplaceny příjemci této podpory.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc T-251/05: Žaloba podaná dne 1. července 2005 Mediocurso – Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/51

         Žaloba podaná dne 1. července 2005 Mediocurso – Estabelecimento de Ensino Particular, S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-251/05)
   (2005/C 217/107)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. července 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Mediocurso –Estabelecimento de Ensino Particular, S.A., se sídlem v Lisabonu (Portugalsko), zastoupenou C. Botelho Monizem a E. Maia Cadetem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství C(2005)1236 ze dne 14. dubna 2005„o snížení výše příspěvku z Evropského sociálního fondu poskytnutého Mediocurso – Estabelecimento de Ensino Particular, S.A., podle rozhodnutí Komise C(89) 0570 ze dne 22. března 1989“;

               2.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Porušení podstatných formálních náležitostí, protože při procesu rozhodování Komise nebyly dodrženy formální požadavky a napadené rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněno.
   Porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jelikož napadené rozhodnutí odporuje v neprospěch žalobkyně dříve vydanému aktu, kterým byla potvrzena věcná a účetní správnost údajů uvedených žalobkyní v její žádosti o vyplacení zůstatku.
   Zjevné nesprávné posouzení dokumentů dokládajících výdaje, které Mediocurso předložila.
   Porušení zásady proporcionality, co se týče skutkových a právních důvodů uváděných na podporu snížení příspěvku, které je předmětem napadeného rozhodnutí.


title: Věc T-142/17: Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kaimbi v. Rada

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/32

         Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kaimbi v. Rada
   (Věc T-142/17)
   (2017/C 129/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Delphin Kaimbi (Kinshasa, Demokratická republika Kongo) (zástupce: O. Okito, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice, a mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká Delphina Kaimbi;

               —

               rozhodl, že Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem a vedlejšími účastníky řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným ve věci T-139/17, Kibelisa v. Rada.


title: Věc C-484/16: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. prosince 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Taranto – Itálie) – trestní řízení proti Antoniu Semerarovi „Rozhodnutí o předběžné otázce — Zjevný nedostatek pravomoci — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Justiční spolupráce v trestních věcech — Směrnice 2012/29/EU — Článek 2 odst. 1 písm. a) — Minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu — Listina základních práv Evropské unie — Články 49, 51, 53 a 54 — Přestupek urážky — Zrušení přestupku urážky vnitrostátním zákonodárcem — Nedostatek souvislosti s unijním právem — Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/4

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 13. prosince 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Taranto – Itálie) – trestní řízení proti Antoniu Semerarovi
   (Věc C-484/16) (1)

   („Rozhodnutí o předběžné otázce - Zjevný nedostatek pravomoci - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2012/29/EU - Článek 2 odst. 1 písm. a) - Minimální pravidla pro práva, podporu a ochranu obětí trestného činu - Listina základních práv Evropské unie - Články 49, 51, 53 a 54 - Přestupek urážky - Zrušení přestupku urážky vnitrostátním zákonodárcem - Nedostatek souvislosti s unijním právem - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
   (2017/C 086/05)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Taranto – Itálie

      Účastník původního trestního řízení

   Antonio Semeraro

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie nemá zjevně pravomoc k odpovědi na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podanou rozhodnutím Giudice di pace di Taranto (smírčí soud v Tarantu) ze dne 2. září 2016.

      (1)  Úř. věst. C 428, 21.11.2016.


title: Věc F-137/06: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Chassagne v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/39

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Chassagne v. Komise
   (Věc F-137/06)
   (2007/C 20/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit odmítnutí orgánu oprávněného ke jmenování vydat výslovné rozhodnutí o stanovení dne nástupu do funkce žalobce, tak jak vyplývá konkludentně z rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 14. ledna 2006;

               —

               zrušit v případě potřeby rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               sdělit orgánu oprávněnému ke jmenování účinky, které má zrušení napadených rozhodnutí, a zejména, že má vydat výslovné rozhodnutí, kterým uzná, že den 1. července 2002 přestavuje den nástupu do funkce ve smyslu čl. 12 písm. d) Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství;

               —

               uložit orgánu oprávněného ke jmenování, aby zaplatil žalobci i) částku 9 523,26 eur jako náhradu jeho majetkové újmy, včetně úroků z prodlení v zákonné výši ode dne její splatnosti, a ii) částku 5 000 eur jako náhradu jeho nemajetkové újmy, včetně úroků z prodlení v zákonné výši ode dne její splatnosti;

               —

               odložit rozhodnutí o části majetkové újmy, která nemůže být ještě stanovena a která představuje výdaje, které žalobci vznikly od 18. dubna 2006 a nadále vznikají v rámci jeho sporu s belgickou daňovou správou u vnitrostátních belgických soudů, pokud jde o stanovení dne jeho nástupu do funkce;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí následující žalobní důvody:

               —

               porušení článku 18 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství;

               —

               porušení článku 26 služebního řádu, zásady řádné správy a povinnosti péče;

               —

               porušení zásady legitimního očekávání a existence zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-243/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n°30 de Barcelona (Španělsko) dne 27. dubna 2016 – Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García a Juan Gregorio Benito García v. Contimark S.A. a Jordi Socías Gispert

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no30 de Barcelona (Španělsko) dne 27. dubna 2016 – Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García a Juan Gregorio Benito García v. Contimark S.A. a Jordi Socías Gispert
   (Věc C-243/16)
   (2016/C 279/17)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no30 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García a Juan Gregorio Benito García

      Žalovaní: Contimark S.A. a Jordi Socías Gispert

      Předběžné otázky

               1)

               Má věřitel obchodní společnosti, který uplatňuje před příslušnými španělskými soudy — pracovními soudy — svou pracovněprávní pohledávku, na základě směrnic 2009/101/ES (1) a 2012/30/EU (2) a jejich provedení mimo jiné v článcích 236, 237, 238, 241 a 367 zákona o kapitálových společnostech (Ley de Sociedades de Capital, LSC) právo souběžně podat u jednoho a téhož soudu přímou žalobu na uznání pracovněprávního dluhu proti společnosti a současně i žalobu proti fyzické osobě — statutárnímu zástupci společnosti — jako společně a nerozdílně odpovědnému za dluhy společnosti, na základě nesplnění obchodněprávních povinností stanovených v těchto směrnicích a provedených do španělského LSC?

               2)

               Může judikatura senátu španělského Tribunal Supremo pro věci sociální a pracovní, vyjádřená v rozsudcích SSTS ze dne 28. února 1997 (RJ 1997\4220); 28. října 1997 (RJ 1997\7680); 31. prosince 1997 (RJ 1997\9644); 13. dubna 1998 (RJ 1998\4577); 17. ledna 2000 (RJ 2000\918); 9. června 2000 (RJ 2000\5109); 8. května 2002 a 20. prosince 2012 (shrnutá v tomto usnesení v druhém bodě části Použitelná vnitrostátní judikatura), porušovat články 2, 6, 7 a 8 směrnice 2009/101/ES a články 19 a 36 směrnice 2012/30/EU, když dovodila, že španělské pracovní soudy nemohou u pracovněprávních pohledávek přímo uplatnit záruky, stanovené v těchto směrnicích a provedené v článcích 236, 237, 238, 241, 367 a dalších LSC, pro věřitele obchodních společností, jestliže jejich nejvyšší představitelé — fyzické osoby — nesplní formální požadavky na zveřejnění základních listin společnosti stanovené ve směrnici 2009/101 a ve směrnici 2012/30, které byly provedeny do španělského LSC?

               3)

               Může judikatura senátu španělského Tribunal Supremo pro věci sociální a pracovní, vyjádřená v rozsudcích SSTS ze dne 28. února 1997 (RJ 1997\4220); 28. října 1997 (RJ 1997\7680); 31. prosince 1997 (RJ 1997\9644); 13. dubna 1998 (RJ 1998\4577); 17. ledna 2000 (RJ 2000\918); 9. června 2000 (RJ 2000\5109); 8. května 2002 a 20. prosince 2012 (shrnutá v tomto usnesení v druhém bodě části Použitelná vnitrostátní judikatura), porušovat články 20 a 21 ve spojení s článkem 51 Listiny základních práv Evropské unie, když nutí věřitele, který má pracovněprávní pohledávku — zaměstnance — aby vedl dvojí soudní řízení, nejprve u pracovního soudu za účelem přiznání pracovněprávní pohledávky vůči podniku a poté před civilním/obchodním soudem s cílem dosáhnout společného a nerozdílného ručení statutárního zástupce či jiných fyzických osob, když tento požadavek není stanoven u žádné jiné kategorie věřitelů – bez ohledu na povahu pohledávky – ani ve směrnici 2009/101/ES, ani ve směrnici 2012/30/EU, a ani ve vnitrostátních právních předpisech (LSC), které uvedené předpisy Společenství provádějí?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/101/ES ze dne 16. září 2009 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 258, s. 11)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU ze dne 25. října 2012 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Text s významem pro EHP)) (Úř. věst. L 258, s. 11).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. října 2004 ve věci C-263/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti státem — Paralelní dovozy — Dovoz léčiv pocházejících z jiných členských států, která jsou shodná s již povolenými léčivy — Povolení uvedení na trh — Nedostatek právního rámce)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/21

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-263/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Paralelní dovozy - Dovoz léčiv pocházejících z jiných členských států, která jsou shodná s již povolenými léčivy - Povolení uvedení na trh - Nedostatek právního rámce)
   (2004/C 300/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-263/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: B. Stromsky) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 17. června 2003, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předseda senátu, S. Gulmann (zpravodaj) a R. Schintgen, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nestanovila zvláštní právní úpravu týkající se povolení dovozu léčiv pocházejících z jiných členských států Evropských společenství, která jsou shodná s léčivy již povolenými ve Francii (paralelní dovozy), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-171/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv) v. M. S. Demirci a další („Řízení o předběžné otázce – Dohoda o přidružení EHS-Turecko – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Neuplatnění ustanovení o bydlišti – Doplňkové dávky poskytované na základě vnitrostátních právních předpisů – Podmínka bydliště – Uplatnění ohledně bývalých tureckých pracovníků – Turečtí státní příslušníci, kteří nabyli státní příslušnost hostitelského členského státu“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv) v. M. S. Demirci a další
      (Věc C-171/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Neuplatnění ustanovení o bydlišti - Doplňkové dávky poskytované na základě vnitrostátních právních předpisů - Podmínka bydliště - Uplatnění ohledně bývalých tureckých pracovníků - Turečtí státní příslušníci, kteří nabyli státní příslušnost hostitelského členského státu“)
      (2015/C 073/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

         Odpůrci v řízení o opravném prostředku: M. S. Demirci, D. Cetin, A. I. Önder, R. Keskin, M. Tüle, A. Taskin

         Výrok

      Ustanovení rozhodnutí Rady přidružení č. 3/80 ze dne 19. září 1980 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení členských států Evropských společenství na turecké pracovníky a jejich rodiny, posuzovaná též ve světle článku 59 dodatkového protokolu podepsaného dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřeného, schváleného a potvrzeného jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972, musí být vykládána v tom smyslu, že státní příslušníci členského státu, kteří se jakožto turečtí pracovníci účastnili řádného trhu práce v tomto státě, se nemohou z důvodu skutečnosti, že si ponechali tureckou státní příslušnost, dovolávat článku 6 rozhodnutí č. 3/80 k tomu, aby zabránili uplatnění požadavku pobytu stanoveného právními předpisy zmíněného státu pro výplatu zvláštní nepříspěvkové dávky ve smyslu článku 4 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005.

         (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc T-185/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – VDH Projektentwicklung a Edeka Rhein-Ruhr v. Komise ( Předběžné opatření — Nepřípustnost )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/54

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – VDH Projektentwicklung a Edeka Rhein-Ruhr v. Komise
   (Věc T-185/08 R)
   („Předběžné opatření - Nepřípustnost“)
   (2008/C 209/97)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: VDH Projektentwicklung GmbH (Erkelenz, Německo) a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr (Moers, Německo) (zástupce: C. Antweiler, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Sauer, D. Kukovec a O. Weber, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na předběžné opatření na základě článku 243 ES v souvislosti se žalobou na nečinnost směřující proti Komisi
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá jako nepřípustný.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc T-243/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Freddo v. EUIPO – Freddo Freddo (Freggo) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie freggo — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TENTAZIONE FREDDO FREDDO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Freddo v. EUIPO – Freddo Freddo (Freggo)
   (Věc T-243/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie freggo - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie TENTAZIONE FREDDO FREDDO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 283/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Freddo SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: S. Malynicz, QC, K. Gilbert a G. Lodge, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Freddo Freddo, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. F. Gallego Jiménez a C. Marí Aguilar, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. února 2016 (věc R 919/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Freddo Freddo SL a Freddo SA.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Freddo SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-357/06: Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/24

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Koninklijke Wegenbouw Stevin v. Komise
   (Věc T-357/06)
   (2007/C 20/36)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (zástupci: E.H. Pijnacker Hordijk a Y. de Vries, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit vůči žalobkyni rozhodnutí Komise K (2006) 4090 ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL) oznámené Koninklijke Wegenbouw Stevin dne 25. listopadu 2006;

               —

               podpůrně, zrušit vůči žalobkyni článek 2 tohoto rozhodnutí, v každém případě však podstatně snížit výši pokuty uložené žalobkyni na základě článku 2 tohoto rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (Věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta pro porušení článku 81 ES.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně zaprvé dovolává nesprávného posouzení skutkového stavu, které vedlo k nesprávnému hodnocení jednání podniků silničního stavitelství s ohledem na článek 81 ES. Na straně dodavatelů bitumenu údajně existovalo typické velmi závažné porušení evropských předpisů v oblasti hospodářské soutěže. Pět nejdůležitějších odběratelů silničního bitumenu se pokusilo vytvořit k této kartelové dohodě protiváhu s přednostním cílem dosáhnout pro sebe co nejpříznivější společné slevy.
   Žalobkyně dále uplatňuje porušení článku 81 ES a článku 23 nařízení č. 1/2003 při určení výše uložené pokuty. Základní částka pokuty je příliš vysoká a přirážky za nedostatečnou součinnost a údajnou úlohu iniciátorky a vůdkyně kartelové dohody nejsou opodstatněné.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že jí Komise odmítla umožnit přístup k odpovědím na oznámení námitek všech ostatních adresátů těchto oznámení. Tento postup porušuje práva obhajoby.


title: Spojené věci C-104/11 P a C-105/11 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. března 2012 — Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS), Nizozemské království v. Evropská komise

text:
               4.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. března 2012 — Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS), Nizozemské království v. Evropská komise
   (Spojené věci C-104/11 P a C-105/11 P) (1)

   2012/C 235/24
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věcí.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-138/17: Žaloba podaná dne 28. února 2017 – Prim v. EUIPO – Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/29

         Žaloba podaná dne 28. února 2017 – Prim v. EUIPO – Primed Halberstadt Medizintechnik (PRIMED)
   (Věc T-138/17)
   (2017/C 129/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Prim, SA (Móstoles, Španělsko) (zástupce: L. Broschat García, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Primed Halberstadt Medizintechnik GmbH (Halberstadt, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „PRIMED“ č. 5 154 182

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2016 ve spojených věcech R 2494/2015-4 a R 163/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil,

               —

               uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-584/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Inditex v. OHIM – Ansell (ZARA) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Slovní ochranná známka Společenství ZARA — Skutečné používání — Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Inditex v. OHIM – Ansell (ZARA)
   (Věc T-584/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ZARA - Skutečné používání - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 346/34)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně:: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španělsko) (zástupce: C. Duch Fonoll, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Zainab Ansell a Roger Ansell (Moshi, Tanzánie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2014 (věc R 1118/2013-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Zainab Ansell a Roger Ansell, na jedné straně a Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29. 9. 2014.


title: Věc C-268/07: Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/13

         Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-268/07)
   (2007/C 211/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               1.

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 71 této směrnice;
               Podpůrně:

                           určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že neuvědomilo Komisi o nezbytných právních a správních předpisech k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 71 této směrnice;

               2.

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/17/ES uplynula dne 31. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 1.


title: Výmaz věci C-481/04

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/19

         Výmaz věci C-481/04 (1)

   (2005/C 296/40)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 6. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-481/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Engin Torun proti městu Augsburg, za přítomnosti zástupce spolkových zájmů při Bundesverwaltungsgericht, zemská advokacie Bayern.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc C-363/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2017 společnostmi Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. dubna 2017 ve věci T-422/13, Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) a další v. Rada Evropské unie

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2017 společnostmi Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 5. dubna 2017 ve věci T-422/13, Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME) a další v. Rada Evropské unie
   (Věc C-363/17 P)
   (2017/C 283/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (zástupci: L. Ruessmann, advokát, J. Beck, solicitor)

      Další účastníci řízení: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž se jím zamítá návrh na náhradu újmy;

               —

               meritorně rozhodl o návrhu na náhradu újmy a přiznal navrhovatelkám náhradu tvrzené újmy nebo vrátil věc Tribunálu k meritornímu rozhodnutí o návrhu na náhradu újmy; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál zkreslil a nesprávně vyložil důkazy předložené navrhovatelkami, když konstatoval, že mezi protiprávním přijetím rozhodnutí 2013/226 (1) a újmou vzniklou navrhovatelkám neexistuje příčinná souvislost (napadený rozsudek, body 155 až 197 a zejména body 187 až 189).

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady 2013/226/EU ze dne 21. května 2013 o odmítnutí návrhu prováděcího nařízení Rady, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indie, Tchaj-wanu a Thajska po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 a kterým se ukončuje přezkum před pozbytím platnosti týkající se dovozu některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indonésie a Malajsie, a to v rozsahu, v jakém by návrh uložil konečné antidumpingové clo na dovoz některých polyetylentereftalátů pocházejících z Indie, Tchaj-wanu a Thajska (Úř. věst. 2013, L 136, s. 12).


title: Věc T-499/13: Žaloba podaná dne 9. září 2013 — nMetric v. OHIM (SMARTER SCHEDULING)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/63

         Žaloba podaná dne 9. září 2013 — nMetric v. OHIM (SMARTER SCHEDULING)
   (Věc T-499/13)
   2013/C 344/116
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: nMetric LLC (Costa Mesa, Spojené státy) (zástupci: T. Fuchs a A. Münch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. června 2013 ve věci R 887/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranné známky „SMARTER SCHEDULING“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — Mezinárodní zápis č. 1 093 837 s vyznačením Evropské unie

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení o ochranné známce.


title: Věc C-449/04: Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/7

         Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-449/04)
   (2004/C 314/12)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 27. října 2004 předložena žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/51/ES ze dne 28. června 2001, kterou se doplňuje článek 26 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 (1), a v každém případě tím, že neoznámilo tyto předpisy Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 11. února 2003.

      (1)  Úř. věst. L 187, 10.7.2001, s. 45.


title: Věc T-325/11: Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Amador López v. OHIM (AUTOCOACHING)

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/37

         Žaloba podaná dne 17. června 2011 — Amador López v. OHIM (AUTOCOACHING)
   (Věc T-325/11)
   2011/C 252/83
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pedro Germán Amador López (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Falcón Morales, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál měl za to, že toto podání a dokumenty k němu přiložené byly řádně předložené, a tím, že byla podána žaloba proti částečně zamítavému rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 23. března 2011, a aby prohlásil uvedené rozhodnutí za neplatné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AUTOCOACHING“ (přihláška č. 8 945 362) pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 41 a 45

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití a výklad čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


title: Věc C-211/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/24/ES — Elektronické komunikace — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-211/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/24/ES - Elektronické komunikace - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 24/27
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Balta a M. Karanasou Apostolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: N. Dafniou a K. Vasiliki, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES ve stanovené lhůtě, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-70/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 5. února 2010 — Scarlet Extended SA v. Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 5. února 2010 — Scarlet Extended SA v. Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs
   (Věc C-70/10)
   2010/C 113/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Scarlet Extended SA

      Žalovaná: Société belge des auteurs compositeurs et éditeurs (SABAM)

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňují směrnice 2001/29 (1) a 2004/48, (2) ve spojení se směrnicemi 95/46 (3), 2000/31 (4) a 2002/58 (5), vykládané zejména se zřetelem k článkům 8 a 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, aby členské státy dovolily vnitrostátnímu soudu, který má rozhodnout v řízení ve věci samé na základě jediného zákonného ustanovení, podle kterého: „[vnitrostátní soud] může vydat příkaz k ukončení protiprávního jednání také vůči zprostředkovatelům, jejichž služby jsou třetí osobu využívány k porušování autorského práva nebo práva s ním souvisejícího“, aby poskytovateli internetového připojení (zkráceně ISP) nařídil zavést vůči všem svým zákazníkům obecně, preventivně, výlučně na náklady tohoto ISP a bez časového omezení systém filtrování všech příchozích i odchozích elektronických sdělení přenášených prostřednictvím jeho služeb, zejména s využitím programů peer to peer, za účelem identifikace pohybu elektronických souborů v jeho síti obsahujících hudební, kinematografické nebo audiovizuální dílo, k němuž navrhovatel údajně vlastní práva, a následně zablokovat jejich přenos buď při vyžádání, nebo při odeslání?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1, ukládají tyto směrnice vnitrostátnímu soudu, který má rozhodnout o návrhu na vydání soudního příkazu vůči zprostředkovateli, jehož služby jsou třetí osobou využívány k porušování autorského práva, aby uplatňoval zásadu proporcionality, má-li rozhodnout o účinnosti navrhovaného opatření a o jeho odrazujícím účinku?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514).


title: Věc C-617/11 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. října 2013 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přidělení — Automatické přeložení — Rozhodnutí o převedení ze třetí země do sídla Komise v Bruselu (Belgie) — Zrušení rozhodnutí Tribunálem po vrácení věci Soudním dvorem — Náhrada škody údajně vzniklé zrušením rozhodnutí o přeřazení na jiné pracovní místo“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/2

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 3. října 2013 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise
   (Věc C-617/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přidělení - Automatické přeložení - Rozhodnutí o převedení ze třetí země do sídla Komise v Bruselu (Belgie) - Zrušení rozhodnutí Tribunálem po vrácení věci Soudním dvorem - Náhrada škody údajně vzniklé zrušením rozhodnutí o přeřazení na jiné pracovní místo)
   2013/C 377/02
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 14. září 2011, Marcuccio v. Komise (T-236/02), kterým Tribunál částečně zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. března 2002, kterým byl navrhovatel převeden z delegace Komise v Luandě (Angola) na generální ředitelství „Rozvoj“ v Bruselu (Belgie), veškerých předcházejících, spojených nebo následných aktů, a zvláště těch, které se týkají případného přijetí jiného úředníka na jeho místo, jakož i oznámení Komise ze dne 13. a 14. listopadu 2004 a stanoviska nebo stanovisek řídícího výboru vnější služby, a dále žádost o přiznání náhrad souvisejících se služebními povinnostmi navrhovatele v Angole, jakož i náhrady vzniklé škody — Právo na obhajobu — Nedostatek odůvodnění — Zkreslení skutkového stavu

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigimu Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Výmaz věci T-63/97

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/63

         Výmaz věci T-63/97 (1)

   (2005/C 217/130)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 16. června 2005 rozhodl předseda pátého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-63/97, P. J. M. Janssen proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 10.5.1997


title: Věc F-85/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2011 — Wendelboe v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Námitky a překážky v průběhu řízení — Námitka nepřípustnosti — Odmítnutí povýšení — Převedení mezi institucemi v průběhu povyšovacího řízení, v němž by byl úředník ve své původní instituci povýšen — Stížnost — Opožděnost — Nepřípustnost“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/32

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. prosince 2011 — Wendelboe v. Komise
   (Věc F-85/11) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Námitky a překážky v průběhu řízení - Námitka nepřípustnosti - Odmítnutí povýšení - Převedení mezi institucemi v průběhu povyšovacího řízení, v němž by byl úředník ve své původní instituci povýšen - Stížnost - Opožděnost - Nepřípustnost)
   2012/C 138/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Wendelboe (Howald, Lucembursko) (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Bercheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise nepovýšit žalobkyni do platové třídy AST 5 od 1. března 2009 v povyšovacím řízení 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Paní Wendelboe ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011, s. 42.


title: Věc T-223/08: Žaloba podaná dne 12. června 2008 – Iranian Tobacco v. OHIM – AD Bulgartabac (Bahman)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/46

         Žaloba podaná dne 12. června 2008 – Iranian Tobacco v. OHIM – AD Bulgartabac (Bahman)
   (Věc T-223/08)
   (2008/C 223/81)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Iranian Tobacco Company (Teherán, Írán) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AD Bulgartabac Holding (Sofie, Bulharsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. dubna 2008 – R 709/2007-1, došlé dne 15. dubna 2008;

               —

               uložit žalovanému náhradu nahraditelných nákladů, včetně nákladů původního řízení, včetně nákladů vedlejší účastnice řízení;

               —

               podpůrně určit při zrušení rozhodnutí ze dne 10. dubna 2008 a ze dne 7. března 2007 – 1415C –, že návrh vedlejší účastnice řízení ze dne 8. listopadu 2005 byl nepřípustný.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „Bahman“ pro výrobky zařazené do třídy 34 (ochranná známka Společenství č. 427 336).

      Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: AD Bulgartabac Holding.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody: Podmínky přípustnosti týkající se návrhu AD Bulgartabac Holding, které bylo třeba zohlednit z úřední povinnosti, nebyly zohledněny v rozporu s právem Společenství, nařízením (ES) č. 40/94 (1) a jinými zásadami řízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-195/09: Žaloba podaná dne 19. května 2009 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/54

         Žaloba podaná dne 19. května 2009 — Matkompaniet v. OHIM — DF World of Spices (KATOZ)
   (Věc T-195/09)
   2009/C 180/100
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Matkompaniet AB (Borås, Švédsko) (zástupci: J. Gulliksson a J. Olsson, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DF World of Spices GmbH (Dissen, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2009 ve věci R 577/2008-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých jak v řízení před Soudem, tak v řízení před OHIM

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „KATOZ“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 31

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé obrazové ochranné známky „KATTUS“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31 a 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a částečně zamítnutí žádosti o zápis ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009 tím, že odvolací senát došel k nesprávnému závěru, že existuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


title: Věc T-546/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – Haufe-Lexware v. EUIPO – Le Shi Holdings (Peking) (Leshare)

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/17

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – Haufe-Lexware v. EUIPO – Le Shi Holdings (Peking) (Leshare)
   (Věc T-546/17)
   (2017/C 338/19)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Haufe-Lexware GmbH & Co. KG (Freiburg im Breisgau, Německo) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Le Shi Holdings (Peking) Ltd (Peking, Čína)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Leshare“ – Přihláška č. 13 883 301

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. června 2017, ve věci R 1691/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-221/09: Žaloba podaná dne 3. června 2009 — ERGO Versicherungsgruppe v. OHIM — Société de Développement et de Recherche Industrielle (ERGO Group)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/60

         Žaloba podaná dne 3. června 2009 — ERGO Versicherungsgruppe v. OHIM — Société de Développement et de Recherche Industrielle (ERGO Group)
   (Věc T-221/09)
   2009/C 180/111
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ERGO Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS (Chenôve, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) č. R 520/2008-4 ze dne 20. března 2009 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ERGO Group“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3 a 5 (přihláška č. 3 296 449)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Société de Développement et de Recherche Industrielle SAS

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „URGO“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 (ochranná známka Společenství č. 989 863)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1)], neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


title: Věc C-457/07: Žaloba podaná dne 9. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/29

         Žaloba podaná dne 9. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-457/07)
   (2007/C 297/47)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z rozsudku Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2005 vyhlášeného ve věci C-432/03, Komise v. Portugalská republika;

               —

               uložit Portugalské republice penále ve výši 37 400 eur denně až do doby, než splní povinnosti vyplývající z rozsudku Soudního dvora;

               —

               uložit Portugalské republice denní pokutu ve výši 5 280 eur ode dne 10. listopadu 2005, dne, kdy byl vyhlášen rozsudek konstatující porušení, až do dne, kdy portugalský stát splní povinnosti vyplývající z rozsudku nebo až do doby, která byla stanovena v souladu s článkem 228 ES;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise se domnívá, že Portugalská republika nadále omezuje přístup na trh tím, že vyžaduje předchozí schvalovací řízení pro nové stavební materiály, pro které neexistují technické specifikace ani vzájemné uznávání, za účelem potvrzení vhodného charakteru zmíněného materiálu ve vztahu k určeného používání. Portugalská republika rovněž omezuje přístup na trh tím, že neuznává rovnocennost osvědčení vydaných jinými členskými státy, pokud jde o nové materiály, pro něž neexistuje technická specifikace, pokud o uznání požádá jiný hospodářský subjekt než výrobce nebo jeho zmocněnec.
   Portugalské právní předpisy stále neupřesnily kritéria, která musí použít správní orgány, pokud jde posuzování žádosti o schválení způsobem, který zabrání svévůli. Kritéria stanovená portugalským zákonem, která mají být použita v rámci rozhodnutí o uznávání v případě, že neexistuje technická specifikace, jsou neobjektivní a diskriminační.
   Portugalská republika stále nepřijala opatření, která měla přijmout ohledně hospodářských subjektů, na něž se použije zákon, který je v rozporu s články 28 ES a 30 ES.


title: Věc C-226/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Köln (Německo) dne 10. května 2010 — Hannelore Adams v. Germanwings GmbH

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Köln (Německo) dne 10. května 2010 — Hannelore Adams v. Germanwings GmbH
   (Věc C-226/10)
   ()
   2010/C 209/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Köln

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hannelore Adams

      Žalovaná: Germanwings GmbH

      Předběžná otázka

   Použije se čl. 4 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), v případě, že se cestující v letecké dopravě, který má potvrzenou rezervaci obousměrného letu, nedostaví k odbavení pro zpáteční let, pokud se uvedené zakládá na následujícím skutkovém stavu:

               —

               Provozující letecký dopravce odepřel cestujícímu, který se včas dostavil k odbavení pro let tam, proti jeho vůli nástup na palubu pro let tam a oznámil, že mu bude odepřen nástup na palubu také pro let zpáteční.

               —

               Odepření nástupu na palubu se zakládá na tom, že se provozující letecký dopravce neprávem domnívá, že mu v důsledku stornování platby náleží manipulační poplatek, který cestující doposud neuhradil.

      (1)  Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.