title: Věc C-526/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l’Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Tadej Kotnik a další v. Državni zbor Republike Slovenije „Řízení o předběžné otázce — Platnost a výklad sdělení Komise o bankovnictví — Výklad směrnic 2001/24/ES a 2012/30/EU — Státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí — Sdílení nákladů — Likvidace vlastního kapitálu akcionářů, hybridního kapitálu a nástrojů podřízeného dluhu — Zásada ochrany legitimního očekávání — Právo na vlastnictví — Ochrana zájmů společníků a třetích osob — Reorganizace a likvidace úvěrových institucí“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce l’Ustavno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – Tadej Kotnik a další v. Državni zbor Republike Slovenije
   (Věc C-526/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Platnost a výklad sdělení Komise o bankovnictví - Výklad směrnic 2001/24/ES a 2012/30/EU - Státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí - Sdílení nákladů - Likvidace vlastního kapitálu akcionářů, hybridního kapitálu a nástrojů podřízeného dluhu - Zásada ochrany legitimního očekávání - Právo na vlastnictví - Ochrana zájmů společníků a třetích osob - Reorganizace a likvidace úvěrových institucí“)
   (2016/C 343/04)
   Jednací jazyk: slovinština

      Předkládající soud

   Ustavno sodišče Republike Slovenije

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Tadej Kotnik, Marko Studen, Anton Glavan, Jože Sedonja, Primož Kozmus, Savaprojekt d.d., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Andrej Pipuš, Dušanka Pipuš, Marija Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič, Mladen Mladenić, Matjaž Matičič, Stajka Skrbinšek, Janez Forte, Zdenko Fritz, Sergej Garantini, Marijana Gošte, Marta Leskovar, Marija Šumi, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije, Igor Karlovšek, Marija Karlovšek, Janez Gosar

      Žalovaný: Državni zbor Republike Slovenije

      za přítomnosti: Vlada Republike Slovenije, Banka Slovenije, Okrožno sodišče v Ljubljani

      Výrok

               1)

               Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory ve prospěch bank v souvislosti s finanční krizí od 1. srpna 2013 („Sdělení o bankovnictví“) musí být vykládáno v tom smyslu, že pro členské státy není závazné.

               2)

               Články 107 až 109 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání bodům 40 až 46 sdělení o bankovnictví, když tyto body podmiňují schválení státní podpory sdílením nákladů akcionáři a podřízenými věřiteli.

               3)

               Zásada ochrany legitimního očekávání a právo na vlastnictví musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání bodům 40 až 46 sdělení o bankovnictví, když tyto body podmiňují schválení státní podpory sdílením nákladů akcionáři a podřízenými věřiteli.

               4)

               Články 29, 34, 35 a 40 až 42 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/30/EU ze dne 25. října 2012 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 54 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání bodům 40 až 46 sdělení o bankovnictví, když tyto body podmiňují schválení státní podpory sdílením nákladů akcionáři a podřízenými věřiteli.

               5)

               Sdělení o bankovnictví musí být vykládáno v tom smyslu, že taková opatření přeměny nebo odpisu hybridního kapitálu a podřízeného dluhu, jako jsou opatření uvedená v bodě 44 tohoto sdělení, nesmí překračovat meze toho, co je pro řešení nedostatku kapitálu dotyčné banky nezbytné.

               6)

               Ustanovení čl. 2 sedmé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí musí být vykládáno v tom smyslu, že taková opatření ke sdílení nákladů, jako jsou opatření stanovená v bodech 40 až 46 sdělení o bankovnictví, spadají pod pojem „reorganizační opatření“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc C-588/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Omnicare, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-290/09, Omnicare, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/41

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Omnicare, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-290/09, Omnicare, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH
      (Věc C-588/11 P)
      (2012/C 25/77)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Omnicare, Inc. (zástupce: M. Edenborough QC)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

      Navrhovatelka se domáhá zrušení napadeného rozsudku. Krom toho požaduje, aby jí byly uhrazeny náklady tohoto řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku, a to že Tribunál nesprávně uplatnil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) (dále jen („nové nařízení“). Věc se týká námitek podaných společností Astellas Pharma GmbH (dříve Yamanouchi Pharma GmbH) (dále jen „odpůrkyně“) vycházejících ze zápisu německé ochranné známky č. 394 01 348, jejíž majitelkou je odpůrkyně, a tvrzení o existenci nebezpečí záměny podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (2) (dále jen „staré nařízení“) (ale které je, pokud jde o relevantní části, s novým nařízením totožné). Vzhledem k tomu, že starší ochranná známka byla zapsána více než pět let před podáním námitek, bylo nutné, aby odpůrkyně prokázala, že ochranná známka byla skutečně užívána, aby mohla být důvodem pro námitky.
      Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně rozhodl, že starší ochranná známka, které se odpůrkyně dovolávala, byla po právní stránce skutečně užívána. Je sice nesporné, že dotčená ochranná známka byla skutečně užívána v obchodním styku nebo se souhlasem odpůrce pro služby, pro které byla zapsána. Toto užívání se však týkalo služeb, které byly poskytovány bezplatně. Takového užívání se tudíž nelze právoplatně dovolávat za účelem prokázání, že ochranná znána byla skutečně užívána. Tato otázka byla předmětem judikatury, kterou podle názoru navrhovatelky a) Tribunál nesprávně použil a která b) je s jeho rozhodnutím v rozporu. Právní následky, jenž je třeba za takových skutkových okolností vyvodit, musí posoudit Soudní dvůr.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství
      Úř. věst. L 78, s. 1

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství
      Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146


title: Věc C-417/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakousko) – Wolfgang Schmidt v. Christiane Schmidt „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Působnost — Článek 24 bod 1 první pododstavec — Výlučná příslušnost v oblasti věcných práv k nemovitostem — Článek 7 bod 1 písm. a) — Zvláštní příslušnost v oblasti smluv — Žaloba směřující ke zrušení darovací smlouvy k nemovitosti a k výmazu zápisu vlastnického práva do katastru nemovitostí“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/13

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakousko) – Wolfgang Schmidt v. Christiane Schmidt
   (Věc C-417/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Působnost - Článek 24 bod 1 první pododstavec - Výlučná příslušnost v oblasti věcných práv k nemovitostem - Článek 7 bod 1 písm. a) - Zvláštní příslušnost v oblasti smluv - Žaloba směřující ke zrušení darovací smlouvy k nemovitosti a k výmazu zápisu vlastnického práva do katastru nemovitostí“)
   (2017/C 014/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wolfgang Schmidt

      Žalovaná: Christiane Schmidt

      Výrok

   Ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, musí být vykládána v tom smyslu, že žaloba na zrušení darovací smlouvy týkající se nemovitosti z důvodu nezpůsobilosti dárce k právním úkonům nespadá do výlučné příslušnosti soudu členského státu, kde se nemovitost nachází, stanovené v čl. 24 bod 1 nařízení č. 1215/2012, ale do zvláštní příslušnosti stanovené v čl. 7 bodu 1 písm. a) uvedeného nařízení.
   Žaloba směřující k výmazu z katastru nemovitostí poznámek týkajících se vlastnického práva obdarované spadá do výlučné příslušnosti stanovené v čl. 24 bodu 1 téhož nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


title: Věc T-69/06: Žaloba podaná dne  23. února 2006  – Aughinish Alumina v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/29

         Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Aughinish Alumina v. Komise
   (Věc T-69/06)
   (2006/C 96/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: J. Handoll a C. Waterson, solicitors)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2005, registrované pod číslem K(2005) 4436 konečné, o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo pro výrobu hliníku, mj. v regionu Shannon, od spotřební daně, provedené Irskem, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně (C 78/2001 (ex NN/2001 – Irsko);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise shledala, že osvobození od spotřební daně, poskytnuté, mezi jinými členskými státy, Irsku, pokud jde o těžké topné oleje, používané při výrobě hliníku, do 31. prosince 2003, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Když konstatovala, že podpora poskytovaná od 17. července 1990 do 2. února 2002, v rozsahu, v němž byla neslučitelná se společným trhem, nemusí být vrácena a že podpora poskytnutá od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 ES v rozsahu, v němž příjemci platili sazbu alespoň 13,01 EUR za 1 000 kg těžkých topných olejů, Komise rovněž rozhodla, že totožná podpora byla neslučitelná se společným trhem v rozsahu, v němž příjemci podpory tuto sazbu neplatili, a nařídila Irsku, aby přijalo veškerá nezbytná opatření k navrácení podpory příjemci neslučitelné podpory.
   Žalobkyně, irská společnost, která byla příjemkyní údajné podpory, se domáhá zrušení napadeného rozhodnutí. Na podporu své žaloby zaprvé tvrdí, že Komise nesprávně považovala dotčenou podporu za existující podporu ve smyslu čl. 88 odst. 1 ES. V tomto ohledu žalobkyně předkládá tři alternativní argumenty: podpora byla předmětem závazného příslibu poskytnutého před přistoupením Irska; podpora byla oznámena v lednu 1983 a Komise teprve v roce 2000 zahájila předběžné řízení; a i pokud by podpora byla považována za protiprávní, Komise nesprávně konstatovala, že by mohla být pouze částečně považována za existující podporu podle článku 15 nařízení č. 659/99 (1).
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty, jelikož zpochybňuje povolení udělená Radou podle článku 93 ES a Komise nepoužila postupy stanovené v článku 8 směrnice 92/81 (2), aby o státní podpoře nebo jiných otázkách rozhodla, nebo usilovala o zrušení relevantních rozhodnutí Rady.
   Dále, podle žalobkyně, Komise nevzala v úvahu základní požadavky článků 3 ES a 157 ES, tedy posílení konkurenceschopnosti průmyslu Společenství a zajištění existence jejích nezbytných podmínek.
   Žalobkyně se rovněž dovolává zásad ochrany legitimního očekávání a právní jistoty. V tomto ohledu žalobkyně zdůrazňuje skutečnost, že Komise neučinila negativní kroky po 17 let od oznámení podpory a nezpochybnila rozhodnutí Rady, které prodloužilo osvobození od daně do prosince 2006.
   Žalobkyně dále tvrdí, že řízení podle čl. 88 odst. 2 ES trvalo 43 měsíců, podle žalobkyně nepřiměřeně dlouhou dobu, která porušuje zásady řádné správy a právní jistoty.
   Konečně má žalobkyně za to, že Komise neprovedla řádnou analýzu relevantních trhů a jejich konkurenční struktury, jak to bylo požadováno, s ohledem na skutečnost, že sama dříve souhlasila s tím, že nedošlo k narušení hospodářské soutěže a s ohledem na skutečnost, že Rada tato osvobození schválila až do 31. prosince 2006.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.

      (2)  Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů, Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 12.


title: Věc T-361/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 5. července 2007 ve věci F-25/06, Ider a další v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/32

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 5. července 2007 ve věci F-25/06, Ider a další v. Komise
   (Věc T-361/07 P)
   (2007/C 283/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a L. Lozano Palacios, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Béatrice Ider a další
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-25/06;

               —

               vrátit věc Soudu pro veřejnou službu;

               —

               rozhodnout o náhradě nákladů řízení až v rámci konečného rozsudku;

               —

               podpůrně, zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-25/06 a rozhodnout sám o sporu tak, že vyhoví návrhovým žádáním předloženým žalovanou v prvním stupni, a tudíž zamítne žalobu ve věci F-25/06; uložit odpůrcům v kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 5. července 2007 vydaném ve věci F-25/06, Ider a další v. Komise Soud pro veřejnou službu (SVS) zrušil rozhodnutí, kterým Komise určila zařazení a odměnu B. Ider na základě smlouvy smluvního zaměstnance. Žalobci, bývalí zaměstnanci podle belgického práva, byli přijati jako zaměstnanci pro výkonné práce po změně pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství.
   První důvod kasačního opravného prostředku dovolávaný Komisí na podporu jejího kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v tom, že Soud údajně nedodržel dosah zásady rovnosti zacházení svým výkladem použitelných ustanovení, zejména ve vztahu ke konceptu přijatému Komisí spočívajícímu v zahrnutí rodinných přídavků do pojmu „odměna“.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady odůvodnění v tom, že Soud se nevyjádřil k pojmu „odměna“.


title: Věc F-2/07: Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Matos Martins v. Komise

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/43

         Žaloba podaná dne 12. ledna 2007 – Matos Martins v. Komise
   (Věc F-2/07)
   (2007/C 56/81)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: José Carlos Matos Martins (Brusel, Belgie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro výběr personálu ze dne 27. února 2006, kterým se stanoví výsledky žalobce v testech předběžného výběru smluvních zaměstnanců EU 25;

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro výběr personálu nebo výběrové komise nezaregistrovat žalobce do databáze kandidátů, kteří uspěli v testech předběžného výběru;

               —

               zrušit další operace výběru;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své žaloby uvádí dva žalobní důvody.
   V první části svého prvního žalobního důvodu žalobce uplatňuje, že úroveň obtížnosti a práh úspěšnosti zkoušek předběžného výběru, a zvláště úroveň obtížnosti numerického testu kandidátů funkční skupiny IV, byly stanoveny podle počtu kandidátů tak, aby vedly k předem stanovenému počtu úspěšných kandidátů, zatímco měly být stanoveny pouze s ohledem na požadavky úkolů obsazovaných pracovních míst.
   V druhé části téhož žalobního důvodu žalobce uplatňuje, že obsah zkoušek předběžného výběru byl stanoven pro každou funkční skupinu náhodným výběrem v rámci základu otázek rozdílné úrovně, zatímco obsah zkoušek měl být stejný pro všechny kandidáty téže funkční skupiny anebo alespoň že měl být stanoven náhodným výběrem v rámci základu otázek stejné úrovně.
   Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti transparentnosti, povinnosti odůvodnění rozhodnutí nepříznivě zasahujících do právního postavení, pravidla přístupu veřejnosti k dokumentům Komise, jakož i zásady ochrany legitimního očekávání. Žalobce uplatňuje, že mu nebyly předány otázky, které mu byly položeny a že důvody uvedené Úřadem pro výběr personálu pro odůvodnění tohoto odmítnutí informací byly zjevně skutkově nepřesné a právně nepřípustné. Zvláště jednak příloha III služebního řádu stanovící tajnost prací výběrové komise nebyla v projednávaném případě použitelná a jednak předání otázek bylo nezbytné s ohledem na pochybnosti a výhrady, které samotný Úřad pro výběr personálu, jakož i smíšený výbor uvedly, pokud jde o platnost zkoušek.


title: Věc C-414/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Polská republika) – Magoora sp. zoo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie ( Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 2 a 6 — Vnitrostátní právní úprava — Odpočet DPH odvedené při koupi pohonné hmoty pro určitá vozidla nezávisle na účelu, k němuž se používají — Skutečné omezení nároku na odpočet — Vynětí obsažená ve vnitrostátních právních předpisech v době vstupu směrnice v platnost )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Polská republika) – Magoora sp. zoo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Věc C-414/07) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 2 a 6 - Vnitrostátní právní úprava - Odpočet DPH odvedené při koupi pohonné hmoty pro určitá vozidla nezávisle na účelu, k němuž se používají - Skutečné omezení nároku na odpočet - Vynětí obsažená ve vnitrostátních právních předpisech v době vstupu směrnice v platnost“)
   (2009/C 44/27)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Magoora sp. zoo

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Výklad čl. 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje právo na odpočet daně odvedené při koupi pohonné hmoty pro některá vozidla bez ohledu na účel užívání (provozní nebo soukromý) dotčeného vozidla – Změna kritérií týkajících se vozidel, na něž se vztahuje vyloučení, mající za následek faktické omezení rozsahu použití práva na odpočet v porovnání s obdobím před vstupem směrnice v platnost v dotčeném členském státě
   Výrok
   Článek 17 odst. 6 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, brání tomu, aby členský stát v plném rozsahu zrušil při provedení této směrnice do vnitrostátního práva, vnitrostátní ustanovení o omezení nároku na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené na vstupu při koupi pohonné hmoty určené pro vozidla používaná k činnosti podléhající dani a ke dni vstupu uvedené směrnice v platnost na jeho území nahradil tato ustanovení ustanoveními, která stanovují nová kritéria v dané oblasti, pokud mají tato ustanovení za následek rozšíření rozsahu působnosti zmíněných omezení, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu. V každém případě brání tomu, aby členský stát později změnil své právní předpisy, které nabyly účinnost v uvedený den, ve smyslu, který rozšíří rozsah působnosti těchto omezení ve vztahu k situaci před tímto datem.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-298/08: Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Aldi v. OHIM — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/78

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Aldi v. OHIM — Catalana de Telecomunicacions Societat Operadora de Xarxes (ALDI)
   (Věc T-298/08) (1)

   2010/C 113/113

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


title: Věc C-84/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten — Švédsko) — X v. Skatteverket ( DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 2, čl. 20 první pododstavec a čl. 138 odst. 1 — Pořízení nové plachetnice uvnitř Společenství — Okamžité používání zboží zakoupeného v členském státě pořízení nebo v jiném členském státě před jeho přepravou do místa konečného určení — Lhůta pro počátek přepravy zboží do místa určení — Maximální doba trvání přepravy — Okamžik rozhodný pro určení, zda se jedná o nový dopravní prostředek pro účely jeho zdanění )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten — Švédsko) — X v. Skatteverket
   (Věc C-84/09) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2, čl. 20 první pododstavec a čl. 138 odst. 1 - Pořízení nové plachetnice uvnitř Společenství - Okamžité používání zboží zakoupeného v členském státě pořízení nebo v jiném členském státě před jeho přepravou do místa konečného určení - Lhůta pro počátek přepravy zboží do místa určení - Maximální doba trvání přepravy - Okamžik rozhodný pro určení, zda se jedná o nový dopravní prostředek pro účely jeho zdanění)
   2011/C 13/08
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Regeringsrätten

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: X

      Žalovaný: Skatteverket

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Regeringsrätten — Výklad článků 2, 20 a 138 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Nákup nové plachetnice v členském státu A osobou s bydlištěm v členském státu B za účelem jejího okamžitého soukromého používání osobou v členském státu A nebo v jiných členských státech po určitou dobu předtím než bude plachetnice dopravena do místa svého konečného určení v členském státu B — Lhůta pro počátek přepravy zboží do místa určení — Maximální délka této přepravy — Okamžik rozhodný pro určení nového charakteru dopravního prostředku pro účely jeho zdanění

      Výrok

               1)

               Článek 20 první pododstavec a čl. 138 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že kvalifikace plnění jako dodání nebo pořízení uvnitř Společenství nemůže být závislá na dodržení jakékoliv lhůty, ve které by měla být zahájena nebo ukončena přeprava dotčeného zboží z členského státu dodání do členského státu určení. Ve zvláštním případě pořízení nového dopravního prostředku ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu ii) této směrnice musí být určení, zda se plnění uskutečnilo uvnitř Společenství, provedeno celkovým posouzením všech objektivních okolností, jakož i záměru pořizovatele, jestliže je podpořen objektivními poznatky umožňujícími určit členský stát, ve kterém je zamýšleno konečné používání dotyčného zboží.

               2)

               Při posuzování, zda je dopravní prostředek, který je předmětem pořízení uvnitř Společenství, nový ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2006/112, je rozhodující časový okamžik dodání dotyčného zboží prodejcem pořizovateli.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009


title: Věc T-280/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  27. ledna 2006  – Van Mannekus v. Rada ( Dumping — Dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Číny — Změna dříve zavedených antidumpingových opatření — Žaloba na neplatnost — Námitka nepřípustnosti )

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/28

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. ledna 2006 – Van Mannekus v. Rada
   (Věc T-280/03) (1)

   („Dumping - Dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Číny - Změna dříve zavedených antidumpingových opatření - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti“)
   (2006/C 86/56)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Van Mannekus & Co. BV (Schiedam, Nizozemsko) (zástupce: H. Bleier, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, zmocněncem)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a K. Talaber Ricz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 986/2003 ze dne 5. června 2003, kterým se mění antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 360/2000 na dovozy přepálené (slinuté) magnézie pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 143, s. 5)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Žalobkyně nese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou.

               3)

               Komise nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003


title: Věc C-322/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Medeva BV v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks ( „Humánní léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení — Nařízení (ES) č. 469/2009 — Článek 3 — Podmínky pro získání osvědčení — Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ — Kritéria — Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem ( „Multi-disease vaccine“ nebo „multivalentní vakcína“ )“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/11

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Medeva BV v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
      (Věc C-322/10) (1)

      (Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky pro získání osvědčení - Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem („Multi-disease vaccine“ nebo „multivalentní vakcína“))
      (2012/C 25/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Medeva BV

         Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) — Výklad čl. 3 písm. a) a b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky pro získání osvědčení — Výraz „výrobek je chráněn platným základním patentem“ — Kritéria — Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem („Multi-disease vaccine“)?

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení, které se vztahuje na účinné látky, které nejsou uvedeny ve znění nároků základního patentu, který byl uplatněn na podporu takové žádosti.

                  2)

                  Článek 3 písm. b) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jsou splněny i ostatní podmínky stanovené v tomto článku, nebrání tento článek tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení pro kombinaci dvou účinných látek, která odpovídá kombinaci uvedené ve znění nároků uplatněného základního patentu, pokud léčivý přípravek, jehož registrace byla předložena na podporu žádosti o dodatkové ochranné osvědčení, obsahuje nejen tuto kombinaci dvou účinných látek, nýbrž i další účinné látky.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věci T-303/06 a T-337/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — UniCredito Italiano v. OHIM — Union Investment Privatfornds (UNIWEB) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihlášky slovních ochranných známek Společenství UNIWEB a UniCredit Wealth Management — Starší národní slovní ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a starší národní obrazová ochranná známka UNIZINS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — UniCredito Italiano v. OHIM — Union Investment Privatfornds (UNIWEB)
      (Věci T-303/06 a T-337/06) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Starší národní slovní ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a starší národní obrazová ochranná známka UNIZINS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
      (2010/C 161/57)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: UniCredito Italiano SpA (Gênes, Itálie) (zástupci: G. Floridia, R. Floridia a F. Polettini, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: J. Zindel, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 (ve spojených věcech R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a ze dne 25. září 2006 (ve spojených věcech R 456/2005-2 a R 502/2005-2) týkajícím se námitkového řízení mezi společností Union Investment Privatfonds GmbH a společnost UniCredito Italiano SpA.

         Výrok

                  1)

                  Věci T-303/06 a T-337/06 se spojují pro účely rozsudku.

                  2)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2006 (spojené věci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) se zrušuje v části, v níž se zamítá odvolání UniCredito Italiáni SpA ve věci R 211/2005-2, ve které bylo vyhověno námitkám proti zápisu přihlašované ochranné známky UNIWEB, pokud jde o „bankovní služby, finanční služby, peněžní služby, pojištění, informační služby a poradenství v oblasti financí a pojištění, služby kreditních/debetních karet, bankovní služby a finanční služby poskytované prostřednictvím internetu“, spadající do třídy 36.

                  3)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. září 2006 (spojené věci R 456/2005-2 a R 502/2005-2) se zrušuje v části, v níž se zamítá odvolání UniCredito Italiáni SpA ve věci R 456/2005-2, ve které bylo vyhověno námitkám proti zápisu přihlašované ochranné známky UniCredit Wealth Management, pokud jde o „bankovní služby, finanční služby, peněžní služby, pojištění, informační služby a poradenství v oblasti financí a pojištění“, spadající do třídy 36.

                  4)

                  Návrhy Union Investment Privatfonds GmbH se zamítají.

                  5)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-474/10: Žaloba podaná dne 26. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/48

         Žaloba podaná dne 26. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-474/10)
   ()
   2010/C 346/93
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí DIGIT: a) vybrat nabídku žalobkyně předloženou v rámci otevřeného nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2009/45 „externí poskytování služeb na rozvoj, studie a podporu informačních systémů“ (Úř. věst. 2009/S 198-283663) pro položku 1A jako dodavatele, který se umístil druhý v pořadí, b) vybrat nabídku žalobkyně předloženou v rámci výše uvedeného otevřeného nabídkového řízení pro položku 1B jako dodavatele, který se umístil třetí v pořadí, c) vybrat nabídku žalobkyně předloženou v rámci výše uvedeného otevřeného nabídkového řízení pro položku 1C jako dodavatele, který se umístil druhý v pořadí, d) vybrat nabídku žalobkyně předloženou v rámci výše uvedeného otevřeného nabídkového řízení pro položku 3 jako dodavatele, který se umístil třetí v pořadí, a nikoliv první v pořadí pro všechny položky, jak to bylo oznámeno žalobkyni čtyřmi samostatnými dopisy (jeden pro každou položku) ze dne 16. července 2010, a všechna související rozhodnutí DIGIT, včetně těch, kterými se zadávají příslušné zakázky dodavateli, který se umístil první a druhý v pořadí;

               —

               uložit DIGIT, aby nahradila žalobkyni škodu, která jí vznikla z důvodu dotčeného nabídkového řízení ve výši 242 000 000 eur (122 000 000 pro položku 1A, 40 000 000 pro položku 1B, 30 000 000 pro položku 1C a 50 000 000 pro položku 3) a částku ve výši 24 200 000 eur jako náhradu škody, která jí vznikla z důvodu ztráty příležitosti a poškození jejího dobrého jména a její důvěryhodnosti, a

               —

               uložit DIGIT náhradu všech výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě jejího zamítnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované ze dne 16. července 2010 vybrat její nabídku v rámci otevřeného nabídkového řízení DIGIT/R2/PO/2009/45 „externí poskytování služeb na rozvoj, studie a podporu informačních systémů“ (1) pro položky 1A, 1B, 1C a 3 na druhém a třetím místě v pořadí dodavatelů, namísto prvního místa v pořadí dodavatelů, a všech souvisejících rozhodnutí DIGIT, včetně těch, kterými se zadávají příslušné zakázky dodavateli, který se umístil první a druhý v pořadí. Žalobkyně se mimoto domáhá náhrady údajné škody, která jí vznikla v důsledku nabídkového řízení.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila články 93 a 94 finančního nařízení (2) a zásady řádné správy a transparentnosti, jakož i články 106 a 107 finančního nařízení, neboť několik členů vítězného konsorcia nesplňovalo kritéria pro vyloučení, jelikož u nich mělo být zjištěno vážné porušení předchozích smluv a jelikož jeden člen tohoto konsorcia byl zapojen do podvodů, korupce a podplácení, zatímco několik členů vítězného konsorcia využívá subdodavatele, kteří nejsou usazeni v zemích WTO/GPA.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že zásada řádné správy a zásada rovného zacházení, jakož i články 89 a 98 finančního nařízení a článek 145 prováděcích ustanovení tohoto nařízení, byly porušeny z důvodu střetu zájmů u několika hodnotitelů.
   Žalobkyně zatřetí tvrdí, že byla při hodnocení použita neurčitá a nesprávná kritéria, čímž došlo k porušení článku 97 finančního nařízení a článku 138 prováděcích ustanovení.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že zadavatel nesdělil přednosti vybrané nabídky a dopustil se zjevně nesprávného posouzení při hodnocení její nabídky, jakož i nabídky vítězného konsorcia. Podle názoru žalobkyně zadavatel rovněž uvedl neurčité a nepodložené poznámky ve své hodnotící zprávě.

      (1)  Úř. věst. 2009/S 198-283663.

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc C-480/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2011 Akissi Danièle Boni-Claverie proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-350/11, Boni-Claverie v. Rada

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2011 Akissi Danièle Boni-Claverie proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-350/11, Boni-Claverie v. Rada
   (Věc C-480/11 P)
   2012/C 6/05
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akissi Danièle Boni-Claverie (zástupci: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas a M. Ceccaldi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit žalobu A. D. Boni-Claverie za přípustnou;

               —

               zrušit usnesení T-350/11 ze dne 13. července 2011, kterým byla žaloba prohlášena za nepřípustnou;

               —

               vrátit navrhovatelčinu věc Tribunálu, aby před ním mohla uplatnit svá práva;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 69 a 73 jednacího řádu Soudního dvora.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka následující důvody:

               —

               Vyšší moc z důvodu války, v jejímž důsledku došlo k přerušení promlčecí doby. Události, jimž musela navrhovatelka v Pobřeží slonoviny čelit od listopadu roku 2010, jsou případem vyšší moci ve smyslu článku 45 statutu Soudního dvora Evropské unie vzhledem k válečnému stavu, v jehož důsledku došlo k přerušení promlčecích dob u aktů, které vůči ní přijala Rada.

               —

               Tento případ vyšší moci z důvodu války navrhovatelce znemožňuje svobodně vykonat jeho právo podat žalobu proti aktům, které zjevně porušují základní práva.

               —

               Základní práva a svobody jsou nadřazeny zásadě právní jistoty. Tím, že Tribunál prohlásil navrhovatelčinu žalobu za nepřípustnou s poukazem na zásadu právní jistoty, porušil základní právo na soudní ochranu a na obhajobu. Navrhovatelka byla takto zbavena práva být vyslechnuta příslušným soudem.

               —

               Nemožnost namítat zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby v případě války. Zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby nelze namítat vůči adresátovi s bydlištěm ve státě, který se nachází v otevřené válce. Tyto lhůty se mohou uplatnit jen v dobách míru a jen na evropském světadílu. Navrhovatelka se však nachází na jiném světadílu, a z tohoto důvodu je striktní použití článku 102 jednacího řádu Tribunálu na projednávaný případ nepochybně v rozporu s čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a s článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               —

               Nadřazenost článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie. Podle článku 102 jednacího řádu Tribunálu se neuplatní žádná povinnost učinit oznámení, která je stanovena ve Smlouvě o fungování Evropské unie, podle níž začíná lhůta k podání žaloby běžet oznámením nebo vyhlášením nebo okamžikem, kdy se dotyčný o aktu dozvěděl. Článek 102 jednacího řádu totiž pomíjí povinnost učinit oznámení a nezohledňuje den, kdy se navrhovatelka o aktu skutečně dozvěděla, čímž omezuje literu i ducha článku 263 SFEU. Článek 102 tedy zpochybňuje práva stanovená a chráněná Smlouvou, která je vyšší právní síly a která je pro orgány tvořící Evropskou unii závazná. Vzhledem k tomu, že napadené akty nebyly navrhovatelce v rozporu s čl. 263 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie oznámeny, lhůta k podání žaloby proto může začít běžet až od okamžiku, kdy se o aktech, které vůči ní byly vydány, dozvěděla.

               —

               Závažné porušení základních práv a svobod. Zásada právní jistoty, tak jak ji formuloval Tribunál, závažným způsobem zpochybňuje právní jistotu obecně, protože jednotlivcům s bydlištěm mimo Evropskou unii, v zemi nacházející se ve válce, jsou ukládány sankce, proti nimž nemohou úspěšně uplatnit právo na podání žaloby, protože se o sankci nedozvěděli.

               —

               Navrhovatelka podpůrně navrhuje zrušení aktů, které vůči ní Rada přijala, a to kvůli závažnosti porušení základních práv a svobod. Vzhledem k tomu, že napadené akty porušují základní svobody chráněné různými mezinárodními smlouvami, přísluší Soudnímu dvoru uvedené akty zrušit, neboť jejich protiprávnost je v rozporu se zavedeným evropským právním řádem a proto, že vzhledem k závažnosti porušení chráněných základních práv a svobod nelze namítat zmeškání lhůty k podání žaloby.


title: Věc T-191/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) a další v. Rada

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/65

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2015 – Greenwood Houseware (Zhuhai) a další v. Rada
   (Věc T-191/10) (1)

   (2015/C 389/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3. 7. 2010.


title: Věc C-306/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona) – Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) v. Rafael Hoteles SA (Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti — Směrnice 2001/29/ES — Článek 3 — Pojem sdělování veřejnosti — Díla sdělovaná prostřednictvím televizních přijímačů umístěných v hotelových pokojích)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. prosince 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona) – Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE) v. Rafael Hoteles SA
   (Věc C-306/05) (1)

   (Autorské právo a práva s ním související v informační společnosti - Směrnice 2001/29/ES - Článek 3 - Pojem „sdělování veřejnosti“ - Díla sdělovaná prostřednictvím televizních přijímačů umístěných v hotelových pokojích)
   (2006/C 331/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sociedad General de Autores y Editores de España (SGAE)

      Žalovaná: Rafael Hoteles SA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Provincial de Barcelona – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10) – Pojem „sdělování veřejnosti“ (článek 3 směrnice) – Pojem „čistě soukromý prostor“ – Díla šířená prostřednictvím televizních přístrojů umístěných v hotelových pokojích
   Výrok

               1)

               Ačkoliv pouhé poskytnutí fyzického zařízení nepředstavuje, jako takové, sdělování ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, poskytování signálu hotelovým zařízením prostřednictvím televizních přijímačů klientům ubytovaným v pokojích tohoto zařízení představuje, nezávisle na užívané technice přenosu signálu, sdělování veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Soukromá povaha pokojů hotelového zařízení nebrání tomu, aby v nich uskutečňované sdělování díla prostřednictvím televizních přijímačů představovalo sdělování veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29.

      (1)  Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


title: Věc C-651/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 19. prosince 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. X BV

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 19. prosince 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. X BV
   (Věc C-651/11)
   2012/C 73/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastník řízení: X BV

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné převod 30 % podílů na společnosti — které převodce těchto podílů poskytuje služby podléhající dani z přidané hodnoty — přirovnat k převodu (části) aktiv ve smyslu čl. 5 odst. 8 šesté směrnice při dodání zboží nebo ve smyslu čl. 6 odst. 5 této směrnice při poskytování služeb? (1)

               2)

               Pokud bude na první otázku odpovězeno záporně: je možné převod podílů uvedený v první otázce přirovnat k převodu (části) aktiv ve smyslu čl. 5 odst. 8 šesté směrnice při dodání zboží nebo ve smyslu čl. 6 odst. 5 této směrnice při poskytování služeb, pokud zbývající vlastníci podílů, kteří společnosti, jejíž podíly se převádí, rovněž poskytují služby podléhající dani z přidané hodnoty, převedou (téměř) současně všechny zbývající podíly na této společnosti stejné osobě?

               3)

               Pokud bude i na druhou otázku odpovězeno záporně: je možné převod podílů uvedený v první otázce přirovnat k převodu (části) podniku ve smyslu čl. 5 odst. 8 nebo čl. 6 odst. 5 šesté směrnice, pokud se zohlední, že tento převod je v úzké souvislosti s manažerskou činností v rámci této účasti?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-359/06: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/45/ES — Sociální politika — Ochrana zaměstnanců — Používání pracovního zařízení — Minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/5

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-359/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/45/ES - Sociální politika - Ochrana zaměstnanců - Používání pracovního zařízení - Minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví)
   (2007/C 155/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a I. Kaufmann-Bühler, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/45/ES ze dne 27. června 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/655/EHS o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 195, s. 46; Zvl. vyd. 05/04, s. 132) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/45/ES ze dne 27. června 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/655/EHS týkající se minimálních požadavků na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního nařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), pokud jde o spolkové země Burgenlandsko, Korutany a Dolní Rakousy, respektive tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-839/14: Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Alnapharm v. OHIM – Novartis (Alrexil)

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/49

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2014 – Alnapharm v. OHIM – Novartis (Alrexil)
   (Věc T-839/14)
   (2015/C 065/66)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alnapharm GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: H. Heldt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Alrexil“ – Přihláška č. 1 0 3 06  249

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014, ve věci R 1723/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-318/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 30. května 2017 – Mahmud Ibrahim a další v. Spolková republika Německo

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 30. května 2017 – Mahmud Ibrahim a další v. Spolková republika Německo
   (Věc C-318/17)
   (2017/C 309/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mahmud Ibrahim, Fadwa Ibrahim, Bušra Ibrahim, Mohammad Ibrahim, zákonně zastupovaný rodiči, Fadwou a Mahmudem Ibrahimovými, a Ahmad Ibrahim, zákonně zastupovaný rodiči, Fadwou a Mahmudem Ibrahimovými

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

               1)

               Brání přechodné ustanovení čl. 52 odst. 1 směrnice 2013/32/EU (1) použití takové vnitrostátní právní úpravy, podle které je při uplatnění v porovnání s předchozí právní úpravou širšího oprávnění stanoveného v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU žádost o mezinárodní ochranu nepřípustná, pokud žadateli jiný členský stát přiznal doplňkovou ochranu, jestliže se vnitrostátní právní úprava z důvodu chybějícího vnitrostátního přechodného ustanovení uplatní i na žádosti podané před 20. červencem 2015?
               Umožňuje přechodné ustanovení čl. 52 odst. 1 směrnice 2013/32/EU členským státům uplatnit rozšířené oprávnění stanovené v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU se zpětnou účinností, což by znamenalo, že i žádosti o azyl podané před provedením tohoto rozšířeného oprávnění do vnitrostátního práva, o nichž v době provedení nebylo dosud právoplatně rozhodnuto, budou nepřípustné?

               2)

               Poskytuje článek 33 směrnice 2013/32/EU členským státům možnost volby, zda žádost o azyl zamítnou na základě jinak určené mezinárodní příslušnosti (dublinské nařízení), nebo na základě čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Bráni unijní právo členským státům při uplatňování rozšířeného oprávnění stanoveného v čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU zamítnout žádost o mezinárodní ochranu jako nepřípustnou z důvodu udělení doplňkové ochrany v jiném členském státě, pokud

                           a)

                           se žadatel domáhá zvýšení své ochrany poskytnuté v jiném členském státě (přiznání postavení uprchlíka) a azylové řízení v tomto jiném členském státě se vyznačovalo a stále vyznačuje systémovými nedostatky, nebo

                           b)

                           konkrétní podoba této mezinárodní ochrany, zejména životní podmínky osoby, které byla udělena doplňková ochrana, v tomto jiném členském státě, který žadatelovi udělil doplňkovou ochranu,

                                       —

                                       je v rozporu s článkem 4 Listiny základných práv, případně s článkem 3 EÚLP, nebo

                                       —

                                       nevyhovuje požadavkům článků 20 a násl. směrnice 2011/95/EU bez toho, že by byla v rozporu s článkem 4 Listiny nebo s článkem 3 EÚLP?

               4)

               V případě kladné odpovědi na otázku 3b): Platí to i v případě, že osobám s doplňkovou ochranou nejsou zabezpečovány žádné existenční potřeby, případně jim jsou v porovnání s jinými členskými státy zabezpečovány jen ve velmi omezeném rozsahu, ale není s nimi v tomto ohledu zacházeno jinak než se státními příslušníky dotčeného státu?

               5)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:

                           a)

                           Uplatní se nařízení Dublin III v řízení o udělení mezinárodní ochrany, byla-li žádost o azyl podaná před 1. lednem 2014, žádost o přijetí zpět však až po 1. lednu 2014 a žadatel již dříve (v únoru 2013) získal v dožádaném členském státě doplňkovou ochranu?

                           b)

                           Vyplývá z dublinských nařízení (nepsané) pravidlo o přechodu příslušnosti na členský stát, který žádá o přijetí žadatele zpět, pokud dožádaný příslušný členský stát na základě dublinských nařízení zamítl ve lhůtě podanou žádost o přijetí zpět a místo toho odkázal na mezistátní dohodu o zpětném přebírání osob?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


title: Věc C-482/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov (Slovenská republika) dne 29. října 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská v. Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresným súdem Prešov (Slovenská republika) dne 29. října 2012 — Peter Macinský, Eva Macinská v. Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.
   (Věc C-482/12)
   2013/C 9/54
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresný súd Prešov

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Peter Macinský, Eva Macinská

      Žalované: Getfin s.r.o., Financreal s.r.o.

      Předběžná otázka

   Má se směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13/EHS“) vykládat v tom smyslu, že jí odporuje právní úprava členského státu, jako je ustanovení § 151j odst. 1 Občianskeho zákonníka (občanský zákoník) ve spojení s dalšími ustanoveními právní úpravy dotčené ve věci samé, která umožňuje věřiteli vymoci plnění ze zneužívajících klauzulí tak, že uskuteční výkon zástavního práva prostřednictvím prodeje nemovitosti navzdory námitkám spotřebitele a spornosti věci a bez posouzení smluvních podmínek soudem či jiným nezávislým orgánem?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-497/07: Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Compañía Española de Petróleos v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/50

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Compañía Española de Petróleos v. Komise
   (Věc T-497/07)
   (2008/C 64/81)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Compañía Española de Petróleos (Cepsa), SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: P. Pérez-Llorca Zamora, O. Armengol i Gasull a A. Pascual Morcillo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit články 1 a 4 rozhodnutí Komise [C(2007) 4441] v rozsahu, v jakém určují, že Compañía Española de Petróleos S.A. porušila článek 81 ES, ukládají jí pokutu, nařizují jí bezprostředně ukončit protiprávní jednání a adresují jí uvedené rozhodnutí;

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou Compañía Española de Petróleos S.A., a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2007) 4441 konečné ze dne 3. října 2007 ve věci COMP/38710 – Bitumen Španělsko. V napadeném rozhodnutí Komise určila, že žalobkyně spolu s dalšími společnostmi porušila článek 81 ES tím, že se po určitou dobu účastnila řady dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu penetračního bitumenu, konkrétně dohod o rozdělní trhu a koordinaci cen. Za uvedená protiprávních jednání Komise uložila pokutu, za kterou jsou žalobkyně a další společnosti společně a nerozdílně odpovědné.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně zaprvé tvrdí, že došlo k nesprávnému právnímu posouzení, když bylo na základě judikatury týkající se „hospodářské jednotky“ žalobkyni přičteno protiprávní jednání spáchané jinou společností. Dále má žalobkyně za to, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností, když odmítla důkazy předložené žalobkyní za účelem prokázání nezávislosti společnosti, jež se dopustila uvedeného protiprávního jednání, a když dospěla k závěru, že mnoho činitelů prokazuje, že uvedená společnost nebyla nezávislá. V tomto kontextu má žalobkyně rovněž za to, že Komise porušila povinnost odůvodnění, když bezdůvodně zamítla argumenty žalobkyně ohledně nezávislosti společnosti, jež se dopustila protiprávního jednání.
   Ohledně částky pokuty žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy a právo žalobkyně na řízení bez průtahů tím, že s ohledem na dostupné informace nepřijala námitky v rozumné lhůtě, a že porušila zásadu proporcionality a dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že nezohlednila skutečnost, že žalobkyně přijala program pro účely dosažení souladu.


title: Věc C-113/14: Žaloba podaná dne 10. března 2014 – Spolková republika Německo v. Evropský parlament, Rada Evropské unie

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/15

         Žaloba podaná dne 10. března 2014 – Spolková republika Německo v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-113/14)
   2014/C 129/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, A. Wiedmann, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013 kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (1),

               —

               zrušit článek 2 nařízení Rady (EU) č. 1370/2013 ze dne 16. prosince 2013, kterým se určují opatření týkající se stanovení některých podpor a náhrad v souvislosti se společnou organizací trhů se zemědělskými produkty (2), který odkazuje na článek 7 nařízení (EU) č. 1308/2013,

               —

               konstatovat zachování účinků uvedených ustanovení do nabytí účinnosti právní úpravy přijaté na vhodném právním základě,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Spolková republika Německo se domáhá zrušení článku 7 nařízení (EU) č. 1308/2013. Nařízení (EU) č. 1308/2013 bylo přijato ve svém celku k zajištění společné organizace zemědělských trhů na základě čl.. 43 odst. 2 SFEU.
   Podle názoru spolkové vlády se však v případě ustanovení článku 7 nařízení (EU) č. 1308/2013 jedná o takzvané „opatření ke stanovení cen“ ve smyslu čl. 43 odst. 3 SFEU. Spolková vláda proto zastává názor, že článek 7 nařízení (EU) č. 1308/2013 neměl být přijat na základě čl. 43 odst. 2 SFEU, nýbrž na základě čl. 43 odst. 3 SFEU. Podle názoru spolkové vlády spočívá tudíž článek 7 nařízení (EU) č. 1308/2013 na nesprávném právním základě.
   Podle názoru spolkové vlády je proto v zájmu právní jistoty a jasnosti nutno zrušit rovněž článek 2 nařízení (EU) č. 1370/2013, který odkazuje na článek 7 nařízení (EU) č. 1308/2013. Článek 2 nařízení (EU) č. 1370/2013 přispívá svým odkazem na ustanovení článku 7 nařízení (EU) č. 1308/2013, které musí být podle názoru spolkové vlády zrušeno, k vytvoření nesprávného dojmu, že toto ustanovení spočívá na správném právním základě a je v souladu s právem.
   Podle názoru spolkové vlády je navíc k ochraně vyšších zájmů, z důvodů ochrany důvěry zemědělských podniků, jakož i obecně z důvodů právní jistoty podle článku 264 odst. 2 SFEU třeba konstatovat zachování účinků uvedených právních přepisů až do nabytí účinnosti právních předpisů přijatých na vhodném právním základě.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 671.

      (2)  Úř. věst. L 346, s. 12.


title: Věc C-587/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Omnicare, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-289/09, Omnicare, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/40

      Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Omnicare, Inc. proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-289/09, Omnicare, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH
      (Věc C-587/11 P)
      (2012/C 25/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Omnicare, Inc. (zástupce: M. Edenborough QC)

         Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Astellas Pharma GmbH

         Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

      Navrhovatelka se domáhá zrušení napadeného rozsudku. Krom toho požaduje, aby jí byly uhrazeny náklady tohoto řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka vznáší jediný důvod kasačního opravného prostředku, a to že Tribunál nesprávně uplatnil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) (dále jen („nové nařízení“). Věc se týká námitek podaných společností Astellas Pharma GmbH (dříve Yamanouchi Pharma GmbH) (dále jen „odpůrkyně“) vycházejících ze zápisu německé ochranné známky č. 394 01 348, jejíž majitelkou je odpůrkyně, a tvrzení o existenci nebezpečí záměny podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (2) (dále jen „staré nařízení“) (ale které je, pokud jde o relevantní části, s novým nařízením totožné). Vzhledem k tomu, že starší ochranná známka byla zapsána více než pět let před podáním námitek, bylo nutné, aby odpůrkyně prokázala, že ochranná známka byla skutečně užívána, aby mohla být důvodem pro námitky.
      Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně rozhodl, že starší ochranná známka, které se odpůrkyně dovolávala, byla po právní stránce skutečně užívána. Je sice nesporné, že dotčená ochranná známka byla skutečně užívána v obchodním styku nebo se souhlasem odpůrce pro služby, pro které byla zapsána. Toto užívání se však týkalo služeb, které byly poskytovány bezplatně. Takového užívání se tudíž nelze právoplatně dovolávat za účelem prokázání, že ochranná znána byla skutečně užívána. Tato otázka byla předmětem judikatury, kterou podle názoru navrhovatelky a) Tribunál nesprávně použil a která b) je s jeho rozhodnutím v rozporu. Právní následky, jenž je třeba za takových skutkových okolností vyvodit, musí posoudit Soudní dvůr.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc C-402/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2011 Jager & Polacek GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2011 ve věci T-488/09, Jager und Polacek GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2011 Jager & Polacek GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2011 ve věci T-488/09, Jager und Polacek GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-402/11 P)
   2012/C 6/02
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Jager & Polacek GmbH (zástupce: A. Renck, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 12. května 2011 (věc T-488/09);

               2)

               uložit žalovanému v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Požadavek účinné právní ochrany vyžaduje, aby oznámení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, které je předmětem sporu, jímž byly námitky účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek prohlášeny za přípustné, bylo považováno za rozhodnutí a aby bylo pokračováno v řízení o námitkách. Opačný názor Tribunálu je právně chybný a je založen na rozsudcích Soudního dvora, které nejsou pro projednávaný případ použitelné.
   Tribunál se dále zmýlil, když konstatoval, že oznámení nemůže být rozhodnutím. Naopak, rozhodnutí může být obsaženo i v oznámení.
   Tribunál konečně dostatečně neodůvodnil, proč je mezinárodní registrace ochranné známky, která je předmětem sporu, pro projednávané řízení bezvýznamné.


title: Věc T-560/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Nencini v. Parlament ( „Řízení o předběžných opatřeních — Člen Evropského parlamentu — Vymáhání náhrad vyplacených z titulu proplácení nákladů na parlamentní asistenci a cestovné — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/14

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2011 — Nencini v. Parlament
   (Věc T-560/10 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Člen Evropského parlamentu - Vymáhání náhrad vyplacených z titulu proplácení nákladů na parlamentní asistenci a cestovné - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2011/C 113/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Riccardo Nencini (Barberino di Mugello, Itálie) (zástupce: F. Bertini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, A. Caiola a D. Moore, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti několika rozhodnutí Evropského parlamentu nařizujících vymáhání parlamentních náhrad, které byly neoprávněně vyplaceny.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-79/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Cisco Systems a Messagenet v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Evropský trh internetových komunikačních služeb — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné s vnitřním trhem — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Cisco Systems a Messagenet v. Komise
   (Věc T-79/12) (1)

   (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Evropský trh internetových komunikačních služeb - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení podniků za slučitelné s vnitřním trhem - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění)
   2014/C 31/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cisco Systems, Inc. (San José, Kalifornie, Spojené státy); a Messagenet SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, A. de Pablo a K. Jörgens, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan, S. Noël a C. Hödlmayr, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Microsoft Corp. (Seattle, Washington, Spojené státy) (zástupce: G. Berrisch, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 7279 ze dne 7. října 2011, kterým se prohlašuje spojení podniků, jehož cílem je získání kontroly společnosti Microsoft Corp. nad společností Skype Global Sàrl, za slučitelné s vnitřním trhem a s Dohodou o evropském hospodářském prostoru (EHP) (věc COMP/M.6281 — Microsoft/Skype)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Cisco Systems Inc. a Messagenet SpA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Microsoft Corp.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-412/14: Žaloba podaná dne 6. června 2014 – Larko v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/47

         Žaloba podaná dne 6. června 2014 – Larko v. Komise
   (Věc T-412/14)
   2014/C 292/58
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki A.E. (Athény, Řecko) (zástupci: I. Drillerakis, E. Triantafillou, G. Psaroudakis, E. Rantos, N. Korogiannakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě v plném rozsahu;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské Komise [SG-Greffe(2014) D/4628/28/03/2014] ze dne 27. března 2014, týkající se prodeje některých aktiv žalobkyně [SA.37954 (2013/N)]

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny základních práv Komisí. Žalobkyně tvrdí, že z důvodu, že nebyla předem vyslechnuta, byl napadený akt přijat za porušení podstatných formálních náležitostí řízení o přijetí rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i článku 14 nařízení (ES) č. 659/99 (1) ze strany Komise. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že měla za to, že chybí hospodářská kontinuita mezi žalobkyní a subjektem, který nabývá její aktiva v rámci „privatizačního programu“.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU. Žalobkyně tvrdí, že napadený akt není dostatečně odůvodněný, pokud jde o chybějící hospodářskou kontinuitu, zejména co se týče a) rozsahu převedených aktiv; b) nepřevedení pracovních smluv; a c) hospodářského odůvodnění prodeje.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-394/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Photo USA Electronic Graphic v. Rada „Dumping — Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny — Konečné antidumpingové clo — Definice dotčeného výrobku“

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2014 – Photo USA Electronic Graphic v. Rada
   (Věc T-394/13) (1)

   („Dumping - Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny - Konečné antidumpingové clo - Definice dotčeného výrobku“)
   (2015/C 007/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Photo USA Electronic Graphic, Inc. (Peking, Čína) (zástupce: K. Adamantopoulos, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connor, solicitor, a S. Gubel, avocat)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland a M. França, zmocněnci); Ancàp SpA (Sommacampagna, Itálie); Cerame-Unie AISBL (Brusel, Belgie); Confindustria Ceramica (Sassuolo, Itálie); a Verband der Keramischen Industrie eV (Selb, Německo) (zástupce: R. Bierwagen, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 131, s. 1) v rozsahu, v jakém žalobkyni ukládá antidumpingové clo.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Photo USA Electronic Graphic, Inc. ponese vlastní nálady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou Evropské unie a společnostmi Ancàp SpA, Cerame-Unie AISBL, Confindustria Ceramica a Verband der Keramischen Industrie eV.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc C-389/05: Žaloba podaná dne  27. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/12

         Žaloba podaná dne 27. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-389/05)
   (2006/C 10/23)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. října 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou A. Bordesem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že vyhradila výkon činnosti spojené s umělým oplodněním dobytka pouze oprávněným „inseminačním střediskům“ ve Francii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 49 ES.

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Články 43 ES a 49 ES se věnují právu usazování, resp. volnému pohybu služeb. Článek 46 krom toho stanoví, že ustanovení stanovená těmito články a opatření přijatá na jejich základě nevylučují užití vnitrostátních ustanovení členského státu, které stanoví zvláštní režim pro cizí státní příslušníky z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a ochrany zdraví. Toto posledně uvedené ustanovení však není v projednávané věci dotčeno vzhledem k tomu, že žalobní důvod Komise se netýká zvláštního režimu stanoveného pro státní příslušníky jiných členských států, kteří ve Francii hodlají vykonávat služby umělého oplodnění, ale de iure a de facto nemožnosti přístupu státních příslušníků Společenství k této činnosti z důvodu monopolu přiznaného ve Francii „inseminačním střediskům“ zejména dvěma ustanoveními francouzské právní úpravy.
   Služby umělého oplodnění jsou ve Francii předmětem skutečného a právního monopolu ve prospěch „inseminačních středisek“, který provozovatelům těchto služeb pocházejících z ostatních členských států zakazuje přístup k těmto činnostem buď na základě práva na usazení nebo práva volného pohybu služeb. Francouzské orgány uvádějí úvahy týkající se zdraví, které podle nich mohou odůvodnit přijetí nebo zachování vnitrostátních opatření natolik omezujících, že tato vedou k neplatnosti těchto dvou svobod přiznaných Smlouvou, přesto, že Komise jednak napadá platnost předloženého odůvodnění a že má za to, že svou povahou jsou i tato omezení v každém případě nepřiměřené cíli veterinární a hygienické bezpečnosti, který je zejména dovoláván k odůvodnění těchto omezení.


title: Věc T-29/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – International Management Group v. Komise „Rozvojová spolupráce — Roční akční program pro Myanmar (Barmu) financovaný ze souhrnného rozpočtu Evropské unie — Rozhodnutí o plnění rozpočtu — Změna — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádného finančního řízení — Zásada řádné správy — Transparentnost — Opravný prostředek — Legitimní očekávání“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – International Management Group v. Komise
   (Věc T-29/15) (1)

   („Rozvojová spolupráce - Roční akční program pro Myanmar (Barmu) financovaný ze souhrnného rozpočtu Evropské unie - Rozhodnutí o plnění rozpočtu - Změna - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádného finančního řízení - Zásada řádné správy - Transparentnost - Opravný prostředek - Legitimní očekávání“)
   (2017/C 078/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Management Group (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Burgstaller, C. Farrell, solicitors, a E. Wright, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástpci: J. Baquero Cruz a S. Bartelt, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2014) 9787 final ze dne 16. prosince 2014, kterým se mění prováděcí rozhodnutí C(2013) 7682 final o ročním akčním programu na rok 2013 pro Myanmar (Barmu) financovaném ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti International Management Group se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


title: Věc T-554/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Oracle America v. OHIM – Aava Mobile (AAVA MOBILE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství AAVA MOBILE — Starší slovní ochranná známka Společenství JAVA — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neexistence nebezpečí asociace — Spojitost mezi označeními — Dobré jméno — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. března 2014 – Oracle America v. OHIM – Aava Mobile (AAVA MOBILE)
   (Věc T-554/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AAVA MOBILE - Starší slovní ochranná známka Společenství JAVA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí asociace - Spojitost mezi označeními - Dobré jméno - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
   2014/C 151/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: M. Graf a T. Heydn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina a P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2012 (věc R 1205/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Oracle America, Inc. a Aava Mobile Oy

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Oracle America, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc C-199/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2013 společnostmi Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 1. února 2013 ve věci T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL v. Evropská komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2013 společnostmi Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 1. února 2013 ve věci T-368/11, Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS, Travetanche Injection SPRL v. Evropská komise
   (Věc C-199/13 P)
   2013/C 171/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polyelectrolyte Producers Group, SNF SAS a Travetanche Injection SPRL (zástupci: K. Van Maldegem a R. Cana, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Nizozemské království

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-368/11 a

               —

               zrušit nařízení Komise (EU) č. 366/2011 ze dne 14. dubna 2011, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (dále jen „napadené nařízení“), pokud jde o přílohu XVII (akrylamid) (1) nebo

               —

               podpůrně, vrátit věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě na neplatnost podanou navrhovatelkou

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení (včetně nákladů řízení vzniklých před Tribunálem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uvádí, že tím, že Tribunál zamítl jejich žalobu na zrušení napadeného nařízení, porušil unijní právo. Navrhovatelky zejména tvrdí, že se Tribunál dopustil několika pochybení při svém výkladu skutkového stavu a právního rámce použitelného na jejich situaci. Z tohoto důvodu se Tribunál dopustil několika právních omylů, jelikož zejména

               —

               provedl nesprávný výklad nařízení č. 1488/94 (2), když dospěl k závěru, že se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když nezohlednila všechny relevantní skutečnosti a okolnosti;

               —

               provedl nesprávný výklad nařízení č. 1488/94, když dospěl k závěru, že se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o hodnocení zohledněných údajů o expozici;

               —

               se dopustil nesprávného právního posouzení a výkladu REACH, když dospěl k závěru, že se Komise nedopustila zjevně nesprávného posouzení, když přijala napadené nařízení na základě informací týkajících se výrobku odlišného od výrobku, který podléhal omezení podle napadeného nařízení;

               —

               se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že Komise neporušila zásadu proporcionality;

               —

               se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že Komise neporušila svou povinnost uvést odůvodnění;

               —

               provedl nesprávný výklad napadeného nařízení, když přijal závěr, že zahrnuje rovněž NMA cement obsahující akrylamid.

         Z těchto důvodů navrhovatelky uvádí, že rozsudek Tribunálu ve věci T-368/11 a napadené nařízení musí být zrušeno.

      (1)  Úř. věst. L 101, s. 12.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1488/94 ze dne 28. června 1994, kterým se stanoví zásady hodnocení rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 (Úř. věst. L 161, s. 3; Zvl. vyd. 15/02, s. 360).


title: Věc T-348/13: Žaloba podaná dne 3. července 2013 — Kadhaf Al Dam v. Rada a Komise

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/8

         Žaloba podaná dne 3. července 2013 — Kadhaf Al Dam v. Rada a Komise
   (Věc T-348/13)
   2013/C 298/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ahmed Mohammed Kadhaf Al Dam (Káhira, Egypt) (zástupce: H. de Charette, advokát)

      Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že

                           —

                           rozhodnutí 2013/182 ze dne 22. dubna 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi, v rozsahu, v němž neodstranilo jméno žalobce z přílohy II a přílohy IV rozhodnutí 2011/137/SZBP;

                           —

                           rozhodnutí 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi v rozsahu, v němž jeho přílohy II a IV obsahují jméno žalobce;

                           —

                           nařízení Rady Evropské unie 204/2011 ze dne 2. března 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi v rozsahu, v němž jeho příloha III obsahuje jméno žalobce;

                     se na něj nevztahují;

               —

               uložil Radě a Komisi symbolické jedno euro jako náhradu způsobené škody;

               —

               uložil Radě a Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení základních práv a má čtyři části založené na:

                           —

                           porušení práva žalobce na obhajobu, jelikož nebyl vyslechnut před tím, než vůči němu byla přijata omezující opatření;

                           —

                           neoznámení napadených aktů žalobci, a to navzdory skutečnosti, že orgány znaly jeho adresu;

                           —

                           nedostatku odůvodnění, jelikož odůvodnění uvedené v napadených aktech na podporu omezujících opatření přijatých vůči žalobci nijak nesouvisí se situací v Libyi v daném okamžiku ani se sledovanými cíli;

                           —

                           na nekonání jednání.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva a má dvě části založené na:

                           —

                           nedostatku veřejné prospěšnosti z omezujících opatření přijatých vůči žalobci nebo na nedostatku veřejného zájmu na těchto opatřeních, jelikož žalobce oficiálně přerušil styky s libyjskou vládou;

                           —

                           nedostatku právní jistoty.


title: Věc T-107/14: Žaloba podaná dne 14. února 2014 – Řecká republika v. Komise

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/31

         Žaloba podaná dne 14. února 2014 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-107/14)
   2014/C 129/39
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, E. Leutheriotou a A. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2013/763/EU ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámené pod číslem C(2013) 8743] a zveřejněné v Úředním věstníku L 338/2013, v kapitolách, které z financování Evropskou unií vylučují výdaje: a) v celkové výši 78 813 783,87 eur, vynaložené Řeckou republikou v oblasti jednotné platby během hospodářských let 2008-2010 a b) ve výši 22 230 822,10 eur, vynaložené Řeckou republikou v oblasti podmíněnosti během hospodářských let 2006-2010;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

               1.

               Stran opravy uplatněné napadeným rozhodnutím v rámci režimu jednotné platby podle nařízení č. 1782/2003 (1) (platební nároky):

                           První žalobní důvod směřující ke zrušení

                                       —

                                       Chybějící právní základ pro uplatnění oprav ve vztahu k výpočtu nároků na jednotnou platbu a rozdělení vnitrostátní rezervy a nesprávný výklad a uplatnění článků 42 a 43 nařízení č. 1782/2003, článků 21 a 28 odst. 1 a 2 nařízení č. 795/2004 (2) a článku 231 nařízení č. 1290/2005 (3);

                                       —

                                       Protiprávní uplatnění paušálních oprav v rámci režimu jednotné platby z důvodu chybějícího platného právního základu k uplatnění dřívějších pokynů obsažených v dokumentu VI/5530/1997 na novou SZP a na režim jednotné platby; nebo alternativně uplatnění dřívějších pokynů na novou SZP představuje nesprávné užití posuzovací pravomoci Evropské unie v oblasti finančních oprav, které zároveň znatelně porušuje zásadu proporcionality.

                           Druhý žalobní důvod směřující ke zrušení, týkající se zohlednění všech krmných ploch při výpočtu referenční částky:

                                       —

                                       Komise navrhuje paušální opravu 5 % v rozporu se zásadami právní jistoty a proporcionality, a překračuje tak meze své posuzovací pravomoci, ačkoli by neměla navrhnout žádnou opravu nebo by měla opravu omezit na 2 %.

                           Třetí žalobní důvod směřující ke zrušení, týkající se zohlednění všech krmných ploch při výpočtu referenčních částek:

                                       —

                                       Porušení článku 4 nařízení č. 2529/2001, což má za následek to, že základ pro výpočet navrhované paušální opravy je nesprávný, neboť oprava se musí omezit na částku 162 920 267,28 eur pro rok 2007, na 162 528 761,38 eur pro rok 2008 a na 161 343 586,94 eur pro rok 2009.

                           Čtvrtý žalobní důvod směřující ke zrušení, týkající se rozdělení vnitrostátní rezervy:

                                       —

                                       Chybný výklad článku 42 nařízení č. 1782/2003 a článku 21 nařízení č. 795/2004 (kritéria rozdělení vnitrostátní rezervy) a nesprávné posouzení skutkového stavu.

                           Pátý žalobní důvod směřující ke zrušení, týkající se rozdělení vnitrostátní rezervy:

                                       —

                                       Chybějící podmínky pro uplatnění nařízení č. 1290/2005, neboť závěry Komise ohledně vnitrostátních kritérií pro rozdělování vnitrostátní rezervy neporušují toto nařízení;

                                       —

                                       Chybný výklad a uplatnění článku 31 nařízení č. 1290/2005 a pokynů obsažených v dokumentu VI/5530/1997, neboť i za předpokladu, že výtky uplatněné Komisí ohledně kritérií pro rozdělování vnitrostátní rezervy jsou opodstatněné, nevedly k vyplacení částek neoprávněným osobám a nevyvolaly riziko ztráty pro Fond; dále předmětné výtky nesouvisí s neprovedením klíčové kontroly, a tudíž neodůvodňují uplatnění paušální opravy 10 %.

               2.

               Stran opravy uplatněné napadeným rozhodnutím v oblasti podmíněnosti:

                           Šestý žalobní důvod směřující ke zrušení:

                                       —

                                       Dokument Komise AGRI-2005-64043, který byl přijat dne 9. června 2006, nemůže představovat právní základ k uplatnění finanční opravy. V každém případě jej nelze použít retroaktivně k uplatnění opravy pro rok podání žádostí 2006.

                           Sedmý žalobní důvod směřující ke zrušení zejména pro rok podání žádostí 2008:

                                       —

                                       Finanční opravy byly uplatněny v rozporu s postupem stanoveným v článku 11 nařízení č. 885/2006 a v článku 31 nařízení č. 1290/2005;

                                       —

                                       V každém případě v důsledku nesprávného posouzení skutkového stavu a chybějícího odůvodnění Komise dospěla k závěru, že nedostatky v systému kontrol podmíněnosti jsou prokázány.

                           Osmý žalobní důvod směřující ke zrušení: nesprávné uplatnění dokumentu AGRI-2005-64043

                                       —

                                       Překročení mezí posuzovací pravomoci, kterou je nadána Komise, což mělo za následek uplatnění nepřiměřených oprav ve vztahu ke zjištěným nesrovnalostem, neboť pro roky 2006 a 2007 byla uplatněna oprava 5%;

                                       —

                                       Chyba při stanovení základu pro výpočet uplatněné opravy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 03/44, s. 226).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).