title: Věc T-623/16: Žaloba podaná dne 31. srpna 2016 – Volkswagen v. EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/23

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2016 – Volkswagen v. EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)
   (Věc T-623/16)
   (2016/C 383/33)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus a J. Engberding, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Finsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „MAIN AUTO WHEELS“ – Přihláška č. 12 863 643

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2016, ve věci R 2189/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-148/15 R: Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. ledna 2016 – Brouillard v. Komise „Veřejná služba — Nepřipuštění k účasti na zkouškách v rámci výběrového řízení — Řízení o předběžných opatřeních — Návrh na předběžné opatření — Naléhavost — Nedostatek“

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/27

         Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. ledna 2016 – Brouillard v. Komise
   (Věc F-148/15 R)
   („Veřejná služba - Nepřipuštění k účasti na zkouškách v rámci výběrového řízení - Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na předběžné opatření - Naléhavost - Nedostatek“)
   (2016/C 090/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alain Laurent Brouillard (Forest, Belgie) (zástupce: P. Vande Casteele, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/306/15 – právníci lingvisté francouzského jazyka (AD7), o nepřipuštění žalobce do další fáze výběrového řízení z důvodu, že žalobce neměl úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání.

      Výrok usnesení

               1)

               Návrh na předběžné opatření A. L. Brouillarda se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-177/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 5. dubna 2017 – Demarchi Gino S.a.s. v. Ministero della Giustizia

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 5. dubna 2017 – Demarchi Gino S.a.s. v. Ministero della Giustizia
   (Věc C-177/17)
   (2017/C 277/30)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Demarchi Gino S.a.s.

      Žalovaný: Ministero della Giustizia

      Předběžná otázka

   Brání zásada, podle které má každý právo na to, aby jeho věc byla v přiměřené lhůtě projednána nestranným soudem, zakotvená v čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, která je zásadou unijního práva na základě čl. 6 odst. 3 [SEU], ve spojení se zásadou vyplývající z článku 67 SFEU, podle které Unie tvoří prostor práva při respektování základních práv, jakož i zásadou vyplývající z článků 81 a 82 SFEU, podle které Unie rozvíjí justiční spolupráci v občanských a trestních věcech s mezinárodním prvkem založenou na zásadě vzájemného uznávání soudních a mimosoudních rozhodnutí, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava obsažená v článku 5e zákona č. 89/2001, která ukládá osobám, kterým byl přiznán nárok, aby jim italský stát zaplatil „spravedlivou náhradu“ za nepřiměřenou délku soudních řízení, řadu povinností, které musí splnit, aby se platby domohly, a čekat na uplynutí lhůty stanovené v uvedeném čl. 5e odst. 5 zákona 89/2001, aniž by mezitím mohly vykonat jakýkoli právní úkon směřující k vykonání soudního rozhodnutí a aniž by se posléze mohly domáhat náhrady škody za opožděné zaplacení náhrady, a to i v případech, kdy „spravedlivá náhrada“ byla přiznána v souvislosti s nepřiměřenou délkou občanskoprávního řízení s mezinárodním prvkem, nebo každopádně v oblasti, která spadá do pravomoci Evropské unie či v oblasti, ve které Evropská unie stanoví vzájemné uznávání soudních rozhodnutí?


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-14/04 (žádost Conseil d'État o rozhodnutí o předběžné otázce): Abdelkader Dellas a další proti Premier ministre a dalším (Sociální politika — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Směrnice 93/104/ES — Pojem  pracovní doba  — Působnost — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, zejména pro maximální dobu odpočinku v týdnu, maximální délku, která je pro pracovníka příznivější — Stanovení pracovní doby v určitých sociálních zařízeních — Pohotovostní služba zahrnující přítomnost pracovníka na pracovišti — Období nečinnosti pracovníka v rámci takové služby — Vnitrostátní systém rozlišeného výpočtu hodin přítomnosti na pracovišti v závislosti na intenzitě činnosti)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-14/04 (žádost Conseil d'État o rozhodnutí o předběžné otázce): Abdelkader Dellas a další proti Premier ministre a dalším (1)

   (Sociální politika - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Směrnice 93/104/ES - Pojem „pracovní doba“ - Působnost - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, zejména pro maximální dobu odpočinku v týdnu, maximální délku, která je pro pracovníka příznivější - Stanovení pracovní doby v určitých sociálních zařízeních - Pohotovostní služba zahrnující přítomnost pracovníka na pracovišti - Období nečinnosti pracovníka v rámci takové služby - Vnitrostátní systém rozlišeného výpočtu hodin přítomnosti na pracovišti v závislosti na intenzitě činnosti)
   (2006/C 36/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-14/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Conseil d'État (Francie) ze dne 3. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 15. ledna 2004, v řízení Abdelkader Dellas, Confédération générale du travail, Fédération nationale des syndicats des services de santé et des services sociaux CFDT, Fédération nationale de l'action sociale Force ouvrière proti Premier ministre, Ministre des Affaires sociales, du Travail et de la Solidarité, za přítomnosti: Union des fédérations et syndicats nationaux d'employeurs sans but lucratif du secteur sanitaire, social et médico-social, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans předseda senátu, R. Schintgen (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 1. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993, o některých aspektech úpravy pracovní doby, musí být vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která, pokud jde o pohotovostní službu vykonávanou pracovníky některých sociálních a zdravotnicko-sociálních zařízení v režimu fyzické přítomnosti na pracovišti, stanoví pro potřeby výpočtu skutečné pracovní doby takový systém rovnocennosti, jaký je předmětem věci v původním řízení, pokud není zajištěno dodržení veškerých minimálních požadavků stanovených uvedenou směrnicí s cílem účinně chránit bezpečnost a zdraví pracovníků.

               V případě, že vnitrostátní právní úprava stanoví, zejména pro maximální týdenní pracovní dobu, maximální délku, která je pro pracovníky příznivější, jsou limity nebo maximálními délkami relevantními pro účely zjištění, zda jsou dodržována ochranná pravidla stanovená uvedenou směrnicí, výhradně limity nebo maximální délky, které stanoví uvedená směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-437/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 3. října 2008 – Österreichische Salinen AG v. Finanzamt Linz

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 3. října 2008 – Österreichische Salinen AG v. Finanzamt Linz
   (Věc C-437/08)
   (2009/C 19/19)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Österreichische Salinen AG

      Žalovaný: Finanzamt Linz
   Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství tomu, aby vnitrostátní správní orgán za účelem odstranění diskriminace zahraniční kapitálové účasti, která je dle znění zákona na rozdíl od tuzemské účasti osvobozena od daně teprve u účasti v rozsahu nad 25 % (dle platné úpravy 10 %), použil metodu započtení, neboť dle rozhodnutí rakouského Verwaltungsgerichtshofes (správního soudu) tento výsledek nejblíže odpovídá (domnělé) vůli zákonodárce a tomu, aby jednak ve vztahu k započitatelné korporační dani a jednak ve vztahu k započitatelné srážkové dani nepřipouštěl současně převod započtení pro následující roky nebo připsání ve prospěch ve ztrátovém roce?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání právo Společenství tomu, aby nebyl připuštěn převod započtení nebo připočtení ve prospěch v případě dividend pocházejících ze třetích zemí?


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. ledna 2015 ve věci E-15/14 – Kontrolní úřad ESVO v. Island (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – nařízení (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012)

text:
               18.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/9

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. ledna 2015
   ve věci E-15/14
   Kontrolní úřad ESVO v. Island
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení – nařízení (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků – nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012)
   (2015/C 201/09)
   Ve věci E-15/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 4d kapitoly XI přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012, kterým se za účelem zahrnutí názvu nového textilního vlákna mění příloha I a za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění přílohy VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, do svého vnitrostátního právního řádu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson (soudce) vynesl dne 28. ledna 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 4d kapitoly XI přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 ze dne 27. září 2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků a o zrušení směrnice Rady 73/44/EHS a směrnic Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES a 2008/121/ES ve znění nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 286/2012 ze dne 27. ledna 2012, kterým se za účelem zahrnutí názvu nového textilního vlákna mění příloha I a za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění přílohy VIII a IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1007/2011 o názvech textilních vláken a souvisejícím označování materiálového složení textilních výrobků), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, do svého vnitrostátního právního řádu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


title: Věc C-185/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další
   (Věc C-185/13)
   2013/C 207/10
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc coop, Coop Consorzio Nord Ovest Società Consortile arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Società Cooperativa, Coop Centro Italia Società Cooperativa, Tirreno Logistica srl, Unicoop Firenze Società Cooperativa, CONAD — Consorzio Nazionale Dettaglianti — Soc. Coop., Conad Centro Nord Soc. Coop, Commercianti Indipendenti Asoociati Soc. Coop, Conad del Tirreno Soc. Coop, Pac2000A Soc. Coop, Conad Adriatico Soc. Coop, Conad Sicilia Soc. Coop, Sicilconad Mercurio Soc. Coop

      Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico, Consulta generale per l'autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato -Antitrust

      Předběžné otázky

               1)

               Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?

               2)

               Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?

               3)

               Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


title: Věc T-299/10: Žaloba podaná dne 15. července 2010 — Babcock Noell GmbH v. Evropský společný podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/52

         Žaloba podaná dne 15. července 2010 — Babcock Noell GmbH v. Evropský společný podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie
   (Věc T-299/10)
   ()
   2010/C 234/92
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Německo) (zástupci: M. Werner a C. Ebrecht, advokáti)

      Žalovaní: Evropský společný podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit rozhodnutí žalovaného ze dne 1. července 2010 v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) o vyřazení nabídek žalobkyně — čtyř samostatných nabídek pro položky A, B, C a D za vyřazené z řízení;

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí žalovaného ze dne 2. července 2010 v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) o přidělení zakázky úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit žalovanému, aby zrušil nabídkové řízení F4E-2009-OPE-53 (MS-MG) a vyhlásil nové nabídkové řízení na dodávku souboru toroidních budících cívek ITER;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje sedm žalobních důvodů:

               Zaprvé tvrdí, že rozhodnutí o vyřazení nabídek žalobkyně z řízení pro nesplnění zadávacích podmínek porušuje zásadu rovného zacházení a obsahuje zjevně nesprávná posouzení, jelikož nabídky neobsahovaly podstatné změny („45 odchylek“) vzorové smlouvy, jak tvrdí žalovaný, ale pouze seznam obsahující řadu otázek k jednání. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaný přijetím uvedených rozhodnutí porušil zásady řádné správy a transparentnosti.

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují obecnou zásadu rovného zacházení se všemi uchazeči, jelikož žalovaný v průběhu nabídkového řízení nezhojil skutečnost, že úspěšný uchazeč měl podstatnou informační výhodu při přípravě své nabídky, jelikož pro žalovaného a další entity před řízením pracoval. Dále tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují zásadu transparentnosti, protože žalovaný žalobkyni neposkytl všechny informace týkající se okolností a skutkového základu svého rozhodnutí neposkytnout informace relevantní pro posouzení existence informační výhody úspěšného uchazeče.

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 84 písm. a) finančního nařízení (1), jelikož úspěšný uchazeč byl ve střetu zájmů, pokud jde o smlouvu, která měla být uzavřena.

               Začtvrté žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují článek 93 a čl. 100 odst. 2 písm. h) prováděcích pravidel (2), jelikož rozhodnutí žalovaného o přidělení smlouvy v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) bylo přijato v otevřeném řízení, a nikoliv formou soutěžního dialogu nebo vyjednávacího řízení.

               Zapáté tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 23 odst. 2 směrnice 2004/18/ES (3) (která se na toto řízení použije obdobně), jelikož smluvní podmínky použité pro vzorovou smlouvu v zadávací dokumentaci jsou v rozporu se španělským právem a vytváří bezdůvodné překážky otevření nabídkového řízení soutěži.

               Zašesté žalobkyně tvrdí, že tím, že žalobce v technických specifikacích použil vágní a nejasné požadavky, porušil zásadu transparentnosti a nerespektoval čl. 116 odst. 1 prováděcích pravidel.

               Konečně žalobkyně tvrdí, že žalovaný porušil zásady transparentnosti a rovného zacházení tím, že pro zadání zakázky v zadávací dokumentaci použil kritéria, která jsou vágní a netransparentní a neodpovídají předmětu smlouvy, ale kvalifikaci a výběru uchazeče.

      (1)  Rozhodnutí řídící rady Evropského společného podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie ze dne 22 října 2007, kterým se přijímá finanční nařízení.

      (2)  Rozhodnutí řídící rady Evropského společného podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie ze dne 22. října 2007, kterým se přijímají prováděcí pravidla k finančnímu nařízení (prováděcí pravidla).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-408/12: Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Nizozemsko) (ubee)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/33

         Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Ubee Interactive v. OHIM — Augere Holdings (Nizozemsko) (ubee)
   (Věc T-408/12)
   2012/C 355/70
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ubee Interactive Corp. (Jhubei City, Tchaj-wan) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Augere Holdings (Netherlands) BV (Amsterodam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. července 2012 ve věci R 1848/2011-2; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „ubee“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7467111.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „QUBEE“, zapsaná pod č. 7130248 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37, 38 a 42; obrazová ochranná známka Společenství „QUBEE“, zapsaná pod č. 7224603 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37, 38 a 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitky v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Spojené věci C-512/11 a C-513/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Työtuomioistuin — Finsko) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry v. Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry v. Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11) ( „Sociální politika — Směrnice 92/85 EHS — Ochrana bezpečnosti a zdraví zaměstnanců — Práce těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Mateřská dovolená — Zachování odměny za práci nebo nároku na odpovídající dávku — Směrnice 96/34/ES — Rámcová dohoda o rodičovské dovolené — Individuální právo na rodičovskou dovolenou z důvodu narození nebo osvojení dítěte — Pracovní podmínky a podmínky odměňování — Celostátní kolektivní smlouva — Zaměstnankyně, které nastoupily na mateřskou dovolenou poté, co přerušily neplacenou rodičovskou dovolenou — Odmítnutí vyplácet mzdu během mateřské dovolené“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. února 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Työtuomioistuin — Finsko) — Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry v. Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry v. Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)
   (Spojené věci C-512/11 a C-513/11) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 92/85 EHS - Ochrana bezpečnosti a zdraví zaměstnanců - Práce těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Mateřská dovolená - Zachování odměny za práci nebo nároku na odpovídající dávku - Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Individuální právo na rodičovskou dovolenou z důvodu narození nebo osvojení dítěte - Pracovní podmínky a podmínky odměňování - Celostátní kolektivní smlouva - Zaměstnankyně, které nastoupily na mateřskou dovolenou poté, co přerušily neplacenou rodičovskou dovolenou - Odmítnutí vyplácet mzdu během mateřské dovolené)
   2014/C 93/02
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Työtuomioistuin

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Terveys- ja sosiaalialan neuvottelujärjestö TSN ry (C-512/11), Ylemmät Toimihenkilöt (YTN) ry (C-513/11)

      Žalované: Terveyspalvelualan Liitto ry (C-512/11), Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy (C-513/11)

      Za přítomnosti: Mehiläinen Oy (C-512/11)

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Työtuomioistuin — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, s. 23) a směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110) — Ustanovení kolektivní smlouvy, podle kterého se nárok zaměstnankyň na vyplácení platu v průběhu mateřské dovolené váže na podmínku, že pracovní poměr trval bez přerušení alespoň tři měsíce před začátkem mateřské dovolené — Nevyplácení platu v průběhu mateřské dovolené upravené touto kolektivní smlouvou zaměstnankyním, které na ni nastoupí přímo z neplacené dovolené na výchovu

      Výrok

   Směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení obsažené v kolektivních smlouvách dotčených v původních řízeních, podle něhož těhotná zaměstnankyně, která přeruší neplacenou rodičovskou dovolenou ve smyslu této směrnice, aby s okamžitým účinkem nastoupila na mateřskou dovolenou ve smyslu směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), nemá nárok na zachování odměny za práci, kterou by byla oprávněna pobírat, kdyby této mateřské dovolené předcházela minimální doba návratu do zaměstnání.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26. 11. 2011.


title: Věc T-221/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Huvis v. Rada ( Dumping — Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Koreje — Nařízení o zastavení prozatímního přezkumu — Použití odlišné metody od metody použité při původním šetření — Nezbytnost změny okolností — Úpravy na základě úvěrových nákladů — Platební lhůta — Důkazní břemeno — Zásada řádné správy — Článek 2 odst. 10 písm. b) a g) a čl. 11 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Huvis v. Rada
   (Věc T-221/05) (1)

   („Dumping - Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Koreje - Nařízení o zastavení prozatímního přezkumu - Použití odlišné metody od metody použité při původním šetření - Nezbytnost změny okolností - Úpravy na základě úvěrových nákladů - Platební lhůta - Důkazní břemeno - Zásada řádné správy - Článek 2 odst. 10 písm. b) a g) a čl. 11 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96“)
   (2008/C 209/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Huvis Corp. (Gangnam-su, Soul, Jižní Korea) (zástupci: J.-F. Bellis, F. Di Gianni a R. Antonini, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a K. Talabér-Ricz, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení čl. 2 nařízení Rady (ES) č. 428/2005 ze dne 10. března 2005 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky a Saúdské Arábie, změně nařízení (ES) č. 2852/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky a o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů pocházejících z Tchaj-wanu (Úř. věst. L 71, s. 1), a jednak návrh na základě článku 241 ES na prohlášení ustanovení nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45), za nepoužitelné v rozsahu, v němž podporují napadené závěry obsažené v nařízení č. 428/2005
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 nařízení Rady (ES) č. 428/2005 ze dne 10. března 2005 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky a Saúdské Arábie, změně nařízení (ES) č. 2852/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Korejské republiky a o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů pocházejících z Tchaj-wanu se zrušuje v rozsahu, v němž antidumpingové clo stanovené na vývozy do Evropského společenství výrobků vyráběných a vyvážených Huvis Corp. převyšuje clo, které by bylo použitelné, kdyby se přikročilo k úpravě běžné hodnoty na základě dovozních poplatků a nepřímých daní podle metody „input“ použité při původním šetření.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí 70 % nákladů řízení Huvis Corp.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


title: Věc T-401/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Rozdělení zeměpisného trhu — Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu — Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů — Důkaz — Presumpce neviny“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto v. Komise
   (Věc T-401/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
   2013/C 156/46
   Jednací jazyk: finština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry (Helsinki, Finsko) (zástupce: H. Pokela, avocat)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně E. Paasivirta, F. Castillo de la Torre a P. Aalto, poté E. Paasivirta a F. Castillo de la Torre, agents)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008, které se týká postupu podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ry.

               2)

               Článek 4 rozhodnutí C(2008) 3435 final se zrušuje v rozsahu, v němž odkazuje na článek 3 tohoto rozhodnutí, pokud jde o Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto.

               5)

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               6)

               Säveltäjäin Tekijänoikeustoimisto Teosto a Komise ponesou každá vlastní náklady řízení týkající se řízení o předběžné otázce.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-284/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2007 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 22. května 2007 ve věci F-97/06, López Teruel v. OHIM

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/57

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2007 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 22. května 2007 ve věci F-97/06, López Teruel v. OHIM
   (Věc T-284/07 P)
   (2007/C 211/105)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (zástupci: I. de Medrano Caballero a E. Maurage, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Adelaida López Teruel (Guadalajara, Španělsko)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2007 vydaný ve věci F-97/06;

               —

               rozhodnout o nákladech řízení podle práva.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 22. května 2007, jehož zrušení je navrhováno v rámci tohoto kasačního opravného prostředku, Soud pro veřejnou službu (SVS) zrušil rozhodnutí OHIM ze dne 6. října 2005, kterým byla zamítnuta žádost podaná A. López Teruel směřující ke svolání výboru pro otázky invalidity.
   Na podporu návrhu na zrušení uvedeného rozsudku OHIM vznáší tři důvody.
   První důvod vychází z porušení ustanovení služebního řádu týkajících se svolání výboru pro otázky invalidity v rozsahu, v němž SVS pokládal podmínky pro přiznání invalidního důchodu za podmínky svolání výboru pro otázky invalidity. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) zpochybňuje rovněž existenci pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování, pokud jde o svolání takového výboru, a uplatňuje, že je tedy rozsudek SVS stižen nesprávným výkladem.
   Druhý důvod vychází z porušení článku 90 služebního řádu a z nesprávného právního posouzení, pokud jde o označení zpochybňovaného rozhodnutí v rozsahu, v němž měl SVS za to, že rozhodnutí ze dne 6. října 2005 je jediným aktem nepříznivě zasahujícím do právního postavení, když považoval rozhodnutí OHIM obsahující odpověď na stížnost podanou proti tomuto rozhodnutí za potvrzující akt.
   Zatřetí OHIM uplatňuje, že SVS zjevně zkreslil skutkový stav a důkazy v rozsahu, v němž rozhodl, že Úřad ve svém rozhodnutí vycházel ze závěrů revizního lékařského vyšetření ze dne 18. října 2005.


title: Věc T-247/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2014 – Argo Group International Holdings v. OHIM – Arisa Assurances (ARIS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ARIS — Starší obrazová ochranná známka Společenství ARISA ASSURANCES S. A. — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Koexistence starších ochranných známek na trhu — Zásada amerického práva zvaná ‚Morehouse defense‘  — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2014 – Argo Group International Holdings v. OHIM – Arisa Assurances (ARIS)
   (Věc T-247/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ARIS - Starší obrazová ochranná známka Společenství ARISA ASSURANCES S. A. - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Koexistence starších ochranných známek na trhu - Zásada amerického práva zvaná ‚Morehouse defense‘ - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 202/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermudy, Spojené království) (zástupci: R. Hoy, S. Levine a N. Edbrooke, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Arisa Assurances SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: H. Bock, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. března 2012 (věc R 193/2011-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Arisa Assurances SA a Argo Group International Holdings Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Argo Group International Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11. 8. 2012.


title: Věc T-149/16: Žaloba podaná dne 11. dubna 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. Komise

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/56

      Žaloba podaná dne 11. dubna 2016 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. Komise
      (Věc T-149/16)
      (2016/C 211/70)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: P. Glazener, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2015)5274 ze dne 31. července 2015, stanovující seznam návrhů vybraných pro poskytnutí unijní finanční podpory v oblasti Nástroje pro propojení Evropy – Odvětví dopravy na základě výzev k předkládání návrhů ze dne 11. září 2014 v rámci Víceletého pracovního programu,

                  —

                  uložil Komisi přijmout nové rozhodnutí ohledně návrhu žalobkyně, které by zohledňovalo rozsudek Tribunálu, a to do tří měsíců od vydání rozsudku,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení

                              —

                              Posouzení návrhu žalobkyně je nesprávné, pokud jde o kritéria pro přidělení týkající se relevantnosti, dopadů a kvality. Na základě odpovídajícího posouzení těchto kritérií by návrh musel být vybrán pro spolufinancování Unií.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení

                              —

                              Komise porušila zásadu rovného zacházení v napadeném rozhodnutí tím, že nevybrala návrh žalobkyně, přestože vybrala jiné obdobné návrhy související s technologiemi na snižování emisí.


title: Věc T-239/12: Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Jyoti Ceramic Industries v. OHIM — DeguDent (ZIECON)

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/13

         Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Jyoti Ceramic Industries v. OHIM — DeguDent (ZIECON)
   (Věc T-239/12)
   2012/C 209/22
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (Nashik, Indie) (zástupci: R. Egerer, D. Jochim a A. Kolb, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DeguDent GmbH (Hanau-Wolfgang, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2012 ve věci R 2546/2010-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ZIECON“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10 a 40 — přihláška č. 8 272 271

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: DeguDent GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CERCON“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 9 a 10

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení článku 76 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 a pravidlem 19 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení


title: Věc C-442/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Jan Sneller v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV ( „Pojištění právní ochrany — Směrnice 87/344/EHS — Článek 4 odst. 1 — Svobodný výběr advokáta pojištěným — Ustanovení ve všeobecných podmínkách pro smlouvu o zajištění právního zastoupení v soudních a správních řízeních jedním ze zaměstnanců pojistitele — Náklady na právní zastoupení externím právním poradcem, které jsou hrazeny pouze tehdy, je-li podle pojistitele nezbytné, aby se případem zabýval externí právní poradce“ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Jan Sneller v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
   (Věc C-442/12) (1)

   (Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojištěným - Ustanovení ve všeobecných podmínkách pro smlouvu o zajištění právního zastoupení v soudních a správních řízeních jedním ze zaměstnanců pojistitele - Náklady na právní zastoupení externím právním poradcem, které jsou hrazeny pouze tehdy, je-li podle pojistitele nezbytné, aby se případem zabýval externí právní poradce)
   2014/C 9/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jan Sneller

      Žalovaná: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187) — Svobodný výběr advokáta pojištěným.

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby pojistitel právní ochrany, který ve svých pojistných smlouvách stanoví, že právní zastoupení je v zásadě zajišťováno jeho pracovníky, rovněž stanovil, že náklady na právní zastoupení advokátem nebo zástupcem, které si pojištěný svobodně vybral, mohou být hrazeny pouze tehdy, má-li pojistitel za to, že se případem musí zabývat externí poradce.

               2)

               Skutečnost, zda je právní zastoupení v dotčeném soudním nebo správním řízení podle vnitrostátního práva povinné, nemá vliv na odpověď poskytnutou na první otázku.

      (1)  Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


title: Věc F-48/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. října 2008 – Ortega Serrano v. Komise ( Veřejná služba — Zjevná nepřípustnost — Nemožnost zastupování žalobce advokátem, který není třetí osobou — Právní pomoc — Návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/73

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. října 2008 – Ortega Serrano v. Komise
   (Věc F-48/08) (1)

   („Veřejná služba - Zjevná nepřípustnost - Nemožnost zastupování žalobce advokátem, který není třetí osobou - Právní pomoc - Návrh na vstup do řízení jako vedlejší účastník“)
   (2009/C 44/129)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Ortega Serrano (Cádiz, Španělsko) (zástupce: A. Ortega Serrano, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Herrmann a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise pro výběrové řízení EPSO/AD/26/05, kterým bylo odmítnuto zařadit žalobce na seznam vhodných kandidátů a stanovit nové datum pro složení ústní zkoušky
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Vedlejší návrh Antonia Ortegy Serrana, aby mu bylo povoleno upravit svoji žalobu, se zamítá.

               3)

               Antoniovi Ortegovi Serranovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Není namístě rozhodnout o návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

               5)

               Evropský inspektor ochrany údajů ponese vlastní náklady řízení, které se vztahují k návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

               6)

               Žádost o právní pomoc ve věci F-48/08 AJ, Ortega Serrano v. Komise se zamítá.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008, s. 52.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-166/98, Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. rl a další proti Komisi Evropských společenství (Společná organizace trhu s vínem — Nařízení (EHS) č. 2499/82 — Podpora Společenství — Žaloba na zrušení — Žaloba na nečinnost — Žaloba na náhradu škody)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/18

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 23. listopadu 2004
   ve věci T-166/98, Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. rl a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Společná organizace trhu s vínem - Nařízení (EHS) č. 2499/82 - Podpora Společenství - Žaloba na zrušení - Žaloba na nečinnost - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 31/35)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci T-166/98, Cantina sociale di Dolianova Soc. coop. rl, se sídlem v Dolianova (Itálie), Cantina Trexenta Soc. coop. rl, se sídlem v Senorbi (Itálie), Cantina sociale Marmilla – Unione viticoltori associati Soc. coop. rl, se sídlem v Sanluri (Itálie), Cantina sociale S. Maria La Palma Soc. coop. rl, se sídlem v Santa Maria La Palma (Itálie), Cantina sociale del Vermentino Soc. coop. rl Monti-Sassari, se sídlem v Monti (Itálie), zastoupených C. Dorem a G. Dorem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně F. Ruggeri Laderchi a A. Alves Vieira, dále Alves Vieira a L. Visaggio), jejímž předmětem je návrh směřující, vzájemně a alternativně, podle článků 173 a 175 Smlouvy o ES (nyní, popřípadě po změně, článků 230 ES a 232 ES) ke zrušení dopisu Komise ze dne 31. července 1998, kterým odmítla zaplatit přímo žalobcům podpory na preventivní destilaci pro vinařský rok 1982/1983, nebo k určení protiprávní nečinnosti Komise nebo podpůrně podle článku 178 Smlouvy o ES (nyní článku 235 ES) k náhradě škody údajně vzniklé žalobcům z důvodu jednání Komise, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 23. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Komise je povinna nahradit škodu vzniklou žalobcům v důsledku konkurzu na majetek Distilleria Agricola Industriale de Terralba z důvodu neexistence mechanismu, který by zaručil v režimu založeném článkem 9 nařízení (EHS) č. 2499/82 o opatřeních vztahujících se k preventivní destilaci pro vinařský rok 1982/1983, dotyčným producentům platbu podpory Společenství stanovené tímto nařízením.

               2)

               Účastníci řízení předloží Soudu ve lhůtě čtyř měsíců od vyhlášení tohoto rozsudku vyčíslenou výši náhrady škody stanovenou společnou dohodou.

               3)

               V případě nedosažení dohody doručí Soudu ve stejné lhůtě své vyčíslené návrhy.

      (1)  Úř. věst. C 378, 5.12.1998.


title: Věc C-156/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. května 2009 — Finanzamt Leverkusen v. Verigen Transplantation Service International AG

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. května 2009 — Finanzamt Leverkusen v. Verigen Transplantation Service International AG
   (Věc C-156/09)
   2009/C 180/43
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaný: Finanzamt Leverkusen

      Žalobkyně: Verigen Transplantation Service International AG

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 28b část F první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že

                           a)

                           tkáň chrupavky odebraná člověku („biopsat“), která je přenechána podnikateli za účelem namnožení buněk a následného vrácení jako implantátu pro dotčeného pacienta, je „movitým hmotným majetkem“ ve smyslu tohoto ustanovení,

                           b)

                           vyjmutí buněk kloubní chrupavky z tkáně chrupavky a následné namnožení buněk je „pracemi“ na movitém hmotném majetku ve smyslu tohoto ustanovení,

                           c)

                           služba byla příjemci služby poskytnuta „pod jeho identifikačním číslem pro daň z přidané hodnoty“ již tehdy, pokud je toto číslo uvedeno na faktuře poskytovatele služby, aniž byla uzavřena explicitní písemná dohoda o jejím poskytování?

               2)

               V případě záporné odpovědi na některou z výše uvedených otázek:
               Má být čl. 13 část A odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že vyjmutí buněk kloubní chrupavky z tkáně odebrané člověku a následné namnožení buněk je „poskytováním péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání“ tehdy, pokud buňky získané z namnožení buněk jsou dárci znovu implantovány?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Spojené věci T-440/07, T-465/07 a T-1/08: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Huta Buczek a další v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/39

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Huta Buczek a další v. Komise
   (Spojené věci T-440/07, T-465/07 a T-1/08) (1)

   ()
   2010/C 246/66
   Jednací jazyk: polština
   Předseda druhého senátu nařídil částečné vyškrtnutí spojených věcí.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-329/12: Žaloba podaná dne 23. července 2012 — Al-Tabbaa v. Rada

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/22

         Žaloba podaná dne 23. července 2012 — Al-Tabbaa v. Rada
   (Věc T-329/12)
   2012/C 273/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mazen Al-Tabbaa (Bejrút, Libanon) (zástupci: M. Lester, barrister a G. Martin, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9) v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3) v rozsahu, v němž se týká žalobce; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody vycházející z toho, že Rada tím, že zahrnula jméno žalobce na seznam připojený k napadeným opatřením:

               —

               se dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávného posouzení, když se rozhodla uplatnit na žalobce předmětná omezující opatření a domnívala se, že kritéria pro zahrnutí na seznam byla splněna;

               —

               neposkytla žalobcovi dostatečné a přiměřené důvody pro jeho zahrnutí na seznamy;

               —

               porušila základní práva žalobce na obranu a právo na účinnou soudní ochranu; a

               —

               porušila neoprávněně a nepřiměřeně žalobcova základní práva, zejména jeho právo vlastnit majetek, právo na podnikání, právo na pověst a právo na soukromý a rodinný život.


title: Věc T-389/12 R: Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — EDF v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Spojování podniků — Trh s elektřinou — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem s výhradou dodržení některých závazků — Zamítnutí prodloužení lhůty stanovené pro splnění těchto závazků — Návrh na předběžné opatření — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — EDF v. Komise
   (Věc T-389/12 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Trh s elektřinou - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem s výhradou dodržení některých závazků - Zamítnutí prodloužení lhůty stanovené pro splnění těchto závazků - Návrh na předběžné opatření - Nedostatek naléhavosti)
   2012/C 366/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Électricité de France (EDF) (Paříž, Francie) (zástupci: A. Creus Carreras a A. Valiente Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a S. Noë, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžná opatření týkající se rozhodnutí Komise C(2012) 4617 final ze dne 28. června 2012, kterým bylo žalobkyni zamítnuto prodloužení lhůty pro splnění některých jejích závazků stanovených rozhodnutím C(2009) 9059 ze dne 12. listopadu 2009, které povoluje spojení směřující k získání výhradní kontroly nad aktivy podniku Segebel Electricité de France S.A. (věc COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-491/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne14. srpna 2017 – Hoteles Piñero Canarias, S.L. v. Keefe (zastoupený opatrovníkem Eytonem)

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne14. srpna 2017 – Hoteles Piñero Canarias, S.L. v. Keefe (zastoupený opatrovníkem Eytonem)
   (Věc C-491/17)
   (2017/C 347/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Hoteles Piñero Canarias, S.L.

      Odpůrce: Keefe (zastoupený opatrovníkem Nikem Eytonem)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 11 odst. 3 (1) vykládat v tom smyslu, že žaloba podaná poškozenou osobou proti pojistníku/pojištěnému musí zahrnovat věc týkající se pojištění v tom smyslu, že míří na platnost nebo účinnost pojištění?

               2)

               Je třeba čl. 11 odst. 3 vykládat v tom smyslu, že musí existovat riziko, že budou vydány nejednotné rozsudky, pokud připojení k žalobě nebude povoleno?

               3)

               Má soud diskreční pravomoc, jde-li o to, zda povolit či nepovolit připojení k žalobě, která spadá do čl. 11 odst. 3?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-18/10: Žaloba podaná dne 11. ledna 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/41

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-18/10)
   2010/C 100/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada), Nattivak Hunters & Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada) Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Organisation (Pangnirtung, Kanada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Kanada), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada), Efstathios Andreas Agathos (Atény, Řecko), Canadian Seal Marketing Group (Quebec, Kanada), Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Kanada), Fur Institute of Canada (Ottawa, Kanada), NuTan Furs, Inc (Catalina, Kanada), Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Kanada), Johannes Egede (Nuuk, Kanada), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Kanada) (zástupci: J. Bouckaert, M. van der Woude a H. Viaene, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit rozhodnutí č. 1007/2009 podle článku 263 SFEU;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci;

               —

               rozhodnout, že žalovaní ponesou vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím této žaloby se žalobci, což jsou inuitští lovci tuleňů, fyzické osoby, které jsou nějak zapojeny do jiných činností souvisejících s produkty z tuleňů, organizace zastupující zájmy Inuitů, jakož i jiné fyzické osoby a společnosti činné ve zpracování produktů z tuleňů, domáhají zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 ze dne 16. září 2009 o obchodování s produkty z tuleňů (1), které omezuje uvádění produktů z tuleňů na trh Evropské unie.
   Žalobci na podporu své žaloby předkládají tři žalobní důvody.
   Zaprvé žalobci tvrdí, že se Evropský parlament a Rada dopustily nesprávného právního posouzení tím, že použily článek 95 ES (nyní článek 114 SFEU) jako právní základ pro přijetí napadeného nařízení. V tomto ohledu žalobci tvrdí, že ustálená judikatura Soudního dvora Evropské unie potvrzuje, že účelem opatření, na která odkazuje článek 95 ES, musí být skutečné zlepšení podmínek pro vytvoření a fungování vnitřního trhu a že pouhá skutečnost, že mají vliv na jeho vytvoření, nepostačuje k tomu, aby se článek 95 ES uplatnil. Podle žalobců nevede napadené nařízení k takovému zlepšení, jaké je požadováno judikaturou Soudního dvora Evropské unie, ale naopak vylučuje jakoukoliv možnost, aby vnitřní trh s produkty z tuleňů spadal do rozsahu působnosti nařízení.
   Zadruhé žalobci tvrdí, že se žalovaní dopustili nesprávného právního posouzení tím, že porušili zásady subsidiarity a proporcionality zakotvené v článku 5 SEU a podrobně rozpracované v Protokolu o používání zásad subsidiarity a proporcionality. Tvrdí, že žalovaní neprokázali, proč je zásah na úrovni Evropské unie nutný. Žalobci poukazují na to, že pouze dva členské státy Unie dosud zavedly zákaz produktů z tuleňů. Mimoto tvrdí, že k tomu, aby byly splněny cíle stanovené nařízením, by stačila méně omezující opatření. Žalobci napadají skutečnost, že se žalovaní rozhodli pro téměř úplný zákaz produktů z tuleňů než pro přijetí méně omezujících alternativ, jako jsou požadavky na označování výrobků.
   Zatřetí žalobci tvrdí, že nařízení nadměrně omezuje jejich existenční možnosti tím, že omezuje jejich hospodářskou činnost na tradiční metody lovu a zdroje živobytí. Tvrdí, že i přes tento přímý zásah do jejich každodenního života, nikdy nebyli Radou ani Parlamentem vyslechnuti. Mimoto tvrdí, že žalovaní neporovnali zájmy inuitské komunity na přežití v Arktidě s morálním přesvědčením některých občanů Unie, a tudíž porušili článek I Evropské úmluvy o ochraně lidských práv (dále jen „EÚLP“) a článek 8 EÚLP, ve spojení s články 9 a 10 EÚLP, jak je vykládá judikatura Soudního dvora, jakož i jejich základní právo být vyslechnut.

      (1)  Úř. věst. 2009 L 286, s. 36.


title: Věc T-185/04: Žaloba podaná dne 25. května 2004 společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/22

         Žaloba podaná dne 25. května 2004 společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
   (Věc T-185/04)
   (2004/C 217/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. května 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie, se sídlem v Paříži, zastoupenou Muriel Antoine-Lalance, advokátkou.
   Jacqueline Baudon byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2004 (věc R 0039/2002-4), týkající se námitkového řízení mezi společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie a Jacqueline Baudon;

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:

               Ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Slovní ochranná známka AROMACOSMETIQUE – Přihláška č. 886.335, pro výrobky zařazené ve třídě 3 (kosmetické a krášlící výrobky a líčidla)

               Majitel ochranné známky, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:

               Žalobkyně

               Návrh na zrušení:

               Jacqueline Baudon, majitelka francouzských slovních ochranných známek „AROMACOSMETIQUE“, č. 92/408 786, pro služby třídy 42 a č. 98/739 256, pro výrobky zařazené ve třídě 3 a 5

               Rozhodnutí zrušovacího oddělení:

               zrušení ochranné známky Společenství AROMACOSMETIQUE, z důvodu nebezpečí záměny se starší národní ochrannou známkou č. 98/739 256

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení článků 61, 62, 73 a 79 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství a článku 41 Charty základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně základních lidských práv a svobod.


title: Věc C-437/12: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — řízení zahájené na návrh X ( „Vnitrostátní zdanění — Článek 110 SFEU — Registrační daň — Podobné domácí výrobky — Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/18

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — řízení zahájené na návrh X
   (Věc C-437/12) (1)

   (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Registrační daň - Podobné domácí výrobky - Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu)
   2014/C 52/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch

      Účastníci původního řízení

   X

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te's-Hertogenbosch — Nizozemsko — Výklad článku 110 SFEU — Vnitrostátní zdanění — Vnitrostátní právní úprava ukládající registrační daň při prvním uvedení vozidla do provozu v rámci vnitrostátní silniční sítě — Částka daně, která je od roku 2010 závislá na emisích CO2 — Vozidlo uvedené do provozu v zahraničí v roce 2006 a zaregistrované v tuzemsku v roce 2010

      Výrok

               1)

               Za účelem použití článku 110 SFEU jsou podobnými domácími výrobky, jež jsou srovnatelné s takovým ojetým vozidlem, jako je vozidlo dotčené ve věci v původním řízení, které bylo poprvé uvedeno do provozu před 1. únorem 2008 a které bylo dovezeno a zaregistrováno v Nizozemsku v roce 2010, vozidla již se nacházející na nizozemském trhu a mající vlastnosti nejvíce podobné vlastnostem uvedeného dotčeného vozidla.

               2)

               Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové dani, jako je daň z osobních motorových vozidel a motocyklů („belasting personenauto's en motorrijwielen“), ve znění platném v roce 2010, pokud částka této daně zatěžující dovezená ojetá vozidla při jejich registraci v Nizozemsku přesahuje nejnižší zbytkovou částku této daně zahrnutou v hodnotě podobných ojetých vozidel již zaregistrovaných v tomto členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


title: Věc F-39/09: Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Goddijn v. Europol

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/27

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2009 — Goddijn v. Europol
   (Věc F-39/09)
   2009/C 167/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jaqueline Goddijn (Breda, Nizozemsko) (zástupkyně: P. de Casparis)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-528/12: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bonn — Německo) — Mömax Logistik GmbH v. Bundesamt für Justiz ( „Řízení o předběžné otázce — Právo podniků — Směrnice 78/660/EHS — Zveřejňování konsolidovaných ročních účetních závěrek některých forem společností — Použití pravidel o zveřejňování těchto závěrek na společnosti řídící se právem jednoho členského státu, které náleží ke skupině, jejíž mateřská společnost se řídí právem jiného členského státu“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/14

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bonn — Německo) — Mömax Logistik GmbH v. Bundesamt für Justiz
   (Věc C-528/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Právo podniků - Směrnice 78/660/EHS - Zveřejňování konsolidovaných ročních účetních závěrek některých forem společností - Použití pravidel o zveřejňování těchto závěrek na společnosti řídící se právem jednoho členského státu, které náleží ke skupině, jejíž mateřská společnost se řídí právem jiného členského státu)
   2014/C 93/21
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Bonn

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mömax Logistik GmbH

      Žalovaný: Bundesamt für Justiz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Bonn — Výklad článku 49 SFEU a čl. 57 odst. 1 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 11) — Právo členských států nepoužít na ovládané společnosti skupiny řídící se právem svého členského státu ustanovení směrnice 78/660/EHS týkající se obsahu, auditu a zveřejňování ročních účetních závěrek, pokud se ovládající společnost skupiny řídí právem některého členského státu — Právní úprava členského státu stanovící tuto možnost v případě, kdy se ovládající společnost řídí právem tohoto členského státu, a vylučující tuto možnost v případě, kdy se řídí právem jiného členského státu

      Výrok

   Článek 57 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, podle níž se na dceřiný podnik řídící se právem tohoto státu nemusí uplatňovat ustanovení uvedené směrnice týkající se obsahu, auditu a zveřejňování ročních účetních závěrek pouze tehdy, pokud se mateřský podnik též řídí právem uvedeného státu.

      (1)  Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


title: Věc F-9/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Hodnotící posudek za rok 2012 — Protiprávnost rozhodnutí odvolacího výboru — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/91

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-9/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící posudek za rok 2012 - Protiprávnost rozhodnutí odvolacího výboru - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 048/102)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a F. Martin, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotícího posudku žalobce za rok 2012 v částech „posouzení“, „hodnocení“ a „vytýčení cílů pro rok 2013“ a v rozsahu, v němž nenavrhuje žalobcovo povýšení do funkční skupiny D, dále na zrušení nebo prohlášení za nepoužitelné sdělení zaměstnancům č. 722 ze dne 5. prosince 2012, jakož i pokynů pro hodnocení zaměstnanců pro rok 2012, a dále návrh na určení, že žalobce byl obětí psychického obtěžování. Konečně návrh na uložení povinnosti EIB k náhradě vzniklé nemajetkové a majetkové újmy.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky ze dne 23. října 2013 se zrušuje.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrhových žádáních znějících na zrušení hodnotícího posudku za rok 2012 a všech s ním souvisejících, následujících či předcházejících aktů.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. De Nicolou.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014, s. 44.


title: Věc T-78/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2016 – Mudhook Marketing v. OHIM (IPVanish) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství IPVanish — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2016 – Mudhook Marketing v. OHIM (IPVanish)
   (Věc T-78/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství IPVanish - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 156/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mudhook Marketing, Inc. (Winter Park, Florida, Spojené státy) (zástupkyně: H. Eckermann a A. Dellmeier, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2014 (věc R 1417/2014-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení IPVanish jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mudhook Marketing, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc C-690/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d’appel de Douai (Francie) dne 21. prosince 2015 – Wenceslas de Lobkowicz v. Ministère des Finances et des Comptes publics

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d’appel de Douai (Francie) dne 21. prosince 2015 – Wenceslas de Lobkowicz v. Ministère des Finances et des Comptes publics
   (Věc C-690/15)
   (2016/C 098/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d’appel de Douai

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Wenceslas de Lobkowicz

      Žalovaný: Ministère des Finances et des Comptes publics

      Předběžná otázka

   Brání některá ze zásad unijního práva tomu, aby úředníkovi Evropské komise byla uložena povinnost odvést obecný sociální příspěvek, sociální odvod ve výši 0,3 % a dodatečné příspěvky k tomuto odvodu ve výši 1,1 % z příjmů z pronájmu nemovitostí, které mu plynou v některém členském státě Evropské unie?


title: Věc T-564/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2015 – Ministry of Energy of Iran v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Nesprávné posouzení — Porušení základních práv — Proporcionalita“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2015 – Ministry of Energy of Iran v. Rada
   (Věc T-564/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Porušení základních práv - Proporcionalita“)
   (2015/C 346/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ministry of Energy of Iran (Teherán, Írán) (zástupkyně: M. Lester, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a A. de Elera, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ministry of Energy of Iran se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


title: Věc C-65/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Volný pohyb zboží — Článek 43 ES — Svoboda usazování — Článek 49 ES — Volný pohyb služeb — Zákaz instalace a provozování elektrických, elektromechanických a elektronických her pod hrozbou trestních nebo správních sankcí — Směrnice 98/34/ES — Normy a technické předpisy — Vnitrostátní právní úprava použitelná pro elektrické, elektromechanické a elektronické hry)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-65/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Volný pohyb zboží - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Zákaz instalace a provozování elektrických, elektromechanických a elektronických her pod hrozbou trestních nebo správních sankcí - Směrnice 98/34/ES - Normy a technické předpisy - Vnitrostátní právní úprava použitelná pro elektrické, elektromechanické a elektronické hry)
   (2006/C 326/16)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Patakia, zmocněnec)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a N. Dafniou, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Články 28 ES, 43 ES a 49 ES a článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37) – Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektronické počítačové hry
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že vložila do čl. 2 odst. 1 a článku 3 zákona č. 3037/2002 zákaz pod hrozbou trestních nebo správních sankcí stanovených v článcích 4 a 5 téhož zákona instalovat a provozovat všechny elektrické, elektromechanické a elektronické hry, včetně všech počítačových her, ve všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou kasin, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i z článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc T-126/14: Žaloba podaná dne 21. února 2014 – Nizozemsko v. Komise

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/61

         Žaloba podaná dne 21. února 2014 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-126/14)
   2014/C 112/78
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí a přílohu tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí a příloha týkají úroků ve výši 4 703 231,78 eura, které Nizozemsko opomenulo zaúčtovat z důvodu opožděně uhrazených doplňkových dávek a nesprávně vyplacených vývozních náhrad;

               —

               podpůrně zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí a přílohu tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí a tato příloha týkají úroků ve výši 3 208 935,04 eura, které Nizozemsko opomenulo zaúčtovat ohledně řady pohledávek z důvodu pozdě uhrazených doplňkových dávek;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba směřuje k částečnému zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2103/763/EU ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 338, s. 81).
   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               Prvním žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady uvést odůvodnění, jelikož napadené usnesení je nesrozumitelné a není srozumitelně odůvodněno.

               2.

               Druhý žalobní důvod se týká porušení čl. 13 odst. 2 SEU finanční opravou v souvislosti se zúročením, aniž by pro to v unijním právu existoval právní základ, anebo nesprávným uplatněním zásady rovnocennosti na základě domněnky, že Nizozemsko v rozhodném okamžiku účtovalo úroky pro srovnatelné státní pohledávky.

               3.

               Ve třetím žalobním důvodu se jedná o porušení zásady povinnosti řádné péče ve spojení s čl. odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 (1) a čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 (2), protože do 16. října 2006 nebylo vydáno rozhodnutí o splatném dluhu.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 94, s. 13) (neoficiální překlad) – převzato z rozsudku C-3/12

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení (EHS) č. 283/72 (Úř. věst. L 67, s. 11 ; Zvl. vyd. 03/11, s. 171)


title: Věc T-164/16: Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/31

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
   (Věc T-164/16)
   (2016/C 200/44)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Piper Verlag GmbH (Mnichov, Německo) (zástupkyně: F. Oster)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Unie obsahující slovní prvek „THE TRAVEL EPISODES“ – Přihláška č. 13 687 371

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016 ve věci R 1099/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnit napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví nařizuje zápis přihlášky slovní/obrazové ochranné známky „THE TRAVEL EPISODES“ jako ochranné známky Unie.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-413/17: Žaloba podaná dne 29. června 2017 – Karl Storz v. EUIPO (3D)

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/52

         Žaloba podaná dne 29. června 2017 – Karl Storz v. EUIPO (3D)
   (Věc T-413/17)
   (2017/C 277/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Německo) (zástupce: S. Gruber, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „3D“ – Mezinárodní zápis č. 1 272 627 s vyznačením Evropské unie

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2017 ve věci R 1502/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví ze dne 11. dubna 2017 ve věci R 1502/2016-2 a zapsal ochrannou známku „3D“, mezinárodní zápis č. 1 272 627 s vyznačením Evropské unie pro všechny požadované výrobky včetně výroků, jichž se dosud týká napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-175/06: Žaloba podaná dne 29. června 2006 – Coca-Cola Company v. OHIM

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/33

         Žaloba podaná dne 29. června 2006 – Coca-Cola Company v. OHIM
   (Věc T-175/06)
   (2006/C 212/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coca-Cola Company (N. W. Atlanta, Georgia, USA) (zástupci: E. Armijo Chavarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Azienda Agrícola San Polo Exe S.r.l.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. dubna 2006 ve věci R-99/2005-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Azienda Agrícola San Polo Exe S.r.l.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MEZZOPANE“ pro výrobky třídy 33 – přihláška č. 2 242 147.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky „MEZZO“ a „MEZZOMIX“ pro výrobky třídy 32.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, protože výrobky označené kolidujícími ochrannými známkami jsou podobné, kolidující označení jsou si vizuálně a foneticky podobná a dotčené ochranné známky mohou vyvolat v obchodním styku nebezpečí záměny.


title: Věc T-253/00: Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Bauer v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Bauer v. Komise
   (Věc T-253/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně právně nepodložená)
   2013/C 38/38
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bauer SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, F. Sciaudone a A. Bortoluzzi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam, a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou..

               2)

               Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená.

               3)

               Bauer SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-295/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3.července 2008 Cofra srl proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. dubna 2008 ve věci T-478/07, Cofra srl v. Komise Evropských společenství

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3.července 2008 Cofra srl proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. dubna 2008 ve věci T-478/07, Cofra srl v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-295/08 P)
   2009/C 267/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cofra srl (zástupce: M. A. Calabrese, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Usnesením ze dne 29. června 2009 Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek zamítl.


title: Věc C-306/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tatabányai Törvényszék (Maďarsko) dne 26. května 2017 – Éva Nothartová v. Sámson József Boldizsár

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tatabányai Törvényszék (Maďarsko) dne 26. května 2017 – Éva Nothartová v. Sámson József Boldizsár
   (Věc C-306/17)
   (2017/C 269/11)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Tatabányai Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Éva Nothartová

      Žalovaný: Sámson József Boldizsár

      Předběžné otázky

   V případě vzájemné žaloby, která se týká jiné skutečnosti či smlouvy než původní žaloba, pro určení soudu příslušného rozhodnout o vzájemné žalobě

               a)

               se použije pouze čl. 8 bod 3 nařízení (EU) č. 1215/2012 (dále jen „nařízení Brusel Ia“) (1), jelikož pouze toto ustanovení upravuje vzájemnou žalobu, nebo

               b)

               se čl. 8 bod 3 nařízení Brusel Ia vztahuje pouze na vzájemné žaloby, které se týkají stejné skutečnosti či smlouvy jako původní žaloba, takže se nepoužije na vzájemnou žalobu, která se netýká stejné skutečnosti či smlouvy jako původní žaloba, a proto na základě ostatních pravidel příslušnosti nařízení Brusel Ia lze určit, že soud příslušný rozhodnout o původní žalobě je rovněž příslušný rozhodnout o vzájemné žalobě?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, s. 1).


title: Věc T-14/11: Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2011 — Timab Industries a CFPR v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. června 2011 — Timab Industries a CFPR v. Komise
   (Věc T-14/11) (1)

   2011/C 238/65
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc C-512/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. října 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Článek 49 ES — Sociální zabezpečení — Zdravotní péče plánovaná v jiném členském státě a vyžadující použití velkých zdravotnických přístrojů — Požadavek předchozího povolení — Plánovaná péče poskytovaná v jiném členském státě — Rozdíl mezi úrovněmi platného krytí v členském státě, v němž je pojištěnec pojištěn, a členském státě pobytu — Právo zdravotního pojištěnce na náhradu ze strany příslušné instituce, která je doplňková k náhradě ze strany instituce členského státu pobytu )

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. října 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-512/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 49 ES - Sociální zabezpečení - Zdravotní péče plánovaná v jiném členském státě a vyžadující použití velkých zdravotnických přístrojů - Požadavek předchozího povolení - Plánovaná péče poskytovaná v jiném členském státě - Rozdíl mezi úrovněmi platného krytí v členském státě, v němž je pojištěnec pojištěn, a členském státě pobytu - Právo zdravotního pojištěnce na náhradu ze strany příslušné instituce, která je doplňková k náhradě ze strany instituce členského státu pobytu)
   2010/C 328/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: N. Yerrell, G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: A. Czubinski a G. de Bergues, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: J. M. Rodríguez Cárcamo, zmocněnec), Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: I. Rao, S. Ossowski, zmocněnci a M. E. Demetriou, barrister)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 49 ES — Nezbytnost předchozího povolení ze strany orgánů státu, kde je pojištěnec pojištěn, pro obdržení úhrady určité mimonemocniční zdravotní péče provedené v jiném členském státě — Nehrazení rozdílu mezi částkou, kterou obdržel pojištěnec, jemuž byla poskytnuta nemocniční péče v jiném členském státě nežli ve státě, kde je pojištěn, a částkou, na jakou by měl nárok, kdyby tatáž péče byla poskytnuta ve státě, kde je pojištěn — Neodůvodněné omezení volného pohybu služeb

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království, Finská republika, jakož i Spojené království Velké Británie a Severního Irska nesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-500/04: Žaloba podaná dne 24. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti IIC Informations-Industrie Consulting GmbH

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/31

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti IIC Informations-Industrie Consulting GmbH
   (Věc T-500/04)
   (2005/C 82/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. prosince 2004 žaloba podaná proti IIC Informations-Industrie Consulting GmbH se sídlem v Königswinteru (Německo) Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Braunem, W. Wilsem a N. Knittlmayerem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               uložil žalované zaplatit žalobkyni , EUR spolu s úroky ve výši 4 % ode dne 1.11.1998;

               2.

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uzavřela se žalovanou v roce 1996 dvě smlouvy, ve kterých se žalobkyně zavázala poskytnout žalované finanční pomoc k provedení dvou transevropských kulturních projektů. Finanční pomoc měla pokrýt 50 % nákladů na projekt žalované, pokud by byly tyto náklady vynaloženy a uplatněny smluvně přípustným způsobem. Žalovaná obdržela na základě těchto smluv v roce 1997 částku v celkové výši 400 DEM (, EUR) jako zálohu na celkovou finanční pomoc.
   Po ukončení projektů uplatnila žalovaná u žalobkyně údajné náklady na projekt, v jejichž výši si chtěla ponechat předem vyplacenou finanční pomoc. Žalobkyně však provedla prošetření a došla k závěru, že žalovaná má nárok pouze na finanční pomoc ve výši , DEM (, EUR) za oba projekty. Proto se žalobkyně domáhá vrácení zbývající částky ve výši , EUR (, DEM).