title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. března 2013.#Aldegonda van den Booren v. Rijksdienst voor Pensioenen.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná arbeidshof te Antwerpen.#Sociální zabezpečení migrujících pracovníků – Článek 46a nařízení (EHS) č. 1408/71 – Vnitrostátní pravidla k zamezení souběhu – Starobní důchod – Zvýšení částky vyplácené členským státem – Pozůstalostní důchod – Snížení částky vyplácené jiným členským státem.#Věc C‑127/11.

text:
         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (pátého senátu)
      7. března 2013 (
            *1
         )
      „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Článek 46a nařízení (EHS) č. 1408/71 — Vnitrostátní pravidla k zamezení souběhu — Starobní důchod — Zvýšení částky vyplácené členským státem — Pozůstalostní důchod — Snížení částky vyplácené jiným členským státem“
      Ve věci C-127/11,
      jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím arbeidshof te Antwerpen (Belgie) ze dne 3. března 2011, došlým Soudnímu dvoru dne 11. března 2011, v řízení

         Aldegonda van den Booren

      proti

         Rijksdienst voor Pensioenen,

      SOUDNÍ DVŮR (pátý senát),
      ve složení M. Ilešič, vykonávající funkci předsedy pátého senátu, J.-J. Kasel (zpravodaj) a M. Safjan, soudci,
      generální advokát: P. Cruz Villalón,
      vedoucí soudní kanceláře: A. Calot Escobar,
      s přihlédnutím k písemné části řízení,
      s ohledem na vyjádření předložená:

               —

               za belgickou vládu L. Van den Broeck a C. Pochet, jako zmocněnkyněmi, ve spolupráci s P. Vanagtem a R. Poolsem, advocaten,

               —

               za Evropskou komisi V. Kreuschitzem a M. van Beekem, jako zmocněnci,

         s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generálního advokáta, rozhodnout věc bez stanoviska,
      vydává tento

         Rozsudek

               1

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu článku 46a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 3), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001 (Úř. věst. L 187, s. 1; Zvl. vyd. 05/04, s. 129, dále jen „nařízení č. 1408/71“), jakož i čl. 4 odst. 3 SEU a článků 45 SFEU až 48 SFEU.

               2

               Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi A. van den Booren s Rijksdienst voor Pensioenen (Národní důchodový úřad, dále jen „Rijksdienst“) ve věci použití belgických pravidel k zamezení souběhu dávek při určení výše belgického pozůstalostního důchodu pobíraného žalobkyní.

         Právní rámec

         Unijní právní úprava

               3

               Článek 12 odst. 2 nařízení č. 1408/71 zní:
               „Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, ustanovení právních předpisů členského státu týkající se snížení, pozastavení nebo odnětí dávek v případě souběhu s jinými dávkami sociálního zabezpečení nebo s jinou formou příjmu se uplatňují, i když tyto dávky byly získány podle právních předpisů jiného členského státu nebo byl tento příjem získán na území jiného členského státu.“

               4

               Kapitola 3 nařízení č. 1408/71 nadepsaná „Stáří a úmrtí (důchody)“ obsahuje články 44 až 51a.

               5

               Článek 45 nařízení č. 1408/71 se týká započítávání dob pojištění nebo bydlení získaných podle právních předpisů, kterým zaměstnaná osoba nebo osoba samostatně výdělečně činná podléhala, pro získání, zachování nebo opětné nabytí nároku na dávky.

               6

               Článek 46 nařízení č. 1408/71 ve svém odstavci 1 definuje pravidla, která se použijí, pokud byly splněny podmínky vyžadované právními předpisy členského státu pro získání nároku na dávky, bez nutnosti použít článek 45 tohoto nařízení. Odstavec 2 uvedeného článku 46 upravuje pravidla použitelná, pokud byly podmínky vyžadované právními předpisy členského státu pro získání nároku na dávky splněny pouze po použití článku 45.

               7

               Článek 46a nařízení č. 1408/71, který se týká obecných ustanovení týkajících se snížení, pozastavení nebo odnětí dávek, použitelných na dávky v případě invalidity, stáří nebo pro pozůstalé podle právních předpisů členských států, zní:
               „1.   Pro účely této kapitoly se souběhem dávek stejného druhu rozumí: jakýkoli souběh dávek při invaliditě, stáří a pro pozůstalé, vypočtených nebo poskytovaných na základě dob pojištění nebo bydlení získaných stejnou osobou.
               2.   Pro účely této kapitoly se souběhem dávek [jiného] druhu rozumí jakýkoli souběh dávek, které nemohou být považovány za dávky stejného druhu ve smyslu odstavce 1.
               3.   Pro použití ustanovení právních předpisů členského státu o snížení, pozastavení nebo odnětí dávek v případě souběhu dávky při invaliditě, stáří nebo pro pozůstalé s dávkou stejného druhu nebo dávkou jiného druhu nebo s jiným příjmem, použijí se tato pravidla:

                        a)

                        dávky získané podle právních předpisů jiného členského státu nebo jiný příjem získaný v jiném členském státě se berou v úvahu pouze tehdy, pokud právní předpisy prvního členského státu stanoví přihlédnutí k dávkám nebo příjmu získaným v zahraničí;

                        b)

                        výše dávek, které mají být přiznány jiným členským státem, se bere v úvahu před sražením daní, příspěvků sociálního zabezpečení a ostatních individuálních poplatků nebo srážek;

                        c)

                        nebere se v úvahu výše dávek získaných podle právních předpisů jiného členského státu, které jsou přiznány na základě dobrovolného pojištění nebo volitelného pokračujícího pojištění;

                        d)

                        pokud jsou ustanovení o snížení, pozastavení nebo odnětí dávek použitelná podle právních předpisů pouze jednoho členského státu v důsledku skutečnosti, že dotyčná osoba pobírá dávky [stejného] nebo jiného druhu vyplácené podle právních předpisů jiných členských států nebo jiný příjem získaný na území jiných členských států, může být dávka vyplácená podle právních předpisů prvního členského státu snížena pouze v mezích výše dávek vyplácených nebo příjmu získaného na území jiných členských států.“

               8

               Ustanovení čl. 46b odst. 1 tohoto nařízení, týkající se zvláštních ustanovení použitelných v případě souběhu dávek stejného druhu podle právních předpisů dvou nebo více členských států, zní následovně:
               „Ustanovení právních předpisů členského státu o snížení, pozastavení nebo odnětí dávek nejsou použitelná na dávky vypočtené v souladu s čl. 46 odst. 2.“

         Belgická právní úprava

               9

               Ustanovení čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 o obecné úpravě systému starobních a pozůstalostních důchodů pro zaměstnance (Moniteur belge ze dne 16. ledna 1968), ve znění královského nařízení ze dne 9. července 1997 (Moniteur belge ze dne 9. srpna 1997, dále jen „královské nařízení ze dne 21. prosince 1967“), zní:
               „Jestliže může pozůstalý manžel požadovat pozůstalostní důchod na základě důchodového systému zaměstnanců a kromě toho jeden či více důchodů nebo jakoukoliv jinou rovnocennou výhodu na základě důchodového systému zaměstnanců nebo jednoho či více jiných důchodových systémů, může být pozůstalostní důchod vyplácen v souběhu s uvedenými důchody pouze do výše částky rovnající se 110 % částky pozůstalostního důchodu, která by byla přiznána pozůstalému manželovi za celou kariéru.
               [...]“

         Spor v původním řízení a předběžné otázky

               10

               Aldegonda van den Booren, narozená dne 18. srpna 1920, má bydliště v Maastrichtu (Nizozemsko). Její manžel, J. Bartels, který zemřel dne 1. března 1982, pracoval v období let 1951 až 1961 jako horník v hlubinném dole v Belgii.

               11

               Správním rozhodnutím ze dne 11. července 1986 Rijksdienst přiznal A. van den Booren belgický pozůstalostní důchod v hrubé roční výši 1879,03 eur (index 319,78), a to zpětně ode dne 1. srpna 1985. Od téhož dne žalobkyně rovněž pobírala nizozemský důchod na základě Algemene Ouderdomswet (zákon o obecném pojištění ve stáří, dále jen „AOW“) ve výši 827,13 eur měsíčně.

               12

               Rozhodnutím ze dne 20. května 2003 byl nizozemský důchod A. van den Booren zvýšen na částku 869,24 eur měsíčně (tedy 10430,88 eur ročně), se zpětným účinkem ode dne 1. ledna 2002.

               13

               Toto zvýšení vyplynulo z okolnosti, že na konci roku 2002 nizozemský zákonodárce vyplnil právní vakuum, ve kterém se nacházely některé vdané ženy s bydlištěm v Nizozemsku, jejichž manžel nebyl pojištěn na základě AOW z důvodu, že vykonával zaměstnání v zahraničí v období od 1. ledna 1957 do 1. ledna 1980.

               14

               Dne 23. ledna 2004 Bureau voor Belgische Zaken (úřad pro belgické záležitosti) předal kopii rozhodnutí ze dne 20. května 2003 Rijksdienst.

               15

               Doporučeným dopisem ze dne 12. srpna 2004 Rijksdienst informoval A. van den Booren o změně rozhodnutí ze dne 11. července 1986 v tom smyslu, že v důsledku zvýšení jejího nizozemského starobního důchodu ode dne 1. ledna 2002 byl její belgický pozůstalostní důchod, který téhož dne dosahoval hrubé výše 2845,49 eur, snížen na 1866,18 eur hrubého (index 107,30) ročně. Tímtéž dopisem Rijksdienst rovněž A. van den Booren vyzval k vrácení neprávem vyplacených dávek za období ode dne 1. března do 31. července 2004, tedy celkové částky ve výši 506,45 eur.

               16

               A. van den Booren podala žalobu proti rozhodnutí o změně jejího pozůstalostního důchodu u arbeidsrechtbank te Tongeren (pracovní soud v Tongeren), který rozsudkem ze dne 21. října 2009 prohlásil žalobu za neopodstatněnou. Co se konkrétně týče argumentu A. van den Booren, který vycházel z článku 46a nařízení č. 1408/71, měl tento soud za to, že nedošlo k porušení tohoto článku. Jelikož nizozemský starobní důchod musel být považován za výhodu rovnocennou důchodu, bylo třeba provést na základě čl. 46a odst. 3 písm. a) nařízení č. 1408/71 snížení belgického pozůstalostního důchodu (viz rozsudek ze dne 7. března 2002, Insalaca, C-107/00, Recueil, s. I-2403).

               17

               Tento soud měl dále za to, že nedošlo ani k porušení základní svobody pohybu pracovníků. Rozsudky, na které se v této souvislosti A. van den Booren odvolávala (rozsudky ze dne 5. října 1994, van Munster, C-165/91, Recueil, s. I-4661, a ze dne 26. září 2000, Engelbrecht, C-262/97, Recueil, s. I-7321) se týkaly odlišných situací. Podle tohoto soudu se čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 použije stejným způsobem na belgické státní příslušníky, kteří vždy zůstali v Belgii, i na migrující pracovníky, a použití pravidla obsaženého v článku 52 nevede ke snížení celkových příjmů A. van den Booren.

               18

               Dne 27. listopadu 2009 A. van den Booren podala odvolání proti tomuto rozhodnutí u arbeidshof te Antwerpen. Tvrdí, že použití čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 porušuje článek 46a nařízení č. 1408/71 a že v každém případě představuje překážku volnému pohybu osob zakotvenému v článcích 39 ES až 42 ES. A. van den Booren odkazuje k tomuto na výše uvedené rozsudky van Munster a Engelbrecht, na jejichž základě je na vnitrostátním soudu, aby provedl výklad vnitrostátního právního předpisu v souladu s požadavky unijního práva a tento předpis nepoužil, pokud vede ve spojení s právními předpisy jiného členského státu k výsledku, který je v rozporu s těmito požadavky.

               19

               Za těchto okolností se arbeidshof te Antwerpen rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru dvě následující předběžné otázky:

                        „1)

                        Je čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 […], na jehož základě je pozůstalostní důchod snížen v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě [AOW] z důvodu zavedení rovného zacházení s muži a ženami zákonem ze dne 28. března 1985, slučitelný s [unijním] právem, přesněji s článkem 46a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 [...]?

                        2)

                        Je čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 […] slučitelný s [unijním] právem, zejména s [čl. 4 odst. 3 SEU a články 45 SFEU až 48 SFEU], je-li toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že starobní důchod pobíraný na základě [AOW] je třeba považovat za starobní důchod ve smyslu tohoto ustanovení nebo rovnocennou výhodu, a je třeba v případě neslučitelnosti čl. 52 odst. 1 královského nařízení ze dne 21. prosince 1967 […] vyloučit jeho použití?“

         K předběžným otázkám

         K přípustnosti

               20

               Ve svém písemném vyjádření belgická vláda úvodem zpochybnila přípustnost této žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce z důvodu, že předkládající soud dostatečně neozřejmil právní a skutkové okolnosti věci ani nezbytnost položit předběžné otázky.

               21

               K tomuto je třeba připomenout, že je věcí pouze vnitrostátních soudů, jimž byl spor předložen a jež musí nést odpovědnost za soudní rozhodnutí, které bude vydáno, posoudit s ohledem na konkrétní okolnosti věci jak nezbytnost rozhodnutí o předběžné otázce pro vydání jejich rozsudku, tak i relevanci otázek, které kladou Soudnímu dvoru. Jestliže se tedy položené otázky týkají výkladu unijního práva, je Soudní dvůr v zásadě povinen rozhodnout (rozsudky ze dne 10. března 2009, Hartlauer, C-169/07, Sb. rozh. s. I-1721, bod 24 a citovaná judikatura, a ze dne 1. července 2010, Sbarigia, C-393/08, Sb. rozh. s. I-6337, bod 19).

               22

               Z toho plyne, že se na otázky týkající se unijního práva vztahuje domněnka relevance. Odmítnutí žádosti podané vnitrostátním soudem je ze strany Soudního dvora možné pouze tehdy, je-li zjevné, že žádaný výklad unijního práva nemá žádný vztah k realitě nebo předmětu sporu v původním řízení, jestliže se jedná o hypotetický problém nebo také jestliže Soudní dvůr nedisponuje skutkovými nebo právními poznatky nezbytnými pro užitečnou odpověď na otázky, které jsou mu položeny (v tomto smyslu viz rozsudky ze dne 5. prosince 2006, Cipolla a další, C-94/04 a C-202/04, Sb. rozh. s. I-11421, bod 25, jakož i Sbarigia, citovaný výše, bod 20).

               23

               Tak tomu však ve věci v původním řízení není. Je totiž nutno konstatovat, že předkládací rozhodnutí dostatečným způsobem líčí právní a skutkový rámec sporu v původním řízení, a umožňuje tedy Soudnímu dvoru podat užitečnou odpověď na položené otázky.

               24

               Navíc je třeba uvést, že belgická vláda byla schopna zaujmout k položeným otázkám stanovisko, jak vyplývá z jejího písemného vyjádření předloženého podle článku 23 statutu Soudního dvora Evropských společenství.

               25

               Z toho plyne, že projednávaná žádost o rozhodnutí o předběžné otázce je přípustná

         K věci samé

               26

               Úvodem je třeba připomenout, že i když není úkolem Soudního dvora, aby rozhodoval v rámci řízení zahájeného podle článku 267 SFEU o slučitelnosti vnitrostátních právních předpisů s unijním právem, má nicméně pravomoc poskytnout vnitrostátnímu soudu všechny prvky výkladu vyplývající z unijního práva, které mu umožní posoudit slučitelnost jeho právních předpisů s unijní právní úpravou (viz zejména rozsudek ze dne 15. prosince 1993, Hünermund a další, C-292/92, Recueil, s. I-6787, bod 8).

               27

               Oběma předběžným otázkám, které je třeba přezkoumat společně, je tedy třeba rozumět tak, že jejich účelem je zjistit, zda ustanovení nařízení č. 1408/71, konkrétně pak jeho článek 46a, musí být vykládána v tom smyslu, že brání použití právní úpravy členského státu, která obsahuje ustanovení, podle kterého je pozůstalostní důchod pobíraný v tomto členském státě snížen v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě právních předpisů jiného členského státu, a zda primární unijní právo a konkrétně čl. 4 odst. 3 SEU, jakož i články 45 SFEU až 48 SFEU, brání použití takové vnitrostátní právní úpravy.

               28

               Je třeba připomenout, že podle ustálené judikatury je vnitrostátní právní pravidlo třeba kvalifikovat jako ustanovení o snížení ve smyslu nařízení č. 1408/71, pokud výpočet, který ukládá, má za následek snížení výše dávky, na kterou by zúčastněný mohl mít nárok, z důvodu, že je příjemcem dávky v jiném členském státě (rozsudek Insalaca, citovaný výše, bod 16).

               29

               V tomto ohledu z čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1408/71 vyplývá, že není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, ustanovení právních předpisů členského státu týkající se snížení dávek se uplatňují vůči osobám, které jsou příjemci dávky vyplácené tímto členským státem, pokud mohou být příjemci jiných dávek sociálního pojištění, a to i když tyto dávky byly získány podle právních předpisů jiného členského státu (rozsudek Insalaca, citovaný výše, bod 22).

               30

               Výjimku ze zásady stanovené v čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1408/71 obsahuje čl. 46b odst. 1 tohoto nařízení, který stanoví, že v případě souběhu dávek stejného druhu nejsou ustanovení právních předpisů členského státu o snížení dávek použitelná na dávky vypočtené v souladu s čl. 46 odst. 2 téhož nařízení (rozsudek Insalaca, citovaný výše, bod 23).

               31

               Podle ustálené judikatury mají dávky sociálního zabezpečení tutéž povahu ve smyslu čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1408/71, pokud jsou jejich předmět a účel, jakož i základ jejich výpočtu a podmínky jejich poskytování totožné (rozsudky ze dne 6. října 1987, Stefanutti, 197/85, Recueil, s. 3855, bod 12; ze dne 11. srpna 1995, Schmidt, C-98/94, Recueil, s. I-2559, bod 24, a Insalaca, citovaný výše, bod 24).

               32

               Článek 46a odst. 1 nařízení č. 1408/71 upřesňuje, že souběhem dávek stejného druhu se rozumí jakýkoli souběh dávek při invaliditě, stáří a pro pozůstalé „vypočtených nebo poskytovaných na základě dob pojištění nebo bydlení získaných stejnou osobou“. Podle odstavce 2 tohoto článku 46a nařízení č. 1408/71 nemohou být dávky vypočtené nebo poskytované na základě pracovní kariéry dvou rozdílných osob považovány za dávky stejného druhu ve smyslu odstavce 1 (v tomto smyslu viz rozsudky Stefanutti, citovaný výše, bod 13, a ze dne 12. února 1998, Cordelle, C-366/96, Recuiel, s. I-583, body 20 a 21).

               33

               Jelikož se však s ohledem na písemná vyjádření předložená Soudnímu dvoru ukazuje, že belgický pozůstalostní důchod pobíraný A. van den Booren byl vypočten na základě profesní kariéry jejího zemřelého manžela a že nizozemský starobní důchod jí je vyplácen na základě jejího osobního nároku, nemohou být tyto dvě dávky považovány za dávky stejné povahy, na které se vztahuje výjimka stanovená v čl. 46b odst. 1 nařízení č. 1408/71.

               34

               Nařízení č. 1408/71 tedy nebrání použití takového vnitrostátního pravidla zabraňujícího souběhu dávek, na které poukazuje předkládající soud, a to s výhradou dodržení omezení stanovených nařízením č. 1408/71.

               35

               Nařízení č. 1408/71 stanoví, zejména v čl. 46a odst. 3 písm. d), že za předpokladu, že je pravidlo proti souběhu dávek použitelné podle právních předpisů pouze jednoho členského státu v důsledku skutečnosti, že dotyčná osoba pobírá dávky stejného nebo jiného druhu vyplácené podle právních předpisů jiného členského státu, může být dávka vyplácená podle právních předpisů prvního členského státu snížena pouze v mezích výše dávek vyplácených na základě právních předpisů jiného členského státu (rozsudek Cordelle, citovaný výše, bod 14).

               36

               Podle tohoto pravidla může být tedy belgický pozůstalostní důchod jmenované snížen nanejvýš o částku nizozemského starobního důchodu (rozsudek Cordelle, citovaný výše, bod 15).

               37

               Za těchto podmínek je třeba dojít k závěru, že článek 46a nařízení č. 1408/71 nebrání použití právní úpravy členského státu, která obsahuje ustanovení, podle kterého je pozůstalostní důchod pobíraný v tomto členském státě snížen v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě právních předpisů jiného členského státu, jsou-li dodrženy podmínky stanovené v tomto čl. 46a odst. 3 písm. d).

               38

               Takovýmto výkladem nařízení č. 1408/71 není dotčeno řešení, jež by mohlo vyplývat z případné použitelnosti ustanovení primárního práva. Konstatování, že by vnitrostátní opatření mohlo být v souladu s určitým ustanovením sekundárního práva, v projednávané věci tedy s nařízením č. 1408/71, totiž nemá nutně za následek to, že se na toto opatření nevztahují ustanovení Smlouvy (rozsudek ze dne 16. července 2009, von Chamier-Glisczinski, C-208/07, Sb. rozh., s. I-6095, bod 66 a citovaná judikatura).

               39

               V tomto kontextu se předkládající soud konkrétně táže, zda v jemu předložené věci existuje překážka volného pohybu osob, tak jak ji Soudní dvůr shledal ve výše uvedených rozsudcích van Munster a Engelbrecht.

               40

               Je však třeba přímo připomenout, že výše uvedené rozsudky van Munster a Engelbrecht se týkaly případu snížení belgického důchodu manžela z důvodu použití sazby pro osoby žijící samostatně místo sazby pro osoby žijící ve společné domácnosti v důsledku přiznání důchodu nebo rovnocenné výhody druhému manželovi, a nikoliv, jak je tomu ve věci v původním řízení, souběhu belgického pozůstalostního důchodu s nizozemským starobním důchodem.

               41

               Proto nelze řešení z těchto rozsudků přenést na takovou situaci, jako je situace v původním řízení.

               42

               I když platí, že při neexistenci harmonizace na unijní úrovni je věcí právních předpisů každého členského státu určit podmínky poskytování dávek v oblasti sociálního zabezpečení, nic to nemění na tom, že při výkonu této pravomoci musí členské státy dodržovat unijní právo (v tomto smyslu viz zejména rozsudek von Chamier-Glisczinski, citovaný výše, bod 63 a citovaná judikatura).

               43

               Co se týče ustanovení primárního práva, na které odkazuje předkládající soud, postačuje připomenout, že článek 45 SFEU provádí základní zásadu, podle které činnost Unie zahrnuje zejména odstranění překážek volného pohybu osob mezi členskými státy (rozsudek ze dne 26. ledna 1999, Terhoeve, C-18/95, Recueil, s. I-345, bod 36 a citovaná judikatura).

               44

               Proto unijní právo brání veškerým vnitrostátním opatřením, která i když se použijí bez diskriminace na základě státní příslušnosti, mohou bránit státním příslušníkům členských států Společenství ve výkonu základních svobod zaručených Smlouvou nebo tento jejich výkon učinit méně přitažlivým (rozsudek ze dne 1. dubna 2008, Gouvernement de la Communauté française a gouvernement wallon, C-212/06, Sb. rozh. s. I-1683, bod 45 a citovaná judikatura).

               45

               Podle ustálené judikatury vnitrostátní opatření tohoto druhu mohou být přípustná pouze za podmínky, že sledují cíl obecného zájmu, jsou způsobilá zaručit jeho uskutečnění a nepřekračují meze toho, co je k dosažení sledovaného cíle nezbytné (rozsudek Gouvernement de la Communauté française a gouvernement wallon, citovaný výše, bod 55 a citovaná judikatura).

               46

               Je tedy na vnitrostátním soudu, aby posoudil slučitelnost dotčené vnitrostátní úpravy s požadavky unijního práva, a tedy ověřil, zda belgické pravidlo k zamezení souběhu nároků, i když se použije bez rozdílu na belgické státní příslušníky i na státní příslušníky jiných členských států, ve skutečnosti nevede v případě dotyčné osoby k nepříznivé situaci v porovnání se situací, ve které je osoba, jejíž situace nevykazuje žádný přeshraniční prvek, a v případě, že by takové znevýhodnění bylo v projednávané věci zjištěno, zda je dotčené vnitrostátní pravidlo odůvodněno objektivními hledisky a přiměřené cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem.

               47

               S ohledem na výše uvedené úvahy je třeba na položené otázky odpovědět následovně:

                        —

                        článek 46a nařízení č. 1408/71 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání použití právní úpravy členského státu, která obsahuje ustanovení, podle kterého je pozůstalostní důchod pobíraný v tomto členském státě snížen v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě právní úpravy jiného členského státu, s výhradou dodržení zejména podmínek stanovených odstavci 3 písm. d) tohoto článku 46a;

                        —

                        článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že rovněž nebrání použití takové vnitrostátní právní úpravy, pokud nevede v případě dotyčné osoby k nepříznivé situaci v porovnání se situací, ve které je osoba, jejíž situace nevykazuje žádný přeshraniční prvek, a v případě, že by bylo takové znevýhodnění zjištěno, pokud je odůvodněno objektivními hledisky a přiměřené vzhledem k cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem, ověření čehož je na předkládajícím soudu.

         K nákladům řízení

               48

               Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

               Z těchto důvodů Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl takto:

                     Článek 46a nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání použití právní úpravy členského státu, která obsahuje ustanovení, podle kterého je pozůstalostní důchod pobíraný v tomto členském státě snížen v důsledku zvýšení starobního důchodu pobíraného na základě právní úpravy jiného členského státu, s výhradou dodržení zejména podmínek stanovených odstavci 3 písm. d) tohoto článku 46a.

                     Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že rovněž nebrání použití takové vnitrostátní právní úpravy, pokud nevede v případě dotyčné osoby k nepříznivé situaci v porovnání se situací, ve které je osoba, jejíž situace nevykazuje žádný přeshraniční prvek, a v případě, že by bylo takové znevýhodnění zjištěno, pokud je odůvodněno objektivními hledisky a přiměřené vzhledem k cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem, ověření čehož je na předkládajícím soudu.

                     Podpisy.

            (
            *1
         ) – Jednací jazyk: nizozemština.


Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. října 1985. # Erika Daiber proti Hauptzollamt Reutlingen. # Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce: Finanzgericht Baden-Württemberg - Německo. # Společný celní sazebník. # Věc 200/84.


Rozsudek Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 11. února 1993. # Ines Raiola-Denti a další proti Radě Evropských společenství. # Úředníci - Odůvodnění. # Věc T-22/91.


title: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. dubna 2015.#SC ALKA CO SRL v. ANV - DRAOV Galați anciennement ANV - DRAOV Constanța a Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul București.#Řízení o předběžné otázce – Společný celní sazebník – Sazební zařazení – Kombinovaná nomenklatura – Číslo 1207 – Olejnatá semena – Číslo 1209 – Semena k setí – Číslo 1212 – Semena používaná zejména k lidskému požívání, jinde neuvedená ani nezahrnutá – Dovoz syrových tykvových semen ve slupce pocházejících z Číny.#Věc C-635/13.

text:
         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (desátého senátu)
      23. dubna 2015 (
            *1
         )
      „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Číslo 1207 — Olejnatá semena — Číslo 1209 — Semena k setí — Číslo 1212 — Semena používaná zejména k lidskému požívání, jinde neuvedená ani nezahrnutá — Dovoz syrových tykvových semen ve slupce pocházejících z Číny“
      Ve věci C‑635/13,
      jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 267 SFEU, podaná rozhodnutím Tribunalul București (Rumunsko) ze dne 17. dubna 2013, došlým Soudnímu dvoru dne 4. prosince 2013, v řízení

         SC ALKA CO SRL

      proti

         Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Galați, dříve Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanța,

         Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București,

      SOUDNÍ DVŮR (desátý senát),
      ve složení C. Vajda (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas a E. Juhász, soudci,
      generální advokátka: J. Kokott,
      vedoucí soudní kanceláře: C. Strömholm, rada,
      s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 4. února 2015,
      s ohledem na vyjádření předložená:

               —

               za SC ALKA CO SRL C. Dobrem, avocat,

               —

               za rumunskou vládu R. H. Raduem a V. Angelescuem, jakož i D. M. Bulancea a C. Sobu, jako zmocněnci,

               —

               za Evropskou komisi G.-D. Balanem a A. Caeirosem, jako zmocněnci,

         s přihlédnutím k rozhodnutí, přijatému po vyslechnutí generální advokátky, rozhodnout věc bez stanoviska,
      vydává tento

         Rozsudek

               1

               Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce se týká výkladu kombinované nomenklatury (dále jen „KN“), která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (Úř. věst. L 301, s. 1) a nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (Úř. věst. L 286, s. 1), jakož i výkladu nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).

               2

               Tato žádost byla předložena v rámci sporu mezi společností SC ALKA CO SRL (dále jen „ALKA“) na straně jedné a Autoritatea Națională a Vămilor – Direcția Regională pentru Accize și Operațiuni Vamale Constanţa (vnitrostátní celní orgán – regionální ředitelství pro spotřební daně a celní operace v Constanţa) a Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Municipiului București (generální ředitelství pro veřejné finance města Bukurešť) (dále jen společně „celní orgán“) na straně druhé, jehož předmětem je sazební zařazení tykvových semen dovážených z Číny v rámci KN.

         Právní rámec

         Harmonizovaný systém popisu a číselného označování zboží

               3

               Rada pro celní spolupráci, nyní Světová celní organizace (SCO), byla založena úmluvou zřizující uvedenou radu, uzavřenou v Bruselu dne 15. prosince 1950. Harmonizovaný systému popisu a číselného označování zboží (dále jen „HS“) byl vypracován SCO a zaveden mezinárodní úmluvou o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží (dále jen „úmluva o HS“), uzavřenou v Bruselu dne 14. června 1983, která byla společně s protokolem o její změně ze dne 24. června 1986 schválena jménem Evropského hospodářského společenství rozhodnutím Rady 87/369/EHS ze dne 7. dubna 1987 (Úř. věst. L 198, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 288).

               4

               Na základě čl. 3 odst. 1 úmluvy o HS se každá smluvní strana zavazuje, že její celní a statistické nomenklatury budou v souladu s HS, že bude používat bez dodatků a změn všechny položky a podpoložky harmonizovaného systému, jakož i jejich číselné znaky a dodržovat číselné uspořádání harmonizovaného systému. Každá smluvní strana se rovněž zavazuje používat k výkladu HS všeobecná pravidla, jakož i všechny poznámky k třídám, kapitolám a položkám HS a neměnit rozsah posledně uvedených.

         KN

               5

               KN zavedená nařízením č. 2658/87 se zakládá na HS, jehož šestimístné čísla a položky přejímá a pouze sedmé a osmé číslo tvoří její další členění.

               6

               Podle čl. 12 odst. 1 nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení Rady (ES) č. 254/2000 ze dne 31. ledna 2000 (Úř. věst. L 28, s. 16; Zvl. vyd. 02/09, s. 357), přijme Komise Evropských společenství každoročně nařízením úplnou verzi KN a celních sazeb vyplývající z opatření přijatých Radou Evropské unie nebo Komisí. Toto nařízení platí od 1. ledna následujícího kalendářního roku.

               7

               Verze KN, jež se použijí na dovozy, o které se jedná ve věci v původním řízení, k nimž došlo v období od 19. února 2007 do 29. května 2008, byly přijaty nařízeními č. 1549/2006 a č. 1214/2007. Níže uvedená relevantní ustanovení KN mají ve všech těchto verzích totožné znění.

               8

               Část druhá KN obsahuje třídu II, nadepsanou „Rostlinné produkty“, jejíž součástí je kapitola 12, nadepsaná „Olejnatá semena a olejnaté plody; různá zrna, semena a plody; průmyslové nebo léčivé rostliny; sláma a pícniny“, ve které se nachází čísla 1207, 1209 a 1212 KN.

               9

               Číslo 1207 KN zní následovně:

                  Kód KN

                  Popis zboží

                  Smluvní celní sazba (%)

                  [...]
                  1207

                  [...]
                  Ostatní olejnatá semena a olejnaté plody, též drcené

                  [...]

                  1207 20

                  ‐ Bavlníková semena

                  1207 20 10

                  ‐ ‐ K setí […]

                  [...]

                  1207 20 90

                  ‐ ‐ Ostatní

                  [...]

                  1207 40

                  ‐ Sezamová semena

                  1207 40 10

                  ‐ ‐ K setí […]

                  [...]

                  1207 40 90

                  ‐ ‐ Ostatní

                  [...]

                  1207 50

                  ‐ Hořčičná semena

                  1207 50 10

                  ‐ ‐ K setí […]

                  [...]

                  1207 50 90

                  ‐ ‐ Ostatní

                  [...]

                  ‐ Ostatní:

                  1207 91

                  ‐ ‐ Maková semena

                  1207 91 10

                  ‐ ‐ K setí […]

                  [...]

                  1207 91 90

                  ‐ ‐ ‐ Ostatní

                  [...]

                  1207 99

                  ‐ ‐ Ostatní:

                  1207 99 15

                  ‐ ‐ ‐ K setí […]

                  [...]

                  ‐ ‐ ‐ Ostatní:

                  1207 99 91

                  ‐ ‐ ‐ ‐ Konopná semena

                  [...]

                  1207 99 97

                  ‐ ‐ ‐ ‐ Ostatní

                  bez

               10

               Číslo 1209 KN zní následovně:

                  Kód KN

                  Popis zboží

                  Smluvní celní sazba (%)

                  [...]
                  1209

                  [...]
                  Semena, plody a výtrusy k setí

                  [...]

                  1209 10 00

                  ‐ Semena cukrové řepy

                  […]

                  ‐ Semena pícnin

                  […]

                  […]

                  […]

                  1209 30 00

                  ‐ Semena bylin pěstovaných zejména pro jejich květy

                  […]

                  ‐ Ostatní:

                  1209 91

                  ‐ ‐ Semena zeleniny

                  1209 91 10

                  ‐ ‐ ‐ Semena kedlubnu (Brassica oleracea L. var. caulorapa & gongylodes L.)

                  […]

                  1209 91 30

                  ‐ ‐ ‐ Semena řepy salátové (Beta vulgaris var. conditiva)

                  […]

                  1209 91 90

                  ‐ ‐ ‐ Ostatní

                  3

                  [...]

                  [...]

                  [...]

               11

               Číslo 1212 KN zní následovně:

                  Kód KN

                  Popis zboží

                  Smluvní celní sazba (%)

                  [...]
                  1212

                  [...]
                  Svatojánský chléb, chaluhy a jiné řasy, cukrová řepa a cukrová třtina, čerstvé, chlazené, zmrazené nebo sušené, též v prášku; ovocné pecky a jádra a jiné rostlinné produkty (včetně nepražených kořenů čekanky druhu Cichorium intybus
                     sativum) používané zejména k lidskému požívání, jinde neuvedené ani nezahrnuté

                  [...]

                  1212 20 00

                  ‐ Chaluhy a jiné řasy

                  [...]

                  ‐ Ostatní

                  1212 91

                  ‐ ‐ Cukrová řepa

                  [...]

                  […]

                  [...]

                  1212 99

                  ‐ ‐ Ostatní:

                  1212 99 20

                  ‐ ‐ ‐ Cukrová třtina

                  [...]

                  1212 99 30

                  ‐ ‐ ‐ Svatojánský chléb

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  [...]

                  1212 99 70

                  ‐ ‐ ‐ Ostatní

                  bez

               12

               První část KN obsahuje soubor úvodních ustanovení. V této části, v rámci hlavy I, věnované všeobecným pravidlům, oddíl A, nadepsaný „Všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury“, stanoví:
               „Zařazení zboží do [KN] se řídí těmito zásadami:
               Názvy tříd, kapitol a podkapitol jsou pouze orientační; pro právní účely jsou pro zařazení směrodatná znění čísel a příslušných poznámek ke třídám nebo kapitolám a následující ustanovení, pokud znění těchto čísel nebo poznámek nestanoví jinak.
               […]“

               13

               Poznámky 1 a 3 ke kapitole 12 KN, které se v tomto pořadí vztahují k číslům 1207 a 1209 této nomenklatury, stanoví:

                        „1.

                        Do čísla 1207 patří, inter alia, palmové ořechy a jádra, bavlníková semena, skočcová semena, sezamová semena, hořčičná semena, světlicová semena, maková semena a semena karité (semena máslovníku). Do tohoto čísla nepatří produkty čísel 0801 nebo 0802 ani olivy (kapitola 7 nebo 20).

                  […]

                        3.

                        Pro účely čísla 1209 se řepná semena, travní semena, semena okrasných květin, semena zeleniny, semena ovocných a lesních stromů, semena vikve (jiná než semena druhu Vicia faba) nebo vlčího bobu považují za ‚semena k setí‘.

                  Do čísla 1209 však nepatří, i když jsou určeny k setí, následující:
               […]

                        d)

                        produkty čísel 1201 až 1207 nebo čísla 1211.“

         Vysvětlivky ke KN

               14

               Podle čl. 9 odst. 1 písm. a) druhé odrážky nařízení č. 2658/87 vypracovává Komise vysvětlivky ke KN, které pravidelně zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie. Vysvětlivky zveřejněné dne 28. února 2006 (Úř. věst. C 50, s. 1), jež se použily v době dovozů, o které se jedná ve věci v původním řízení, obsahují tři poznámky týkající se podpoložek 1207 99 98, 1209 91 90 a 1212 99 80 KN.

               15

               Je třeba uvést, že číselné uspořádání těchto položek v uvedených vysvětlivkách vychází z číselného uspořádání KN, jak vyplývá z nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (Úř. věst. L 286, s. 1). Nařízeními č. 1549/2006 a č. 1214/2007, jež se použijí na skutkové okolnosti věci v původním řízení, bylo změněno číselné označení podpoložek 1207 99 98 a 1212 99 80 KN na podpoložky 1207 99 97 a 1212 99 70 KN, aniž se změnil jejich rozsah působnosti.

               16

               Vysvětlivky ke KN týkající se podpoložky 1207 99 98 KN, na které je proto nutné pohlížet jako na výklad rozsahu působnosti podpoložky 1207 99 97 KN, zní takto:
               „1207 99 98 Ostatní
               [...]
               Do této podpoložky rovněž patří zelená semena tykve s měkkou slupkou, která geneticky nemají zkorkovatělou vnější vrstvu osemení (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Gerb. var. styriaca a Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch). Tyto tykve jsou pěstovány hlavně pro olej a nikoliv pro použití jako zelenina, semena tykví pro použití jako zelenina patří do podpoložky 1209 91 90.
               Do této podpoložky nepatří pražená tykvová semena (položka 2008 19).“

               17

               Vysvětlivky ke KN týkající se podpoložky 1209 91 90 KN zní takto:
               „1209 91 90 Ostatní
               Tato podpoložka zahrnuje semena tykví pěstovaných jako zelenina, pokud jsou používána k setí, k jídlu (např. v salátech), v potravinářském průmyslu (např. v pekařských výrobcích) nebo k léčivým účelům.
               Viz rovněž vysvětlivka k podpoložce 1207 99 98.“

               18

               Vysvětlivky ke KN týkající se podpoložky 1212 99 80 KN, na které je třeba pohlížet jako na výklad rozsahu působnosti podpoložky 1212 99 70 této nomenklatury, upřesňují, že do této podložky nepatří semena tykve (čísla 1207 nebo 1209).

         Vysvětlivky k HS

               19

               SCO schvaluje za podmínek stanovených v článku 8 úmluvy o HS vysvětlivky a stanoviska k zařazení zboží přijaté Výborem pro HS. Na dovozy, o které se jedná ve věci v původním řízení, se použijí vysvětlivky k HS přijaté v roce 2007.

               20

               Poznámky 1 a 3 uvedené v kapitole 12 vysvětlivek k HS, nadepsané „Olejnatá semena a olejnaté plody; různá zrna, semena a plody; průmyslové nebo léčivé rostliny; sláma a pícniny“, zní:

                        „1.

                        Za olejnatá semena čísla 12.07 se zejména považují palmové ořechy a jádra, bavlníková semena, skočcové boby, sezamová semena, hořčičná semena, světlicová semena, maková semena a semena karité.

                  [...]

                        3.

                        Řepná semena, travní semena, semena okrasných květin, semena zeleniny, semena ovocných a lesních stromů, semena vikve (jiné než semena druhu Vicia faba) nebo vlčího bobu se považují za semena k setí čísla 12.09.
                        Do čísla 1209 však nepatří, i když jsou určeny k setí, následující:
                        [...]

                                 d)

                                 produkty čísel 1201 až 1207 nebo čísla 1211.“

               21

               Dále, všeobecné vysvětlivky uvedené v kapitole 12 vysvětlivek k HS mají následující znění:
               „Čísla 12.01 až 12.07 zahrnují semena a plody, které se běžně používají k extrakci průmyslových nebo jedlých olejů a tuků pomocí tlaku nebo rozpouštědel a které jsou ve skutečnosti určeny pro toto použití, setí nebo pro jiné účely. [...]“

               22

               Vysvětlivky k číslu 1207 HS jsou následujícího znění:
               „Toto číslo zahrnuje semena a plody, které se používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, neuvedené pod čísly 12.01 až 12.06 (viz rovněž všeobecné vysvětlivky).
               [...]“

               23

               Podle vysvětlivek k číslu 1209 HS jsou z tohoto čísla vyloučeny olejnatá semena a olejnaté plody uvedené pod čísly 1201 až 1207 HS.

               24

               Konečně vysvětlivky k číslu 1212 HS jsou následujícího znění:
               „[...]

                        D)

                        ovocné pecky a jádra a jiné rostlinné produkty (včetně nepražených kořenů čekanky druhu Cichorium intybus var. sativum) používané zejména k lidskému požívání, jinde neuvedené ani nezahrnuté.
                        Do této skupiny patří ovocná jádra a jiné rostlinné produkty, jinde neuvedené ani nezahrnuté, používané přímo, nebo po zpracování zejména k lidskému požívání.
                        [...]“

         Spor v původním řízení a předběžné otázky

               25

               ALKA je společností se sídlem v Rumunsku zabývající se dovozem a vývozem, jejíž hlavní činností je velkoobchod s kávou, kakaem a kořením.

               26

               V období od 19. února 2007 do 29. května 2008 dovezla tato společnost do Rumunska 1560 pytlů syrových tykvových semen ve slupce z Číny, a sice zboží popsané jako „chinese white pumpkin seeds size: 13 cm“ (čínská semena bílé tykve, velikost 13 cm).

               27

               V celních prohlášeních zařadila společnost ALKA dovezená tykvová semena do podpoložky 1207 99 97 KN, na kterou se vztahuje osvobození od dovozního cla.

               28

               Po šetření provedeném celním úřadem Constanța Sud (Rumunsko) dospěl celní inspektor k závěru, že dovezená tykvová semena měla být správně celně zařazena do podpoložky 1209 91 90 KN, na kterou se vztahuje clo ve výši 3 %. Z tohoto důvodu celní úřad Constanța Sud přijal dne 2. února 2009 rozhodnutí, kterým bylo společnosti ALKA nařízeno doplatit rozdíl na dovozním clu v celkové výši 260493 RON, z toho částku ve výši 153748 RON představovalo clo, částku ve výši 29209 RON DPH a částku ve výši 77536 RON úroky z prodlení.

               29

               Společnost ALKA podala proti tomuto rozhodnutí o dodatečném výměru cla správní odvolání, které bylo celním orgánem zamítnuto. Po zamítnutí tohoto odvolání podala společnost ALKA žalobu k předkládajícímu soudu, který její žalobě vyhověl. Avšak celní orgán se proti tomuto rozsudku odvolal ke Curtea de Apel Bucureşti (odvolací soud v Bukurešti, Rumunsko), který tomuto odvolání vyhověl z důvodu, že předkládající soud nesprávně použil pravidla týkající provádění důkazů, pokud jde o skutečné určení dovážených tykvových semen. Curtea de Apel Bucureşti proto vrátil věc zpět předkládajícímu soudu k novému posouzení.

               30

               Předkládající soud, jemuž je tento spor znovu předložen, dochází k závěru, že jeho řešení vyžaduje výklad čísel 1207 a 1209 KN.

               31

               Za těchto podmínek se Tribunalul București (prvoinstanční soud v Bukurešti) rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky:

                        „1)

                        Je třeba syrová tykvová semena (zelenina) ve slupce, určená k tepelnému a mechanickému zpracování za účelem lidského požívání (jako potraviny typu snack) zařadit do čísla 1207 [...], nebo do čísla 1209 [...] [KN]?

                        2)

                        Je třeba syrová tykvová semena (zelenina) ve slupce, určená k tepelnému a mechanickému zpracování za účelem lidského požívání (jako potraviny typu snack) zařadit podle vysvětlivek ke [KN] do čísla 1207 [...], nebo do čísla 1209 [KN]?

                        3)

                        Pokud existuje rozpor mezi celním zařazením, jak vyplývá ze společného celního sazebníku, a celním zařazením vyplývajícím z vysvětlivek týkajících se tohoto produktu (syrová tykvová semena – zelenina – ve slupce), jaké z uvedených celních zařazení se v této věci použije?

                        4)

                        Jsou s ohledem na čl. 109 písm. a), článek 110 a čl. 256 odst. 3 nařízení č. 2454/1993 nezbytné zvláštní správní postupy, jako je podání žádosti nebo předložení průvodního osvědčení EUR.1 danému úřadu, aby mělo toto osvědčení specifický účinek, čili aby bylo celními úřady přiznáno preferenční zacházení v souladu s článkem 98 tohoto nařízení?“

         K předběžným otázkám

         K první až třetí otázce

               32

               Podstatou prvních třech otázek předkládajícího soudu, které je třeba zkoumat společně, je, zda by měla být tykvová semena, o která se jedná ve věci v původním řízení, zařazena do čísla 1207, nebo do čísla 1209 KN.

               33

               Hned v úvodu je třeba připomenout, že rozhoduje-li Soudní dvůr v řízení o předběžné otázce ve věci sazebního zařazení, spočívá jeho úloha spíše v tom, že vnitrostátnímu soudu objasní kritéria, jejichž uplatnění posledně uvedenému soudu umožní dotčené produkty správně zařadit v rámci KN, a nikoli v tom, že zařazení provede samotný Soudní dvůr, a to tím spíše že k tomu nutně nemá k dispozici všechny potřebné údaje. Vnitrostátní soud se v každém případě jeví jako povolanější k provedení tohoto zařazení (zejména viz rozsudek Panasonic Italia a další, C‑472/12, EU:C:2014:2082, bod 32 a citovaná judikatura).

               34

               Je tedy věcí předkládajícího soudu, aby provedl zařazení produktů dotčených v původním řízení s ohledem na odpovědi, které na položené otázky poskytne Soudní dvůr (rozsudek Panasonic Italia a další, C‑472/12, EU:C:2014:2082, bod 33 a citovaná judikatura).

               35

               Kromě toho z písemných vyjádření Komise a z ústních vyjádření zúčastněných na jednání vyplývá, že s ohledem na rozsudek Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft (C‑229/06, EU:C:2007:239, body 30 až 32), by mohlo být rovněž relevantní zařazení tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení, do čísla 1212 KN.

               36

               Je proto nutné přeformulovat tyto tři první otázky v tom smyslu, že se překládající soud táže Soudního dvora na kritéria, která se použijí k určení, zda tykvová semena dotčená v původním řízení musí být zařazena do čísla 1207, 1209, nebo 1212 KN.

               37

               Podle ustálené judikatury Soudního dvora platí, že za účelem zajištění právní jistoty a usnadnění kontrol je rozhodující kritérium pro sazební zařazení zboží třeba hledat obecně v jeho objektivních charakteristikách a vlastnostech, jak jsou definovány zněním čísla KN a poznámek ke třídě nebo kapitole. Tyto objektivní charakteristiky a vlastnosti zboží musí být možné ověřit v okamžiku proclení (v tomto smyslu viz rozsudek Panasonic Italia a další, C‑472/12, EU:C:2014:2082, body 35 a 36, jakož i citovaná judikatura).

               38

               Co se týče zaprvé rozsahu působnosti čísla 1207 KN, je třeba uvést, že toto číslo je nadepsáno „Ostatní olejnatá semena a olejnaté plody, též drcené“, avšak KN nedefinuje, co se rozumí „ostatními olejnatými semeny a olejnatými plody“ ve smyslu tohoto čísla.

               39

               Pojmem „ostatní olejnatá semena a olejnaté plody“ se běžně rozumí semena a plody, ze kterých lze získat olej.

               40

               Je třeba rovněž zohlednit vysvětlivky ke KN, jakož i vysvětlivky k HS, které podle ustálené judikatury Soudního dvora přispívají významným způsobem k výkladu dosahu jednotlivých sazebníkových položek, aniž však mají závaznou právní sílu, takže obsah těchto vysvětlivek musí být v souladu s ustanoveními KN a nemůže měnit jejich dosah (zejména viz rozsudek Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, bod 27).

               41

               Zaprvé, pokud jde o vysvětlivky k HS, všeobecné vysvětlivky uvedené v kapitole 12 upřesňují, že čísla 1201 až 1207 HS zahrnují „semena a plody, které se běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků pomocí tlaku nebo rozpouštědel a které jsou ve skutečnosti určeny pro toto použití, setí nebo pro jiné účely“.

               42

               Dále podle vysvětlivek k číslu 1207 HS, toto číslo zahrnuje „semena a plody, které se používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, neuvedené pod čísly 12.01 až 12.06“.

               43

               Konečně, vysvětlivky ke KN k podpoložce 1207 99 98 KN uvádějí, že do této podpoložky rovněž patří „zelená semena tykve s měkkou slupkou, která geneticky nemají zkorkovatělou vnější vrstvu osemení (Cucurbita pepo L. convar. citrullinia Gerb. var. styriaca a Cucurbita pepo L. var. oleifera Pietsch)[, přičemž t]yto tykve jsou pěstovány hlavně pro olej“.

               44

               Z výše uvedeného vyplývá, že pojem „ostatní olejnatá semena a olejnaté plody“, uvedený v čísle 1207 KN, musí být vykládán tak, že odkazuje na semena a plody běžně používané k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, neuvedené pod čísly 1201 až 1206 KN. Je na předkládajícím soudu, aby určil, zda tykvová semena, o která se jedná ve věci v původním řízení, splňují tato kritéria, a zejména, zda se běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, přičemž v takovém případě budou muset být zařazena do čísla 1207 KN.

               45

               V tomto ohledu je třeba upřesnit, jak správně tvrdily rumunská vláda a Komise v odpovědi na písemné otázky položené Soudním dvorem, že semena, která mají povahu „olejnatých semen“ ve smyslu čísla 1207 KN, nemohou být zařazena do čísla 1209 nebo 1212 KN, a to ani v případě, že se nepoužívají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, nýbrž k setí nebo lidskému požívání.

               46

               Číslo 1209 KN je nadepsáno „Semena, plody a výtrusy k setí“. Číslo 1207 KN přitom zahrnuje podpoložky výslovně zahrnující olejnatá semena určená k setí, jako je podpoložka 1207 99 15, a olejnatá semena neurčená k setí, jako je podpoložka 1207 99 97.

               47

               Kromě toho, jak poznámka 3 kapitoly 12 KN, tak poznámka 3 kapitoly 12 vysvětlivek k HS upřesňují, že produkty čísel 1201 až 1207 do čísla 1209 nepatří, „i když jsou určeny k setí“.

               48

               Semena, která mají povahu olejnatých semen ve smyslu čísla 1207 KN, musí být proto zařazena do tohoto čísla, a nikoli do čísla 1209 KN, a to i v případě, že se nepoužívají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, ale k setí.

               49

               Co se dále týče čísla 1212 KN, z jeho znění vyplývá, že toto číslo zahrnuje zejména ovocné pecky a jádra a jiné rostlinné produkty používané zejména k lidskému požívání, jinde v KN neuvedené ani nezahrnuté.

               50

               Z tohoto znění vyplývá, že číslo 1212 KN představuje zbytkovou kategorii, která se použije pouze tehdy, nepoužije-li se žádné jiné číslo KN. Z tohoto důvodu nemohou semena, která mají povahu olejnatých semen ve smyslu čísla 1207 KN, spadat do čísla 1212 KN, a to ani v případě, že se nepoužívají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, ale k setí.

               51

               S ohledem na výše uvedené je na předkládajícím soudu, aby za účelem provedení sazebního zařazení tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení, určil, zda se tato semena běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, aniž jsou uvedena pod čísly 1201 až 1206 KN. Pokud tomu tak je, musí být uvedená semena zařazena do čísla 1207 KN z důvodu jejich povahy olejnatých semen, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, k setí nebo k lidskému požívání.

               52

               Pokud se ukáže, že uvedená semena nemají povahu olejnatých semen ve smyslu čísla 1207 KN, bude na předkládajícím soudu, aby určil, zda spadají do čísla 1209, nebo 1212 KN.

               53

               Je proto nutné připomenout kritéria, na základě kterých lze rozlišit rozsah působnosti čísel 1209 a 1212 KN.

               54

               Číslo 1212 KN se vzhledem ke znění, připomenutému v bodě 49 tohoto rozsudku, použije pouze v případě, že se na tykvová semena dotčená v původním řízení nepoužije číslo 1209 KN.

               55

               Soudní dvůr již přitom rozhodl, že číslo 1209 KN, nadepsané „Semena, plody a výtrusy k setí“, se týká pouze rostlinných částí, které mají schopnost klíčit a dát život nové rostlině. Naopak číslo 1212 KN je zbytkovou kategorií obsahující rostlinná semena, která jsou určena nikoliv k setí, ale k lidskému požívání (rozsudek Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, bod 30).

               56

               Soudní dvůr rozhodl, že oloupaná semena tykví, která ztratila schopnost klíčit a jsou určena pro pekařský průmysl, spadají do podpoložky 1212 99 80 KN (rozsudek Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft, C‑229/06, EU:C:2007:239, bod 32).

               57

               Z výše uvedeného vyplývá, že v případě, že tykvová semena dotčená v původním řízení nebudou mít povahu olejnatých semen ve smyslu čísla 1207 KN, tato semena budou muset být zařazena do čísla 1209 KN, budou-li mít v době dovozu stále schopnost klíčit, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k setí nebo k lidskému požívání. V opačném případě budou muset být tato semena zařazena do čísla 1212 KN.

               58

               S ohledem na všechny předcházející úvahy je třeba na první tři otázky odpovědět tak, že za účelem provedení sazebního zařazení tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení, přísluší předkládajícímu soudu určit, zda se tato semena běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, aniž jsou uvedena pod čísly 1201 až 1206 KN. Pokud tomu tak je, musí být uvedená semena zařazena do čísla 1207 KN z důvodu povahy olejnatých semen, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, k setí nebo k lidskému požívání. V opačném případě budou uvedená semena spadat do čísla 1209 KN, budou-li mít v době dovozu stále schopnost klíčit, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k setí nebo k lidskému požívání, nebo do čísla 1212 KN, nebudou-li mít v době dovozu již schopnost klíčit.

         Ke čtvrté otázce

               59

               V rámci čtvrté otázky se předkládající soud zamýšlí nad tím, zda existují zvláštní správní postupy, jejichž prostřednictvím může osvědčení EUR.1 vyvolat určité účinky u celních orgánů.

               60

               Rumunská vláda se domnívá, že tato čtvrtá otázka musí být odmítnuta jako nepřípustná, jelikož odpověď na ni nemá žádný užitek pro řešení sporu v původním řízení.

               61

               Rumunská vláda v tomto ohledu tvrdí, že se na tykvová semena dovážená z Číny, o jaká se jedná ve věci v původním řízení, nevztahují preferenční sazební opatření přijatá Evropskou unií. Rumunská vláda dodává, že společnost ALKA v každém případě v rámci celního řízení nepožádala o preferenční sazební režim a nepředložila osvědčení o preferenčním původu semen, která jsou předmětem původního řízení.

               62

               Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudního dvora stanoví, že žádost o rozhodnutí o předběžné otázce obsahuje stručné vylíčení předmětu sporu, jakož i rozhodných skutečností tak, jak byly zjištěny předkládajícím soudem, nebo alespoň vylíčení skutkových okolností, na kterých jsou otázky založeny.

               63

               Je třeba zaprvé uvést, že jediné relevantní skutečnosti vylíčené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají toho, že společnost ALKA při předložení celních prohlášení nepožádala o preferenční sazební režim a dále toho, že je tato společnost držitelkou osvědčení o původu, na základě kterých byla dovážená semena propuštěna do volného oběhu.

               64

               Dále společnost Alka, rumunská vláda ani Komise nebyly schopny na dotaz Soudního dvora v tomto ohledu identifikovat preferenční sazební režim upravený unijním právem, který by se mohl použít na dovoz tykvových semen z Číny.

               65

               Konečně i přes písemnou výzvu Soudního dvora v tomto smyslu společnost ALKA ani netvrdila, že vnitrostátním orgánům zaslala osvědčení o preferenčním původu tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení.

               66

               Z výše uvedeného vyplývá, že čtvrtá otázka musí být odmítnuta jako nepřípustná, neboť žádost o rozhodnutí o předběžné otázce neobsahuje dostatečné vylíčení rozhodných skutečností, na kterých je tato otázka založena.

         K nákladům řízení

               67

               Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení ve vztahu ke sporu probíhajícímu před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

               Z těchto důvodů Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl takto:

                     Za účelem provedení sazebního zařazení tykvových semen, o která se jedná ve věci v původním řízení, přísluší předkládajícímu soudu určit, zda se tato semena běžně používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, aniž jsou uvedena pod čísly 1201 až 1206 kombinované nomenklatury která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 a nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007. Pokud tomu tak je, musí být uvedená semena zařazena do čísla 1207 kombinované nomenklatury z důvodu povahy olejnatých semen, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k extrakci průmyslových nebo potravinářských olejů a tuků, k setí nebo k lidskému požívání. V opačném případě budou uvedená semena spadat do čísla 1209 kombinované nomenklatury, budou-li mít v době dovozu stále schopnost klíčit, a to bez ohledu na to, zda se ve skutečnosti používají k setí nebo k lidskému požívání, nebo do čísla 1212 kombinované nomenklatury, nebudou-li mít v době dovozu již schopnost klíčit.

                     Podpisy.

            (
            *1
         ) – Jednací jazyk: rumunština.


Rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 4. května 1999. # Z proti Evropskému parlamentu. # Žaloba na neplatnost. # Věc T-242/97.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 23. listopadu 2004. # Frischpack GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM). # Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar krabičky na sýr - Absolutní důvod zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost. # Věc T-360/03.

text:
      Věc T-360/03
      Frischpack GmbH & Co. KG
      v.
      Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
      „Ochranná známka Společenství – Trojrozměrná ochranná známka – Tvar krabičky na sýr – Absolutní důvod zamítnutí – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 – Rozlišovací způsobilost“
      Rozsudek Soudu (pátého senátu) ze dne 23. listopadu 2004
      Shrnutí rozsudku
      Ochranná známka Společenství – Odvolací řízení – Žaloba k soudu Společenství – Nesouhlas s definicí relevantní veřejnosti
            podanou odvolacím senátem za účelem zkoumání rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky – Změna předmětu sporu
            – Neexistence
      [Jednací řád Soudu, čl. 135 odst. 4; nařízení Rady č. 40/94, čl. 7 odst. 1 písm. b)]
      Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) přísluší v rámci jeho zkoumání rozlišovací způsobilosti označení,
         jehož zápis jako ochranné známky je požadován, ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství,
         určit relevantní veřejnost.

      Žalobkyně tím, že nesouhlasí s definicí relevantní veřejnosti podanou odvolacím senátem za účelem zkoumání rozlišovací způsobilosti
         přihlašované ochranné známky, nepožaduje v rozporu s čl. 135 odst. 4 jednacího řádu, aby Soud rozhodl o jiných otázkách než
         o těch, kterými se zabýval odvolací senát.

      (viz body 34–35)
ROZSUDEK SOUDU (pátého senátu)
      23. listopadu 2004 (*)

      „Ochranná známka Společenství – Trojrozměrná ochranná známka – Tvar krabičky na sýr – Absolutní důvod zamítnutí – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 – Rozlišovací způsobilost“
      Ve věci T‑360/03,
      Frischpack GmbH & Co. KG,  se sídlem v Mailling bei Schönau (Německo), zastoupená P. Bornemannem, advokátem,

      žalobkyně,
      proti
      Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), zastoupenému U. Pflegharem a G. Schneiderem, jako zmocněnci,

      žalovanému,
      jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2003 (věc R 236/2003‑2),
         která se týká zápisu trojrozměrné ochranné známky (krabičky na sýr),

      SOUD PRVNÍHO STUPNĚEVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ (pátý senát),

      ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a D. Šváby, soudci,
      vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada,
      s přihlédnutím k žalobě došlé kanceláři Soudu dne 30. října 2003,
      s přihlédnutím k žalobní odpovědi došlé kanceláři Soudu dne 21. ledna 2004,
      a po jednání konaném dne 8. července 2004,
      vydává tento
      Rozsudek
       Skutečnosti předcházející sporu
      1       Dne 26. března 2002 žalobkyně předložila Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) přihlášku
         ochranné známky podle nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994,
         L 11, s. 1;  Zvl. vyd. 17/01, s. 146), ve znění pozdějších změn.

      2       Ochrannou známkou, o jejíž zápis bylo požádáno, je trojrozměrné označení vyobrazené níže:

      3       Přihlašovaná ochranná známka byla žalobkyní popsána následovně:
      „Označením, jehož zápis je požadován, je trojrozměrný tvar obalu pro potravinářské výrobky v plátcích, konkrétně sýrové krabičky
         pro plátky sýra. Vyobrazením označení jsou fotografické snímky provedené pod různými úhly, šikmo shora, zespodu a ze strany.
         Obal se vyznačuje tvarem trupu lodi s plochým dnem, čelními stěnami, které se šikmo zvedají od rohů dna, a bočními stěnami
         ve tvaru lichoběžníku, přičemž horní strana tohoto trupu je uzavřena a sestává z průhledné fólie z plastu. Boční části jsou
         žlábkované nebo zvlněné, přičemž žlábky, tedy vrcholy a prohlubně zvlnění, se táhnou od shora dolů. Boční stěny, svírající
         úhel vůči vertikále jdoucí odzdola nahoru, jsou rovněž šikmé.“

      4       Výrobek, pro který byl zápis požadován, náleží do třídy 29 podle Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro
         účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a odpovídá následujícímu popisu: „Potravinářské výrobky
         v plátcích, zejména plátky sýra“.

      5       Rozhodnutím ze dne 11. února 2003 průzkumový referent zamítl přihlášku z toho důvodu, že přihlašovaná ochranná známka naráží
         na absolutní důvod pro zamítnutí zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94.

      6       Dne 21. března 2003 žalobkyně podala u OHIM na základě článků 57 až 62 nařízení č. 40/94 odvolání proti rozhodnutí průzkumového
         referenta.

      7       Rozhodnutím ze dne 8. září 2003 (dále jen „napadené rozhodnutí“) odvolací senát zamítl odvolání s odůvodněním, že přihlašovaná
         ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94.

      8       Odvolací senát měl v podstatě za to, že průměrný spotřebitel by ve tvaru požadovaném pro výrobky uvedené v přihlášce viděl
         pouze běžný plochý obal. Krabička, o jejíž zápis je žádáno, se nevyznačuje žádným prvkem „výjimečně zvláštním, význačným nebo
         nezvyklým na trhu potravinářských výrobků“, který by umožňoval zřetelně ji rozlišit od ostatních tvarů přítomných na uvedeném
         trhu. Jedná se pouze o „zanedbatelnou a nenápadnou obměnu typického tvaru“. Odvolací senát dodává, že i když je přihlašovaná
         ochranná známka předmětem složitého popisu, pouze značné analytické úsilí umožňuje rozpoznat všechny vlastnosti, které jsou
         v něm uvedeny. Průměrný spotřebitel by přitom předmět tak usilovně a složitě nezkoumal.

       Návrhy účastníků řízení
      9       Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
      –       změnil napadené rozhodnutí a částečně je zrušil v té části, v níž se týká výrobků „plátků sýra ve velkoobchodních baleních,
         které nejsou určeny konečnému spotřebiteli“;

      –       uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
      10     OHIM navrhuje, aby Soud:
      –       odmítl žalobu jako nepřípustnou;
      –       nebo podpůrně zamítl žalobu jako neopodstatněnou;
      –       uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
      11     Během jednání žalobkyně na výzvu Soudu, aby vysvětlila význam svého návrhu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí, prohlásila,
         že její žalobní návrhy mají být chápány v tom smyslu, že navrhuje zaprvé změnu napadeného rozhodnutí a zadruhé jeho úplné
         zrušení. OHIM namítl nepřípustnost, protože tím podle jeho názoru žalobkyně změnila své žalobní návrhy. Soud to zaznamenal
         do protokolu z jednání.

       Právní otázky
       Argumenty účastníků řízení
       K přípustnosti
      12     OHIM má za to, že žádost žalobkyně o zrušení napadeného rozhodnutí v části, v níž se týká výrobků „plátků sýra ve velkoobchodních
         baleních, které nejsou určeny konečnému spotřebiteli“, je nepřípustná. I když má totiž podle čl. 63 odst. 3 nařízení č. 40/94
         Soud pravomoc napadené rozhodnutí zrušit i změnit, předmět sporu je vymezen uvedeným rozhodnutím a žádostí o zápis. Žádost
         o zápis se však týká „potravinářských výrobků v plátcích, zejména plátků sýra“.

      13     Toto omezení sektoru výrobků, pro který byla žádost o zápis podána, představuje změnu předmětu sporu. OHIM v tomto ohledu
         odkazuje na rozsudek Soudu ze dne 5. března 2003, Unilever v. OHIM (Vejčitá tableta) (T‑194/01, Recueil, s. II‑383, bod 16),
         z něhož podle názoru OHIM vyplývá, že Soud provede kontrolu legality rozhodnutí odvolacího senátu vzhledem ke skutkovému a právnímu
         rámci sporu, jak je mu předložen, a že žalobkyně nemůže platně uvedený rámec změnit tím, že změní své nároky.

      14     Mimoto, pokud žalobkyně chtěla dosáhnout rozhodnutí týkajícího se požadovaných výrobků, měla před OHIM výslovně prohlásit,
         že omezuje svůj seznam na uvedené výrobky, a to nejpozději v rámci řízení před odvolacím senátem a v souladu s čl. 44 odst. 1
         nařízení č. 40/94.

       K věci samé
      15     Žalobkyně zakládá svou žalobu na jediném žalobním důvodu, vycházejícím z toho, že odvolací senát tím, že neuznal rozlišovací
         způsobilost přihlašované ochranné známky, porušil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94.

      16     Svým tvarem a rozmístěním vějíře plátků, který obsahuje, jež jsou nezvyklé a jasně se odlišují od ostatních velkoobchodních
         obalů plátkových sýrů, je dotčený obal způsobilý k rozlišení. V tomto ohledu žalobkyně upřesňuje, že okolnost, že je obtížnější
         předložit důkaz rozlišovací způsobilosti obalu než slovní nebo obrazové ochranné známky, nemůže přihlašovatele poškozovat.
         Ničím nelze odůvodnit závěr, že v případě pochybností o rozlišovací způsobilosti obalu bude zápis zamítnut.

      17     V projednávaném případě je dotčený obal určen výlučně specializované veřejnosti, která je zvyklá mít za to, že obaly sdělují
         obchodní původ výrobků, které obsahují. Tento obal přitom není ani obyčejný, ani běžný a jasně se odlišuje od nabídky velkoobchodních
         obalů určených specializovaným podnikům.

      18     Dotčený obal se na první pohled odlišuje svým tvarem, který v dotyčných kruzích vyvolává asociaci s tvarem trupu lodi, jehož
         stavební vlastnosti vykazuje (ploché dno, rovná horní plocha, dvojí ostění). Tento dojem je mimoto posílen drážkovanou nebo
         zvlněnou strukturou bočních stěn, které připomínají žebroví lodi. Celkový dojem tvaru obalu je srovnatelný s tvarem trupu
         lodi.

      19     Zvláštní vlastnosti dotčeného tvaru nevyplývají z podrobného popisu, který je podle odvolacího senátu zřejmý pouze „pohledu,
         který má zálibu v podrobnostech a je nadán značnou představivostí“. Analytické a podrobné zkoumání tedy není nutné, aby byla
         rozpoznána jeho rozlišovací způsobilost.

      20     Žalobkyně připomíná, že rozlišovací způsobilost ochranné známky závisí na výrobcích, pro které je zápis požadován, a tedy
         na dotčené veřejnosti. Odvolací senát však mylně usoudil, že se dotčený obal obrací přímo na velmi širokou spotřebitelskou
         veřejnost. Žalobkyně upřesňuje, že provozuje podnik na balení sýrových výrobků a že, co se týče obalů prodávaných konečnému
         spotřebiteli, používá běžné obaly, takové, které obvykle obsahují uzeniny nebo plátkové sýry. Nicméně dotčený obal obsahuje
         alespoň 500 gramů výrobku a je určen pouze podnikatelům, nikoliv konečným spotřebitelům. Není tedy prodáván v maloobchodě,
         ale je distribuován podnikatelům buď přímo výrobcem nebo velkoprodejcem, nebo obchody vyhrazenými týmž podnikatelům.

      21     Relevantní veřejnost tedy není tvořena průměrnými spotřebiteli. Relevantní veřejností jsou odborníci v oboru gastronomie,
         kteří jsou díky svým kompetencím lépe informováni, pozornější a rozvážnější. Tito odborníci jsou zvyklí vnímat malé rozdíly,
         kterými se odlišuje jeden obal od druhého. Z toho tudíž vyplývá, že postačuje existence malé rozlišovací způsobilosti, aby
         přihlašovaná ochranná známka byla zapsána.

      22     Dotčený obal se užívá výhradně pro plátkový sýr ve velkoobchodních obalech, které nejsou určeny konečnému spotřebiteli a které
         mu nejsou nabízeny ke koupi. Sektor výrobků, pro které je ochrana požadována, je tak upřesněn. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí,
         že mimoto nemohla přistoupit k vymezení sektoru dotyčných výrobků dříve, protože relevanci takového omezení zjistila až při
         četbě odůvodnění rozhodnutí odvolacího senátu.

      23     OHIM v podstatě odpovídá, že i kdyby Soud měl za to, že žalobkyně nezměnila předmět sporu tím, že omezila sektor dotyčných
         výrobků pouze na velkoobchod, takové omezení nevyplývá ze seznamu výrobků, který je přílohou žádosti o zápis. Vzhledem k tomu
         měl odvolací senát správně za to, že je potřeba za účelem přezkoumání rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky
         vzít v úvahu průměrného konečného spotřebitele.

      24     V každém případě upřesnění poskytnuté žalobkyní, pokud jde o sektor dotyčných výrobků, nemá vliv na přezkoumání rozlišovací
         způsobilosti přihlašované ochranné známky. Žalobkyně totiž neprokázala, že by podnikatelé vnímali rozlišovací způsobilost
         uvedené ochranné známky jinak než koneční spotřebitelé.

       Závěry Soudu
       K přípustnosti
      25     Úvodem je třeba připomenout, že podle čl. 63 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 jsou zrušení nebo změna rozhodnutí odvolacího senátu
         možné pouze tehdy, pokud je uvedené rozhodnutí věcně nebo formálně protiprávní [rozsudek Soudu ze dne 12. prosince 2002, eCopy
         v. OHIM (ECOPY), T‑247/01, Recueil, s. II‑5301, bod 46].

      26     Mimoto podle čl. 135 odst. 4 jednacího řádu Soudu písemné projevy účastníků řízení nemohou měnit předmět sporu před odvolacím
         senátem.

      27     Podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 se zamítne zápis „ochranných známek, které postrádají rozlišovací způsobilost“.
      28     V tomto ohledu musí být podle ustálené judikatury rozlišovací způsobilost ochranné známky posuzována jednak ve vztahu k výrobkům
         a službám, pro které je zápis požadován, a jednak ve vztahu k vnímání relevantních kruhů, které jsou tvořeny spotřebiteli
         těchto výrobků nebo služeb [viz, co se týče výkladu čl. 3 odst. 1 písm. b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince
         1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01,
         s. 92), rozsudek Soudního dvora ze dne 8. dubna 2003, Linde a další, C‑53/01 až C‑55/01, Recueil, s. I‑3161, bod 41, a co
         se týče použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, rozsudek Soudu ze dne 7. února 2002, Mag Instrument v. OHIM (Tvar
         kapesních lamp), T‑88/00, Recueil, s. II‑467, bod 30].

      29     Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 ukládá totiž průzkumovému referentovi, a popřípadě odvolacímu senátu, zkoumat
         – v rámci předběžného průzkumu mimo jakékoliv skutečné užívání označení ve smyslu čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 – zda se
         zdá vyloučené, aby dotčené označení bylo schopno v očích relevantní veřejnosti odlišovat výrobky nebo služby, kterých se týká,
         od výrobků a služeb jiného původu, pokud by tato veřejnost měla učinit svůj výběr v obchodě [rozsudek Soudu ze dne 5. dubna
         2001, Bank für Arbeit und Wirtschaft v. OHIM (EASYBANK), T‑87/00, Recueil, s. II‑1259, bod 40].

      30     V projednávaném případě žalobkyně nesouhlasí s tím, jak OHIM definuje relevantní veřejnost. Tak za účelem zkoumání rozlišovací
         způsobilosti přihlašované ochranné známky měli průzkumový referent OHIM a poté odvolací senát za to, že vzhledem k tomu, že
         sýr je výrobek běžné spotřeby, je relevantní veřejností průměrný spotřebitel. Žalobkyně naopak v rámci této žaloby tvrdí,
         že relevantní veřejností je veřejnost odborná, protože dotčený výrobek je prodáván výlučně ve velkoobchodě podnikatelům v potravinářství.

      31     OHIM má za to, že za tohoto stavu žalobkyně mění předmět sporu a že její žádost o změnu napadeného rozhodnutí je nepřípustná
         proto, že porušuje čl. 135 odst. 4 jednacího řádu.

      32     Je třeba shledat, že předmět sporu před odvolacím senátem byl určen žádostí žalobkyně o zápis jejího označení výrobků náležejících
         do třídy 29 ve smyslu Niceské dohody jako ochranné známky.

      33     Následkem toho žalobkyně svým tvrzením před Soudem, že přihlašovaná ochranná známka má pro odbornou veřejnost rozlišovací
         způsobilost, neprovedla změnu předmětu sporu, kterým se zabýval OHIM.

      34     Jak totiž bylo připomenuto v bodě 29 výše, OHIM má v rámci svého zkoumání rozlišovací způsobilosti označení, jehož zápis jako
         ochranné známky je požadován, ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, určit relevantní veřejnost.

      35     Tak žalobkyně tím, že nesouhlasí s definicí relevantní veřejnosti podanou odvolacím senátem za účelem zkoumání rozlišovací
         způsobilosti přihlašované ochranné známky, nepožaduje, aby Soud rozhodl o jiných otázkách než o těch, kterými se zabýval odvolací
         senát.

      36     Tento nesouhlas s definicí relevantní veřejnosti podanou odvolacím senátem nemůže být považován ani za žádost o zrušení napadeného
         rozhodnutí, omezenou na určité výrobky, pro něž byl zápis dotčeného obalu požadován, na rozdíl od toho, jak tomu bylo ve věci,
         která vedla k výše uvedenému rozsudku Vejčitá tableta (body 16 a 17).

      37     Tento nesouhlas nemůže být považován ani za omezení seznamu výrobků označených v této přihlášce ochranné známky ve smyslu
         čl. 44 odst. 1 nařízení č. 40/94. Žalobkyně se totiž i nadále domáhá dosažení zápisu dotčené ochranné známky pro výrobky náležející
         do třídy 29 ve smyslu Niceské dohody, jak to mimoto žalobkyně potvrdila během jednání.

      38     Z uvedeného vyplývá, že nepřípustnost namítaná OHIM musí být zamítnuta.
       K věci samé
      39     Co se týče odůvodněnosti kritiky žalobkyně týkající se definice relevantní veřejnosti podané odvolacím senátem za účelem zkoumání
         rozlišovací způsobilosti označení, jehož zápis je požadován, je třeba zkoumat, zda se uvedený senát dopustil nesprávného právního
         posouzení, když měl za to, že uvedenou veřejností je průměrný spotřebitel.

      40     V tomto ohledu je namístě shledat, že výrobek obsažený v obalu, jehož zápis jako ochranné známky byl požadován, a sice plátkový
         sýr, je výrobkem běžné spotřeby. Tento výrobek, jakož i ostatní výrobky náležející do třídy 29 ve smyslu Niceské dohody, je
         tedy a priori určen všem spotřebitelům.

      41     V této souvislosti je nutno shledat, že žalobkyně v žádném okamžiku během správního řízení před OHIM neuvedla skutečnost,
         že plátkový sýr obsažený v obalu, jehož zápis jako ochranné známky byl požadován, je určen výlučně pro velkoobchodní prodej
         podnikatelům v potravinářství. Ostatně průzkumový referent OHIM již ve svém rozhodnutí ze dne 11. února 2003 posoudil rozlišovací
         způsobilost dotčeného obalu tak, že vzal v úvahu předpokládané očekávání průměrného spotřebitele, aniž by žalobkyně s tímto
         bodem v rámci svého odvolání před odvolacím senátem nesouhlasila.

      42     Jelikož však OHIM podle čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94 nemusí přihlížet ke skutečnostem, které účastníci včas neuvedli,
         ani k důkazům, které včas nepředložili, odvolací senát mohl oprávněně mít za to, že vzhledem k informacím, které předložila
         žalobkyně, je relevantní veřejností průměrný spotřebitel.

      43     Odvolací senát tedy mohl právem posoudit rozlišovací způsobilost dotčeného obalu tak, že vzal v úvahu předpokládané očekávání
         průměrného spotřebitele, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřelého. Žalobkyně však netvrdí, že ochranná známka,
         jejíž zápis požaduje, má rozlišovací způsobilost, je‑li vzato v úvahu předpokládané očekávání průměrného spotřebitele.

      44     Z uvedeného vyplývá, že napadené rozhodnutí není stiženo protiprávností a že, aniž by bylo užitečné rozhodnout o přípustnosti
         vysvětlení podaných žalobkyní, pokud jde o její žalobní návrhy (viz bod 11 výše), toto rozhodnutí nemůže být zrušeno nebo
         změněno podle čl. 63 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94.

       K nákladům řízení
      45     Podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu bude účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, uložena náhrada nákladů řízení, pokud
         účastník, který byl ve sporu úspěšný, náhradu nákladů ve svém návrhu požadoval.

      46     Vzhledem k tomu, že žalobkyně byla ve sporu neúspěšná, je namístě uložit jí náhradu nákladů řízení v souladu s návrhy OHIM.
      Z těchto důvodů
      SOUD (pátý senát)
      rozhodl takto:
      1)      Žaloba se zamítá.
      2)      Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

               Lindh

                García-Valdecasas

                Šváby

         Takto vyhlášeno na veřejném zasedání v Lucemburku dne 23. listopadu 2004.

               Vedoucí soudní kanceláře

                      Předsedkyně

               H. Jung

                      P. Lindh

         * Jednací jazyk: němčina.