title: Věc T-373/14: Žaloba podaná dne 26. května 2014 – Petro Suisse Intertrade v. Rada

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/36

         Žaloba podaná dne 26. května 2014 – Petro Suisse Intertrade v. Rada
   (Věc T-373/14)
   2014/C 261/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers a N. Pilkington, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 14. března 2014 zaslaném právníkům žalobkyně, týkajícím se přezkumu seznamu označených osob a subjektů, obsaženého v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, pozměněného rozhodnutím Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, a v příloze IX nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, provedeného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, a to v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí představuje zamítnutí odstranění žalobkyně ze seznamu osob a subjektů, proti nimž směřují omezující opatření;

               —

               spojil toto řízení s řízením ve věci T-156/13 v souladu s čl. 50 odst. 1 jednacího řádu;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody, v nichž uvádí, že odůvodnění bylo nedostatečné a že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení.
   Žalobkyně uvádí, že ačkoli je dceřinou společností společnosti National Iranian Oil Company (NIOC) uvedené na seznamu, Rada nepředložila žádný důkaz o tom, že by z toho pro Írán vyplývala hospodářská výhoda, která by byla v rozporu s cílem sledovaným napadenými opatřeními.


title: Věc C-292/13: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 21. května 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/18

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 21. května 2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Impexmetal S.A.
   (Věc C-292/13) (1)

   2014/C 261/31
   Jednací jazyk: polština
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 215, 27. 7. 2013.


title: Věc T-142/11: Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2011 — SIR v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny — Vynětí ze seznamu dotčených osob — Žaloba na neplatnost — Nevydání rozhodnutí“ )

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. července 2011 — SIR v. Rada
   (Věc T-142/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí)
   2011/C 282/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36) a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty zavádějí omezující opatření, která nepříznivě zasahují do právního postavení žalobkyně.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Není třeba rozhodnout o návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-52/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 31. ledna 2013 — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 31. ledna 2013 — Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-52/13)
   2013/C 123/16
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Posteshop SpA — Divisione Franchising Kipoint

      Žalovaný: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předběžná otázka

   Je třeba směrnici 2006/114/ES (1) vykládat v tom smyslu, že v oblasti ochrany obchodníků odkazuje na klamavou a zároveň nedovolenou srovnávací reklamu, nebo na dva odlišné protiprávní činy, z nichž každý je samostatně relevantní, jimiž je klamavá reklama a nedovolená srovnávací reklama?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. L 376, s. 21).


title: Věc C-173/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. dubna 2015 – GE Healthcare GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 17. dubna 2015 – GE Healthcare GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Věc C-173/15)
   (2015/C 236/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GE Healthcare GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Düsseldorf

      Předběžné otázky

               1)

               Mohou se licenční poplatky ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství (dále jen „celní kodex“), započítat do celní hodnoty, ačkoli ani v době uzavření smlouvy, ani v době rozhodné pro vznik celního dluhu, který v projednávané věci vyplývá z čl. 201 odst. 2 a čl. 214 odst. 1 celního kodexu, nejsou tyto licenční poplatky stanoveny?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Mohou se licenční poplatky za ochrannou známku ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. c) celního kodexu vztahovat na dovážené zboží, ačkoli jsou odváděny také za služby a používání hlavní části obchodního názvu společné skupiny?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Mohou být licenční poplatky za ochrannou známku ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. c) celního kodexu podmínkou prodeje dováženého zboží určeného k vývozu do Společenství ve smyslu čl. 32 odst. 5 písm. b) celního kodexu, ačkoli od podniku, který je ve spojení s prodávajícím a kupujícím, bylo jejich zaplacení požadováno a tímto podnikem provedeno?

               4)

               V případě, že odpověď na třetí otázku bude kladná a licenční poplatky se tak budou, jako v projednávané věci, vztahovat zčásti na dovážené zboží a zčásti na služby poskytované po jejich dovozu: Má přiměřené rozvržení nákladů pouze na základě objektivních a měřitelných údajů podle čl. 158 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2454/93 (2) ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, (dále jen „prováděcí nařízení“), a v souladu s vysvětlivkami k čl. 32 odst. 2 celního kodexu uvedenými v příloze 23 prováděcího nařízení za následek to, že může být upravena pouze celní hodnota podle článku 29 celního kodexu, anebo je v případě, kdy celní hodnotu podle článku 29 celního kodexu nelze určit, možné při určování celní hodnoty postupem, který stanoví článek 31 celního kodexu, použít rozvržení nákladů stanovené v čl. 158 odst. 3 prováděcího nařízení za předpokladu, že by tyto náklady nebyly zohledněny jiným způsobem?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.

      (2)  Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3.


title: Věc T-82/13: Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Panasonic a MT Picture Display v. Evropská komise

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/28

         Žaloba podaná dne 13. února 2013 — Panasonic a MT Picture Display v. Evropská komise
   (Věc T-82/13)
   2013/C 101/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Panasonic Corp. (Kadoma, Japonsko) a MT Picture Display Co. Ltd (Matsuocho, Japonsko) (zástupci: R. Gerrits a A. H. Bischke, advokáti, M. Hoskins, QC a S. Abram, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               v plném rozsahu nebo případně částečně zrušil rozhodnutí Komise C(2012) 8839 final přijaté dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — Trubice pro televizní a počítačové obrazovky, jelikož konstatuje, že žalobkyně porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP;

               —

               zrušil pokuty uložené žalobkyním nebo je případně snížil a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva na spravedlivý proces, jenž se týká období před 10. únorem 2003, jelikož:

                           —

                           napadené rozhodnutí zakládá své závěry, že se společnost Matsushita Electric Industrial Co., Ltd (dále jen „MEI“) dopustila údajného jediného a trvajícího porušení článku 101 SFEU souvisejícího s barevnými katodovými trubicemi (color picture tube; CRT) (dále jen „CRT kartel“) v období před 10. únorem 2003, na dvou nových námitkách, které nebyly v oznámení námitek uvedeny: zaprvé, že společnosti MEI věděla nebo měla vědět o CRT kartelu, a zadruhé, že společnost MEI učinila prostřednictvím dvoustranných smluv strategické rozhodnutí zúčastnit se CRT kartelu. Stejně tak se napadené rozhodnutí poprvé odvolává na určitá ústní prohlášení a listinné důkazy nebo na jejich části na podporu těchto tvrzení;

                           —

                           uvedení těchto tvrzení a dokumentů poprvé až v napadeném rozhodnutí představuje vážné porušení práva na obhajobu společnosti Panasonic Corporation (dále jen „Panasonic“), je nepřípustné a vyžaduje zrušení uvedeného rozhodnutí, pokud jde o společnost MEI a dané období.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nebylo prokázáno, že společnost MEI věděla nebo měla vědět o existenci nebo obsahu CRT kartelu, pokud jde o období před 10. únorem 2003, jelikož

                           —

                           i kdyby byly tvrzení a důkazy zmíněné v rámci prvního žalobního důvodu přípustné, Komise neprokázala, že společnost MEI věděla nebo měla vědět, že dvoustranné smlouvy, kterých byla účastníkem, byly součástí celkového plánu, a že tento celkový plán obsahoval všechny prvky, jež tvoří údajný CRT kartel;

                           —

                           důkazy, na které se odkazuje, ani neprokazují, že společnost MEI učinila strategické rozhodnutí zúčastnit se prostřednictvím dvoustranných schůzek CRT kartelu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nebylo prokázáno, že se společnosti MEI a MT Picture Display Co., Ltd (dále jen „MTPD“) zúčastnily jediného a trvajícího porušení uvedeného v napadeném rozhodnutí v období po 10. únoru 2003, jelikož

                           —

                           činnosti v Evropě a Asii v období po 10. únoru 2003 nebyly součástí společného plánu s jediným cílem;

                           —

                           společnosti MEI a MTPD se neúčastnily žádné mnohostranné schůzky CRT kartelu v Evropě;

                           —

                           pokud jde o dvoustranné smlouvy uzavřené společnostmi MET a MTPD v tomto období, Komise neprokázala, že společnosti MEI a MTPD věděly nebo měly vědět o existenci nebo obsahu činností mnohostranného kartelu v Evropě, na nichž se podíleli další příjemci napadeného rozhodnutí.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuta uložená společnostem Panasonic a MTPD by měla být zrušena nebo podpůrně snížena:

                           —

                           společnosti Panasonic a MTPD se především domáhají toho, aby závěry o porušení vůči nim byly v plném rozsahu zrušeny a pokuta uložená každé z nich byla zcela zrušena;

                           —

                           podpůrně se domáhají toho, aby v případě, že bude žaloba společností Panasonic a MTPD na neplatnost úspěšná jen částečně, ale nikoli v plném rozsahu, byla pokuta uložená společnostem Panasonic a MTPD snížena;

                           —

                           podpůrněji se domáhají toho, aby v případě, že bude závěr o porušení přijat, byla pokuta uložená společnostem Panasonic a MTPD snížena, jelikož napadené rozhodnutí používá nevhodnou metodu, která pro účely stanovení pokuty neoprávněně připisuje značnou hodnotu prodejům uvnitř skupiny;

                           —

                           ještě podpůrněji se domáhají toho, aby v případě, že žaloba bude zamítnuta úplně, byla pokuta uložená společnostem Panasonic a MTPD snížena s přihlédnutím k jejich malému podílu na údajném CRT kartelu.


title: Věc F-137/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. února 2016 – GV v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Smluvní zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 47 písm. c) pracovního řádu — Důvody propuštění — Narušení vztahu důvěry — Právo být vyslechnut — Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie — Zásada řádné správy — Majetková újma — Nemajetková újma“

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. února 2016 – GV v. ESVČ
   (Věc F-137/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Smluvní zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 47 písm. c) pracovního řádu - Důvody propuštění - Narušení vztahu důvěry - Právo být vyslechnut - Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie - Zásada řádné správy - Majetková újma - Nemajetková újma“)
   (2016/C 106/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: GV (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ESVČ o vypovězení žalobcovy pracovní smlouvy na dobu neurčitou a návrh na náhradu nemajetkové a majetkové újmy, která mu byla údajně způsobena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 29. ledna 2014, kterým se ředitel oddělení lidských zdrojů Evropské služby pro vnější činnost, jednající jako orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv, rozhodl vypovědět pracovní smlouvu GV s účinností od 31. srpna 2014, se zrušuje.

               2)

               Evropské služby pro vnější činnost se ukládá povinnost zaplatit GV z titulu náhrady nemajetkové újmy, kterou utrpěl, částku 5 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení GV.

      (1)  Úř. věst. C 34, 2. 2. 2015, s. 54.


title: Věc T-459/04: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 Jorgem Manuelem Pinheirem de Jesus Ferreirem proti Komisi Evropských společenství

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/25

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2004 Jorgem Manuelem Pinheirem de Jesus Ferreirem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-459/04)
   (2005/C 45/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jorgem Manuelem Pinheirem de Jesus Ferreirem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Georgesem Vandersandenem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, zařazující žalobce do platové třídy A5, stupně 3;

               —

               uložil Komisi náhradu rozdílu mezi odměnou odpovídající zařazení žalobce do platové třídy A5, stupně 3, a odměnou odpovídající zařazení do nejbližší vyšší platové třídy, včetně úroků z prodlení ve výši 5,75 % ročně od 1. prosince 2002;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, se ucházel o místo na úrovni A5/A4 v oblasti daní a cel. Byl přijat a zařazen do platové třídy A5, stupně 3. Žalobce napadá toto rozhodnutí s odůvodněním, že je zvláště kvalifikovaným uchazečem a má mimořádnou kvalifikaci, a že tedy měl být zařazen do platové třídy A4. Na tomto základě se žalobce dovolává zjevně nesprávného posouzení při použití článku 31 služebního řádu.
   Žalobce se dále dovolává porušení práva obhajoby z důvodu, že mu žalovaná nedala příležitost vyjádřit své stanovisko před tím, než bylo přijato napadené rozhodnutí.
   Závěrem se žalobce dovolává porušení článku 253 ES a uplatňuje, že napadené rozhodnutí nebylo odůvodněno, nebo podpůrně, nebylo dostatečně odůvodněno.


title: Věc T-350/08: Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2010 — Papierfabrik Hamburger-Spremberg v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2010 — Papierfabrik Hamburger-Spremberg v. Komise
   (Věc T-350/08) (1)

   2010/C 134/82

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-175/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2009 Radou Evropské unie proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. února 2009 ve věci F-51/08, Stols v. Rada

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2009 Radou Evropské unie proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 17. února 2009 ve věci F-51/08, Stols v. Rada
   (Věc T-175/09 P)
   2009/C 167/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a G. Kimberley, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Willem Stols (Halsteren, Nizozemsko)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek SVS ze dne 17. února 2009 ve věci F-51/08 (Willem Stols v. Rada),

               —

               zamítnout žalobu ze dne 21. května 2008, jíž se W. Stols domáhal zrušení rozhodnutí ze dne 16. července 2007, kterým ho Rada odmítla zapsat na seznam osob povýšených do platové třídy AST11 za rok povýšení 2007, spolu s rozhodnutím ze dne 5. února 2008, kterým náměstek generálního tajemníka Rady jakožto orgán oprávněný ke jmenování zamítl jeho stížnost podanou na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu,

               —

               uložit osobě, proti níž se kasační opravný prostředek podává, náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rada Evropské unie se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 17. února 2009 ve věci Stols v. Rada, F-51/08, kterým SVS zrušil rozhodnutí, jimiž Rada odmítla povýšit W. Stolse do platové třídy AST11 v rámci roku povýšení 2007.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Rada dva důvody, které vycházejí:

               —

               z nesprávného právního posouzení, a to v rozsahu, v němž SVS podle ní překročil meze stanovené judikaturou pro přezkum prováděný soudem Společenství, jehož předmětem je výkon široké posuzovací pravomoci OOJ při srovnávání zásluh úředníků ucházejících se o povýšení;

               —

               z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož napadený rozsudek trpí řadou nedostatků a nepřesností, v jejichž důsledku je nesrozumitelné, na jakém základě SVS dospěl k závěru, že se Rada dopustila zjevně nesprávného právního posouzení.


title: Věc F-65/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — Pereira Sequeira v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Vnitřní výběrové řízení zveřejněné před 1. květnem 2004 — Dočasný zaměstnanec zařazený na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 — Zařazení do platové třídy — Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu — Příspěvek pro členy sekretariátu — Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/38

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. září 2011 — Pereira Sequeira v. Komise
   (Věc F-65/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Vnitřní výběrové řízení zveřejněné před 1. květnem 2004 - Dočasný zaměstnanec zařazený na seznam vhodných kandidátů před 1. květnem 2006 - Zařazení do platové třídy - Článek 5 odst. 4 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu - Příspěvek pro členy sekretariátu - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba)
   2011/C 340/76
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rosa Maria Pereira Sequeira (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Předmět

   Zrušení rozhodnutí OOJ oznámeného žalobkyni dne 19. září 2005, kterým byla žalobkyně, jež je dočasnou zaměstnankyní a úspěšnou účastníci vnitřního výběrového řízení COM/PC/04, jmenovaná úřednicí a zařazena do platové třídy C*1 v souladu s ustanoveními přílohy XIII ke služebnímu řádu

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každá z účastníc řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006, s. 36.


title: Věc T-389/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Guccio Gucci v. OHIM — Chang Qing Qing (GUDDY) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství GUDDY — Starší slovní ochranná známka Společenství GUCCI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Vysoká rozlišovací způsobilost z důvodu známosti starší ochranné známky — Důkaz — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Guccio Gucci v. OHIM — Chang Qing Qing (GUDDY)
   (Věc T-389/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GUDDY - Starší slovní ochranná známka Společenství GUCCI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Vysoká rozlišovací způsobilost z důvodu známosti starší ochranné známky - Důkaz - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 258/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Guccio Gucci SpA (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Chang Qing Qing (Florencie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2011 (věc R 143/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Guccio Gucci SpA a Changem Qing Qing

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. dubna 2011 (věc R 143/2010-1) se zrušuje v rozsahu týkajícím se výrobků zařazených do třídy 9 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, jakož i v rozsahu týkajícím se drahých kamenů a kovů zařazených do třídy 14 uvedené dohody.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-486/04: Žaloba podaná dne 13. prosince 2004 Christosem Michailem proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/32

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2004 Christosem Michailem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-486/04)
   (2005/C 57/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Christosem Michailem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Haralambosem Meidanisem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 20. března 2004, které implicitně zamítá žádost o pomoc na základě článku 24 služebního řádu podanou žalobcem dne 20. listopadu 2003 a rozhodnutí žalované ze dne 13. září 2004, které zamítá stížnost podanou žalobcem;

               —

               rozhodl o nákladech řízení podle práva.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, podal dne 20. listopadu 2003 žádost o pomoc na základě článku 24 služebního řádu, ve které uplatňoval, že byl obětí mentálního obtěžování ze strany administrativy Komise. Ve své žalobě žádá zrušení rozhodnutí, které implicitně zamítá tuto žádost, jakož i rozhodnutí, které zamítá stížnost podanou na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu.
   Žalobce vytýká žalované, že nevyhověla jeho stížnostem o údajných nesrovnalostech v oblasti ověřování a kontroly společného financování Společenství, ale naopak právě na základě jeho stížností přijala postoj směřující k jeho zastrašení a ohrožení jeho služebního postupu. Na podporu své žaloby se opírá o články 12a, 21a, 22b a 24 služebního řádu, ustanovení finančního nařízení, zásady řádné finanční správy a ochrany finančních zájmů Společenství, zásady spravedlivého a rovného zacházení s personálem, jakož i zjevně nesprávného posouzení Komise.


title: Věc C-514/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Namur — Belgie) — Atenor Group SA v. Belgický stát

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/36

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 24. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Namur — Belgie) — Atenor Group SA v. Belgický stát
   (Věc C-514/08) (1)

   2009/C 141/72

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-303/10: Žaloba podaná dne 19. července 2010 — Wam v. Komise

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/38

         Žaloba podaná dne 19. července 2010 — Wam v. Komise
   (Věc T-303/10)
   ()
   2010/C 246/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wam SpA (Modena, Itálie) (zástupci: G. Roberti, advokát, I. Perego, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu nebo částečně v rozsahu, v němž Komise:

                           —

                           konstatuje, že společnost WAM měla prospěch z protiprávní státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU na základě smluv o financování z roku 1995 a 2000, které byly obě uzavřeny na základě článku 2 zákona 394/1981;

                           —

                           prohlašuje, že podpory stanovené ve smlouvách o financování z roku 1995 a 2000 jsou neslučitelné se společným trhem;

                           —

                           nařizuje vrácení neslučitelných podpor ve výši vyčíslené částky a stanoví krom toho, že částky k vrácení jsou až do skutečného vrácení podpory zvýšeny o úroky, a to od data, ke kterému byly dotčené podpory poskytnuty společnosti WAM;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadené rozhodnutí je stejné, jako rozhodnutí, které bylo předmětem řízení ve věci T-257/10, Itálie v. Komise. (1)

   Wam uplatňuje sedm žalobních důvodů na podporu své žaloby, přičemž se domnívá, že Komise:

               —

               nesprávně použila čl. 107 odst. 1 SFEU na projednávaný případ a v každém případě nesprávně posoudila skutečnosti a neodůvodnila dostatečně své rozhodnutí v rozsahu, v němž měla za to, že podpory ve formě bonifikace úroků obdržené společností WAM za činnosti obchodního proniknutí do třetích zemí mohou svou povahou ovlivňovat obchod v rámci Společenství a narušit hospodářskou soutěž, přičemž se v rozporu s článkem 266 SFEU odchýlila od úvah uvedených dříve v tomto ohledu Soudním dvorem a Soudem v rozsudcích, které vydali ve věcech C-494/06 P (2) a T-316/04 (3);

               —

               nesprávně a neodůvodněně měla za to, že se na dotčené financování použije čl. 107 odst. 1 SFEU, aniž zohlednila zásady a pravidla používaná samotnou Komisí na podobná opatření podpory určená na činnosti obchodního pronikání do třetích zemí. Komise odmítla uznat, že totéž financování bylo poskytnuto v rámci režimu zavedeného zákonem 394/1981 a porušila krom toho čl. 108 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. b) nařízení č. 659/99;

               —

               dospěla nesprávně k závěru, aniž uvedla vhodné důvody, že podpory, které WAM požívala, byly zčásti neslučitelné se společným trhem, čímž porušila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, jakož i použitelná nařízení de minimis a nařízení o skupinových výjimkách;

               —

               nesprávně vypočetla subvenční ekvivalent podpor poskytnutých ve formě bonifikace úroků pobíraných společností WAM;

               —

               nezahájila řízení na základě čl. 108 odst. 2 SFEU, aby přijala znovu rozhodnutí předtím zrušené Soudním dvorem a Soudem, čímž porušila právo na obhajobu přiznané společnosti WAM;

               —

               porušila zásady řádné správy a řádné péče zejména z důvodu nepřiměřené délky trvání správního řízení.

      (1)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 30. dubna 2009, Komise v. Itálie a Wam, C-494/06 P, Sb. rozh. 2009, s. I-3639.

      (3)  Usnesení Soudu ze dne 10. listopadu 2004, Wam v. Komise, T-316/04, Sb. rozh. 2004, s. II-3917.


title: Věc C-481/09: Žaloba podaná 27. listopadu 2009 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/41

         Žaloba podaná 27. listopadu 2009 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-481/09)
   2010/C 24/71
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán, M. Thomannová-Körnerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS (1), nebo v každém případě jeho nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 18 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 24. března 2008.

      (1)  Úř. věst. L 64, s. 37


title: Věc T-573/10: Žaloba podaná dne 23. prosince 2010 — Octapharma Pharmazeutika v. EMA

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/27

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2010 — Octapharma Pharmazeutika v. EMA
   (Věc T-573/10)
   2011/C 55/49
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: I. Brinker a T. Holzmüller, advokáti, a profesor J. Schwarze)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMEA) ze dne 21. října 2010 adresované žalobkyni v části, ve které je v tomto rozhodnutí zamítnuto vrácení přeplatku ve výši 180 700 eur na zaplacených poplatcích;

               —

               uložit žalované podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí čtyři žalobní důvody.
   1)   První žalobní důvod: Porušení zásady legality správního postupu v souvislosti s pravidly práva, která platí pro vybírání poplatků
   Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že EMEA na základě protiprávního nařízení o poplatcích, které sama vydala, zamítla vrácení poplatků. EMEA překročila svůj prostor pro uvážení tím, že napadené rozhodnutí opřela o ustanovení o poplatcích, které je v rozporu s obecnými a zvláštními zásadami pro výpočet poplatků. Žalobkyně zejména uvádí, že nařízení o poplatcích nemá oporu v nařízení (ES) č. 297/95 (1). Vybraný poplatek porušuje zásadu, podle níž výše vybíraných poplatků musí zohledňovat vynaložené náklady a musí být přiměřená. Výše vybraného poplatku je dále velmi nepřiměřená vzhledem k poplatkům, které jsou vybírány za první certifikaci, za každoroční prodloužení certifikace a vzhledem k zavedené správní praxi.
   2)   Druhý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
   Na tomto místě žalobkyně uvádí, že porušení zásady proporcionality je ve srovnání s poplatky za ostatní služby nabízené EMEA jasně zřejmé. Ačkoli jiné certifikace pro základní dokument o plazmě s sebou nesou srovnatelné nebo vyšší správní výdaje, jsou za ně stanoveny daleko nižší poplatky. Rovněž ze srovnání s poplatkovou praxí posledních let za vyúčtované správní úkony vyplývá, že vybraný poplatek je vzhledem k vzniklým nákladům nepřiměřený.
   3)   Třetí žalobní důvod: Porušení zásady ochrany legitimního očekávání před náhlými změnami správní praxe
   Žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu uvádí, že EMEA se způsobem, který není pro žalobkyni a další dotčené osoby logický a předvídatelný, náhle odchýlila od své obvyklé poplatkové praxe a porušila tím zásadu ochrany legitimního očekávání. Žalovaná při stanovení poplatků zejména nerespektovala relevantní právní rámec a prostor, kterým při svém uvážení disponuje; žalobkyně se tedy může dovolávat ochrany svého legitimního očekávání. Zvlášť závažná je podle názoru žalobkyně v této souvislosti skutečnost, že EMEA se ještě před vydáním napadeného rozhodnutí opět vrátila ke své původní poplatkové praxi.
   4)   Čtvrtý žalobní důvod: Porušení povinnosti rovného a koherentního zacházení v rámci jednání správy
   Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že skokové zvýšení poplatků omezené pouze na krátké časové období je v rozporu s povinností rovného a koherentního zacházení v rámci jednání správy, která je kodifikována v „Kodexu řádného úředního chování zaměstnanců Evropské komise vůči veřejnosti“ a která vyplývá z práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. V tradované poplatkové praxi EMEA by jinak byl za stejný správní úkon požadován podstatně nižší poplatek založený na jiné metodě výpočtu. V této souvislosti se tedy jedná o neoprávněnou změnu správní praxe. Žalobkyně dále uvádí, že EMEA byla vzhledem k zvláštním časovým okolnostem a vzhledem ke značně vyššímu zatížení ve srovnání s posledními lety, povinna reagovat na případ žalobkyně alespoň výjimkou nebo přechodným opatřením.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 297/95 ze dne 10. února 1995 o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 35, s. 1; Zvl. vyd. 13/15, s. 3).


title: Věc C-354/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 3. září 2009 — Gaston Schul BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 3. září 2009 — Gaston Schul BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-354/09)
   2009/C 282/48
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gaston Schul BV

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžná otázka

   Je třeba při dodatečném zaúčtování cla ve smyslu článku 220 celního kodexu Společenství (1) vycházet ze toho, že je splněna podmínka stanovená v čl. 33 písm. f) celního kodexu, podle které nejsou dovozní cla zahrnuta do celní hodnoty, pokud prodávající a kupující příslušného zboží sjednali dodací podmínku „delivered duties paid“ a toto uvedli v celním prohlášení, i když při zjišťování ceny transakce nesprávně vycházeli z toho, že při dovozu zboží do Společenství se nebude hradit žádné clo, a tudíž na faktuře, ani na prohlášení nebo při prohlášení není uvedena částka cla?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 2/4, s. 307).


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-468/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Vyloučení některých výdajů — Veřejné skladování olivového oleje — Sektor plodin na orné půdě)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/3

         Rozsudek Soudního dvora
   (třetího senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-468/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Vyloučení některých výdajů - Veřejné skladování olivového oleje - Sektor plodin na orné půdě)
   (2005/C 132/04)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-468/02, Španělské království (zmocněnkyně: L. Fraguas Gadea) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: S. Pardo Quintillán), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 31. prosince 2002, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-118/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Hamm (Německo) dne 14. března 2013 — Gülay Bollacke v. K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgerichts Hamm (Německo) dne 14. března 2013 — Gülay Bollacke v. K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG
   (Věc C-118/13)
   2013/C 171/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgerichts Hamm

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gülay Bollacke

      Žalovaná: K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88/ES (1) v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle kterých nárok na placenou minimální dobu dovolené za kalendářní rok při úmrtí pracovníka zaniká jako celek, a to vedle nároku na uvolnění z pracovní povinnosti, který již nelze realizovat, rovněž nárok na zaplacení náhrady mzdy nebo platu za dovolenou?

               2)

               Je třeba vykládat čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/88/ES v tom smyslu, že nárok na finanční náhradu minimální doby placené dovolené za kalendářní rok je vázán na osobu pracovníka v tom smyslu, že tento nárok náleží pouze jemu, aby mohl uskutečnit cíle zotavení a volného času, které jsou spojeny s poskytováním placené dovolené za kalendářní rok, i v pozdějším období?

               3)

               Je třeba vykládat čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88/ES v tom smyslu, že zaměstnavatel je s ohledem na ochranu bezpečnosti a zdraví pracovníků při úpravách pracovní doby povinen i ve skutečnosti poskytnout pracovníkovi dovolenou do uplynutí kalendářního roku nebo nejpozději do uplynutí období převoditelnosti rozhodného pro pracovní poměr, aniž záleží na tom, zda pracovník podal žádost o dovolenou?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9).


title: Věc C-496/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 16. září 2016 – trestní řízení proti Pálovi Aranyosimu

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) dne 16. září 2016 – trestní řízení proti Pálovi Aranyosimu
   (Věc C-496/16)
   (2016/C 475/16)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Účastníci původního trestního řízení

   Pál Aranyosi

      Další účastník: Generalstaatsanwaltschaft Bremen

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 1 odst. 3, článek 5 a čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) (1) v tom smyslu, že vykonávající členský stát musí při rozhodnutí o vydání za účelem trestního stíhání vyloučit skutečné nebezpečí nelidského nebo ponižujícího zacházení se stíhanou osobou ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie na základě podmínek výkonu vazebního zadržení pouze v prvním vězeňském zařízení, do kterého je stíhaná osoba umístěna po předání do vystavujícího členského státu?

               2)

               Musí vykonávající členský stát při rozhodnutí vyloučit i skutečné nebezpečí nelidského nebo ponižujícího zacházení se stíhanou osobou na základě podmínek uvěznění, pokud jde o umístění do vězeňského zařízení pro výkon trestu odnětí svobody v případě možného navazujícího odsouzení?

               3)

               Musí vykonávající členský stát vyloučit toto nebezpečí pro dotčenou osobu i pro případ možných přeložení do jiných vězeňských zařízení?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1.


title: Věc T-355/04 a T-446/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2010 — Co-Frutta v. Komise ( Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se trhu Společenství v oblasti dovozu banánů — Konkludentní odepření přístupu následované odepřením výslovným — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby — Dodržování lhůt — Předchozí souhlas členského státu — Povinnost uvést odůvodnění )

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2010 — Co-Frutta v. Komise
   (Věc T-355/04 a T-446/04) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se trhu Společenství v oblasti dovozu banánů - Konkludentní odepření přístupu následované odepřením výslovným - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Dodržování lhůt - Předchozí souhlas členského státu - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2010/C 51/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Co-Frutta Soc. coop. (Padova, Itálie) (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Visaggio a P. Aalto, poté P. Aalto a L. Prete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-355/04 návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004, kterým byla zamítnuta původní žádost o přístup k informacím týkajícím se hospodářských subjektů zapsaných ve Společenství pro dovoz banánů, a návrh na zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, jímž byla zamítnuta potvrzující žádost o přístup, jakož i, ve věci T-446/04, návrh na zrušení výslovného rozhodnutí Komise ze dne 10. srpna 2004, jímž byl odepřen přístup k těmto údajům.

      Výrok rozsudku

               1)

               O žalobě ve věci T-355/04 již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žaloba ve věci T-446/04 se zamítá.

               3)

               Společnosti Co-Frutta Soc. coop. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-219/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België – Belgie) – Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW v. Belgické království (Článek 30 ES — Nařízení (ES) č. 338/97 — Ochrana druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Zákaz držení některých druhů savců uvedených v tomto nařízení nebo druhů, na které se toto nařízení nevztahuje — Držení povolené v jiných členských státech)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België – Belgie) – Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW v. Belgické království
   (Věc C-219/07) (1)

   (Článek 30 ES - Nařízení (ES) č. 338/97 - Ochrana druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Zákaz držení některých druhů savců uvedených v tomto nařízení nebo druhů, na které se toto nařízení nevztahuje - Držení povolené v jiných členských státech)
   (2008/C 209/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Raad van State van België
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nationale Raad van Dierenkwekers en Liefhebbers VZW, Andibel VZW

      Žalované: Belgické království
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State van België – Výklad článku 30 ES a nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 15/03, s. 136) – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví seznam druhů, jež mohou být drženy v dotčeném členském státě, která má za následek vyloučení držení druhů uvedených v přílohách B, C a D nařízení, jakož i druhů, na které se nevztahuje nařízení – Povolené držení v jiných členských státech, jejichž právní předpisy jsou v souladu s nařízením.
   Výrok
   Články 28 ES a 30 ES, samostatně nebo ve spojení s nařízením Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi, nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena ve věci v původním řízení, podle které se zákaz dovozu savců patřících k jiným druhům než těm, které jsou výslovně uvedeny v této právní úpravě, jejich držení a obchodování s nimi vztahuje na druhy savců, které nejsou uvedeny v příloze A tohoto nařízení, pokud ochrana nebo dodržení zájmů a požadavků zmíněných v bodech 27 až 29 tohoto rozsudku nemohou být zajištěny stejně účinně opatřeními, která méně omezují obchod uvnitř Společenství.
   Předkládajícímu soudu přísluší ověřit:

               —

               zda vytvoření a následné změny vnitrostátního seznamu druhů savců, jejichž držení je povoleno, spočívá na objektivních a nediskriminačních kritériích;

               —

               zda je upraven postup umožňující zúčastněným osobám dosáhnout zápisu druhů savců na tento seznam, zda je tento postup snadno dostupný, zda je možné ukončit jej v přiměřených lhůtách a zda, pokud dojde k zamítnutí zápisu, které musí být odůvodněno, je umožněn jeho soudní přezkum;

               —

               zda žádosti o zápis druhu savců na uvedený seznam nebo směřující k uplatnění individuální výjimky ve vztahu k držení exemplářů druhů, které nejsou uvedeny v tomto seznamu, mohou příslušné správní orgány zamítnout, pouze pokud držení exemplářů dotyčných druhů představuje skutečné riziko pro ochranu výše uvedených zájmů a požadavků; a

               —

               zda takové podmínky, jaké jsou uvedeny v čl. 3a odst. 2 bodu 3 písm. b) a bodu 6 zákona ze dne 14. srpna 1986 o ochraně a dobrých životních podmínkách zvířat, ve znění zákona ze dne 4. května 1995, týkající se držení exemplářů druhů savců, které nejsou zmíněny na tomto seznamu, jsou objektivně odůvodněné a nepřekračují to, co je nezbytné k zajištění účelu, který sleduje vnitrostátní právní úprava jako celek.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc C-566/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. prosince 2007 – Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení Stadeco BV

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. prosince 2007 – Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení Stadeco BV
   (Věc C-566/07)
   (2008/C 64/35)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel kasačního opravného prostředku: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastnice řízení: Stadeco BV
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 21 odst. 1 písm. c) šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že v členském státě, ve kterém bydlí nebo je usazen vystavovatel faktury, neexistuje povinnost odvést daň z přidané hodnoty, jestliže vystavovatel faktury uvádí v této faktuře částku daně z přidané hodnoty za činnost, u které se na základě společného systému daně z přidané hodnoty má za to, že byla poskytnuta v jiném členském státě nebo ve třetí zemi?

               2)

               V případě záporné odpovědi, mohou členské státy v případě, že byla vystavena faktura ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. c) šesté směrnice příjemci, který nemá nárok na odpočet daně z přidané hodnoty (a nehrozí tedy žádné ohrožení daňových výnosů), činit opravu omylem vyfakturované, a proto na základě tohoto ustanovení dlužné daně z přidané hodnoty závislou na podmínce, že osoba povinná k dani svému odběrateli dodatečně vystaví opravenou fakturu, ve které není uvedena žádná částka daně z přidané hodnoty?

      (1)  Šestá směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-138/11: Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Ahouma v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/22

         Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Ahouma v. Rada
   (Věc T-138/11)
   2011/C 130/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Brouha Nathanaëla AHOUMY jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

               —

               podpůrně nařídil, aby bylo jméno Brouha Nathanaëla AHOUMY vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


title: Věc T-811/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Unilever v. EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Fair & Lovely — Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Beneluxu FAIR & LOVELY — Rozhodnutí o odvolání — Článek 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 — Přerušení správního řízení — Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Legitimní očekávání — Zneužití pravomoci — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Unilever v. EUIPO – Technopharma (Fair & Lovely)
   (Věc T-811/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Fair & Lovely - Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Beneluxu FAIR & LOVELY - Rozhodnutí o odvolání - Článek 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Přerušení správního řízení - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Legitimní očekávání - Zneužití pravomoci - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2017/C 104/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unilever NV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupkyně: A. Fox, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Technopharma Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupkyně: C. Scott, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2014 (věc R 1004/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Technopharma a Unilever

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 6. října 2014 (věc R 1004/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Technopharma Ltd a Unilever NV se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Unilever.

               3.

               Společnost Technopharma ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Unilever.

      (1)  Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


title: Věc T-361/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2013 — Premiere Polish v. OHIM — Donau Kanol (ECOFORCE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ECOFORCE — Starší obrazová ochranná známka ECO FORTE — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2013 — Premiere Polish v. OHIM — Donau Kanol (ECOFORCE)
   (Věc T-361/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ECOFORCE - Starší obrazová ochranná známka ECO FORTE - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 24/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Premiere Polish Co., Ltd (Cheltenham, Spojené království) (zástupci: C. Jones a M. Carter, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Donau Kanol GmbH & Co. KG (Ried im Traunkreis, Rakousko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. června 2012 (věc R 851/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Donau Kanol GmbH & Co. KG a Premiere Polish Co. Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Premiere Polish Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012.


title: Věc C-502/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 16. listopadu 2007 – K-1 Sp. z o.o. w Toruniu v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 16. listopadu 2007 – K-1 Sp. z o.o. w Toruniu v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Věc C-502/07)
   (2008/C 22/55)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: K-1 Sp. z o.o. w Toruniu

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje čl. 2 odst. 1 a 2 první směrnice Rady 67/227/EHS (1) ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu ve spojení s článkem 2 a čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 10 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně možnost, aby byla osobě povinné k dani z přidané hodnoty uložena povinnost zaplatit dodatečnou daň ve smyslu čl. 109 odst. 5 a 6 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby (Dz. U. č. 54, poz. 535 se změnami), pokud bude zjištěno, že osoba povinná k dani z přidané hodnoty vykázala v podaném daňovém přiznání částku rozdílu daně k vrácení nebo daně na vstupu k vrácení, která je vyšší než částka, která jí náleží?

               2)

               Mohou spočívat „zvláštní opatření“ ve smyslu čl. 27 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně s ohledem na jejich povahu a cíle v možnosti uložit osobě povinné k dani z přidané hodnoty dodatečnou daň, která je stanovena rozhodnutím finančního orgánu, pokud je zjištěna skutečnost, že osoba povinná k dani uvedla příliš vysokou částku daně k vrácení nebo příliš vysokou částku daně na vstupu k vrácení?

               3)

               Zahrnuje oprávnění podle článku 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně právo zavést dodatečnou daň ve smyslu čl. 109 odst. 5 a 6 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby (Dz.U. č. 54, poz. 535 se změnami)?

      (1)  Úř. věst. L 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-203/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. září 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/10

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. září 2013 — Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-203/13) (1)

   2013/C 377/22
   Jednací jazyk: bulharština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


title: Věc T-630/13: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2013 — DK Recycling und Roheisen v. Komise

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/15

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2013 — DK Recycling und Roheisen v. Komise
   (Věc T-630/13)
   2014/C 31/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: DK Recycling und Roheisen GmbH (Duisburg, Německo) (zástupce: S. Altenschmidt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) (C (2013) 5666, Úř. věst. L 240, s. 27) v části, ve které zamítá začlenění zařízení uvedených v příloze I písm. A a D s identifikátorem zařízení DE000000000001320 a DE-new-14220-0045 do seznamů zařízení, na které se vztahuje směrnice 2003/87/ES, předložených Komisi podle čl. 11 odst. 1 směrnice 2003/87/ES Německem a příslušné předběžné celkové množství bezplatných povolenek na emise, které má být těmto zařízením přiděleno;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:

               —

               Napadené rozhodnutí je v části, kterou žalobkyně napadá, v rozporu se směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím 2011/278/EU (2). Rozhodnutí je dále neslučitelné se zásadou proporcionality a s Listinou základních práv Evropské unie. Rozhodnutí rovněž není řádně odůvodněno.

               —

               V rozsahu, ve kterém se zamítnutí bezplatného přidělení povolenek pro zařízení žalobkyně opírá o to, že těmto zařízením bylo Německem poskytnuto dodatečné předběžné přidělení bezplatných povolenek jako náhrada za přílišnou tvrdost, žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí 2011/278 tomuto přidělení — navzdory názoru Komise — nebrání. Zvláštní přidělení v případech tvrdosti, jako náhrada za přílišná zatížení v důsledku obchodování s emisemi, jsou v každém případě vyžadována zárukami zakotvenými v Listině základních práv Evropské unie, zejména základními právy svobody podnikání a svobody vlastnictví, jakož i zásadou proporcionality.

               —

               V rozsahu, ve kterém se zamítnutí bezplatného přidělení povolenek pro zařízení žalobkyně opírá o to, že těmto zařízením bylo Německem poskytnuto dodatečné předběžné přidělení bezplatných povolenek pro výrobu zinkového koncentrátu ve vysoké peci žalobkyně na základě dílčího zařízení pro emise z procesů výroby, vytýká žalobkyně neslučitelnost napadeného rozhodnutí s rozhodnutím 2011/278, jakož i rozporuplné a nedostatečné odůvodnění rozhodnutí.

               —

               Žalobkyně konečně vytýká porušení požadavků práva na řádnou správu zakotveného v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. Před vydáním rozhodnutí nebyla žalobkyni poskytnuta žádná možnost vyjádřit své stanovisko.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772) (Úř. věst. L 130, s. 1).


title: Věc T-102/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Cornwell v. Komise

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/23

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2008 – Cornwell v. Komise
   (Věc T-102/04) (1)

   (2008/C 247/47)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-511/07: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/33

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-511/07)
   (2008/C 22/59)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a U. Wölker, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nesdělilo informace požadované podle čl. 3 odst. 1 písm. f) rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (1), ve spojení s článkem 2 a čl. 4 odst. 1 písm. b) a d) rozhodnutí Komise 2005/166/ES ze dne 10. února 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí č. 280/2004/ES (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených ustanovení;

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou Komise žalovanému vytýká neúplné provedení povinností obsažených v rozhodnutí 280/2004/ES, ve spojení s rozhodnutím 2005/166/ES. Jednak totiž podle Komise Lucemburské velkovévodství opomenulo ve své výroční zprávě poskytnout úplné informace o použitých metodách a typech dat o činnostech a emisních faktorech použitých pro klíčové zdroje Společenství. Dále pak Lucemburské velkovévodství dosud Komisi nesdělilo obecné posouzení nejistoty s dopadem na položky v lucemburské zprávě o národní inventuře.

      (1)  Úř. věst. L 49, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 57.

      (2)  Úř. věst. L 55, s. 57.


title: Věc C-473/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 22. října 2012 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) v. Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 22. října 2012 — Institut professionnel des agents immobiliers (IPI) v. Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte
   (Věc C-473/12)
   2013/C 26/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Institut professionnel des agents immobiliers (IPI)

      Odpůrci: Geoffrey Englebert, Immo 9 SPRL, Grégory Francotte

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 13 odst. 1 písm. g) in fine směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1) vykládán v tom smyslu, že je na členských státech, zda zavedou výjimku z povinnosti bezprostředně poskytnout informaci stanovené v čl. 11 odst. 1, je-li to nezbytné pro zajištění práv a svobod druhých, nebo členské státy v tomto ohledu podléhají omezením?

               2)

               Vztahuje se na profesní činnost soukromých detektivů upravenou vnitrostátním právním řádem a vykonávanou ve službách orgánů oprávněných oznamovat soudním orgánům, že došlo k porušení ustanovení, která chrání profesní označení a upravují výkon povolání, podle okolností výjimka stanovená v čl. 13 odst. 1 písm. d) a g) in fine výše uvedené směrnice?

               3)

               Je čl. 13 odst. 1 písm. d) a g) in fine výše uvedené směrnice v případě záporné odpovědi na druhou otázku v souladu s čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, a konkrétně se zásadou rovnosti a zákazu diskriminace?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355.


title: Věc T-412/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – M v. Veřejný ochránce práv ( Mimosmluvní odpovědnost — Odložení Komisí stížnosti zpochybňující chování členského státu — Rozhodnutí Evropského veřejného ochránce práv týkající se projednání stížnosti — Chyby, kterých se dopustila Komise při konstatování případů nesprávného úředního postupu — Jmenovité uvedení žalobce — Porušení práva na respektování soukromého života, zásad proporcionality a kontradiktornosti — Morální újma — Příčinná souvislost )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/35

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – M v. Veřejný ochránce práv
   (Věc T-412/05) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Odložení Komisí stížnosti zpochybňující chování členského státu - Rozhodnutí Evropského veřejného ochránce práv týkající se projednání stížnosti - Chyby, kterých se dopustila Komise při konstatování případů nesprávného úředního postupu - Jmenovité uvedení žalobce - Porušení práva na respektování soukromého života, zásad proporcionality a kontradiktornosti - Morální újma - Příčinná souvislost“)
   (2008/C 285/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: M (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a A. Kalogeropoulos, poté A. Kalogeropoulos a L. Levi, advokáti)

      Žalovaný: Evropský veřejný ochránce práv (zástupci: J. Sant'Anna a G. Grill, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na náhradu škody, podle čl. 288 druhého pododstavce ES, utrpěné žalobcem z důvodu jeho jmenovitého uvedení v rozhodnutí Evropského veřejného ochránce práv ze dne 18. července 2002 týkajícím se stížnosti zapsané do rejstříku pod číslem 1288/99/OV a z důvodu nedbalosti Veřejného ochránce práv, co se týče šetření uvedené stížnosti a závěrů, k nimž v uvedeném rozhodnutí dospěl
   Výrok rozsudku

               1)

               Evropskému veřejnému ochránci práv se ukládá zaplatit panu M náhradu škody 10 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc C-54/08: Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/16

         Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-54/08)
   (2008/C 107/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že v § 5 Bundesnotarordnung (spolkový notářský řád) stanoví jako podmínku pro přístup k povolání notáře německé státní občanství, porušila články 43 ES a 45 ES;

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že neprovedla směrnici 89/48/ES (resp. směrnici 2005/36/ES) pro povolání notáře, porušila tuto směrnici a články 43 ES a 45 ES;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Článek 43 ES zakazuje jakoukoliv diskriminace na základě státní příslušnosti, která jako omezení svobody usazování vyplývá z právních předpisů. Podle čl. 45 odst. 1 ES se ustanovení kapitoly o právu usazování nevztahují na činnosti, které jsou v příslušném členském státě spjaty, i když jen příležitostně, s výkonem veřejné moci.
   Podle Bundesnotarordnung mohou být v Německu jmenováni notářem pouze němečtí státní příslušníci. Sporné ustanovení tedy diskriminuje na základě státní příslušnosti a porušuje svobodu usazování státních příslušníků jiných členských států tím, že jim brání ve výkonu povolání notáře.
   Komise má za to, že na činnosti notářů se nevztahuje výjimka článku 45 ES, svoboda usazování tedy je použitelná na povolání notáře.
   Pro účely zodpovězení otázky, co znamená „veřejná moc“ ve smyslu článku 45 ES, je nutno vycházet jednak z vnitrostátního chápání tohoto pojmu. Činnosti, které se v jednom členském státě nepovažují za veřejnou moc, nemohou být brány pro účely výjimky v potaz, a to ani tehdy, jestliže by stejné činnosti byly v jiném členském státě považovány za veřejnou moc. Na straně druhé je pro účely výkladu článku 45 ES nutno pojem a rozsah veřejné moci stanovit právem Společenství, jeho význam je nutno vyložit Soudním dvorem autonomně a jednotně. Skutečnost, že německý zákonodárce a německé soudy v zásadě považují činnosti notářů za účast na vnitrostátní veřejné moci neznamená, že tyto činnosti mohou být podle přísnějšího posouzení na základě práva Společenství již proto vyňaty ze svobody usazování. Jako výjimku ze základní svobody je totiž nutno čl. 45 odst. 1 ES vykládat restriktivně.
   Při současném stavu integrace je možné jen velmi těžko najít věcné odůvodnění pro podmínku státní příslušnosti v souvislosti s činnostmi notářů. Žádná z těchto činností, i pokud by tato měla být svrchované povahy, nevyžaduje zvláštní vazbu na stát, která charakterizuje státní příslušnost. Tyto činnosti rovněž nejsou spojeny s rizikem vyvolání konfliktu s tuzemci prostřednictvím výkonu svrchovaných pravomocí a nasazení státních mocenských prostředků.
   Činnosti, které Spolková republika Německo uvedla k odůvodnění podmínky státní příslušnosti – provádění listinných zápisů o právních skutečnostech a dohodách, důkazní síla takovýchto listin, opatřování doložkou vykonatelnosti a právní poradenství, které je s prováděním listinných zápisů spojeno – nepostačovaly pro odůvodnění použití článku 45 ES. Pokud se vůbec podílí na výkonu veřejné moci, děje se tak jen nepřímým způsobem. Výkon veřejné moci dále nesmí být zaměněn s činnostmi ve veřejném zájmu. Obecná prospěšnost nutně nepatří k veřejné moci; činnosti sledující obecné blaho, a ne zájem jednotlivců nemusí být nutně upraveny prostřednictvím přenesení veřejné moci. Zatímco skutečný výkon veřejné moci může zůstat vyhrazen vlastním státním příslušníkům, výkon určité činnosti ve veřejném zájmu, jako je tomu například u preventivní péče o právo, může být zabezpečen rovněž tím, že přístup k povolání, jakož i povinnosti spojené s povoláním budou podléhat zvláštním pravidlům a zvláštní kontrole.
   Komise se tedy domnívá, že žádná z činností, při posuzování každé z nich jednotlivě, nebo všech společně, kterými se notáři v Německu zabývají, nepředstavuje přímou a specifickou účast na výkonu veřejné moci ve smyslu judikatury.


title: Spojené věci C-431/09 a C-432/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09) v. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09) v. Agicoa Belgium BVBA (C-432/09) ( „Autorské právo — Družicové vysílání — Směrnice 93/83/EHS — Článek 1 odst. 2 písm. a) a článek 2 — Sdělení veřejnosti pomocí družice — Poskytovatel satelitního balíčku — Jednota sdělení veřejnosti pomocí družice — Přičitatelnost tohoto sdělení — Povolení majitelů autorských práv k tomuto sdělování“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09) v. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Airfield NV (C-432/09) v. Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)
   (Spojené věci C-431/09 a C-432/09) (1)

   (Autorské právo - Družicové vysílání - Směrnice 93/83/EHS - Článek 1 odst. 2 písm. a) a článek 2 - Sdělení veřejnosti pomocí družice - Poskytovatel satelitního balíčku - Jednota sdělení veřejnosti pomocí družice - Přičitatelnost tohoto sdělení - Povolení majitelů autorských práv k tomuto sdělování)
   2011/C 355/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Airfield NV, Canal Digitaal BV (C-431/09), Airfield NV (C-432/09)

      Žalované: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) (C-431/09), Agicoa Belgium BVBA (C-432/09)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Brussel — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) a článku 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15; Zvl. vyd. 17/01, s. 134) — Výlučné právo autora udělit souhlas se sdělením svých děl — Vysílání programových signálů vysílající organizace provozovateli digitální televize prostřednictvím nezávislé družice — Následný přenos těchto signálů — Souhlas majitelů práv

      Výrok

   Článek 2 směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu musí být vykládán v tom smyslu, že poskytovatel satelitního balíčku musí od majitelů příslušných práv získat povolení k zásahu do takového přímého či nepřímého přenosu televizních programů, jako jsou přenosy dotčené ve věcech v původním řízení, vyjma případu, kdy se tito majitelé dohodli s dotyčnou vysílající organizací, že chráněná díla budou veřejnosti sdělována i prostřednictvím tohoto poskytovatele, a kdy se uvedená díla v takovém případě zásahem tohoto poskytovatele zároveň nezpřístupní nové veřejnosti.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-189/15: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia v. Cassa conguaglio per il settore elettrico e.a. „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Snížení daní — Věcná působnost — Úlevy z částek placených k financování všeobecných nákladů elektrického systému — Článek 17 — Energeticky náročné podniky — Úlevy poskytnuté takovým podnikům pouze ve výrobním odvětví — Přípustnost“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/2

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia v. Cassa conguaglio per il settore elettrico e.a.
   (Věc C-189/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Snížení daní - Věcná působnost - Úlevy z částek placených k financování všeobecných nákladů elektrického systému - Článek 17 - Energeticky náročné podniky - Úlevy poskytnuté takovým podnikům pouze ve výrobním odvětví - Přípustnost“)
   (2017/C 070/02)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico (IRCCS) – Fondazione Santa Lucia

      Žalovaní: Cassa conguaglio per il settore elettrico, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Autorità per l'energia elettrica e il gas

      Za přítomnosti: 2M SpA

      Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 1 směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny musí být vykládán v tom smyslu, že pod pojem „snížení daní“ spadají úlevy přiznané vnitrostátním právem energeticky náročným podnikům, jak jsou definovány v tomto ustanovení, z takových částek, jako jsou částky, o něž se jedná ve sporu v původním řízení, placených k financování všeobecných nákladů elektrického systém, s výhradou ověření skutkových okolností a pravidel vnitrostátního práva, ze kterých vychází tato odpověď Soudního dvora, předkládajícím soudem.

               2)

               Článek 17 odst. 1 směrnice 2003/96 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví snížení daní ze spotřeby elektřiny ve prospěch energeticky náročných podniků ve smyslu tohoto ustanovení jen pro výrobní odvětví.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-9/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Volkswagen v. OHIM (Silueta automobilu se světlomety) ( Ochranná známka Společenství — Zřeknutí se národního zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2008 – Volkswagen v. OHIM (Silueta automobilu se světlomety)
   (Věc T-9/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Zřeknutí se národního zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2008/C 223/77)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus a R. Jepsen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2007 (věc R 1306/2007-4), týkajícímu se mezinárodního zápisu, podle protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek, podepsaného v Madridu dne 27. června 1989, obrazové ochranné známky znázorňující siluetu automobilu se světlomety
   Výrok

               1)

               Není důvodné vydávat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. dubna 2017 ve věci E-5/16 – Město Oslo (Směrnice 2008/95/ES – ochranné známky – autorské právo – veřejný pořádek – veřejná sféra – rozlišovací způsobilost – popisný charakter – označení tvořená výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu)

text:
               13.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/18

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 6. dubna 2017
   ve věci E-5/16
   Město Oslo

      (Směrnice 2008/95/ES – ochranné známky – autorské právo – veřejný pořádek – veřejná sféra – rozlišovací způsobilost – popisný charakter – označení tvořená výlučně tvarem, který dává výrobku podstatnou hodnotu)

   (2017/C 224/09)
   Ve věci E-5/16, Město Oslo – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená norským odvolacím senátem pro práva průmyslového vlastnictví (Klagenemnda for industrielle rettigheter) týkající se výkladu směrnice 2008/95/ES, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a zejména čl. 3 odst. 1 písm. b) až f) uvedené směrnice, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 6. dubna 2017 rozsudek, jehož výrok zní:

               1.

               Zápis označení, které je tvořeno díly, u nichž uplynula doba ochrany autorských práv, jakožto ochranné známky není samo o sobě v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 2008/95/ES.

               2.

               To, zda by měl být zápis označení tvořených uměleckými díly jako ochranných známek zamítnut na základě dobrých mravů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 2008/95/ES, závisí zejména na postavení nebo vnímání daných uměleckých děl v příslušném státě EHP. V tomto posouzení může být důležité riziko zpronevěry nebo znesvěcení díla.

               3.

               Zápis označení lze zamítnout na základě výjimky související s veřejným pořádkem podle čl. 3 odst. 1 písm. f) směrnice 2008/95/ES, pouze pokud je předmětné označení tvořeno výlučně dílem, jež spadá do veřejné sféry, a zápis tohoto označení by představoval skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu pro elementární společenský zájem.

               4.

               Ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. e) bodu iii) směrnice 2008/95/ES se může vztahovat na dvojrozměrná zobrazení trojrozměrných tvarů, včetně soch a plastik.

               5.

               Ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2008/95/ES musí být vykládáno v tom smyslu, že se vztahuje na dvojrozměrné i trojrozměrné zobrazení tvaru výrobku.

               6.

               Ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice 2008/95/ES musí být vykládáno tak, že pokud je určité označení popisné ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. c), pak nezbytně postrádá rozlišovací způsobilost podle čl. 3 odst. 1 písm. b). Pokud předkládající subjekt shledá, že dotčené označení popisné není, může posoudit jeho rozlišovací způsobilost pro účely čl. 3 odst. 1 písm. b) ve vztahu k výrobkům a službám, na něž se uvedená známka vztahuje, a k předpokládaným očekáváním průměrného spotřebitele předmětné kategorie výrobků a služeb, který je přiměřeně informovaný, všímavý a obezřetný.


title: Věc T-132/10: Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Communauté de communes de Lacq v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Spojení podniků — Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje spojení podniků směřující k nabytí kontroly nad podnikem d’Acetex Corp. podnikem Celanese Corp za přípustné — Absence povinnosti Celanese pokračovat v provozování závodu v Pardies (Francie) — Neporušení právní normy Komisí — Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Communauté de communes de Lacq v. Komise
   (Věc T-132/10) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Spojení podniků - Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje spojení podniků směřující k nabytí kontroly nad podnikem d’Acetex Corp. podnikem Celanese Corp za přípustné - Absence povinnosti Celanese pokračovat v provozování závodu v Pardies (Francie) - Neporušení právní normy Komisí - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
   2011/C 319/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Francie) (zástupce: J. Daniel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na náhradu různých škod, které údajně vznikly Communauté de communes de Lacq porušením povinností a nečinností, které je třeba přičítat Komisi, v důsledku spojení podniků směřujícího k nabytí kontroly nad podnikem Acetex Corp. se sídlem v Pardies (Francie) podnikem Celanese Corp.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně postrádající veškerý právní základ a zčásti zjevně nepřípustná.

               2)

               Communauté de communes de Lacq se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc T-323/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Coffee Store v. OHIM (THE COFFEE STORE) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství THE COFFEE STORE — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/45

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Coffee Store v. OHIM (THE COFFEE STORE)
   (Věc T-323/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství THE COFFEE STORE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 209/78)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Coffee Store (Mannheim, Německo) (zástupce: M. Buddeberg, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: původně T. Eichenberg, poté G. Schneider, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 15. června 2005 (věc R 855/2004-2), týkajícímu se žádosti o zápis slovní ochranné známky THE COFFEE STORE jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               The Coffee Store GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-129/13: Žaloba podaná dne 4. března 2013 — Alpiq RomIndustries a Alpig RomEnergie v. Komise

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/22

         Žaloba podaná dne 4. března 2013 — Alpiq RomIndustries a Alpig RomEnergie v. Komise
   (Věc T-129/13)
   2013/C 141/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alpiq RomIndustries Srl (Bukurešť, Rumunsko); a Alpig RomEnergie Srl (Bukurešť) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil podle článku 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise K(2012) 2542 final ze dne 25. dubna 2012 (SA.33451, 2012/C, ex 2012/NN) v části, ve které se týká žalobkyň;

               —

               uložil Komisi podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podstatou tvrzení, které žalobkyně uvádí na podporu žaloby, je nepříslušnost Komise. Žalobkyně mají za to, že údajné podpory nespadají do časové působnosti článků 107 a 108 SFEU. Podle přílohy V Aktu o přistoupení Rumunska je Komise příslušná pro přezkum opatření podpory, která byla přijata přede dnem přistoupení Rumunska, pouze tehdy, pokud se tato opatření mají po dni přistoupení nadále uplatňovat. Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné namítají, že závazky společnosti Hidroelectrica vůči údajným příjemcům byly stanoveny ve smlouvách o dodávkách elektrické energie uzavřených již před přistoupením natolik jednoznačně, že dodatečné rozšíření povinnosti společnosti Hidroelectrica plnit, které by mohlo vést k dodatečnému zvýhodnění, bylo nutno vyloučit.


title: Věc T-203/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Mo Industries v. OHIM (Splendid) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Splendid — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení — Zásada řádné správy“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Mo Industries v. OHIM (Splendid)
   (Věc T-203/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Splendid - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení - Zásada řádné správy“)
   (2015/C 221/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mo Industries LLC (Los Angeles, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. ledna 2014 (věc R 1542/2013-1), týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení Splendid jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mo Industries LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Věc T-166/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2008 – Powderject Research v. OHIM (POWDERMED) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška ochranné slovní známky POWDERMED — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/24

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2008 – Powderject Research v. OHIM (POWDERMED)
   (Věc T-166/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné slovní známky POWDERMED - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 327/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Powderject Research Ltd (Oxford, Spojené království) (zástupci: A. Bryson, barrister a P. Brownlow, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 12. dubna 2006 (věc R 1189/2005-2) o zapsání slovní ochranné známky POWDERMED jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Powderject Research Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


title: Věc T-756/15: Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – Fédération Internationale des Logis (T)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v. EUIPO – Fédération Internationale des Logis (T)
   (Věc T-756/15) (1)

   (2017/C 078/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 15.2.2016.