title: Věc T-176/11: Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Carbunión v. Rada Evropské unie

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/26

         Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Carbunión v. Rada Evropské unie
   (Věc T-176/11)
   2011/C 152/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Federación Nacional de Empresarios de Minas de Carbón (Carbunión) (Madrid, Španělsko) (zástupci: K. Desai, Solicitor, S. Cisnal de Ugarte a M. Peristeraki, lawyers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že žaloba na neplatnost je přípustná;

               —

               prohlásil, že žaloba na neplatnost je opodstatněná, a proto zrušil čl. 3 odst. 1 písm. a), b) a f), a rovněž čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Rady ze dne 10. prosince 2010 o státní podpoře k usnadnění uzavírání nekonkurenceschopných uhelných dolů (2010/787/EU) (1);

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení relevantních aktů, vzhledem k tomu, že Rada založila napadené rozhodnutí na následujících závěrech:

                           —

                           poměr uhlí je v zásobování Evropské unie energií malý;

                           —

                           uzavírání nekonkurenceschopných dolů a snižování evropské produkce uhlí podpoří obnovitelné zdroje energie;

                           —

                           nelze vůbec očekávat, že produkce uhlí v EU, zejména ve Španělsku, se stane do roku 2018 konkurenceschopná.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění, jelikož Rada:

                           —

                           se nevyjádřila k mnohým důkazům a závěrům, které jí v průběhu přípravného řízení předložily jiné orgány a akcionáři a jež ukazují význam evropského uhelného průmyslu pro zabezpečení zásobování v EU;

                           —

                           neuvedla důvody, proč i) se odchýlila od rámce státních podpor a politiky zavedeném v dané oblasti nařízením o uhlí z roku 2002 (2), který byl založen na obavách týkajících se zabezpečení zásobování, a ii) místo toho přijala napadené rozhodnutí, které je založeno pouze na důvodech konkurenceschopnosti.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání, jelikož napadené rozhodnutí:

                           —

                           představuje náhlou a nečekanou změnu postoje EU vůči uhelnému odvětví EU, zejména vůči španělskému uhelnému průmyslu;

                           —

                           porušuje zásadu legitimního očekávání tím, že nestanoví přechodné období k tomu, aby umožnilo žalobkyni přizpůsobit se této významné změně politiky.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož napadené rozhodnutí ukládá nepřiměřená a neodůvodněná omezení provozu uhelných dolů ve Španělsku. Konkrétněji podle žalobkyně opatření přijatá napadeným rozhodnutím neřeší obavy Rady týkající se životního prostředí, jelikož elektrárny EU budou nadále „spalovat” dovezené uhlí. Napadené rozhodnutí tak žalobkyni ukládá příliš zatěžující povinnosti, které nemají žádnou souvislost s cílem ochrany životního prostředí. Mimoto žalobkyně tvrdí, že obavy v oblasti hospodářské soutěže, které vyplývají z dotací na produkci uhlí, jsou v napadeném rozhodnutí také přehnané.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že opatření přijatá v napadeném rozhodnutí vzhledem k jejich opačným účinkům na uhelný průmysl v EU neodpovídají strategickým cílům a politikám, které EU musí sledovat na základě článku 194 SFEU. Napadené rozhodnutí ohrožuje dobré fungování trhu s energií v EU, zejména ve Španělsku. Proto se Rada dopustila zneužití pravomoci, když přijala napadené rozhodnutí, jehož cílem je odstranění jedné z nejvýznamnějších surovin pro zabezpečení zásobování EU energií.

               6)

               Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace. Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí diskriminuje producenty uhlí i) vůči dovozcům uhlí do EU a ii) vůči jiným formám energie.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je založeno na nesprávném právním základě. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je přijato pouze na základě čl. 107 odst. 3 písm. e) SFEU, zatímco mělo být přijato také na základě článku 109 SFEU, a to odpovídajícím postupem.

      (1)  Úř. věst. 336, s. 24.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (Úř. věst. L 205, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 170)


title: Věc T-235/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Španělsko v. Komise ( „Fond soudržnosti — Snížení finanční podpory původně poskytnuté fondem pěti projektům týkajícím se vybudování některých tratí vysokorychlostní železniční sítě ve Španělsku — Lhůta pro přijetí rozhodnutí — Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 — Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1386/2002 — Dodatečné dodávky — Dodatečné práce nebo služby — Pojem „nepředvídatelné okolnosti“ — Článek 20 odst. 2 písm. e) a písm. f) směrnice 93/38/EHS“ )

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-235/11) (1)

   (Fond soudržnosti - Snížení finanční podpory původně poskytnuté fondem pěti projektům týkajícím se vybudování některých tratí vysokorychlostní železniční sítě ve Španělsku - Lhůta pro přijetí rozhodnutí - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1386/2002 - Dodatečné dodávky - Dodatečné práce nebo služby - Pojem „nepředvídatelné okolnosti“ - Článek 20 odst. 2 písm. e) a písm. f) směrnice 93/38/EHS)
   2013/C 79/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez a N. Díaz Abad, poté N. Díaz Abad a A. Rubio González, abogados del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Adserá Ribera a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 1023 final ze dne 18. února 2011, kterým se snižuje podpora přidělená Fondem soudržnosti fázím projektů nazvaných „Dodávka a montáž drážního tělesa na vysokorychlostní trati Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Madrid-Lleida“ (CCI č. 1999.ES.16.CPT.001); „Vysokorychlostní železniční trať Madrid-Barcelona. Úsek Lleida–Martorell (Platforma, 1. fáze)“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.001); „Vysokorychlostní trať Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Přístupové cesty do Zaragozy“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.003); „Vysokorychlostní trať Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Lleida–Martorell. Podúsek X-A (Olérdola — Avinyonet del Penedés“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PT.007); „Nový železniční vysokorychlostní přístup k východnímu pobřeží. Podúsek La Gineta–Albacete (Platforma)“ (CCI č. 2004.ES.16.C.PT.014) a podpůrně návrh na částečné zrušení téhož rozhodnutí, co se týče oprav provedených Komisí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


title: Věc T-146/09 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s námořními palivovými hadicemi — Dohody o stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací — Přičitatelnost protiprávního jednání — Zásada hospodářské návaznosti — Zásada osobní odpovědnosti — Pokuty — Přitěžující okolnosti — Úloha vůdce — Horní hranice 10 % — Plná jurisdikce“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin v. Komise
   (Věc T-146/09 RENV) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Dohody o stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Přičitatelnost protiprávního jednání - Zásada hospodářské návaznosti - Zásada osobní odpovědnosti - Pokuty - Přitěžující okolnosti - Úloha vůdce - Horní hranice 10 % - Plná jurisdikce“)
   (2016/C 314/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl (Corsico, Itálie) a Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Ohio, Spojené státy) (zástupci: B. Amory, F. Marchini Camia a É. Barbier de La Serre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, S. Noë a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39406 – Námořní palivové hadice) v rozsahu, v němž se uvedené rozhodnutí týká žalobkyň, a podpůrně návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení nebo k podstatnému snížení pokuty, která byla žalobkyním uložena v uvedeném rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 první pododstavec písm. e) rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39406 – Námořní palivové hadice) se zrušuje v rozsahu, v němž bylo na částku pokuty, kterou má společně a nerozdílně zaplatit společnost Parker-Hannifin Corp., uplatněno zvýšení o 30 % na základě přitěžující okolnosti vycházející z úlohy vůdce, kterou měla společnost ITR SpA od 11. června 1999 do 30. září 2001, a v němž Evropská komise nevypočetla pouze na základě obratu společnosti Parker ITR Srl horní hranici 10 % z obratu stanoveného v čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES], pokud jde o část pokuty, za kterou je společnost Parker ITR výlučně odpovědná za období před dnem 1. ledna 2002.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR, se stanoví na 19 945 728 eur, přičemž společnost Parker-Hannifin je za tuto pokutu společně a nerozdílně odpovědná do výše 6 400 000 eur.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Společnost Parker Hannifin Manufacturing, společnost Parker-Hannifin a Komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20. 6. 2009.


title: Věc T-414/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — NHL Enterprises v. OHIM — Glory & Pompea (LA KINGS) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LA KINGS — Starší národní obrazová ochranná známka KING — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — NHL Enterprises v. OHIM — Glory & Pompea (LA KINGS)
   (Věc T-414/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LA KINGS - Starší národní obrazová ochranná známka KING - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   2009/C 153/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: NHL Enterprises BV (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupci: G. Llewelyn, solicitor, V. Barresi, advokát, poté M. Collins, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Novais Gonçalves a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Glory & Pompea, SA (Mataró, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. července 2005 (věc R 371/2003-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Glory & Pompea a NHL Enterprises BV

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. července 2005 (věc R 371/2003-4) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené NHL Enterprises BV.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc T-194/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — SNIA v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Sloučení se společností odpovědnou za protiprávní jednání — Právo na obhajobu — Soulad mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — SNIA v. Komise
   (Věc T-194/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Sloučení se společností odpovědnou za protiprávní jednání - Právo na obhajobu - Soulad mezi oznámením námitek a napadeným rozhodnutím - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 226/41
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SNIA SpA (Milán, Itálie) (zástupci: A. Santa Maria, B. Biscaretti di Ruffia a E. Gambaro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Di Bucci a F. Amato, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti SNIA SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-391/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Evonik Degussa a AlzChem v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Spolupráce během správního řízení — Přitěžující okolnosti — Opakování protiprávního jednání — Polehčující okolnosti — Proporcionalita — Doba trvání protiprávního jednání — Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Evonik Degussa a AlzChem v. Komise
      (Věc T-391/09) (1)

      (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Spolupráce během správního řízení - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Proporcionalita - Doba trvání protiprávního jednání - Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006)
      (2014/C 71/24)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evonik Degussa GmbH (Essen, Německo) a AlzChem AG, původně AlzChem Trostberg GmbH, původně AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Německo) (zástupci: C. Steinle, O. Andresen a I. Bodenstein, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. von Lingen a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně návrh na změnu uvedeného rozhodnutí směřující na jedné straně ke zrušení pokuty uložené žalobkyním nebo snížení její výše, a na straně druhé k tomu, aby společnosti SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG bylo uloženo zaplatit celou výši uvedené pokuty společně a nerozdílně s žalobkyněmi.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Článek 2 písm. g) a h) rozhodnutí Komise K(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Evonik Degussa GmbH a AlzChem AG; toto zrušení však nemá vliv na osvobozující účinek, ve prospěch společnosti SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG, týkající se jakéhokoli placení, ze strany jedné nebo druhé z těchto dvou společností, z důvodu pokuty, která jim byla uložena společně a nerozdílně za protiprávní jednání konstatované v čl. 1 písm. f) uvedeného rozhodnutí, a z důvodu pokuty, která byla společnosti SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG uložena v čl. 2 písm. g) téhož rozhodnutí.

                  2)

                  Za protiprávní jednání konstatované vůči společnostem Evonik Degussa a AlzChem v čl. 1 písm. f) rozhodnutí K(2009) 5791 final se ukládají tyto pokuty:

                              —

                              2,49 milionu eur společně a nerozdílně společnostem Evonik Degussa a AlzChem, přičemž se má za to, že pokuty jsou považovány za zaplacené ze strany společností Evonik Degussa a AlzChem v rozsahu, v němž SKW Stahl-Technik zaplatí pokutu, která jí byla uložena v čl. 2 písm. f) a g) téhož rozhodnutí,

                              —

                              1,24 milionu eur společnosti Evonik Degussa jako jediné zodpovědné za zaplacení této pokuty.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Společnosti Evonik Degussa a AlzChem ponesou dvě třetiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Komise ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení, které vznikly společnostem Evonik Degussa a AlzChem.

         (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Věc T-749/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2017 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’escompte v. ECB „Mimosmluvní odpovědnost — Hospodářská a měnová politika — ECB — Národní centrální banky — Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu — Program nákupu cenných papírů — Dohoda o výměně cenných papírů výlučně ve prospěch centrálních bank Eurosystému — Zapojení soukromého sektoru — Doložky o společném postupu věřitelů — Posílení zajištění ve formě programu zpětného podporujícího kvalitu cenných papírů jakožto zajištění — Soukromí věřitelé — Obchodní banky — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům — Legitimní očekávání — Rovné zacházení“

text:
               6.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 70/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2017 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’escompte v. ECB
   (Věc T-749/15) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - ECB - Národní centrální banky - Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu - Program nákupu cenných papírů - Dohoda o výměně cenných papírů výlučně ve prospěch centrálních bank Eurosystému - Zapojení soukromého sektoru - Doložky o společném postupu věřitelů - Posílení zajištění ve formě programu zpětného podporujícího kvalitu cenných papírů jakožto zajištění - Soukromí věřitelé - Obchodní banky - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
   (2017/C 070/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nausicaa Anadyomène SAS (Paříž, Francie) a Banque d’escompte (Paříž) (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: O. Heinz, G. Varhelyi a F. von Lindeiner, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěly zejména přijetím rozhodnutí ECB 2012/153/EU ze dne 5. března 2012 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů (Úř. věst. L 77, s. 19), jakož i jiných opatření ECB přijatých v souvislosti s restrukturalizací řeckého veřejného dluhu

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Nausicaa Anadyomène SAS a Banque d’escompte se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150701394021Věc T-344/15: Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Francie v. Komise
 ---documentbreak--- C2702015CS3910120150701CS0049391402Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Francie v. Komise
   (Věc T-344/15)2015/C 270/49Jednací jazyk: francouzština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a F. Fize, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí Evropské komise GESTDEM 2014/6046 ze dne 21. dubna 2015 týkající se potvrzující žádosti o přístup k dokumentům na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise;

            —

            uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

            1.

            První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1049/2001 (
                  1
               ), který stanoví, že členský stát může požádat orgán, aby nezveřejňoval dokument tohoto státu bez jeho předchozího souhlasu.

            2.

            Druhý podpůrný žalobní důvod vychází z porušení povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o neuplatnění výjimky stanovené v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce nařízení č. 1049/2001.

            3.

            Třetí ještě podpůrnější žalobní důvod vychází porušení čl. 4 odst. 2 druhé a třetí odrážky nařízení č. 1049/2001. Žalobkyně tvrdí, že Komise mohla odepřít přístup k dokumentům předaným francouzskými orgány v rámci řízení podle směrnice 98/34/ES (
                  2
               ), jelikož toto řízení bylo vyšetřováním ve smyslu výše uvedeného článku.

      (
         1
      ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
   (
         2
      ) – Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).


title: Věc T-679/14: Žaloba podaná dne 19. září 2014 – Teva UK a další v. Komise

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/54

         Žaloba podaná dne 19. září 2014 – Teva UK a další v. Komise
   (Věc T-679/14)
   2014/C 409/74
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Spojené království), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Nizozemsko) a Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jerusalem, Izrael) (zástupci: D. Tayar a A. Richard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               přijal toto podání a prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil článek 3 rozhodnutí COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ ze dne 9. července 2014 v části, v níž bylo konstatováno, že společnosti Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited infringed porušily článek 101 Smlouvy;

               —

               zrušil pokutu uloženou společnostem Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. a Teva Pharmaceutical Industries Limited v článku 7 rozhodnutí COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ ze dne 9. července 2014;

               —

               pokud Tribunál nezruší článek 3 rozhodnutí nebo nezruší pokutu v plném rozsahu, pokutu snížil; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně [pět] žalobní[ch] důvod[ů].

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a posouzení skutkového stavu, když kvalifikovala dohodu uzavřenou mezi společnostmi Teva a Servier dne 13. června 2006 (dále jen „dohods“) za omezení na základě účelu. Komise z právního hlediska nesprávně kvalifikovala všechny dohody, které jsou způsobilé omezit hospodářskou soutěž jako omezení na základě účelu, namísto toho, aby tak učinila pouze u dohod, u nichž lze z hlediska jejich povahy jednoznačně odhalit dostatečnou míru narušení hospodářské soutěže. Ze skutkového hlediska vyplynula ze skutkových okolností, které existovaly při uzavření smlouvy, zejména existující rizika související s právy duševního vlastnictví, kterým čelila společnost Teva, jež dokládají, že společnost Teva uzavřela smlouvu, aby si tak zajistila včasný vstup na trh a nikoliv za účelem, aby získala pobídku jako protiplnění za pozdější vstup.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise se dopustila nesprávného právní posouzení a posouzení skutkového stavu, když kvalifikovala dohodu jako omezení na základě účelu, neboť rozhodnutí v požadovaném rozsahu neprokazuje omezení hospodářské soutěže v porovnání s relevantní hypotetickou situací.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že i kdyby Tribunál konstatoval, že dohoda spadá do působnosti čl. 101 odst. 1 SFEU, musel by Tribunál dospět k závěru, že Komise nedostatečně přezkoumala argumenty a důkazy předložené žalobkyněmi za účelem prokázání zvýšení efektivity a skutečnosti, že dohoda splňuje všechny podmínky čl. 101 odst. 3 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že pokuta uložená žalobkyním by měla být zrušena nebo alespoň podstatně snížena. Zaprvé rozhodnutím byly porušeny zásady právní jistoty, zákazu retroaktivity, proporcionality a rovného zacházení, neboť společnosti Teva byla uložena značná pokuta. Zadruhé se Komise tím, že uložila společnosti Teva nepřiměřenou pokutu, nesprávně odchýlila od svých pokynů pro výpočet pokut a porušila zásady právní jistoty, legitimního očekávání, proporcionality a rovného zacházení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise se dopustila vážných procesních pochybení.


title: Věc T-78/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Parlament v. Collée ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Povyšovací období 2004 — Řízení o přidělování bodů za zásluhy — Zkreslení důkazů — Odůvodnění — Hodnota stanoviska hodnotícího výboru — Zásada zákazu diskriminace )

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Parlament v. Collée
   (Věc T-78/09) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšovací období 2004 - Řízení o přidělování bodů za zásluhy - Zkreslení důkazů - Odůvodnění - Hodnota stanoviska hodnotícího výboru - Zásada zákazu diskriminace“)
   2010/C 113/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: původně C. Burgos a A. Lukošiūtė, poté R. Ignătescu, zmocněnci)

      Další účastník řízení: Laurent Collée (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008, Collée v. Parlament (F-148/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených panem Laurentem Colléem v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-554/12 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 – Evropská komise v. Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Řecká republika „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Článek 86 odst. 3 ES — Ponechání v platnosti přednostních práv na průzkum ložisek a těžbu hnědého uhlí udělených Řeckou republikou ve prospěch veřejnoprávního podniku — Protiprávní jednání — Rozhodnutí — Neslučitelnost s unijním právem — Následné rozhodnutí — Zavedení konkrétních opatření — Řešení protisoutěžních účinků protiprávního jednání — Žaloba na neplatnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 – Evropská komise v. Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Řecká republika
   (Věc C-554/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 86 odst. 3 ES - Ponechání v platnosti přednostních práv na průzkum ložisek a těžbu hnědého uhlí udělených Řeckou republikou ve prospěch veřejnoprávního podniku - Protiprávní jednání - Rozhodnutí - Neslučitelnost s unijním právem - Následné rozhodnutí - Zavedení konkrétních opatření - Řešení protisoutěžních účinků protiprávního jednání - Žaloba na neplatnost“)
   2014/C 315/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomouem, advokátem)

      Další účastnice řízení: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zástupce: P. Anestis, advokát), Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, M.-T. Marinos a K. Boskovits, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie DEI v. Komise (T-421/09, EU:T:2012:450) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


title: Věc C-549/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. října 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Podpory poskytnuté ve prospěch producentů akvakultury a rybářů — Rozhodnutí prohlašující tyto podpory za neslučitelné se společným trhem — Povinnost zajistit bezodkladné vrácení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné, jakož i informovat o tom Komisi — Neprovedení — Absolutní nemožnost provedení“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 20. října 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-549/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory poskytnuté ve prospěch producentů akvakultury a rybářů - Rozhodnutí prohlašující tyto podpory za neslučitelné se společným trhem - Povinnost zajistit bezodkladné vrácení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné, jakož i informovat o tom Komisi - Neprovedení - Absolutní nemožnost provedení)
   2011/C 362/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných k provedení rozhodnutí Komise 2005/239/ES ze dne 14. července 2004 týkajícího se některých podpor, realizovaných Francií ve prospěch producentů akvakultury a rybářů (Úř. věst. 2005, L 74, s. 49) — Povinnost zajistit bezodkladné vrácení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem a informovat o tom Komisi

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve stanovené lhůtě neprovedla rozhodnutí Komise 2005/239/ES ze dne 14. července 2004 týkajícího se některých podpor, realizovaných Francií ve prospěch producentů akvakultury a rybářů, tím, že nezajistila od příjemců bezodkladné vrácení podpor prohlášených články 2 a 3 tohoto rozhodnutí za protiprávní a neslučitelné se společným trhem, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a článku 4 uvedeného rozhodnutí.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-70/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 17. února 2015 – Emmanuel Lebek v. Janusz Domino

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 17. února 2015 – Emmanuel Lebek v. Janusz Domino
   (Věc C-70/15)
   (2015/C 171/15)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel kasačního opravného prostředku: Emmanuel Lebek

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Janusz Domino

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 34 bod 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že možnost podání opravného prostředku uvedená v tomto článku zahrnuje jak případ, že příslušný opravný prostředek může být podán během lhůty stanovené vnitrostátním právem, tak i případ, že tato lhůta již uplynula, avšak lze podat žádost o prominutí zmeškání lhůty a následně – poté, co bylo této žádosti vyhověno – vlastní opravný prostředek?

               2)

               Musí být čl. 19 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 (2) vykládán v tom smyslu, že vylučuje použití ustanovení vnitrostátního práva o prominutí zmeškání lhůty pro podání opravného prostředku, nebo v tom smyslu, že žalovaný má možnost volby buď podat žádost podle tohoto ustanovení nebo využít příslušný právní institut vnitrostátního práva?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 324, s. 79.


title: Věc C-269/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Česká republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Rozdíly mezi jazykovými verzemi — Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim uplatňuje na jiné osoby než cestující — Pojmy „cestující“ a  „zákazník“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-269/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Rozdíly mezi jazykovými verzemi - Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim uplatňuje na jiné osoby než cestující - Pojmy „cestující“ a „zákazník“)
   2013/C 344/08
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a M. Šimerdová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Očková, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Řecká republika (zástupce: E.-M. Mamouna, zmocněnec), Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. S. Pilczer, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim zdanění cestovních kanceláří použije na plnění uskutečňována cestovními kancelářemi ve prospěch jiných osob než cestujících

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Českou republikou.

               3)

               Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Polská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc T-426/14: Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/56

         Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos v. Komise
   (Věc T-426/14)
   2014/C 253/74
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.


title: Věc T-334/12: Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Plantavis a NEM v. Komise a EFSA

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/9

         Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Plantavis a NEM v. Komise a EFSA
   (Věc T-334/12)
   2012/C 311/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Plantavis GmbH (Berlín, Německo) a NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten e.V. (Laudert, Německo) (zástupce: T. Büttner, advokát)

      Žalovaní: Evropská komise a Evropský úřad pro bezpečnost potravin

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil skutkové podstaty obsahující zákaz určitého jednání nařízení (ES) č. 1924/2006 (1) ve spojení s nařízením (EU) č. 432/2012 (2) a rejstříkem EU Evropské Komise pro schválená a neschválená zdravotní tvrzení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby zaprvé žalobci tvrdí, že evropský zákonodárce nemá oprávnění k přijetí napadených nařízení.
   Zadruhé tvrdí, že nařízení č. 1924/2006 a č. 432/2012, jakož i rejstřík EU pro výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin zasáhly v rozporu s právem do právního postavení potravinářského průmyslu, chráněného základními právy, jakož i do práva spotřebitelů a odborných kruhů na informace. V této souvislosti žalobci zejména tvrdí, že zákazy výživových a zdravotních tvrzení stanovené napadenými nařízeními jsou nepřiměřené. To platí především pro zákaz používání věcně správných výživových, zdravotních tvrzení jako například „lepší biologická dostupnost“. Dále nejsou nařízení vhodná pro dosažení sledovaného účelu, neboť EFSA a Komise nestanovily žádný srozumitelný, transparentní a jednotný přístup pro určení vědeckých standardů.
   Žalobci krom toho vytýkají nediferencované nerovné zacházení s různými látkami a výrobci potravin. Zákazy nejsou také nezbytné, protože již podle směrnice 2003/13/ES (3) a nařízení (EU) č. 1169/20011 (4) je ve všech evropských členských státech zakázána zavádějící reklama na potraviny.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).

      (2)  Nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. L 136, s. 1)

      (3)  Směrnice komise 2003/13/ES ze dne 10. února 2003, kterou se mění směrnice 96/5/ES o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Úř. věst. L 41, s. 33; Zvl. vyd. 13/31, s. 132).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004.


title: Věc T-205/16: Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Litevská republika v. Evropská komise

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/34

         Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Litevská republika v. Evropská komise
   (Věc T-205/16)
   (2016/C 251/40)
   Jednací jazyk: litevština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a D. Stepanienė)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C(2016)969 final ze dne 23. února 2016 o snížení pomoci z Fondu soudržnosti na projekt prováděný v Litvě a nazvaný „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ (2005LT16CPA001) v rozsahu, v němž stanoví snížení pomoci ve výši 137 864,61 eur;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby vychází Litevská republika z tvrzení, že byl porušen článek 11 nařízení Komise č. 16/2003, (1) v souvislosti se zásadou legitimního očekávání, v rozsahu, v němž Evropská komise při rozhodování o snížení pomoci z 2000 – 2006 Fondu soudržnosti EU:

               —

               nevzala v úvahu skutečnost, že náklady na DPH vzniklé v důsledku provádění rozhodnutí Komise č. C(2005)5291 (2) schvalujícího projekt „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ (dále jen „projekt“) byly způsobilé k vrácení v souladu s požadavky článku 11 odst. 1 nařízení č. 16/2003 a s dalšími požadavky;

               —

               nesprávně vyložila čl. 11 odst. 3 nařízení č. 16/2003 jako použitelný na projekt, bez ohledu na otázku, zda náklady na DPH musí být vráceny; takový výklad je v rozporu s čl. 11 odst. 1 nařízení č. 16/2003 a postrádá právní logiku a praktickou použitelnost v souvislosti s financováním projektů z Fondu soudržnosti;

               —

               nevzala v úvahu čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Komise č. C(2005)5291, který stanoví, že podle článku 7 odst. 4 nařízení č. 1164/94 (3) byla pomoc Společenství udělena pro 100 % ceny projektu (tzn., nepředpokládal se žádný příspěvek ze strany osoby, která projekt prováděla) a členský stát mohl důvodně očekávat, že projekt bude plně financován z peněžních prostředků Fondu soudržnosti, tedy, že všechna pravidla stanovená v nařízení č. 16/2003 budou řádně uplatněna.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 16/2003 ze dne 6. ledna 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o způsobilost výdajů souvisejících s opatřeními spolufinancovanými Fondem soudržnosti (Úř. věst. 2003 L 2, s. 7).

      (2)  Rozhodnutí Komise č. C(2005) 5291 ze dne 8. prosince 2005 o poskytnutí pomoci z Fondu soudržnosti pro projekt týkající se technické pomoci pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice upravující CCI 2005/LT/16/C/PA/001, ve znění rozhodnutí Komise č. C(2008) 1566 ze dne15. dubna 2008 a rozhodnutí Komise č. C(2011) 3668 ze dne 20. května 2011.

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst 1994 L 130, s. 1), zrušeno nařízením Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o zřízení Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1164/94 (Úř. věst. 2006 L 210, s. 79).


title: Věc F-110/06: Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Carpi Badía v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/48

         Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Carpi Badía v. Komise
   (Věc F-110/06)
   (2006/C 281/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: José María Carpi Badía (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k jmenování (AIPN) o přidělení žalobci počtu prioritních bodů nedostatečného k jeho povýšení za období pro povýšení 2005 a o jeho nepovýšení za výše uvedené období, potvrzené rozhodnutím ze dne 6. června 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce č. R/74/06;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované v této věci jsou skoro shodné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci F-109/06, jejíž sdělení je zveřejněno v témže čísle Úředního věstníku Evropské unie.


title: Věc F-42/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Esneau-Kappé v. Evropský policejní úřad (Europol) ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Europolu — Neprodloužení smlouvy — Smlouva na dobu neurčitou — Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu — Zásada dodržení práva na obhajobu“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/71

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Esneau-Kappé v. Evropský policejní úřad (Europol)
      (Věc F-42/09) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
      (2010/C 288/133)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Anne Esneau-Kappé (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)

         Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s A. Esneau-Kappé smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.

                  2)

                  Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009, s. 63.


title: Výmaz věci T-220/02

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/44

         Výmaz věci T-220/02 (1)

   (2004/C 228/105)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 12. května 2004 rozhodl Soud prvního stupně Evropských společenství (samosoudkyně: M.E. Martins Ribeiro) o výmazu věci T-220/02, Antonio Silva proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


title: Věc C-515/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2015 společností Roland SE proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. července 2015 ve věci T-631/14, Roland SE v. Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2015 společností Roland SE proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. července 2015 ve věci T-631/14, Roland SE v. Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-515/15 P)
   (2016/C 326/10)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roland SE (zástupkyně: C. Onken, advokátka)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   Christian Louboutin
   Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek.


title: Věc C-488/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session (Skotsko), Edinburgh – Spojené království) – Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs ( Šestá směrnice o DPH — Odpočet daně odvedené na vstupu — Zboží a služby použité jak pro zdanitelná, tak i pro plnění osvobozená od daně — Odpočet podílu daně — Výpočet — Metody stanovené v čl. 17 odst. 5 třetím pododstavci — Povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování podle čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/19

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session (Skotsko), Edinburgh – Spojené království) – Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-488/07) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Odpočet daně odvedené na vstupu - Zboží a služby použité jak pro zdanitelná, tak i pro plnění osvobozená od daně - Odpočet podílu daně - Výpočet - Metody stanovené v čl. 17 odst. 5 třetím pododstavci - Povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování podle čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce“)
   (2009/C 44/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Session (Skotsko), Edinburgh
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Royal Bank of Scotland plc

      Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Court of Session (Skotsko), Edinburgh – Výklad čl. 17 odst. 5 a čl. 19 odst. 1 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně – Výpočet poměrného odpočtu – Pravidla týkající se zaokrouhlování
   Výrok
   Členské státy nemají povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování stanovené v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, pokud se podíl nároku na odpočet daně na vstupu stanoví podle jedné ze zvláštních metod čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce písm. a), b), c) nebo d) této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-206/13: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Stance v. OHIM – Pokarna (STANCE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Stance v. OHIM – Pokarna (STANCE)
   (Věc T-206/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 339/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stance, Inc. (San Clemente, Spojené státy) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pokarna Ltd (Secundrabad Andhra Pradesh, Indie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. února 2013 (věc R 885/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Pokarna Ltd a Stance, Inc.

      Výrok

               1.

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc T-349/16: Žaloba podaná dne 30. června 2016 – Bank Saderat Iran v. Rada

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/48

         Žaloba podaná dne 30. června 2016 – Bank Saderat Iran v. Rada
   (Věc T-349/16)
   (2016/C 305/65)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Saderat Iran (Teherán, Írán) (zástupci: T. de la Mare, QC, R. Blakeley, barrister a S. Jeffrey, S. Ashley a A. Irvine, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/603 ze dne 18. dubna 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2016, L 104, s. 8), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/609 ze dne 18. dubna 2016, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2016, L 104, s. 19), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že opětovné označení žalobkyně v dubnu 2016 je i) zneužitím řízení a jako takové rovněž zneužitím pravomoci, ii) v rozporu s právem žalobkyně na řádnou správu a (iii) v rozporu se zásadami res iudicata, právní jistoty a právní moci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že opětovné označení žalobkyně v dubnu 2016 je v rozporu s článkem 266 Smlouvy o fungování Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že opětovné označení žalobkyně v dubnu 2016 je vadné v důsledku zjevně nesprávného posouzení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že opětovné označení žalobkyně v dubnu 2016 porušuje základní práva žalobkyně na dodržování jejího dobrého jména a na pokojné užívání majetku a zásady proporcionality a zákazu diskriminace.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že opětovné označení žalobkyně v dubnu 2016 není vyžadováno Společným komplexním akčním plánem a je s ním v rozporu.


title: Věc C-531/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Články 43 ES a 56 ES — Veřejné zdraví — Lékárny — Předpisy opravňující k provozování lékáren pouze lékárníky — Odůvodnění — Spolehlivé a kvalitní zásobování obyvatelstva léčivy — Profesní nezávislost lékárníků — Podniky distribuující farmaceutické výrobky — Obecní lékárny )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-531/06) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 43 ES a 56 ES - Veřejné zdraví - Lékárny - Předpisy opravňující k provozování lékáren pouze lékárníky - Odůvodnění - Spolehlivé a kvalitní zásobování obyvatelstva léčivy - Profesní nezávislost lékárníků - Podniky distribuující farmaceutické výrobky - Obecní lékárny“)
   2009/C 153/09
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a H. Krämer, G. Giacomini a E. Boglione, avvocati)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. Fiengo, avvocato dello Stato)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Řecká republika (zástupci: E. Skandalou, zmocněnkyně), Španělské království (zástupci: J. Rodríguez Cárcamo a F. Díez Moreno, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: E. Balode-Buraka a L. Ostrovska, zmocněnkyně), Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a T. Kröll, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Právní úprava vlastnictví lékáren

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství, Italská republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Lotyšská republika a Rakouská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-56/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Bioelettrica v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/18

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Bioelettrica v. Komise
   (Věc T-56/03) (1)

   (2006/C 121/33)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-341/07: Žaloba podaná dne 10. září 2007 – Sison v. Rada

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/58

         Žaloba podaná dne 10. září 2007 – Sison v. Rada
   (Věc T-341/07)
   (2007/C 269/105)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: J. M. Sison (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses a W. Kaleck, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Částečně zrušit, jak je uvedeno níže, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES, a podrobněji:

               —

               zrušit bod 33 části 1 přílohy uvedeného rozhodnutí, které zní: „SISON, José Maria (také znám jako Armando Liwanag; Joma, vůdce Komunistické strany Filipín včetně NPA), narozen dne 8.2.1939 v Cabugao (Filipíny)“;

               —

               částečně zrušit bod 7 části 2 přílohy uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém uvádí jméno žalobce: „Komunistická strana Filipín včetně New Peoples Army (NPA) – Nové lidové armády (Filipíny) spojené se Sisonem José Mariou C. (také znám jako Armando Liwanag; Joma, vůdce Komunistické strany Filipín včetně NPA)“;

               —

               prohlásit za protiprávní, na základě článku 241 ES, nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70);

               —

               uložit Společenství, aby žalobci na základě článků 235 ES a 288 ES vyplatilo náhradu ve výši 291 427,97 EUR plus 200,87 EUR za každý měsíc do vyhlášení rozsudku Soudního dvora, včetně úroků od října 2002, do zaplacení v plné výši;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svojí žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Rady 2007/445/ES (1), ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 (2) o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES, v rozsahu, v jakém uvedené rozhodnutí zahrnuje profesora José María Sisona. Mimoto se žalobce domáhá určení, na základě článku 241 ES, protiprávnosti nařízení Rady 2580/2001, jakož i, na základě článků 235 ES a 288 ES, žádá vyplacení náhrady za údajně utrpěnou újmu.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobce následující argumenty:
   Žalobce uplatňuje, že Rada údajně porušila článek 253 ES, pokud jde o její odůvodnění uvedeného rozhodnutí. V tomto ohledu žalobce uplatňuje, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k napadenému rozhodnutí, neboť uvedené rozhodnutí se zakládá na neopodstatněných skutečnostech a tvrzeních. Mimoto, podle žalobce, uvedené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy. Dále žalobce tvrdí, že uvedené rozhodnutí porušuje čl. 2 odst. 3 nařízení 2580/2001/ES a čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP a je v rozporu se zásadou proporcionality. Mimoto žalobce uplatňuje, že rozhodnutí je v rozporu s volným pohybem kapitálu, zakotveným v článku 56 ES. Konečně žalobce uvádí, že uvedené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se základními zásadami práva Společenství, vycházejícími ze zásady spravedlivého řízení, práva na nezávislý soud, zásady presumpce neviny, práv obhajoby a práva být vyslechnut, zásady legality, práva na svobodu vyjadřování, práva sdružovat se, jakož i vlastnického práva, stanovených v Evropské úmluvě o lidských právech. Nakonec žalobce uvádí, že Rada zneužila svoji pravomoc tím, že žalobce zahrnula na seznam připojený k uvedenému rozhodnutí.

      (1)  OJ L 169, p. 58.

      (2)  OJ L 344, 28.12.2001, p. 70.


title: Věc T-63/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – E-Control v. ACER „Energetika — Podmínky přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou — Rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity — Slučitelnost s nařízením (ES) č. 714/2009 — Stanovisko ACER — Pojem rozhodnutí, proti kterému lze podat odvolání k ACER — Článek 19 nařízení (ES) č. 713/2009 — Rozhodnutí odvolacího senátu ACER, kterým bylo odmítnuto odvolání jako nepřípustné — Nesprávné právní posouzení — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – E-Control v. ACER
   (Věc T-63/16) (1)

   („Energetika - Podmínky přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou - Rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity - Slučitelnost s nařízením (ES) č. 714/2009 - Stanovisko ACER - Pojem rozhodnutí, proti kterému lze podat odvolání k ACER - Článek 19 nařízení (ES) č. 713/2009 - Rozhodnutí odvolacího senátu ACER, kterým bylo odmítnuto odvolání jako nepřípustné - Nesprávné právní posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 277/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vídeň, Rakousko) (zástupce: F. Schuhmacher, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER) (zástupce: E. Tremmel, zmocněnec)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Rakouská republika (zástupkyně: C. Pesendorfer, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müller a J. Vláčil, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec) a Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. (Konstancin-Jeziorna, Polsko) (zástupci: původně M. Motylewski a A. Kulińska, poté H. Napieła a K. Figurska, advokáti)

      Předmět věci

   Žádost založená na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí A-001-2015 odvolacího senátu ACER ze dne 16. prosince 2015, kterým bylo odmítnuto odvolání podané proti stanovisku ACER č. 09/2015 ze dne 23. září 2015, týkajícímu se souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity ve střední a východní Evropě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. 2009, L 211, s. 15), včetně rámcových pokynů pro správu a přidělování dostupné přenosové kapacity pro propojení mezi vnitrostátními systémy obsažených v příloze I uvedeného nařízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Agenturou pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER).

               3)

               Česká republika, Polská republika, Rakouská republika a Polskie Sieci Elektroenergetyczne S.A. ponesou vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 156, 2.5.2016.


title: Rozhodnutí Soudního dvora ze dne 31. ledna 2011 ve věci E-13/10 – Aleris Ungplan AS v. Kontrolní úřad ESVO (Zamítnutí Kontrolního úřadu ESVO zahájit řízení pro údajné neplnění povinností v oblasti veřejných zakázek ze strany státu EHP – Akty napadnutelné žalobou – Přípustnost)

text:
               12.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/12

         ROZHODNUTÍ SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 31. ledna 2011
   ve věci E-13/10
   Aleris Ungplan AS v. Kontrolní úřad ESVO
   (Zamítnutí Kontrolního úřadu ESVO zahájit řízení pro údajné neplnění povinností v oblasti veřejných zakázek ze strany státu EHP – Akty napadnutelné žalobou – Přípustnost)
   2011/C 141/12
   Ve věci E-13/10: Aleris Ungplan AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA podle druhého odstavce článku 36 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 248/10/KOL ze dne 21. června 2010 o zadávání veřejných zakázek pro služby péče o mládež v Norsku, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce-zpravodaj) a Per Christiansen, soudci, vynesl dne 31. ledna 2011 rozhodnutí, jehož výrok zní:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Náklady řízení nese žalobce.


title: Poslední publikace Soudního dvora v  Úředním věstníku Evropské unie Úř. věst. C 128, 24.5.2008

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/1

         Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

   (2008/C 142/01)

         Úř. věst. C 128, 24.5.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 116, 9.5.2008

      Úř. věst. C 107, 26.4.2008

      Úř. věst. C 92, 12.4.2008

      Úř. věst. C 79, 29.3.2008

      Úř. věst. C 64, 8.3.2008

      Úř. věst. C 51, 23.2.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-403/09: Žaloba podaná dne 7. října 2009 — Tecnoprocess v. delegace Evropské komise v Maroku a další

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/31

         Žaloba podaná dne 7. října 2009 — Tecnoprocess v. delegace Evropské komise v Maroku a další
   (Věc T-403/09)
   2009/C 297/46
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tecnoprocess Srl (Řím, Itálie) (zástupce: A. Majoli, advokát)

      Žalované: delegace Evropské komise v Maroku, delegace Evropské komise v Nigerijské republice a Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit bezdůvodné obohacení delegace v Abuya, delegace v Rabatu a Evropské komise;

               —

               uložit v důsledku toho delegaci v Abuya, delegaci v Rabatu a Evropské komisi, i společně a nerozdílně, aby zaplatily žalobkyni částku ve výši 114 069,94 eur spolu s úroky až do zaplacení, nebo jakoukoliv jinou částku, kterou bude Soud považovat za přiměřenou, spolu s úroky z uznané částky až do zaplacení;

               —

               uložit delegaci v Abuya, delegaci v Rabatu a Evropské komisi, i společně a nerozdílně, náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalující společnost v tomto řízení, tatáž jako ve věcech T-264/09 Tecnoprocess v. Komise a delegace Evropské komise v Marockém království a T-367/09 Tecnoprocess v. Komise a delegace Evropské komise v Nigerijské republice, tvrdí, že v rámci provádění smluv uzavřených s marockými a nigerijskými orgány, které jsou předmětem těchto dvou věcí, výše uvedené delegace, jakož i Evropská komise neodůvodněně odmítly vyřešit dohodou různé otázky týkající se provádění dotčených smluv; to přesto, že žalobkyně několikrát orgánům Společenství nabídla kompenzovat aktivní a pasivní položky týkající se uvedených smluv.
   Výsledkem tohoto stavu věcí je skutečnost, že delegace a Komise neodůvodněně zadržují značné částky, které měly být převedeny žalobkyni, což vyvolalo situaci zakládající bezdůvodné obohacení.


title: Věc T-361/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2016 – Choice v. EUIPO (Choice chocolate & ice cream) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Choice chocolate & ice cream — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2016 – Choice v. EUIPO (Choice chocolate & ice cream)
   (Věc T-361/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Choice chocolate & ice cream - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 191/37)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polsko) (zástupce: T. Mielke, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. dubna 2015 (věc R 2221/2014-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Choice chocolate & ice cream jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Choice sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc C-157/06: Žaloba podaná dne  23. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/32

         Žaloba podaná dne 23. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-157/06)
   (2006/C 131/61)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci X. Levis, D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že použila nařízení ministra vnitra ze dne 11. července 2003 Prot. 558/A/04/03/RR, kterým byla schválena odchylka od právní úpravy Společenství ohledně veřejných zakázek na dodávky za účelem nabytí lehkých vrtulníků pro potřebu policejních sil a národních požárních sborů, aniž by existovala některá z podmínek, které mohou takovouto výjimku odůvodnit, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 písm. b) a článků 6 a 9 směrnice 93/36/EHS. (1)

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise Evropských společenství podala dne 23. března 2006 žalobu na určení, že Italská republika tím, že použila nařízení ministra vnitra ze dne 11. července 2003, kterým byla schválena odchylka od právní úpravy Společenství ohledně veřejných zakázek na dodávky za účelem nabytí lehkých vrtulníků pro potřebu policejních sil a národních požárních sborů, aniž by existovala některá z podmínek, které mohou takovouto výjimku odůvodnit, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993, o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky a zejména z čl. 2 odst. 1 písm. b) ve spojení z články 6 a 9 této směrnice.
   Během přezkumu v rámci jiného řízení o nesplnění povinnosti se Komise dozvěděla o existenci výše uvedeného nařízení ministra vnitra. Komise je toho názoru, že toto nařízení je v rozporu s výše uvedenou směrnicí o veřejných zakázkách na dodávky, protože nebyla splněna žádná z podmínek, při jejichž existenci čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 93/36/EHS povoluje směrnici nepoužít – to znamená při dodávkách, které jsou prohlášeny za tajné nebo jejichž provádění musí doprovázet zvláštní bezpečnostní opatření nebo pokud to vyžaduje ochrana základních bezpečnostních zájmů členského státu.

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 110.


title: Věc T-232/16 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Komise v. Frieberger a Vallin „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Důchody — Reforma služebního řádu — Zvýšení věku odchodu do důchodu — Rozhodnutí, kterým se zamítá opětné zhodnocení započitatelných nároků na důchod — Zásada ne ultra petita — Nesprávné právní posouzení — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2017 – Komise v. Frieberger a Vallin
   (Věc T-232/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Reforma služebního řádu - Zvýšení věku odchodu do důchodu - Rozhodnutí, kterým se zamítá opětné zhodnocení započitatelných nároků na důchod - Zásada ne ultra petita - Nesprávné právní posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2017/C 063/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a G. Gattinara, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Belgie), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Belgie) (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 2. března 2016, Frieberger a Vallin v. Komise (F-3/15, EU:F:2016:26), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 2. března 2016, Frieberger a Vallin v. Komise (F-3/15), se zrušuje.

               2)

               Žaloba, kterou Jürgen Frieberger a Benjamin Vallin podali k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-3/15, se zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.

               4)

               Jürgenu Friebergerovi a Benjaminu Vallinovi se ukládá náhrada nákladů řízení před Soudem pro veřejnou službu, včetně nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc F-91/09: Žaloba podaná dne 30. října 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/41

         Žaloba podaná dne 30. října 2009 — Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
   (Věc F-91/09)
   2010/C 11/79
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobce o náhradu škody, která mu vznikla v důsledku dopisu, v němž Komise požádala lékaře o provedení lékařské prohlídky za účelem posouzení skutečné pracovní schopnosti žalobce

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že neexistuje žádný právní základ pro rozhodnutí, nebo podpůrně zrušit rozhodnutí, které bylo ve skutečnosti implicitním rozhodnutím, kterým Komise zamítla žádost ze dne 9. září 2008;

               —

               je-li to nezbytné, určit, že neexistuje právní základ pro akt, nebo podpůrně zrušit akt, v jakékoliv formě, kterým Komise zamítla stížnost ze dne 16. března 2009 proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 9. září 2008;

               —

               je-li to nezbytné, určit, že neexistuje právní základ pro sdělení, nebo podpůrně zrušit sdělení ADMIN.B.2/MB/ks/D(09) pod číslem 16349 ze dne 30. června 2009;

               —

               je-li to nezbytné, potvrdit, že úředník Komise: a) zaslal nebo zařídil, aby bylo zasláno řediteli A.S.L. Le 2 — Maglie sdělení ze dne 9. prosince 2003 týkající se „lékařské prohlídky v Tricase (Le)“; b) požádal ho, aby podrobil žalobce lékařské prohlídce; c) informoval ho, že z důvodu dlouhodobé nemoci (více než 365 dní) bylo proti žalobci zahájeno dne 14. února 2003 řízení (Výbor pro invaliditu) za účelem posouzení pracovní schopnosti či pracovní neschopnosti tohoto žalobce; d) seznámil ho s jeho zcela neopodstatněnými názory, že žalobce „uplatnil řadu vyčkávacích taktik, aby oddálil svolání Výboru pro invaliditu, které byly odmítnuty v plném rozsahu příslušnou službou Evropské komise jako neopodstatněné“; e) informoval ho, že žalobce „byl vyzván, aby se dostavil k lékařské prohlídce v Bruselu v pondělí dne 8. prosince 2003“; f) předal mu jméno osoby jmenované k zastupování orgánu ve Výboru pro invaliditu; g) informoval ho, že ke dni 9. prosince 2003„nebylo žádné lékařské potvrzení zasláno faxem lékařské službě Komise“; h) seznámil ho s jejím zcela neopodstatněným názorem, že žalobce byl povinen zaslat lékařské potvrzení faxem lékařské službě Komise, aby odůvodnil svou nepřítomnost na lékařské prohlídce, která se měla konat v Bruselu dne 8. prosince 2003; i) ke sdělení ze dne 9. prosince 2003 připojil dva dokumenty, přičemž první se týkal údajného předložení žalobcova případu Výboru pro invaliditu a druhý předvolání žalobce k lékařské prohlídce;

               —

               je-li to nezbytné, potvrdit a určit, že každá ze skutečností, jež vedla ke vzniku dotčené škody, je protiprávní, a a fortiori všechny tyto skutečnosti jako celek;

               —

               uložit žalované povinnost uhradit žalobci z titulu náhrady dotčené škody částku 300 000 eur, nebo vyšší či nižší částku, kterou bude Soud považovat za přiměřenou a spravedlivou;

               —

               uložit žalované povinnost uhradit žalobci ode dne následujícího po dni, kdy Komise obdržela žádost ze dne 9. září 2008, až do skutečného zaplacení částky 300 000 eur úroky z této částky v sazbě ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit všechny náklady tohoto řízení.


title: Věc C-287/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Českých Budějovicích (Česká republika) dne 19. května 2017 – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ spol. s r.o.

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Českých Budějovicích (Česká republika) dne 19. května 2017 – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ spol. s r.o.
   (Věc C-287/17)
   (2017/C 269/05)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Okresní soud v Českých Budějovicích

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Česká pojišťovna a.s.

      Žalovaná: WCZ spol. s r.o.

      Předběžná otázka

   Má čl. 6 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU (1), o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích, být vykládán tak, že ukládá soudu přiznat úspěšnému žalobci ve sporu o úhradu pohledávky z obchodní transakce vymezené v čl. 3 nebo 4 uvedené směrnice částku 40 EUR (nebo ekvivalent v národní měně) a vedle toho náhradu nákladů soudního řízení, a to včetně náhrady nákladů na upomínání žalovaného před podáním žaloby ve výši stanovené procesními předpisy členského státu?

      (1)  Úř. věst. 2011, L 48, s. 1.


title: Věc C-74/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. února 2015 – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău v. Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare a další

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. února 2015 – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău v. Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare a další
   (Věc C-74/15)
   (2015/C 171/16)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Oradea

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău

      Žalovaní: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Cristian Nicolae Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta, zastoupená likvidátorem Pareto Grup IPURL, SC Crisco SRL zastoupená zvláštním insolvenčním správcem CII Renata Moldovan, SC Crisco SRL zastoupená zvláštním správcem Cristianem Tarcăuem

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 2 písm. b) směrnice 93/13/EHS (1), pokud jde o definici pojmu „spotřebitel“, vykládat ve smyslu, že zahrnuje, nebo naopak ve smyslu, že vylučuje z této definice fyzické osoby, které podepsaly jako ručitelé doplňkového aktu a akcesorické smlouvy (smlouva o ručení, smlouva o zajišťovacím převodu práva k nemovitosti) k úvěrové smlouvě uzavřené obchodní společností pro účely výkonu její činnosti, v případě, že tyto fyzické osoby nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti?

               2)

               Je třeba čl. 1 odst. l směrnice 93/13/EHS vykládat ve smyslu, že do působnosti této směrnice spadají pouze smlouvy uzavřené mezi obchodníky a spotřebiteli, jejichž předmětem je prodej zboží nebo poskytování služeb, nebo ve smyslu, že do působnosti uvedené směrnice spadají i akcesorické smlouvy (smlouva o záruce, smlouva o ručení) k úvěrové smlouvě, ze které má prospěch obchodní společnost, které uzavřely fyzické osoby, jež nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc F-100/08: Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Petrilli v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/52

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Petrilli v. Komise
   (Věc F-100/08)
   (2009/C 55/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Petrilli (Grottammare, Itálie) (zástupci: J.-L. Lodomez, J. Lodomez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování týkajícího se určení místa trvalého bydliště žalobce
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 16. září 2008, kterým zamítl určení místa trvalého bydliště žalobce v Itálii;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit případné rozhodnutí, jež by Komise mohla přijmout na základě stížnosti podané žalobkyní po předložení nových důkazních prostředků;

               —

               uložit Komisi zaplatit z částky dlužné z titulu zpětného uplatnění opravného koeficientu pro Itálii na jeho důchod od 1. července 2007 úroky na základě sazby stanovené ECB pro hlavní operace refinancování, použitelné během dotyčného období, zvýšené o dva body;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-21/07: Žaloba podaná dne 4. června 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/20

         Žaloba podaná dne 4. června 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-21/07)
   (2007/C 223/35)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit konkludentní rozhodnutí (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým byla zamítnuta žádost ze dne 30. prosince 2005 zaslaná žalobcem dne 17. ledna 2006,

               —

               zrušit v rozsahu, ve kterém je to nezbytné, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. listopadu 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti napadenému rozhodnutí,

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila náhradu, které se domáhal v žádosti ze dne 30. prosince 2005, tedy částky 100 000 EUR, případně částku vyšší nebo nižší, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou,

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila dodatečnou částku 50 000 EUR, případně částku vyšší nebo nižší, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou z titulu náhrady škody způsobené postupně ke dni uvedené žádosti,

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila úroky z prodlení ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací ode dne žádosti ze dne 30. prosince 2005 do úplného zaplacení a obecněji do úplného splnění napadené zprávy nebo ve výši a s kapitalizací, kterou Soud bude považovat za oprávněnou a spravedlivou, z částky 100 000 EUR, případně z částky vyšší nebo nižší, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou,

               —

               uložit žalované povinnost, aby bez prodlení zničila originály a kopie zprávy ze dne 20. února 2001, zápis 951883, jakož i zprávy ze dne 15. listopadu 2006, a dále, pokud existuje, též dopis ze dne 20. července 2006, na který žalovaná odkazuje ve zprávě ze dne 15. listopadu 2006,

               —

               uložit žalované povinnost, aby oznámila žalobci provedení zničení jakýmkoliv vhodným způsobem specifikovaného ad substantiam, místo, kde se před zničením nacházely, a všechny okolnosti času, místa a provedení zničení, zejména datum, místo a vykonatele,

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 100 EUR, případně částku vyšší nebo nižší, kterou bude Soud považovat za oprávněnou a spravedlivou, za každý den prodlení se zničením ode dne vydání rozhodnutí do skutečného oznámení o zničení žalobci, splatnou první den každého měsíce ve vztahu k nabytým právům z tohoto titulu z předcházejícího měsíce,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětná žaloba uvádí několik tvrzení, která jsou uvedena v některých zprávách žalované, ze kterých žalobce vyvozuje nedovolené akty, skutečnosti a postupy vztahující se ke zpracování citlivých údajů o jeho osobě.
   Žalobce uvádí na podporu své argumentace tři žalobní důvody:

               1.

               nedostatek odůvodnění, pokud jde jednak o žádost žalobce zamítnutou pouze konkludentně, a jednak o odůvodnění žalované uvedené ve zprávě ze dne 15. listopadu, které je nepřiměřené, nelogické a liché;

               2.

               porušení práva, protože existují podmínky na přiznání práva na náhradu škody žalobci, které se domáhal v žádosti ze dne 30. prosince 2005, což znamená: neoprávněnost aktů, skutečností a postupů, kterých se dopustila žalovaná; vznik škody způsobené žalobci; příčinný vztah mezi uváděnou škodou a napadeným jednáním;

               3.

               porušení povinnosti péče a řádné správy, jelikož žalovaná opomněla zohlednit vyúčtování úroků žalobce a dopustila se mnoha souvisejících nezákonných aktů, které z důvodu hrubé nedbalosti a uplynutí značné doby, po kterou k nim docházelo, představují porušení těchto povinností.


title: Věc C-279/04: Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne  15. prosince 2005  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Retten i Hørsholm ) – Anklagemyndighedden v. Steffen Ryborg

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/29

         Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 15. prosince 2005 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Retten i Hørsholm ) – Anklagemyndighedden v. Steffen Ryborg
   (Věc C-279/04) (1)

   (2006/C 143/56)

      Jednací jazyk: dánština

   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-132/16: Žaloba podaná dne 23. března 2016 – PayPal v. EUIPO – Hub Culture (VENMO)

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/37

         Žaloba podaná dne 23. března 2016 – PayPal v. EUIPO – Hub Culture (VENMO)
   (Věc T-132/16)
   (2016/C 191/49)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PayPal, Inc. (San Jose, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: A. Renck, advokát, a I. Junkar, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Hub Culture Ltd (Hamilton, Bermudy)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „VENMO“ – Ochranná známka Evropské unie č. 9 509 357

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 ve věci R 2974/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici v řízení před odvolacím senátem, pokud vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-211/07 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 14. září 2007 – AWWW v. FEACVT ( Veřejné zakázky — Nabídkové řízení Společenství — Řízení o předběžném opatření — Nedostatek naléhavosti )

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/28

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 14. září 2007 – AWWW v. FEACVT
   (Věc T-211/07 R)
   („Veřejné zakázky - Nabídkové řízení Společenství - Řízení o předběžném opatření - Nedostatek naléhavosti“)
   (2007/C 283/50)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: AWWW GmbH ArbeitsWelt-Working World (Göttingen, Německo) (zástupce: B. Schreier, advokát)

      Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (zástupce: C. Callanan, solicitor)
   Předmět věci
   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí FEACVT, týkajícího se nabídkového řízení č. 2007/S 13-014125 s názvem „Poskytování služeb v oblasti informování a analýz ohledně kvality práce a zaměstnávání, vztahů mezi podniky a reorganizací v evropském měřítku“, do doby, než Soud rozhodne o žalobě v hlavním řízení
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-184/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Řecko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování poskytovaného Společenstvím — Společná organizace trhů v odvětví cukru — Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 a čl. 11 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 885/2006 — Vyhodnocení rizika finanční škody pro EZOZF — Zásada proporcionality“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Řecko v. Komise
   (Věc T-184/09) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování poskytovaného Společenstvím - Společná organizace trhů v odvětví cukru - Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 a čl. 11 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 885/2006 - Vyhodnocení rizika finanční škody pro EZOZF - Zásada proporcionality)
   2011/C 145/42
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, E. Leftheriotou a V. Karra, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a A. Markoulli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/253/ES ze dne 19. března 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (Úř. věst. L 75, s. 15), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckem v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.