title: Věc C-393/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Rakousko) dne 22. září 2006 – Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH v. Fernwärme Wien GmbH

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Rakousko) dne 22. září 2006 – Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH v. Fernwärme Wien GmbH
   (Věc C-393/06)
   (2006/C 310/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Vergabekontrollsenat des Landes Wien
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH

      Žalovaná: Fernwärme Wien GmbH
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1) (dále jen „směrnice 2004/17/ES“) vykládat tak, že zadavatel, který vykonává činnost spadající do odvětví ve smyslu článku 3 této směrnice, spadá, co se týče vedlejší činnosti vykonávané v rámci hospodářské soutěže, do působnosti této směrnice?

               2)

               Pro případ, že by výše uvedené mělo platit pouze pro veřejné zadavatele: Je třeba podnik jako je Fernwärme Wien Ges.m.b.H kvalifikovat jako veřejnoprávní subjekt ve smyslu směrnice 2004/17/ES nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (2) (dále jen „směrnice 2004/18/ES“), poskytuje-li dodávky tepla v určité oblasti bez existence skutečné hospodářské soutěže nebo je nutné vycházet z trhu s teplem k vytápění, který zahrnuje také nosiče energií jako jsou plyn, ropa, uhlí atd.?

               3)

               Je třeba činnost prováděnou v rámci hospodářské soutěže společností, která vykonává také činnosti neprůmyslové a neobchodní povahy, zahrnout do působnosti směrnice 2004/17/ES nebo směrnice 2004/18/ES, jestliže lze účinnými opatřeními jako jsou bilančně a účetně oddělené evidence dokladů vyloučit křížové financování činností vykonávaných v rámci hospodářské soutěže?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114.


               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/1

         (2007/C 297/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 283, 24.11.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007

      Úř. věst. C 247, 20.10.2007

      Úř. věst. C 235, 6.10.2007

      Úř. věst. C 223, 22.9.2007

      Úř. věst. C 211, 8.9.2007

      Úř. věst. C 183, 4.8.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc F-49/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. března 2012 — BE v. Komise

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/33

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. března 2012 — BE v. Komise
   (Věc F-49/11) (1)

   2013/C 46/68
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 36.


title: Věc C-97/14: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – SMK kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 52 bod c) a článek 55 — Určení místa poskytování služeb — Příjemce služeb, který má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v několika členských státech — Odeslání nebo přeprava mimo členský stát, v němž byla služba skutečně vykonána“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – SMK kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal
   (Věc C-97/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 52 bod c) a článek 55 - Určení místa poskytování služeb - Příjemce služeb, který má identifikační číslo pro daň z přidané hodnoty v několika členských státech - Odeslání nebo přeprava mimo členský stát, v němž byla služba skutečně vykonána“)
   (2015/C 213/13)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SMK kft

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó- és Vámhivatal

      Výrok

   Článek 55 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění účinném do 1. ledna 2010, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, kdy byl příjemce služeb registrován k dani z přidané hodnoty v členském státě, v němž byly služby skutečně vykonány, a zároveň v jiném členském státě a později výlučně v tomto jiném členském státě, přičemž movitý hmotný majetek, jehož se tyto služby týkaly, byl z členského státu, v němž byly služby skutečně vykonány, přepraven nebo odeslán nikoli po ukončení těchto plnění, ale po následném prodeji tohoto majetku.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc C-398/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce v. Salvatore Manni „Řízení o předběžné otázce — Osobní údaje — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů — Směrnice 95/46/ES — Článek 6 odst. 1 písm. e) — Údaje podléhající zveřejnění v obchodním rejstříku — První směrnice 68/151/EHS — Článek 3 — Likvidace dotyčné společnosti — Omezení přístupu třetích osob k těmto údajům“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce v. Salvatore Manni
   (Věc C-398/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů - Směrnice 95/46/ES - Článek 6 odst. 1 písm. e) - Údaje podléhající zveřejnění v obchodním rejstříku - První směrnice 68/151/EHS - Článek 3 - Likvidace dotyčné společnosti - Omezení přístupu třetích osob k těmto údajům“)
   (2017/C 144/07)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce

      Odpůrce: Salvatore Manni

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 písm. e), čl. 12 písm. b) a čl. 14 první pododstavec písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů ve spojení s článkem 3 první směrnice Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/58/ES ze dne 15. července 2003, musí být vykládány v tom smyslu, že za současného stavu unijního práva přísluší členským státům určit, zda fyzické osoby uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. d) a j) posledně uvedené směrnice mohou požádat orgán pověřený vedením ústředního rejstříku nebo obchodního či podnikového rejstříku, aby na základě posouzení jednotlivých případů ověřil, zda je výjimečně odůvodněno, aby byl z převažujících a legitimních důvodů týkajících se jejich konkrétní situace po uplynutí dostatečně dlouhé doby od likvidace dotyčné společnosti omezen přístup k osobním údajům, jež se jich týkají a jsou zapsány do tohoto rejstříku, ve vztahu k třetím osobám, které prokáží zvláštní zájem na nahlížení do těchto údajů.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc C-72/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – The Queen, na žádost: Prospector Offshore Drilling SA a další v. Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2016 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) – Spojené království] – The Queen, na žádost: Prospector Offshore Drilling SA a další v. Her Majesty's Treasury, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-72/16) (1)

   (2017/C 086/25)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc C-553/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Ringkonnakohus – Estonsko) – Tallinna Ettevõtlusamet v. Statoil Fuel & Retail Eesti AS „Řízení o předběžné otázce — Nepřímé daně — Spotřební daně — Směrnice 2008/118/ES — Článek 1 odst. 2 — Kapalné palivo podléhající spotřební dani — Daň z maloobchodního prodeje — Pojem ‚zvláštní důvod‘ — Předem stanovené účelové určení — Organizace veřejné hromadné dopravy na území města“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Ringkonnakohus – Estonsko) – Tallinna Ettevõtlusamet v. Statoil Fuel & Retail Eesti AS
   (Věc C-553/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nepřímé daně - Spotřební daně - Směrnice 2008/118/ES - Článek 1 odst. 2 - Kapalné palivo podléhající spotřební dani - Daň z maloobchodního prodeje - Pojem ‚zvláštní důvod‘ - Předem stanovené účelové určení - Organizace veřejné hromadné dopravy na území města“)
   (2015/C 138/16)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tallinna Ringkonnakohus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Tallinna Ettevõtlusamet

      Žalovaná: Statoil Fuel & Retail Eesti AS

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje mít za to, že taková daň, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, v rozsahu, v němž zatěžuje maloobchodní prodej kapalného paliva podléhajícího spotřební dani, sleduje zvláštní důvod ve smyslu tohoto ustanovení, pokud má financovat organizaci veřejné hromadné dopravy na území samosprávného celku, který tuto daň ukládá, a pokud má tento samosprávný celek nezávisle na existenci uvedené daně povinnost tuto činnost uskutečňovat a financovat, i když byly příjmy z této daně použity výlučně pro účely uskutečnění této činnosti. Uvedené ustanovení proto musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která takovouto daň z maloobchodního prodeje kapalných paliv podléhajících spotřební dani zavádí.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


title: Věc T-1/13: Žaloba podaná dne 4. ledna 2013 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Montres Tudor (GLAMOUR)

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/18

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2013 — Advance Magazine Publishers v. OHIM — Montres Tudor (GLAMOUR)
   (Věc T-1/13)
   2013/C 86/29
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Advance Magazine Publishers (New York, Spojené státy americké) (zástupci: T. Raab, H. Lauf a V. Ahmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Montres Tudor SA (Ženeva, Švýcarsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v celém rozsahu rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. října 2012 ve věci R 0231/2012-2;

               —

               uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem OHIM náhradu nákladů řízení

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: přihláška slovní ochranné známky Společenství „GLAMOUR“ č. 9 380 916

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní zápis s účinky ve Společenství „TUDOR GLAMOUR“ pro výrobky zařazené do třídy 14

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro všechny sporné výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-251/09: Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/5

         Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Kyperská republika
   (Věc C-251/09)
   2009/C 233/09
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a I. Chatzigiannis)

      Žalovaná: Kyperská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Kyperská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 a 31 odst. 1 směrnice 93/38/EHS (1) a z čl. 1 odst. 1 směrnice 92/13/EHS (2);

               —

               uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Vychází se z toho, že Archi Ilektrismou Kyprou (Orgán pro elektřinu Kypru) porušil při zadávacím řízení s referenčním číslem 40/2005, týkajícím se smlouvy o plánu, dodávce a postavení čtvrté jednotky tepelné elektrárny ve Vasilikos, směrnice 93/38/EHS a směrnice 92/13/EHS.
   Pokud jde o porušení čl. 4 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 směrnice 93/38, podle názoru Komise je toto porušení způsobeno důvody pro zamítnutí nabídky stěžovatele a přijetí nabídek jiných uchazečů na základě kritéria, které nebylo jasně uvedeno ve výzvě k podávání nabídek.
   Pokud jde o porušení směrnice 92/13, Komise se domnívá, že veřejný zadavatel porušil zaprvé směrnici 92/13, která se má vykládat s ohledem na cíl účinnosti, jejž sleduje, tím, že sám vytvořil svým postojem nejistou situaci týkající se výkladu důvodů, které vedly k odmítnutí nabídky stěžovatele, a zadruhé tím, že veřejný zadavatel nemůže odůvodnit své rozhodnutí pouhým odkazem na hodnotící zprávy.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84; Zvl. vyd. 06/02, s. 194).

      (2)  Směrnice Rady ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. vyd. 06/01, s. 315).


title: Věc T-346/16: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2017 – CSL Behring v. EUIPO – Vivatrex (Vivatrex) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Vivatrex — Neplatnost dřívější ochranné známky Evropské unie — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2017 – CSL Behring v. EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Věc T-346/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Vivatrex - Neplatnost dřívější ochranné známky Evropské unie - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 269/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CSL Behring AG (Bern, Švýcarsko) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Lukošiūtė, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vivatrex GmbH (Cáchy, Německo) (zástupce: F. Stangl, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2016 (spojené věci R 1263/2015-4 a R 1221/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi CSL Behring a Vivatrex

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


title: Věc T-217/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2011 — Arkema France a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s metakryláty — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost odůvodnění — Zásada rovného zacházení — Zásada řádné správy — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Konkrétní dopad na trh — Odrazující účinek pokuty — Recidivní jednání — Zásada non bis in idem — Zásada proporcionality — Polehčující okolnosti — Faktické neuplatňování dohod — Určení odpovědnosti k zaplacení v rámci seskupení společností — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2011 — Arkema France a další v. Komise
   (Věc T-217/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s metakryláty - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost odůvodnění - Zásada rovného zacházení - Zásada řádné správy - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Konkrétní dopad na trh - Odrazující účinek pokuty - Recidivní jednání - Zásada non bis in idem - Zásada proporcionality - Polehčující okolnosti - Faktické neuplatňování dohod - Určení odpovědnosti k zaplacení v rámci seskupení společností - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
   2011/C 211/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arkema France (Colombes, Francie), Altuglas International SA (Puteaux, Francie) a Altumax Europe SAS (Puteaux) (zástupci: původně A. Winckler, S. Sorinas Jimeno a P. Geffriaud, poté S. Sorinas Jimeno a E. Jégou, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a V. Bottka, poté V. Bottka a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 2098 v konečném znění ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.645 — Metakryláty) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím.

      Výrok

               1)

               Výše pokuty, k jejímuž zaplacení jsou podle čl. 2 písm. b) rozhodnutí Komise K(2006) 2098 v konečném znění ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.645 — Metakryláty) zavázány společně a nerozdílně společnosti Arkema SA (nyní Arkema France), Altuglas International SA a Altumax Europe SAS, se snižuje na 113 343 750 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnostem Arkema France, Altuglas International a Altumax Europe se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc C-134/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg — Německo) — Jürgen Blödel-Pawlik v. HanseMerkur Reiseversicherung AG ( „Směrnice 90/314/EHS — Souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy — Článek 7 — Ochrana proti riziku platební neschopnosti nebo úpadku organizátora souborných služeb — Rozsah působnosti — Platební neschopnost organizátora z důvodu podvodného použití prostředků zaplacených spotřebitelem“ )

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg — Německo) — Jürgen Blödel-Pawlik v. HanseMerkur Reiseversicherung AG
   (Věc C-134/11) (1)

   (Směrnice 90/314/EHS - Souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy - Článek 7 - Ochrana proti riziku platební neschopnosti nebo úpadku organizátora souborných služeb - Rozsah působnosti - Platební neschopnost organizátora z důvodu podvodného použití prostředků zaplacených spotřebitelem)
   2012/C 98/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jürgen Blödel-Pawlik

      Žalovaná: HanseMerkur Reiseversicherung AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Hamburg — Výklad článku 7 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy (Úř. věst. L 158, s. 59; Zvl. vyd. 13/10, s. 132) — Ochrana proti nebezpečí platební neschopnosti nebo úpadku organizátora — Platební neschopnost organizátora, která vznikla proto, že prostředky vybrané od spotřebitelů vynaložil s podvodným úmyslem k jinému účelu — Použitelnost směrnice 90/314/EHS

      Výrok

   Článek 7 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy je nutno vykládat v tom smyslu, že do jeho rozsahu působnosti spadá situace, v níž je platební neschopnost organizátora cesty způsobena jeho podvodným jednáním.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-232/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království ( Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 850/1998 — Článek 29 odst. 2 — Omezení platná pro rybolov platýse velkého — Maximální výkon motoru rybářských plavidel — Nařízení (EHS) č. 2847/93 — Článek 2 odst. 1 — Nařízení(ES) č. 2371/2002 — Článek 23 — Provádění kontroly a uplatňování pravidel )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-232/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 850/1998 - Článek 29 odst. 2 - Omezení platná pro rybolov platýse velkého - Maximální výkon motoru rybářských plavidel - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Článek 2 odst. 1 - Nařízení(ES) č. 2371/2002 - Článek 23 - Provádění kontroly a uplatňování pravidel“)
   2009/C 297/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a K. Banks, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: M. de Grave a C. Wissels, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Výklad čl. 29 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů, článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky a čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku — Rybolov platýse velkého — Inspekce a kontroly rybářských plavidel a jejich činnosti — Odpovědnost členských států.

      Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že dovoluje, aby rybářská plavidla měla vyšší výkon motoru, než je výkon, který povoluje čl. 29 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů ve znění nařízení Rady (ES) č. 2166/2005 ze dne 20. prosince 2005, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky a z čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku ve znění nařízení Rady (ES) č. 768/2005 ze dne 26. dubna 2005.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-26/10: Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Alibaba Group v. OHIM — allpay.net (ALIPAY)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/45

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Alibaba Group v. OHIM — allpay.net (ALIPAY)
   (Věc T-26/10)
   2010/C 100/69
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alibaba Group Holding Limited (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: allpay.net.Limited (Hereford, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. listopadu 2009 ve věci R 1790/2008-1 v rozsahu, v němž byla stížnost zamítnuta; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALIPAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 36, 38 a 42

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Společenství „ALLPAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 40 a 42; zápis slovní ochranné známky Spojeného království „ALLPAY.NET“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 36, 38 a 42; zápis série slovních ochranných známek Spojeného království obsahujících slovo „ALLPAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 40 a 42; nezapsané starší ochranné známky nebo označení obsahující slovo „ALLPAY“ používané v obchodní styku ve Spojeném království.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce ohledně všech sporných výrobků a služeb

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvoláni

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009) v rozsahu, v němž odvolací senát nesprávně rozhodl, že mezi dotčenými ochrannými známkami existovalo nebezpečí záměny.


title: Věc T-75/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma v. OHIM – Nepentes Pharma (Momarid) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Momarid — Starší slovní ochranná známka Společenství LONARID — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Relevantní veřejnost — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 75 nařízení č. 207/2009“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2014 – Boehringer Ingelheim Pharma v. OHIM – Nepentes Pharma (Momarid)
   (Věc T-75/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Momarid - Starší slovní ochranná známka Společenství LONARID - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Relevantní veřejnost - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
   (2015/C 026/30)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Německo) (zástupci: původně V. von Bomhard a D. Slopek, poté V. von Bomhard, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nepentes Pharma sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupci: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte a C. Casalonga, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 2292/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG a Nepentes S.A.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 2292/2011-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká „chemických látek pro farmaceutické použití“.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-504/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/70/ES — Úředníci a politici — Praní peněz — Neúplné provedení )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/14

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-504/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/70/ES - Úředníci a politici - Praní peněz - Neúplné provedení“)
   2009/C 282/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: P. Dejmek a E. Adsera Ribera, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království (zástupce: J. López-Medel Bascones, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici politicky exponovaných osob a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře (Úř. věst. L 214, s. 29)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechna právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 5 této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc C-125/13: Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/21

         Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-125/13)
   2013/C 156/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Banks, A. Bouquet, A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 1243/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací (1),

               —

               zachovat účinky zrušeného nařízení Rady po přiměřenou dobu po vyhlášení rozsudku, to znamená nejdéle po dobu jednoho kalendářního roku začínajícího 1. ledna následujícího po vyhlášení rozsudku, a

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této žalobě Komise navrhuje, aby Soudní dvůr zrušil nařízení Rady (EU) č. 1243/2012 ze dne 19. prosince 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 1342/2008, kterým se zavádí dlouhodobý plán pro populace tresky obecné a lov těchto populací, a zachoval právní účinky tohoto nařízení po přiměřenou dobu po vyhlášení rozsudku v této věci, to znamená nejdéle po dobu jednoho kalendářního roku začínajícího 1. ledna následujícího po vyhlášení rozsudku.
   Návrh Komise je založen na následujících třech žalobních důvodech:

               a)

               V rámci prvního žalobního důvodu vycházejícího z nesprávného právního posouzení týkajícího se právního základu napadeného nařízení (porušení čl. 43 odst. 2 SFEU) Komise tvrdí, že se Rada dopustila pochybení rozdělením návrhu Komise a přijetím jeho části na základě čl. 43 odst. 3 SFEU, jelikož tento návrh měl být v celém rozsahu založen na čl. 43 odst. 2 SFEU, jak navrhovala Komise. Napadené nařízení obsahuje ustanovení, která nespadají do působnosti čl. 43 odst. 3, jenž může být základem pouze opatření týkající se stanovení a přidělení rybolovných práv.

               b)

               V rámci druhého žalobního důvodu vycházejícího z navazujícího nesprávného právního posouzení týkajícího se rozhodovacího procesu a institucionálních výsad Evropského parlamentu podílet se na řádném legislativním postupu a Evropského hospodářského a sociálního výboru být náležitě konzultován (porušení článku 294 SFEU a čl. 43 odst. 2 SFEU) Komise uvádí, že část dotčeného návrhu byla přijata Radou jednající samostatně, zatímco Evropský parlament se na jejím přijetí nepodílel, jak by se podílel v rámci řádného legislativního postupu, a Evropský hospodářský a sociální výbor nebyl náležitě konzultován.

               c)

               Konečně, v rámci třetího žalobního důvodu vycházejícího z přijetí napadeného nařízení bez návrhu Komise nebo podstatné změny povahy návrhu Komise (fr. dénaturation) (porušení článku 17 SEU a čl. 43 odst. 3 SFEU) Komise poukazuje na to, že rozdělení návrhu Radou a následná změna právního základu jedné z jeho částí vedla k zásadní změně povahy návrhu Komise, což je v rozporu s výlučným právem Komise na iniciativu.

      (1)  Úř. věst. L 352, s. 10


title: Věc T-386/13: Žaloba podaná dne 29. července 2013 — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB a další v. Rada a Komise

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/27

         Žaloba podaná dne 29. července 2013 — Kėdainių rajono Okainių ŽŪB a další v. Rada a Komise
   (Věc T-386/13)
   2013/C 313/52
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (oblast Kėdainiai, Litva) a 134 dalších (zástupce: I. Vėgėlė, advokát)

      Žalované: Evropská komise, Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná;

               —

               zrušil v souladu s článkem 263 SFEU prováděcí rozhodnutí Komise K(2012) 4391 final ze dne 2. července 2012, kterým se povoluje vyplácení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě v průběhu roku 2012 [oznámené pod číslem K(2012) 4391];

               —

               v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že se neuplatní čl. 132 odst. 2 poslední pododstavec nařízení (ES) č. 73/2009 upravující doplňkové vnitrostátní přímé platby a přímé platby, který stanoví: „[c]elková přímá podpora, kterou lze po přistoupení poskytnout zemědělci v nových členských státech v rámci příslušné přímé platby, včetně všech doplňkových vnitrostátních přímých plateb, nepřesahuje úroveň přímé podpory, na kterou by měl zemědělec nárok v rámci odpovídající přímé platby použitelné v jiných než nových členských státech od roku 2012, přičemž se zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“;

               —

               v souladu s článkem 277 SFEU rozhodl, že v článku 10 nařízení č. 73/2009, který stanoví zvláštní pravidla pro modulaci v nových členských státech, se neuplatní ustanovení odstavce 1 „[…] s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1“;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vzniklých žalobcům, ohledně nichž budou Tribunálu předloženy důkazy.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod se zakládá na nedostatečném odůvodnění a nepodloženosti prováděcího rozhodnutí Komise K(2012) 4391 final
               Prováděcí rozhodnutí Komise K(2012) 4391 final ze dne 2. července 2012 není dostatečně odůvodněno a je nepodložené, jelikož v něm chybí údaje o jednotnosti (rovnosti) úrovně přímých plateb v nových a starších členských státech Evropské unie.

               2)

               Druhý žalobní důvod se zakládá na skutečnosti, že úroveň přímých plateb v Litvě nedosahuje úrovně dohodnuté v aktu o přistoupení a úrovně přímých plateb v starších členských státech
               Skutečná úroveň přímých plateb v Litvě nedosahuje úrovně dohodnuté v aktu o přistoupení ze dne 23. září 2003. V rozporu s aktem o přistoupení bylo nařízení (ES) č. 1782/2003 pozměněno nařízením (ES) č. 583/2004 ze dne 22. března 2004, které stanovilo horní hranici pro vnitrostátní zemědělskou pomoc pro nové členské státy (článek 71c a Příloha VIIIa nařízení č. 1782/2003).
               V roce 2012 nedosáhla úroveň přímých plateb v Litvě procentuálně úrovně přímých plateb v starších členských státech: v starších členských státech se modulace uplatňuje jen na platby nad 5 000 eur, což znamená, že modulované (snížené) o 10 % nejsou všechny přímé platby poskytnuté zemědělcům v starších členských státech, ale pouze platby nad 5 000 eur. Je proto nepodložené a protiprávní tvrdit, že v roce 2012 činila úroveň přímých plateb ve starších členských státech 90 % („100 % — modulace 10 %“). Úroveň přímých plateb ve starších členských státech přesahuje 90 %, jelikož část plateb — nepřesahujících 5 000 eur — není modulovaná.

               3)

               Třetí žalobní důvod se zakládá na rozdílech ve výši přímých plateb v Litvě ve srovnání se staršími členskými státy
               Přímé platby skutečně vyplacené litevským zemědělcům z rozpočtu Unie v roce 2012 patří k nejnižším, nedosahují ani poloviny výše přímých plateb vyplacených ve starších členských státech, dokonce ani po modulaci posledně uvedených plateb o 10 %.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na porušení aktu o přistoupení čl. 10 odst. 1 in fine a čl. 132 odst. 2 posledním pododstavcem nařízení č. 73/2009, jakož i prováděcím rozhodnutím Komise K(2012) 4391 final ze dne 2. července 2012 přijatým na základě uvedeného nařízení
               Akt o přistoupení neobsahuje ustanovení o modulaci zavedených přímých plateb a/nebo snížení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě.
               Ustanovení „s přihlédnutím ke snížením uplatněným podle čl. 7 odst. 1“ v čl. 10 odst. 1 v kapitole 2 nařízení č. 73/2009 je v rozporu s aktem o přistoupení, jelikož toto ustanovení urychluje předpokládané vyrovnání úrovně přímých plateb ve starších členských státech a v nových členských státech.
               Ustanovení čl. 132 odst. 2 nařízení č. 73/2009, jež zní „od roku 2012, přičemž se zohlední použití článku 7 ve spojení s článkem 10“ a které zakotvuje předpokládané vyrovnání úrovně přímých plateb ve starších členských státech a v nových členských státech v roce 2012, je v rozporu s aktem o přistoupení, jelikož stanoví konkrétní rok (2012), během něhož má dojít k předpokládanému vyrovnání úrovně podpory.
               V čl. 132 odst. 2 nařízení č. 73/2009 byl pojem „výše“ v rozporu s aktem o přistoupení nahrazen pojmem „úroveň“, který neodkazuje na výši skutečně vyplacené podpory, ale na předpokládané procento.
               Je protiprávní porovnávat přímé platby ve starších členských státech a nových členských státech porovnáním podpory vyplacené ve starších členských státech (100 % — modulace) s podporou vyplacenou v nových členských státech dle procenta stanoveného v aktu o přistoupení na zavedení podpory.

               5)

               Pátý žalobní důvod se zakládá na rozporu napadeného aktu s cíli společné zemědělské politiky zakotvenými SFEU
               V souladu s aktem o přistoupení se zemědělská podpora v nových členských státech vypočítává na základě referenčních výnosů a základní plochy. V roce 2012 byly referenční výnosy a základní plocha v Litvě významně změněny, takže uplatněná modulace a snížení doplňkových vnitrostátních přímých plateb je v rozporu s cíli společné zemědělské politiky a zejména s cílem zvýšit zemědělskou produktivitu.


title: Věc C-117/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 6. března 2017 – Comune di Castelbellino v. Regione Marche a další

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 6. března 2017 – Comune di Castelbellino v. Regione Marche a další
   (Věc C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Comune di Castelbellino

      Žalovaní: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale, Provincia di Ancona

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství (a konkrétně směrnice 2011/92/EU (1), ve znění platném ke dni přijetí napadených rozhodnutí) v zásadě přijetí právních předpisů nebo vnitrostátní správní praxi, která umožňuje ověřit nezbytnost posouzení vlivů na životní prostředí nebo provést posouzení vlivů na životní prostředí záměrů týkajících se zařízení, která v okamžiku provedení ověření již existují, nebo naopak umožňuje v této souvislosti unijní právo zohlednit mimořádné okolnosti, které odůvodňují odchylku od obecné zásady, podle které má posouzení vlivů na životní prostředí povahu předběžného posouzení?

               2)

               Konkrétněji, je tato odchylka odůvodněna v případě, kdy nové právní předpisy osvobozují od posouzení vlivů na životní prostředí určitý záměr, který měl být podroben screeningu na základě rozhodnutí vnitrostátního soudu, který prohlásil předtím platné ustanovení o předmětném osvobození za protiústavní nebo neuplatnitelné?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. 2012, L 26, s. 1).


title: Věc C-617/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, dříve Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 81 ES — Kartelové dohody — Španělský trh se silničním bitumenem — Rozdělení trhu a koordinace cen — Oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2002) — Bod 23 písm. b) poslední pododstavec — Částečná ochrana před pokutou — Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Evropské komisi známy“

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 – Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, dříve Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA v. Evropská komise
   (Věc C-617/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 81 ES - Kartelové dohody - Španělský trh se silničním bitumenem - Rozdělení trhu a koordinace cen - Oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2002) - Bod 23 písm. b) poslední pododstavec - Částečná ochrana před pokutou - Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Evropské komisi známy“)
   (2016/C 296/07)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Repsol Lubricantes y Especialidades, SA, dříve Repsol Lubricantes YPF y Especialidades, SA, Repsol Petróleo, SA, Repsol, SA (zástupci: L. Ortiz Blanco, J. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz, A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA a Repsol SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc C-136/08: Usnesení Soudního dvora ze dne 30. dubna 2009 — Japan Tobacco, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Ld a ( Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 5 — Újma způsobená rozlišovací schopnosti starší ochranné známky — Neoprávněný prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo proslulosti starší ochranné známky — Nebezpečí — Přihláška obrazového označení CAMELO jako ochranné známky — Námitka majitele národních slovních a obrazových ochranných známek CAMEL )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/16

         Usnesení Soudního dvora ze dne 30. dubna 2009 — Japan Tobacco, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Lda

   (Věc C-136/08) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 5 - Újma způsobená rozlišovací schopnosti starší ochranné známky - Neoprávněný prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo proslulosti starší ochranné známky - Nebezpečí - Přihláška obrazového označení „CAMELO“ jako ochranné známky - Námitka majitele národních slovních a obrazových ochranných známek CAMEL“)
   2009/C 220/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Japan Tobacco, Inc. (zástupci: A. Ortiz López, S. Ferrandis González a E. Ochoa Santamaría, abogados)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, agent), Torrefacção Camelo Lda

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti Soudu prvního stupně (pátého senátu ze dne 30. ledna 2008, Japan Tobacco v. OHIM a Torrefacção Camelo (T-128/06), kterým Soud zamítl žalobu, kterou se žalobkyně domáhala neplatnosti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2006 týkající se námitkového řízení mezi Japan Tobacco a Torrefacção Camelo — Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 za dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) — Neoprávněný prospěch z rozlišovací způsobilosti ochranné známky nebo újma způsobená ochranné známce

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Japan Tobacco, Inc se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. ledna 2005 ve věci T-209/04, Španělské království proti Komisi Evropských společenství (Politika rybolovu — Pravidla a podmínky pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu — Žádost o povolení ustavení smíšených společností — Nevyjádření se ze strany Komise — Žaloba na nečinnost — Zjevně neopodstatněná žaloba)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/21

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. ledna 2005
   ve věci T-209/04, Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Politika rybolovu - Pravidla a podmínky pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu - Žádost o povolení ustavení smíšených společností - Nevyjádření se ze strany Komise - Žaloba na nečinnost - Zjevně neopodstatněná žaloba)
   (2005/C 115/41)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-209/04 Španělské království zastoupené N. Díaz Abad, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a S. Pardo Quintillán), jejímž předmětem je žaloba na nečinnost směřující k určení, že Komise se protiprávně nevyjádřila ohledně povolení požadovaných španělskými orgány za účelem ustavení smíšených společností v souladu s nařízením Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 337, s. 10), ve znění nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002 (Úř. věst. L 358, s. 49), Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, J. Azizi a E. Cremona, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

                  Žaloba se zamítá, pokud jde o žádosti týkající se lodí Balcagia a Enterprace.

               2.

               Ve zbývající části není namístě ve věci rozhodnout.

               3.

               Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-492/04: Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Jungbunzlauer E.A. a třemi dalšími proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/30

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Jungbunzlauer E.A. a třemi dalšími proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-492/04)
   (2005/C 82/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jungbunzlauer AG, se sídlem v Basileji (Švýcarsko), Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, se sídlem v Ladenburgu (Německo), Jungbunzlauer Holding AG, se sídlem v Chur (Švýcarsko) a Jungbunzlauer Austria AG, se sídlem ve Vídni, zastoupenými R. Bechtoldem, M. Karlem, U. Soltészem a C. Steinlem.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2004 (věc COMP/E-1/36.756 – Glukonát sodný) v plném rozsahu;
               podpůrně zrušil rozhodnutí vůči jednotlivým adresátům,
               podpůrně snížil peněžitou pokutu uloženou v rozhodnutí;

               2.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi;

               3.

               přibral spisy řízení T-312/01, jakož i učinil všechna ostatní procesní opatření, která se Soudu jeví být přiměřená.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím určila Komise, že se žalobkyně účastnily trvalé dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví glukonátu sodného, a tím porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 dohody o EHP. V této souvislosti byly podnikům uloženy peněžité pokuty.
   Žalobkyně napadají toto rozhodnutí a uvádějí, že za protiprávní jednání je odpovědná jen Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Jungbunzlauer Austria AG a Jungbunzlauer AG se nikdy na protiprávním jednání nepodílely a neměly žádný vliv na tržní chování nebo obchodní politiku Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Nenesly také odpovědnost z důvodu svého propojení s Jungbunzlauer Landenburg GmbH nebo z důvodu své příslušnosti ke skupině Jungbunzlauer z hlediska práva obchodních společností. Jungbunzlauer Holding AG je čistě holdingová společnost bez rozhodujícího vlivu na množstevní nebo cenovou politiku a tím na tržní chování ohledně glukonátu sodného společnosti Jungbunzlauer Ladenburg GmbH.
   Dokonce i kdyby byly Jungbunzlauer Austria AG, Jungbunzlauer AG a Jungbunzlauer Holding AG odpovědné za protiprávní jednání, což není podle názoru žalobkyň ten případ, bylo právo Komise uložit peněžitou pokutu těmto společnostem již promlčeno.
   Žalobkyně dále uplatňují, že rozhodnutí je v rozsahu, v němž se týká Jungbunzlauer Ladenburg AG, formálně a věcně vadné, neboť Komise porušila celou řadu základních zásad. Mimo jiné porušila Komise zásady presumpce neviny a řádného úředního postupu tím, že vedla druhé správní řízení, když během zahájených řízení vydala rozhodnutí ze dne 2. října 2001 týkající se stejné dohody narušující hospodářskou soutěž. Komise porušila „druhým“rozhodnutím ze dne 29. září 2004 též zásady legitimního očekávání a ne bis in idem. Nadto byla doba řízení nepřiměřeně dlouhá.
   Co se týče stanovení peněžité pokuty, uplatňují žalobkyně mj., že peněžitá pokuta je nepřiměřeně vysoká a že je v rozporu s horní hranicí pokut, že Komise vychází z nesprávné doby trvání, že Jungbunzlauer Ladenburg GmbH nemá rozhodující vliv a že existují polehčující okolnosti z důvodu příliš dlouhé doby trvání řízení.


title: Věc C-249/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 2. května 2016 – Saale Kareda v. Stefan Benkö

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 2. května 2016 – Saale Kareda v. Stefan Benkö
   (Věc C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: Saale Kareda

      Odpůrce v řízení o opravném prostředku: Stefan Benkö

      Předběžné otázky

               1.

               Je třeba vykládat čl. 7 bod 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „nařízení č. 1215/2012“) v tom smyslu, že nárok na vrácení (nárok na kompenzaci/regresní nárok) dlužníka vyplývající ze (společné) úvěrové smlouvy s bankou, který sám hradil splátky úvěru, je vůči dalšímu dlužníkovi z této úvěrové smlouvy odvozeným (sekundárním) smluvním nárokem vyplývajícím z úvěrové smlouvy?

               2.

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Určuje se místo plnění nároku na vrácení (nároku na kompenzaci/regresního nároku) dlužníka vůči jinému dlužníkovi z předmětné úvěrové smlouvy

                           a.

                           podle čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení č. 1215/2012 („poskytování služeb“)

                           b.

                           podle čl. 7 bodu 1 písm. c) ve spojení s písm. a) nařízení č. 1215/2012 podle lex causae?

               3.

               V případě kladné odpovědi na otázku 2 a):
               Je poskytnutí úvěru bankou plněním podle smlouvy vyplývajícím z úvěrové smlouvy a určuje se tedy místo plnění této služby podle čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení č. 1215/2012 podle sídla banky, pokud k poskytnutí úvěru došlo výlučně tam?

               4.

               V případě kladné odpovědi na otázku 2 b):
               Je pro určení místa plnění pro nesplněné smluvní plnění podle čl. 7 bodu 1 písm. a) nařízení č. 1215/2012 rozhodná

                           a.

                           doba sjednání úvěru oběma dlužníky (březen 2007) nebo

                           b.

                           příslušná doba, kdy úvěrový dlužník s regresním nárokem uhradil bance platby, ze kterých regresní nárok odvozuje (červen 2012 až červen 2014)?

      (1)  Úř. věst. L 351, s. 1.


title: Věc T-332/16: Žaloba podaná dne 15. června 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/32

         Žaloba podaná dne 15. června 2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360o)
   (Věc T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „360o“ – přihláška č. 14 042 162

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. dubna 2016 ve věci R 2288/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a jeho prováděcích předpisů uvedených v čl. 65 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. října 2004 ve věci C-275/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 89/665/EHS — Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce — Neúplné provedení)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/21

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 14. října 2004
   ve věci C-275/03: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/665/EHS - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce - Neúplné provedení)
   (2004/C 300/43)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-275/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: A. Caeiros a K. Wiedner) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes a C. Gagliardi Graça), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 25. června 2003, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Portugalská republika tím, že nezrušila nařízení s mocí zákona č. 48 051 ze dne 21. listopadu 1967, které podmiňuje přiznání náhrady škody osobám poškozeným porušením práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních předpisů toto právo provádějících předložením důkazu o zavinění nebo úmyslu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc T-80/16: Žaloba podaná dne 23. února 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMEA

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/37

         Žaloba podaná dne 23. února 2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMEA
   (Věc T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: společnost Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: D. Anderson, QC, M. Birdling, barrister, G. Castle a S. Cowlishaw, solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky ze dne 15. prosince 2015, které bylo žalobkyni doručeno dne 18. prosince 2015 a kterým se zamítá žádost o stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění podle nařízení (ES) č. 141/2000 (1); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, v jehož rámci namítá, že v napadeném rozhodnutí došlo k nesprávnému výkladu a uplatnění nařízení (ES) č. 141/2000. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná:

               —

               nesprávně uplatnila článek 5 nařízení (ES) č. 141/2000, neboť nezohlednila procesní povahu ověřování platnosti žádosti;

               —

               neměla dospět k závěru o tom, že nebyly (nebo nemohly být) splněny podmínky pro stanovování;

               —

               chybně ignorovala rozdíl mezi pojmy „léčivý přípravek“ a „účinná látka“ v rozporu s články 3 a 5 nařízení (ES) č. 141/2000;

               —

               nesprávně uplatnila sdělení Evropské komise k nařízení (ES) č. 141/2000 (2), na které se chybně odvolávala;

               —

               nesprávně se opírala o skutečnost, že žalobkyni byla dříve poskytnuta pomoc při přípravě protokolu podle článku 6 nařízení (ES) č. 141/2000 a

               —

               zmařila cíl nařízení (ES) č. 141/2000, který je vymezen v článku 1 nařízení (ES) č. 141/2000 a v bodech odůvodnění uvedeného nařízení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18, 22.1.2000, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21).

      (2)  Sdělení Komise (2003/C 178/02) k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. C 178, 29.7.2003, s. 2).


title: Věc T-48/17: Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – ADDE v. Parlament

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/40

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – ADDE v. Parlament
   (Věc T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Defalque, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 21. listopadu 2016 týkající se financování strany ADDE na rok 2015, kterým je konstatováno, že částka 500 615,55 eur je neuznatelná, a je požadováno vrácení částky 172 654,92 eur;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. prosince 2016 v rozsahu, v němž omezuje předběžné financování grantu na rok 2017 na 33 % maximální výše grantu a podmiňuje platbu částky předběžného financování předložením záruky na první výzvu, a v důsledku toho i článek I.4.1 rozhodnutí o přiznání grantu FINS-2017-13, které je přílohou tohoto rozhodnutí;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2016 předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a porušení práva na obhajobu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z několika zjevných nesprávných posouzení, která vedou k porušení článků 7, 8 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 ze dne 4. listopadu 2003 týkajícího se statutu a financování politických stran na evropské úrovni (Úř. věst. 2003, L 297, s. 1).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení.

         Na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 15. prosince 2016 předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a porušení práva na obhajobu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 134 finančního nařízení Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení.


title: Věc C-170/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. dubna 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens a další v. Hendrikus Cornelis Kortekaas a další, další účastnice řízení: Ageas NV, dříve Fortis NV

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. dubna 2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens a další v. Hendrikus Cornelis Kortekaas a další, další účastnice řízení: Ageas NV, dříve Fortis NV
   (Věc C-170/11)
   2011/C 179/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

   Navrhovatelé v řízení o kasačním opravném prostředku:

               Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens

               Gilbert Georges Henri Mittler

               Jean Paul François Caroline Votron

         Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku:

               Hendrikus Cornelis Kortekaas

               Kortekaas Entertainment Marketing BV

               Kortekaas Pensioen BV

               Dirk Robbard De Kat

               Johannes Hendrikus Visch

               Euphemia Joanna Bökkerink

               Společnost podle antilského práva, Laminco GLD N-A

         Další účastnice řízení: Ageas N.V., dříve Fortis N.V.

      Předběžná otázka

   Musí být nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 (1) ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech, a zejména jeho čl. 1 odst. 1 vykládán v tom smyslu, že soud, který si přeje vyslechnout svědka s bydlištěm v jiném členském státě, musí vždy v rámci tohoto typu dokazování uplatnit postupy zavedené uvedeným nařízením nebo je oprávněn používat postupy stanovené v jeho vnitrostátním procesním právu, jako je předvolání svědka před tento soud?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech (Úř. věst. L 174, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 121)


title: Věc T-285/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Agraz a další v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Zemědělství — Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny — Podpora produkce u produktů z rajčat — Metoda výpočtu výše podpory — Hospodářský rok 2000/2001 — Hodnocení škody )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. listopadu 2008 – Agraz a další v. Komise
   (Věc T-285/03) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Zemědělství - Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny - Podpora produkce u produktů z rajčat - Metoda výpočtu výše podpory - Hospodářský rok 2000/2001 - Hodnocení škody“)
   (2009/C 19/42)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Agraz SA (Madrid, Španělsko) a 86 žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze I a II rozsudku (zástupci: J. L da Cruz Vilaça, D. Choussy a S. Estima Martins, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Nolin, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyněmi z důvodu metody přijaté pro výpočet výše podpory produkce stanovené nařízením Komise (ES) č. 1519/2000 ze dne 12. července 2000, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2000/2001 minimální cena a výše podpory produkce u produktů zpracovaných z rajčat (Úř. věst. L 174, s. 29)
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá zaplatit Agraz, SA, a 86 dalším společnostem, jejichž jména jsou uvedena v příloze I a II, náhradu škody odpovídající zvýšení o 15,54 % částky podpory produkce, kterou obdržely pro hospodářský rok 2000/2001, tak jak je stanovena přílohou II nařízení č. 1519/2000.

               2)

               Tato náhrada škody bude zhodnocena o vyrovnávací úroky ode dne skutečného zaplacení podpory každé žalobkyni až do dne vydání toho rozsudku v sazbě stanovené ECB pro hlavní operace refinancování zvýšené o dva procentní body, pokud jde o žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze I, a v sazbě roční inflace konstatované pro dotčené období Eurostatem v členském státě, kde jsou usazeny, pokud jde o žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze II.

               3)

               Takto zhodnocená náhrada škody se zvýší o úroky z prodlení, ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do úplného zaplacení, podle sazby stanovené ECB pro hlavní operace refinancování zvýšené o dva procentní body.

               4)

               Agraz a 86 dalších společností, jejichž jména jsou uvedena v příloze I a II, ponesou dvě pětiny vlastních nákladů řízení před Soudem a Soudním dvorem.

               5)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí tři pětiny nákladů řízení vynaložených Agraz a 86 dalšími společnostmi, jejichž jména jsou uvedena v příloze I a II, před Soudem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


title: Věc C-135/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. března 2017 – X-GmbH v. Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 15. března 2017 – X-GmbH v. Finanzamt Stuttgart – Körperschaften
   (Věc C-135/17)
   (2017/C 221/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: X-GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

      Předběžné otázky

               1.

               Musí být čl. 57 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 64 odst. 1 SFEU) vykládán v tom smyslu, že omezení pohybu kapitálu do nebo ze třetích zemí ze strany některého z členských států v souvislosti s přímými investicemi, které existovalo ke dni 31. prosince 1993, nepodléhá ustanovení článku 56 Smlouvy o ES (nyní článku 63 SFEU) ani tehdy, když se vnitrostátní právní předpis existující k rozhodnému datu, který omezuje pohyb kapitálu do nebo ze třetích zemí, vztahuje v podstatě pouze na přímé investice, avšak po tomto rozhodném datu je jeho působnost rozšířena v tom smyslu, že zahrnuje rovněž portfoliové podíly v zahraniční společnosti pod prahovou hodnotou podílu ve výši 10 %?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí být čl. 57 odst. 1 Smlouvy o ES vykládán v tom smyslu, že za uplatnění vnitrostátního právního předpisu platného k rozhodnému datu 31. prosince 1993, který v souvislosti s přímými investicemi omezuje pohyb kapitálu do nebo ze třetích zemí, má být považováno uplatnění pozdějšího právního předpisu, který svou podstatou odpovídá omezení existujícímu k rozhodnému datu, který však toto omezení existující k rozhodnému datu po tomto datu na základě určitého zákona na krátkou dobu podstatně změnil a který sice právně vzato vstoupil v platnost, v praxi nicméně nebyl uplatněn, protože byl ještě před datem, kdy mohl být v konkrétním případě poprvé použit, nahrazen v současnosti uplatňovaným právním předpisem?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku: Odporuje článek 56 Smlouvy o ES právní úpravě členského státu, podle které se do základu daně osoby povinné k dani usazené v tomto členském státě, jež má nejméně 1 % vlastnický podíl ve společnosti usazené v jiném státě (v tomto případě ve Švýcarsku), zahrnuje i poměrná část kladných příjmů povahy kapitálového vkladu, jichž tato společnost dosáhla, ve výši odpovídající příslušnému vlastnickému podílu, pokud tyto příjmy podléhají nižšímu zdanění než v prvním z obou jmenovaných států?


title: Věc C-568/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. listopadu 2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 6. listopadu 2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl
   (Věc C-568/13)
   2014/C 52/45
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Odpůrkyně: Data Medical Service srl

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 1 směrnice 50/1992 (1), vykládaný i s ohledem na následný čl. 1 odst. 8 směrnice 18/2004 (2), vnitrostátním právním předpisům, které by byly vykládány v tom smyslu, že vylučují nynějšího navrhovatele, jakožto nemocniční zařízení s povahou veřejného hospodářského subjektu, z účasti na zadávacích řízeních?

               2)

               Brání unijní právo v oblasti veřejných zakázek — především obecné zásady volné hospodářské soutěže, zákazu diskriminace a proporcionality — vnitrostátním právním předpisům, které umožňují subjektu, jako je nemocniční zařízení-navrhovatel, který stabilně využívá veřejné zdroje a kterému byla přímo zadána veřejná zdravotní služba, těžit z této situace rozhodující konkurenční výhodu v soutěži s jinými hospodářskými subjekty — jak prokazuje rozsah nabídnutého snížení ceny — aniž by současně byla stanovena nápravná opatření směřující k předcházení takového účinku narušení hospodářské soutěže?

      (1)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd 06/01, s. 322).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-383/12: Žaloba podaná dne 24. srpna 2012 — Ferienhäuser zum See v. OHIM — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/29

         Žaloba podaná dne 24. srpna 2012 — Ferienhäuser zum See v. OHIM — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)
   (Věc T-383/12)
   2012/C 355/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Německo) (zástupci: M. Boden a I. Höfener, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sunparks Groep NV (Den Haan, Belgie)

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. června 2012 ve věci R 1928/2011-4;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 25. července 2011; a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Sun Park Holidays Die wohl kinderfreundlichste Art Campingurlaub zu machen!“ v barvách modré, žluté a černé pro služby zařazené do tříd 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9078049.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis ochranné známky Společenství č. 6852453 pro obrazovou ochrannou známku v barvách modré a zelené „Sunparks Holiday Parks“, pro služby zařazené do tříd 39, 41 a 43; přihláška ochranné známky Beneluxu č. 834301 slovní ochranné známky „SUNPARK“; přihláška ochranné známky Beneluxu č. 853882 a mezinárodní přihláška č. 992185 obrazové ochranné známky „SUNPARKS“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009


title: Věc C-1/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate ( Šestá směrnice o DPH — Článek 9 odst. 2 písm. e) — Článek 9 odst. 3 písm. b) — Třináctá směrnice o DPH — Článek 2 — Místo poskytnutí služeb — Propagační služby — Vracení DPH — Daňový zástupce )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-1/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 9 odst. 2 písm. e) - Článek 9 odst. 3 písm. b) - Třináctá směrnice o DPH - Článek 2 - Místo poskytnutí služeb - Propagační služby - Vracení DPH - Daňový zástupce“)
   2009/C 90/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Athesia Druck Srl

      Žalovaní: Ministero delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione (Itálie) -Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Propagační služby – Určení místa poskytování – Plnění poskytnuté podnikem se sídlem na území Společenství ve prospěch podniku usazeného ve třetím státem, avšak majícího daňového zástupce na území některého členského státu

      Výrok

   V oblasti propagačních služeb je místo poskytování služeb, je-li zákazník služby usazen mimo území Evropského společenství, v zásadě podle čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění desáté směrnice Rady 84/386/EHS ze dne 31. července 1984, stanoveno v sídle zákazníka. Nicméně členské státy mohou využít možnost stanovenou v čl. 9 odst. 3 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění změn, tak, že odchylně od uvedené zásady stanoví místo dotčeného poskytování služeb v dotyčném členském státu.
   Pokud se využije možnost stanovená v čl. 9 odst. 3 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění změn, považuje se poskytnutí propagační služby uskutečněné poskytovatelem usazeným v Evropském společenství ve prospěch zákazníka umístěného ve třetím státě, ať už je tento zákazník konečným zákazníkem nebo zprostředkovatelem, za uskutečněné v Evropském společenství za podmínky, že ke skutečnému využití a převzetí služby ve smyslu čl. 9 odst. 3 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění změn, dochází v dotyčném členském státu. Tak je tomu v oblasti propagačních služeb, jsou-li reklamní sdělení, která jsou předmětem poskytování služeb, šířena z dotyčného členského státu.
   Článek 9 odst. 3 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění změn, nemůže vést ke zdanění propagačních služeb, které zajišťuje poskytovatel služeb usazený mimo Evropské společenství pro vlastní zákazníky, i když tento poskytovatel služeb jednal jako zprostředkovatel a byl zákazníkem v rámci poskytnutí služby v předchozí fázi, protože takové poskytování služeb nespadá do působnosti čl. 9 odst. 2 písm. e) této směrnice a obecněji celého článku 9 uvedené směrnice, což jsou ustanovení, na která výslovně odkazuje čl. 9 odst. 3 písm. b) téže směrnice.
   Zdanitelný charakter služby ve smyslu čl. 9 odst. 3 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění změn, není překážkou právu osoby povinné k dani na vrácení DPH, pokud splňuje podmínky stanovené v článku 2 třinácté směrnice Rady 86/560/EHS ze dne 17. listopadu 1986 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství.
   Jmenování daňového zástupce nemá samo o sobě vliv na zdanitelný nebo nezdanitelný charakter služeb přijatých nebo uskutečněných zastoupenou osobou.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-509/15: Žaloba podaná dne 3. září 2015 – Kessel medintim v. OHIM – Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/45

         Žaloba podaná dne 3. září 2015 – Kessel medintim v. OHIM – Janssen-Cilag (Premeno)
   (Věc T-509/15)
   (2015/C 354/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte A. Jacob a U. Staudenmaier)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Premeno“ – Přihláška č. 6 408 926

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2015, ve věci R 349/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a zamítl námitku;

               —

               podpůrně: vrátil námitku k rozhodnutí OHIM;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 72 druhé věty nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-476/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Rakousko) dne 1. října 2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic a Herbert Hilbe v. Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Rakousko) dne 1. října 2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic a Herbert Hilbe v. Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg
   (Věc C-476/10)
   ()
   2010/C 328/38
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic a Herbert Hilbe

      Žalovaná: Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 6 odst. 4 směrnice 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy (1), podle něhož mohou stávající vnitrostátní právní předpisy upravující nákup rekreačních objektů zůstat v platnosti, použít na nákup rekreačních objektů, které se nacházejí v členském státě EU, který uskutečnil státní příslušník Lichtenštejnského knížectví, které je členem EHP?

               2)

               Je vnitrostátní právní úprava, která s odvoláním na čl. 6 odst. 4 směrnice 88/361/EHS ze dne 24. června 1988 zakazuje státnímu příslušníkovi Lichtenštejnského knížectví nákup rekreačního objektu nacházejícího se v členském státě EU, v rozporu s ustanoveními Dohody o EHP o volném pohybu kapitálu, takže vnitrostátní orgán nesmí takovou vnitrostátní právní úpravu použít?

      (1)  Úř. věst. L 178, s. 5; Zvl. vyd. 10/01, s. 10


title: Věc T-691/13: Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Ricoh Belgium v. Rada

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/43

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — Ricoh Belgium v. Rada
   (Věc T-691/13)
   2014/C 52/82
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ricoh Belgium NV (Vilvoorde, Belgie) (zástupci: N. Braeckevelt a A. de Visscher, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady ze dne 29. října 2013, kterým se položka č. 4 k zakázce „nákup nebo nájem černobílých multifunkčních zařízení (MFP) a souvisejících služeb údržby v budovách využívaných generálním sekretariátem Rady Evropské unie — referenční č. 2013/S 83-138901“ nezadává společnosti Ricoh Belgium NV, nýbrž jinému podniku;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení zásady transparentnosti podle článku 15 SFEU a článku 298 SFEU, jakož i porušení čl. 102 odst. 1 nařízení č. 966/2012 (1)

               Žalovaná konkrétně, i když to nebylo uvedeno v příslušné zadávací dokumentaci, testovala (rychlost) tiskáren žalobkyně od okamžiku počátku používání, a nikoli v době jejich nejefektivnějšího provozu. V důsledku toho tedy se lišily měření/hodnoty uvedené v nabídce žalobkyně od měření/hodnot, které vyplynuly z výsledků testování a byly nakonec nižší, a tudíž vedly k nepříznivému výsledku. Žalobkyně nemůže přezkoumat, zda byla zařízení ostatních soutěžitelů testována za stejných (nepříznivých) podmínek. Žalovaná kromě toho po skončení testování provedeného v souvislosti s tímto kritériem pro zadání zakázky (kritérium C „Technické hodnocení zařízení na základě testů“) zaznamenala a sdělila žalobkyni výpočet a výsledek. Tento výsledek (tj. 41,2 %) se nakonec liší od výsledku zaznamenaného v tabulce napadeného rozhodnutí (tj. 38,61 %).

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění vyplývající z čl. 113 odst. 2 nařízení č. 966/2012 a z čl. 161 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (2), jakož i povinnosti udělit zakázku v rámci předkládání nabídek uchazeči, který předložil hospodářsky nejvýhodnější nabídku, jak vyplývá z čl. 110 odst. 2 nařízení č. 966/2012 a čl. 149 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci č. 1268/2012.
               V bližších vysvětleních, která byla žalobkyni později poskytnuta, žalovaná uvedla, že se původně dopustila chyby. Výsledky testování měly být porovnány se standardy uvedenými v zadávací dokumentaci (kopírování a tisk při 100 za minutu), a nikoli se standardy, které byly uvedeny v nabídce předložené žalobkyní (kopírování a tisk při 110 za minutu).
               I když žalovaná vysvětlila takzvanou opravu konečného výsledku okolností, že výsledky testování měly být vyhodnoceny s ohledem na nižší normu (srovnání při 100, namísto při 110), zdá se, že žalobkyně v důsledku toho nepochopitelným (matematicky) zcela nelogickým způsobem — a navíc bez jakéhokoli konkrétního výpočtu nebo odůvodnění — najednou dosáhla nižší výsledek (38,61 bodů, namísto 41,2 bodů, zatímco při srovnání se standardy v zadávací dokumentaci se dal očekávat vyšší výsledek 44,3 bodů).
               Vzhledem k obecně velmi malým rozdílům mezi oběma uchazeči s ohledem na položku 4, a to 90,81 bodů pro jiný podnik oproti 89,67 bodů pro žalobkyni, by tak žalobkyně při správném výpočtu předložila hospodářský nejvýhodnější nabídku.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Výmaz věci C-401/04

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/22

         Výmaz věci C-401/04 (1)

   (2005/C 106/48)

      (Jednací jazyk: švédština)

   Usnesením ze dne 28. ledna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-401/04, Komise Evropských společenství proti Švédskému království.

      (1)  Úř. věst. C 273, 06.11.2004


title: Věc C-105/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen dne 22. února 2007 – N. V. Lamers & Van Cleeff v. Belgische Staat

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen dne 22. února 2007 – N. V. Lamers & Van Cleeff v. Belgische Staat
   (Věc C-105/07)
   (2007/C 95/47)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: N. V. Lamers & Van Cleeff.

      Žalovaný: Belgische Staat
   Předběžné otázky
   Brání články 12, 43, 46, 48, 56 a 58 ES belgické právní úpravě, jak byla stanovena v čl. 18 odst. 1 bodě 3 a odst. 2 bodě 3 zákona o dani z příjmů z roku 1992 ve znění platném v rozhodné době, podle níž nebyly úroky kvalifikovány jako dividendy a nepodléhaly tedy dani, pokud byly zaplaceny členovi řídícího orgánu společnosti, který byl belgickou společností, zatímco tyto úroky byly za stejných okolností kvalifikovány jako dividendy a podléhaly tedy dani, pokud byly zaplaceny členovi řídícího orgánu společnosti, který byl zahraniční společností?


               29.5.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/6

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 panem Guiseppem Caló proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-134/04)
   (2004/C 146/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství panem Guiseppem Caló, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným panem Sébastienem Orlandi, panem Albertem Coolenem, panem Jean-Noëlem Louisem a panem Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004 o obsazení funkce třídy A2 ředitele ředitelství „Statistiky zemědělství, rybolovu, strukturálních fondů a životního prostředí“ v GŘ EUROSTAT a o zamítnutí žádosti žalobce, kterou se uchází o toto místo;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení
   Žalobce, úředník žalované přidělený k EUROSTATu jako ředitel ředitelství „Statistiky zemědělství, rybolovu, strukturálních fondů a životního prostředí“ byl přeložen do funkce hlavního poradce u generálního ředitele generálního ředitelství, ke kterému byl přidělený, přičemž bylo převedeno i jeho pracovní místo. Komise rovněž rozhodla o obsazení jeho původní funkce.
   Žalobce napadl tato rozhodnutí u Soudu v rámci jiné věci (T-118/03 Caló v. Komise).
   Touto žalobou žalobce zpochybňuje rozhodnutí jmenovat jiného úředníka na jeho původní funkci, předně se dovolávaje stejných žalobních důvodů jako dovolávaných ve věci T-118/03. Nadto uplatňuje, že vybraný uchazeč údajně nemá kvalifikaci požadovanou v dotyčném oznámení o uvolnění místa. Rovněž tvrdí, že se tento uchazeč zúčastnil schůze vedoucích kabinetů komisařů, na které bylo rozhodnuto o obsazení místa, o které se on sám ucházel. Žalobce na základě toho poukazuje na porušení zásad průhlednosti, spravedlnosti a nestrannosti, jakož i porušení práv obhajoby. Konečně žalobce poukazuje na skutečnost, že zcela chybí odůvodnění.


title: Věc F-138/14: Žaloba podaná dne 9. prosince 2014 – ZZ v. Komise

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/55

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-138/14)
   (2015/C 034/68)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobce na důchod do unijního důchodového systému, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 17. února 2014 o výpočtu odsloužených let v rámci důchodového systému orgánů Evropské unie v případě převodu jeho nároků na důchod do tohoto systému podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-154/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 29. března 2011 — Ahmed Mahamdia v. Alžírská demokratická a lidová republika

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 29. března 2011 — Ahmed Mahamdia v. Alžírská demokratická a lidová republika
   (Věc C-154/11)
   2011/C 173/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ahmed Mahamdia

      Žalovaná: Alžírská demokratická a lidová republika

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se v případě velvyslanectví státu, který leží mimo rozsah působnosti nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (dále jen „nařízení č. 44/2001“) (1), nacházejícího se v některém z členských států o pobočku, zastoupení nebo jinou provozovnu ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení č. 44/2001?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně:
               Může dohoda o určení příslušnosti, která byla uzavřena před vznikem sporu, založit příslušnost soudu mimo rozsah působnosti nařízení, pokud by na základě této dohody o určení příslušnosti zanikla příslušnost založená podle článků 18 a 19 nařízení č. 44/2001?

      (1)  Úř. věst. 2001 L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42


title: Věc C-563/07: Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/37

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-563/07)
   (2008/C 51/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maltská republika tím, že neposkytla informace nezbytné k dosažení souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES (dále jen „rozhodnutí“) ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (1) na Maltě, ve spojení s články 2 až 7 rozhodnutí Komise 166/2005/ES ze dne 10. února 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 1 rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 3 odst. 1 rozhodnutí č. 280/2004/ES členské státy za účelem zhodnocení skutečného pokroku a s cílem umožnit Společenství přípravu výročních zpráv v souladu s povinnostmi vyplývajícími z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu do 15. ledna každého roku poskytnou Komisi určité informace o emisích skleníkových plynů.
   Vzhledem k tomu, že Maltská republika Komisi do 15. ledna 2006 informace neposkytla, musí mít Komise za to, že maltské orgány nesplnily povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 3 odst. 1 rozhodnutí.

      (1)  Úř. věst. L 49, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 57