title: Věc C-66/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 10. února 2014 – Finanzamt Linz v. Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 10. února 2014 – Finanzamt Linz v. Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz
   (Věc C-66/14)
   2014/C 142/18
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel v řízení o opravném prostředku: Finanzamt Linz

      Žalovaný orgán: Bundesfinanzgericht, Außenstelle Linz

      Další účastnice řízení: IFN-Holding AG, IFN Beteiligungs GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 107 SFEU (dříve článek 87 ES) ve spojení s čl. 108 odst. 3 SFEU (dříve čl. 88 odst. 3 ES) vnitrostátnímu opatření, podle kterého se při nabytí tuzemské účasti vykoná v rámci zdanění skupiny odpis goodwillu snižujícího základ daně a tím daňové zatížení, zatímco při nabytí účasti v jiných případech zdanění daní z příjmů a korporační daní není takový odpis goodwillu přípustný?

               2)

               Brání článek 49 SFEU (dříve článek 43 ES) ve spojení s čl. 54 SFEU (dříve čl. 48 ES) právním předpisům členského státu, podle kterých je při nabytí tuzemské účasti v rámci skupinového zdanění třeba provést odpis goodwillu, zatímco při nabytí účasti v zahraniční korporaci (zejména se sídlem v jiném členském státu EU) takový odpis goodwillu nelze provést?


title: Věc C-22/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 17. ledna 2011 — Finnair Oyj v. Timy Lassooy

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 17. ledna 2011 — Finnair Oyj v. Timy Lassooy
   (Věc C-22/11)
   2011/C 80/30
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein oikeus

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající dovolání: Finnair Oyj

      Odpůrce: Timy Lassooy

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat nařízení (ES) č. 261/2004 (1) a zejména jeho článek 4 v tom smyslu, že jeho použití se omezuje na odepření nástupu na palubu, které bylo způsobeno překročením kapacity letu z obchodních důvodů provozujícím leteckým dopravcem, nebo se nařízení uplatní též na odepření nástupu na palubu z jiných důvodů, například pro provozní problémy?

               2)

               Má být ustanovení čl. 2 písm. j) nařízení vykládáno v tom smyslu, že přiměřené důvody, které jsou v něm uvedeny, se omezují pouze na faktory týkající se cestujících, nebo zda může být odepření vstupu na palubu odůvodněno jinými důvody? Pokud má být nařízení chápáno v tom smyslu, že odepření nástupu na palubu může být odůvodněno i jinými důvody, nežli jsou důvody související s cestujícími, je třeba je vykládat tak, že takové odepření nástupu na palubu může být odůvodněno též reorganizací letů kvůli mimořádným okolnostem uvedeným v bodech 14 a 15 odůvodnění nařízení?

               3)

               Je třeba vykládat nařízení v tom smyslu, že letecký dopravce se může své odpovědnosti podle čl. 5 odst. 3 nařízení zprostit nejen v případě letu, který byl zrušen pro mimořádné okolnosti, ale též pokud jde o cestující na pozdějších letech, pokud se snažil rozdělit negativní důsledky mimořádných okolností, kterým je jeho provoz vystaven — například stávky — na větší skupinu cestujících, než jsou cestující ze zrušeného letu tím, že pozdější lety přeorganizuje tak, aby se cesta žádného z cestujících nepřiměřeně neprodloužila? Jinými slovy, může se letecký dopravce dovolávat mimořádných okolností též vůči cestujícím z pozdějšího letu, jejichž cesta nebyla takovými okolnostmi přímo dotčena? Byl by významný rozdíl v tom, zda by postavení cestujících a práva na náhradu škody byla posuzována na základě článku 4 nařízení o odepření nástupu na palubu, nebo podle článku 5 o zrušení letu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004 L 46, s. 1).


title: Věc T-340/09: Žaloba podaná dne 19. srpna 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Úřad pro publikace Evropské unie

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/73

         Žaloba podaná dne 19. srpna 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Úřad pro publikace Evropské unie
   (Věc T-340/09)
   2009/C 267/133
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro publikace Evropské unie (OP)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí OP, kterým se zamítají nabídky žalobkyně podané v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení č. 10017 „CORDIS“ v rámci položky B „Redakční a publikační služby“ a položky C „Poskytnutí nových digitálních informačních služeb“ a kterým se vybírá nabídka žalobkyně podaná v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení č. 10017 „CORDIS“ v rámci položky E „Vývoj a řízení klíčových služeb“ za účelem zadání výše uvedené veřejné zakázky žalované jakožto třetímu dodavateli v systému kaskády (Úř. věst. 2008/S 242-321376, oprava v Úř. věst. 2009/S 40-057377), které bylo žalobkyni oznámeno dopisem ze dne 9. června 2009, a zrušit všechna další související rozhodnutí OP, včetně rozhodnutí o udělení příslušných zakázek úspěšným uchazečům;

               —

               uložit OP, aby žalobkyni zaplatil náhradu škody způsobené v důsledku dotčeného nabídkového řízení ve výši 7 215 405 EUR (5 291 935 EUR v souvislosti s položkou B, 975 000 EUR v souvislosti s položkou C a 948 470 v souvislosti s položkou E);

               —

               uložit OP náhradu nákladů řízení a jiných výdajů žalobkyně vynaložených v souvislosti s touto žalobou, a to i kdyby tato žaloba byla zamítnuta.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí OP, kterým se: a) zamítají nabídky žalobkyně podané v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení č. 10017 „CORDIS“ v rámci položky B „Redakční a publikační služby“ a položky C „Poskytnutí nových digitálních informačních služeb“ a b) kterým se vybírá nabídka žalobkyně podaná v reakci na vyhlášení otevřeného nabídkového řízení č. 10017 „CORDIS“ v rámci položky E „Vývoj a řízení klíčových služeb“, za účelem zadání výše uvedené veřejné zakázky žalobkyni jakožto třetímu dodavateli v systému kaskády (Úř. věst. 2008/S 242-321376, oprava v Úř. věst. 2009/S 40-057377).
   Pokud jde o položku B, žalobkyně zaprvé tvrdí, že zacházení s uchazeči bylo diskriminační, jelikož jeden z členů konsorcia, které bylo úspěšné, nesplnil kvalifikační kritéria, a v důsledku toho mělo být shledáno, že vážně porušuje své smluvní závazky ve vztahu ke Komisi. Navíc žalobkyně tvrdí, že byly veřejným zadavatelem porušeny čl. 93 odst. 1 písm. f) a článek 94 finančního nařízení (1) a zásada řádné správy a že Komise měla uložit sankce stanovené v článku 96 finančního nařízení a v článcích 133a a 134b jeho prováděcích pravidel (2).
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že veřejný zadavatel nevysvětlil důvody, v čem byla nabídka úspěšného uchazeče v poměru k ostatním výhodnější.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila několika zjevných vad spočívajících v nesprávném posouzení, když posuzovala její nabídku, a uvádí, že porušila zásadu rovného zacházení, když zavedla nová kritéria pro zadání zakázky, která nebyla uvedena v zadávací dokumentaci. Dále žalobkyně namítá, že veřejný zadavatel porušil čl. 148 odst. 1 a 3 prováděcích pravidel, jakož i zásadu řádné správy.
   Pokud jde o položku C, žalobkyně uvádí, že zacházení s uchazeči bylo diskriminační, jelikož jeden z členů třetího konsorcia v systému kaskády nesplnil kvalifikační kritéria a mělo být shledáno, že vážně porušuje své závazky vyplývající z dřívějších smluv. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že veřejný zadavatel nevysvětlil důvody, v čem byla nabídka úspěšného uchazeče v poměru k ostatním výhodnější, a porušil zásadu řádné správy.
   Pokud jde o položku E, žalobkyně tvrdí, že jeden z členů konsorcia, které bylo úspěšné, nesplnil kvalifikační kritéria, jelikož mělo být určeno, že vážně porušuje své závazky vyplývající z dřívější smlouvy, a že jiný člen téhož konsorcia měl být vyloučen z nabídkových řízení po dobu dvou let, jelikož byl shledán vinným v souvislosti s protiprávními jednáními. Navíc žalobkyně namítá, že jeden z členů konsorcia, které bylo úspěšné, využívá dodavatele, na něž se nevztahuje Dohoda o vládních zakázkách uzavřená v rámci WTO (3), a porušuje tak zadávací dokumentaci vyhlášení nabídkového řízení, zásady transparentnosti a nediskriminace, jakož i články 106 a 107 finančního nařízení. Žalobkyně namítá, že společnosti, na něž se nevztahuje Dohoda o vládních zakázkách uzavřená v rámci WTO, by se neměly přímo či nepřímo účastnit ani by jim nemělo být dovoleno se přímo či nepřímo účastnit nabídkových řízení vyhlášených evropskými orgány, ani provádět jakožto subdodavatelé práce, na něž se vztahuje finanční nařízení nebo směrnice 2004/18/ES (4).
   Konečně, žalobkyně tvrdí, že veřejný zadavatel neuvedl odůvodnění, dopustil se několika zjevných vad spočívajících v nesprávném posouzení, zavedl nová kritéria pro zadání zakázky, která nebyla uvedena v zadávací dokumentaci, a v rámci hodnocení její nabídky a nabídky dalšího uchazeče porušil zásadu rovného zacházení.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).

      (2)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, ve znění nařízení Komise (ES, Euratom) č. 478/2007 ze dne 23. dubna 2007 (Úř. věst. L 111, s. 13; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).

      (3)  Mnohostranná dohoda o vládních zakázkách uzavřená v rámci Světové obchodní organizace.

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc F-97/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – ZZ v. EMA

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/50

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – ZZ v. EMA
   (Věc F-97/14)
   (2015/C 007/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EMA, kterým se potvrzuje dřívější rozhodnutí – zrušené rozsudkem Soudu pro veřejnou službu – neobnovit smlouvu žalobce.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté za účelem výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. června 2013 ve spojených věcech F-135/11, F-51/12 a F-110/12;

               —

               uložil EMA povinnost vyplatit žalobci padesát tisíc eur z titulu náhrady utrpěné morální újmy;

               —

               uložil EMA povinnost vyplatit žalobci jedno euro z titulu předběžné náhrady způsobené škody;

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-50/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Saint-Gobain Gyproc Belgium v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh sádrokartonových desek — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Pokuta — Závažnost a délka trvání protiprávního jednání )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/40

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Saint-Gobain Gyproc Belgium v. Komise
   (Věc T-50/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sádrokartonových desek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuta - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání“)
   (2008/C 209/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Saint-Gobain Gyproc Belgium NV, dříve BPB Belgium NV, dříve Gyproc Benelux NV (Beveren-Kallo, Belgie) (zástupci: J.-F. Bellis, P. L'Ecluse a M. Favart, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a C. Ingen-Housz, poté F. Castillo de la Torre a F. Arbault, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na základě článků 229 ES a 230 ES směřující ke snížení pokuty uložené Gyproc rozhodnutím Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 v řízení podle článku 81 [ES] proti BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux NV (Věc COMP/E-1/37.152 – Sádrokartonové desky) (Úř. věst. L 166, s. 8)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Saint-Gobain Gyproc Belgium NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc F-3/08: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. října 2009 — Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí — Zjevně zcela neopodstatněná žaloba z právního hlediska — Článek 94 jednacího řádu )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/64

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. října 2009 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-3/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí - Zjevně zcela neopodstatněná žaloba z právního hlediska - Článek 94 jednacího řádu“)
   2009/C 282/122
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí o nepřeložení sdělení do jazyka zvoleného žalobcem — Žaloba na náhradu škody.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba L. Marcuccia se zamítá jako z právního hlediska zjevně zcela neopodstatněná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               L. Marcucciovi se ukládá zaplatit Soudu částku ve výši 1 000 eur.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008, s. 68.


title: Věc C-532/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2010 adp Gauselmann GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-106/09, adp Gauselmann GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Archer Maclan

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2010 adp Gauselmann GmbH proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-106/09, adp Gauselmann GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Archer Maclan
   (Věc C-532/10 P)
   2011/C 38/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: adp Gauselmann GmbH (zástupci: P. Koch Moreno, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 9. září 2010 ve věci T-106/09.

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 12. ledna 2009 vydané prvním odvolacím senátem OHIM nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu Evropské unie,

               —

               nařídil protistranám, aby zaplatily náhrady nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu nebyl v souladu s ustálenou judikaturou týkající se výkladu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1). Tvrzení navrhovatelky se zakládá na těchto důvodech:

               —

               Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně přisoudil slovům „Archer Maclean’s“, která mají zjevně druhotné nebo okrajové zastoupení v přihlašované ochranné známce jako celku, jež je činí téměř nečitelným, stejnou rozlišovací hodnotu jako slovu „MERCURY“, které je rozlišujícím a dominantním prvkem, když dospěl k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny s namítanou ochrannou známkou „MERKUR“.

               —

               Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu chybně posoudil obě dotčené ochranné známky, jelikož slovo „MERCURY“, které je rozlišujícím a dominantním prvkem přihlašované ochranné známky, nejenže nemá žádný význam v jazyku relevantního trhu, tedy Německa, ale je i foneticky a vizuálně velmi podobné s namítanou ochrannou známkou „MERKUR“.

               —

               Konečně navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesprávně považoval minimální rozdíly mezi slovem „MERCURY“, které je rozlišujícím a dominantním prvkem přihlašované ochranné známky, a slovem „MERKUR“, které je symbolem namítané ochranné známky, za dostatečný k zamezení tomu, aby veřejnost tyto dvě ochranné známky zaměňovala.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-220/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Saremar v. Komise „Státní podpory — Námořní doprava — Vyrovnání za závazky veřejné služby — Navýšení kapitálu — Rozhodnutí, kterým se prohlašují podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje jejich navrácení — Likvidace podniku-příjemce — Zachování právního zájmu na podání žaloby — Neexistence případu nevydání rozhodnutí ve věci samé — Pojem ‚podpora‘ — Služba obecného hospodářského zájmu — Kritérium soukromého investora — Zjevně nesprávné posouzení — Nesprávné právní posouzení — Námitka protiprávnosti — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Rozhodnutí 2011/21/EU — Pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích — Unijní rámec použitelný na státní podpory ve formě vyrovnání za závazky veřejné služby — Rozsudek Altmark“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Saremar v. Komise
   (Věc T-220/14) (1)

   („Státní podpory - Námořní doprava - Vyrovnání za závazky veřejné služby - Navýšení kapitálu - Rozhodnutí, kterým se prohlašují podpory za neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje jejich navrácení - Likvidace podniku-příjemce - Zachování právního zájmu na podání žaloby - Neexistence případu nevydání rozhodnutí ve věci samé - Pojem ‚podpora‘ - Služba obecného hospodářského zájmu - Kritérium soukromého investora - Zjevně nesprávné posouzení - Nesprávné právní posouzení - Námitka protiprávnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Rozhodnutí 2011/21/EU - Pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích - Unijní rámec použitelný na státní podpory ve formě vyrovnání za závazky veřejné služby - Rozsudek Altmark“)
   (2017/C 161/28)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA (Cagliari, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, G. Bellitti a I. Perego, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a A. Bouchagiar, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Compagnia italiana di navigazione SpA (Neapol, Itálie) (zástupci: půdvodně F. Sciaudone, R. Sciaudone, D. Fioretti a A. Neri, poté M. Merola, B. Carnevale a M. Toniolo, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 9101 final ze dne 22. ledna 2014 o státních podporách SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) a SA.32016 (2011/C), které poskytl Autonomní region Sardinie společnosti Saremar, v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí označilo opatření ve formě vyrovnání za závazky veřejné služby a navýšení kapitálu za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a nařídilo její vrácení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Saremar – Sardegna Regionale Marittima SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Compagnia Italiana di Navigazione SpA.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc T-400/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Zero Industry v. OHIM — zero Germany (zerorh+) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zerorh+ — Starší národní obrazové a slovní ochranné známky zero — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/56

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Zero Industry v. OHIM — zero Germany (zerorh+)
   (Věc T-400/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zerorh+ - Starší národní obrazové a slovní ochranné známky zero - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/95
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zero Industry Srl (Mariano Comense, Itálie) (zástupci: M. Rapisardi a N. Colombo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: zero Germany GmbH & Co. KG, dříve zero International Holding GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: W.-D. Kuntze, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2006 (věc R 958/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi zero Germany GmbH & Co. KG a Zero Industry Srl

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zero Industry Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc T-10/13: Žaloba podaná dne 9. ledna 2013 — Bank of Industry and Mine v. Rada

text:
               16.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/24

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2013 — Bank of Industry and Mine v. Rada
   (Věc T-10/13)
   2013/C 79/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank of Industry and Mine (Teherán, Írán) (zástupci: E. Glaser a S. Perrotet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 1 bod 8 rozhodnutí Rady č. 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž změnil čl. 20 písm. c) rozhodnutí č. 2010/413/SZBP;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady č. 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž zařadilo společnost BIM na seznam entit, jež mají být předmětem opatření spočívajících ve zmrazení finančních prostředků, v příloze II rozhodnutí č. 2010/413/SZBP;

               —

               zrušil v plném rozsahu prováděcí nařízení Rady č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž zařadilo společnost BIM na seznam entit, jež mají být předmětem opatření spočívajících ve zmrazení finančních prostředků, v příloze IX nařízení č. 267/2012;

               —

               rozhodl, že se na společnost BIM nepoužijí nařízení č. 267/2012 a rozhodnutí č. 2010/413/SZBP, ve znění rozhodnutí č. 2012/35/SZBP a č. 2012/635/SZBP, kterými se zavádí a posléze mění čl. 20 písm. c) rozhodnutí č. 2010/413/SZBP a zařazuje žalobkyně na seznam uvedený v příloze II;

               —

               a, podpůrně, pro případ, že čl. 1 bod 8 rozhodnutí č. 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž změnil čl. 20 písm. c) rozhodnutí č. 2010/413/SZBP, nebude zrušen, rozhodl, že se uvedené ustanovení nepoužije na společnost BIM;

               —

               uložil Radě náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s žalobními důvody předloženými v rámci věci T-9/13, National Iranian Gas Company v. Rada, nebo jsou těmto důvodům podobné.


title: Věc C-135/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 9. dubna 2009 — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L’Hoir, Nadine Dartois v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 9. dubna 2009 — Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L’Hoir, Nadine Dartois v. Région wallonne
   (Věc C-135/09)
   2009/C 153/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État.

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Léon L’Hoir, Nadine Dartois

      Žalovaný: Région wallonne.

      Předběžné otázky

               1)

               „Může být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS (1) o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že ‚existují důvody naléhavého zájmu‘ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které ‚schvalují‘ povolení, u kterých je uvedeno, že ‚existují naléhavé důvody obecného zájmu‘?“

               2)

                           a)

                           „Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?“

                           b)

                           „Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES (4) ze dne 17. února 2005, vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?“

                           c)

                           „Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného zákonem za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?“.

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40).

      (2)  Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 73, s. 5).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. L 156, s. 17).

      (4)  Rozhodnutí Rady 2005/370/ES, ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc C-510/04: Žaloba podaná dne 13. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/16

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-510/04)
   (2005/C 31/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 13. prosince 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou K. Simonssonem a W. Wilsem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/6/ES ze dne 18. února 2002 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států Společenství nebo odplouvajících z nich (1) tím, že nepřijalo veškeré nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu s touto směrnicí, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 9. září 2003.

      (1)  Úř. věst. L 67, 9.3.2002, s. 31.


title: Věc C-48/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/90/ES — Napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/18

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-48/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/90/ES - Napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/31)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. O'Reilly, zmocněnec)

      Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/90/ES ze dne 28. listopadu 2002, kterou se definuje napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu (Úř. věst. L 328, s. 17; Zvl. vyd. 19/06, s. 64), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/90/ES ze dne 28. listopadu 2002, kterou se definuje napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-844/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – GRE v. EUIPO (Mark1) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Mark1 — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – GRE v. EUIPO (Mark1)
   (Věc T-844/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Mark1 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 232/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Německo) (zástupci: I. Memler a S. Schulz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. října 2014 (věc R 648/2014-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Mark1 jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-320/05: Žaloba podaná dne 23. srpna 2005 – Maccanti v. Evropský hospodářský a sociální výbor

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/25

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2005 – Maccanti v. Evropský hospodářský a sociální výbor
   (Věc T-320/05)
   (2005/C 281/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sandra Maccanti (Woluwé-St-Pierre, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování (OOJ) dne 11. května 2005 (oznámené dne 13. května 2005), kterým byla zamítnuta odůvodněná stížnost žalobkyně ze dne 22. března 2005 napadající platové zařazení, které ji bylo stanoveno dne 23. prosince 2004 u příležitosti obnovení smlouvy o pracovním poměru dočasného zaměstnance uzavřené dříve dne 7. července 2004;

               —

               v případě potřeby zrušit rovněž rozhodnutí určující zařazení uvedené ve smlouvě o prodloužení pracovního poměru dočasného zaměstnance podepsané dne 23. prosince 2004;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně byla přijata jako dočasný zaměstnanec u Evropského hospodářského a sociálního výboru na prvotní období šesti měsíců od 1. ledna 2004. Tato smlouva byla následně prodloužená na období od 7. července 2004 do 31. prosince 2004. Během tohoto prodloužení byla zařazena do platové třídy B*4, platového stupně 2, přičemž následně, při postupu do vyššího platového stupně, byla zařazena do platové třídy B*4/3.
   Dne 23. prosince 2004 byla žalobkyně vyzvána k podpisu nové smlouvy obnovující její pracovní poměr do 31. prosince 2006. V nové smlouvě byla zařazena do platové třídy B*3/1.
   Touto žalobou žalobkyně zpochybňuje toto méně příznivé zařazení. Dovolává se porušení článku 8 a 15 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství. Podle ní z těchto ustanovení vyplývá, že obnovení smlouvy o pracovním poměru dočasného zaměstnance je pouhým časovým prodloužením jejich účinků, a proto nelze při příležitosti takového obnovení měnit platové zařazení takového zaměstnance.
   Žalobkyně se mimoto dovolává porušení zásady zákazu diskriminace, jelikož uplatňuje, že některým dočasným zaměstnancům žalovaného byly smlouvy obnoveny při ponechání původního platového zařazení, jakož i porušení jejího legitimního očekávání.


title: Věc C-541/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Quinta do Portal, SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-369/09, Quinta do Portal, SA v. OHIM

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2010 Quinta do Portal, SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. září 2010 ve věci T-369/09, Quinta do Portal, SA v. OHIM
   (Věc C-541/10 P)
   2011/C 38/05
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Quinta do Portal, SA (zástupce: Bolota Belchior, advogado)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Vallegre — Vinhos do Porto, SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit v celém rozsahu rozsudek vydaný Tribunálem;

               —

               vyhovět zcela návrhovým žádáním uvedeným účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v prvním stupni, jimiž požaduje zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 18. června 2009, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí zrušovacího oddělení, jímž byla prohlášena za neplatnou ochranná známka Společenství č. 4 009 908 (PORTO ALEGRE), zapsaná dne 16. května 2006 a zveřejněná ve Věstníku ochranných známek Společenství č. 30/2005 ze dne 25. července 2005 (věc R 1012/2008-1);

               —

               uložit odpůrci náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Mezi výrazy „Porto Alegre“ a „Vista Alegre“ je pojmový rozdíl jak v jejich dominantním prvku, tak v ochranné známce jako celku, a grafický a fonetický rozdíl, jelikož dva výrazy obou ochranných známek jsou odlišné.
   Rozlišovací charakter přihlašované ochranné známky vyplývá rozhodujícím způsobem ze spojení výrazů „Porto“ a „Alegre“, které společně tvoří vlastní logickou a pojmovou jednotu.
   Slovo „Alegre“ není dominantním prvkem ochranné známky Společenství. Vzhledem k významu, jaký má tato otázka pro posouzení podobnosti označení, je nutné zdůraznit, že v posuzovaném případě tomu tak není.
   Napadený rozsudek uplatňuje nesprávně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (2) — oba téhož znění –čímž tato ustanovení porušuje.
   Napadený rozsudek nezohlednil tato tvrzení uvedená v žalobě přeložené Tribunálu ani jim nevyhověl.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc C-540/14 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2016 – DK Recycling und Roheisen GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Článek 10a — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Přechodná pravidla pro harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 — Rozhodnutí 2011/278/EU — Vnitrostátní prováděcí opatření přeložená Spolkovou republikou Německo — Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznam zařízení, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na emise — Ustanovení týkající se případů ‚nepřiměřené zátěže‘ — Prováděcí pravomoc Komise“

text:
               29.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2016 – DK Recycling und Roheisen GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-540/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla pro harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření přeložená Spolkovou republikou Německo - Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznam zařízení, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na emise - Ustanovení týkající se případů ‚nepřiměřené zátěže‘ - Prováděcí pravomoc Komise“)
   (2016/C 314/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DK Recycling und Roheisen GmbH (zástupci: S. Altenschmidt a P.-A. Schütter, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnost DK Recycling und Roheisen GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015


title: Věc T-555/10: Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — JBF RAK v. Rada

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/54

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2010 — JBF RAK v. Rada
   (Věc T-555/10)
   ()
   2011/C 30/96
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: JBF RAK LLC, Al Jazeerah Al Hamra, Ras Al Khaimah, Spojené arabské emiráty (zástupce: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (1);

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 (2) v rozsahu, v němž nezohlednila skutečnost, že dovoz surovin z Království Saudské Arábie nepodléhal dovozním clům, a dopustila se tak chyby při výpočtu rozpětí subvence. Žalobkyně tvrdí, že Rada v projednávaném případě:

                           —

                           náležitě neprokázala výši napadnutelné subvence, jelikož nezohlednila existenci celní unie mezi členy Rady pro spolupráci v Zálivu (GCC);

                           —

                           nezohlednila dopad uvedené celní unie na výši napadnutelných subvencí.

                     Žalobkyně tedy tvrdí, že vyrovnávací clo je vyšší než výše napadnutelné subvence stanovená při šetření.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila čl. 30 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 v rozsahu, v němž odmítla zohlednit stanoviska, která žalobkyně včas předložila dne 5. srpna 2010.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila čl. 11 odst. 8 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 v rozsahu, v němž neověřila přesnost informací poskytnutých žalobkyní dne 5. srpna 2010.

               4)

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila zásadu řádné správy v rozsahu, v němž přijala napadené nařízení, aniž zohlednila veškeré informace, které měla k dispozici.

      (1)  Úř. věst. 2010, L 254, s. 10

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst 2009, L 188, s. 93).


title: Věc F-60/14: Žaloba podaná dne 30. června 2014 – ZZ v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/60

         Žaloba podaná dne 30. června 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-60/14)
   2014/C 421/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení navrhovaného započtení příspěvkových let do důchodu souvisejícího s převodem důchodových nároků žalobce do důchodového systému Unie, na který se vztahují nová obecná prováděcí pravidla k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit za protiprávní a tedy za nepoužitelný článek 9 obecných prováděcích pravidel k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu,

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. listopadu 2013 o bonifikaci důchodových nároků nabytých žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru, v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích pravidel k článku 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-86/05: Žaloba podaná dne 22. února 2005 K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/22

         Žaloba podaná dne 22. února 2005 K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-86/05)
   (2005/C 155/45)
   Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, se sídlem ve Weilheim (Německo), zastoupené D. Spohn, advokátkou.
   Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões a Marly Lima Jatobá, s bydlištěm ve Vila Nova de Gaia (Portugalsko) byly rovněž účastníky řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. prosince 2004 ve věci R-328/2004-1;

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha, Cláudia Couto Simões a Marly Lima Jatobá

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „CORPO livre“ pro výrobky tříd 18 a 25 (tašky, oděvy …) přihláška č. 1 811 470.

               Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní a mezinárodní slovní ochranná známka „LIVRE“ pro výrobky třídy 25 (oděvy a obuv)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitky vzhledem k tomu, že předložené doklady o užívání byly pokládány za pozdě předložené a bylo proto shledáno, že nedošlo k užívání namítané ochranné známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání žalobkyně

               Dovolávané žalobní důvody:

               Pravidlo 71 ve spojení s pravidlem 22 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1), a čl. 74 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 byly nesprávně použity.
               Podle žalobkyně otevírají tato ustanovení také v řízení inter partes prostor pro správní uvážení ve vztahu k přihlédnutí k dokladům. Žalovaný však toto uvážení neprovedl.

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 1.


title: Věc F-24/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. března 2015 – Rajala v. OHIM „Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Hodnotící zpráva — Celkové posouzení výkonosti — Soudržnost“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 18. března 2015 – Rajala v. OHIM
   (Věc F-24/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Celkové posouzení výkonosti - Soudržnost“)
   (2015/C 146/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tuula Rajala (El Campello, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Paolacci, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Tuula Rajala ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

               3)

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených T. Rajala.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014, s. 55.


title: Věc T-227/12: Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/26

         Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise
   (Věc T-227/12)
   2012/C 227/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: A. Lojpur, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit výběrové řízení zveřejněné dne 3. dubna 2012 na přípravu technické dokumentace k projektu modernizace železnice „Výstavba nového jednotného obchvatu trati Niš ze stanice Robna do stanice Sicevo“ v souladu s unijními normami interoperability, AGC, AGTC a dohodou SEECP (Úř. věst. 2012/S 65-104847), které vyloučilo žalobce z účasti

               —

               Nahradit škodu vycházející z údajné finanční ztráty

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           neexistuje žádný právní důvod a priori vyloučit žadatele o účast v nabídkovém řízení, neboť se nejednalo o střet zájmů;

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           vyloučení žalobce z výběrového řízení je v rozporu s nařízením NPP (1);

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že

                           —

                           že podmínky zadávání zakázky jsou protiprávní.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1085/2006 ze dne 17. července 2006, kterým se zřizuje nástroj předvstupní pomoci (NPP) (Úř. věst. L 210, s. 82).


title: Věc C-305/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2007 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionelle (původně Cour d'arbitrage) – Belgie] – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles, Ordre des barreaux flamands, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles v. Conseil des ministres (Směrnice 91/308/EHS — Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz — Povinnost advokátů informovat příslušné orgány o každé skutečnosti, která by mohla nasvědčovat praní peněz — Právo na spravedlivý proces — Profesní tajemství a nezávislost advokátů)

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2007 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionelle (původně Cour d'arbitrage) – Belgie] – Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles, Ordre des barreaux flamands, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles v. Conseil des ministres
   (Věc C-305/05) (1)

   (Směrnice 91/308/EHS - Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz - Povinnost advokátů informovat příslušné orgány o každé skutečnosti, která by mohla nasvědčovat praní peněz - Právo na spravedlivý proces - Profesní tajemství a nezávislost advokátů)
   (2007/C 199/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour constitutionelle (původně Cour d'arbitrage)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles, Ordre des barreaux flamands, Ordre néerlandais des avocats du barreau de Bruxelles

      Žalovaný: Conseil des ministres

      Za přítomnosti: Conseil des barreaux de l'Union européenne, Ordre des avocats du barreau de Liège
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour constitutionnelle (původně Cour d'arbitrage) (Belgie) – Platnost čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2001/97/ES ze dne 4. prosince 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/308/EHS o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz (Úř. věst. L 344, s. 76) – Právo na spravedlivý proces zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a dále čl. 6 odst. 2 Smlouvy o EU – Zásada profesního tajemství a zásada nezávislosti advokátů – Povinnost advokátů informovat orgány odpovědné za boj proti praní peněz o všech skutečnostech, které by mohly být náznakem takového jednání
   Výrok
   Informační povinnost a povinnost spolupráce s orgány odpovědnými za potírání praní peněz, které jsou stanoveny v čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz, ve znění směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2001/97/ES ze dne 4. prosince 2001, a uloženy advokátům čl. 2a odst. 5 této směrnice s přihlédnutím k čl. 6 odst. 3 druhému pododstavci této směrnice, neporušují právo na spravedlivý proces, jak je zaručeno článkem 6 EÚLP a čl. 6 odst. 2 EU.

      (1)  Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


title: Věc C-214/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. června 2009 společností Anheuser-Busch, Inc., proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-191/07, Anheuser-Busch, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Budějovický Budvar, národní podnik

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. června 2009 společností Anheuser-Busch, Inc., proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-191/07, Anheuser-Busch, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Budějovický Budvar, národní podnik
   (Věc C-214/09 P)
   2009/C 193/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anheuser-Busch, Inc. (zástupci: V. von Bomhard, Rechtsanwältin, B. Goebel, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Budějovický Budvar, národní podnik

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 25. března 2009 ve věci T-191/07 a

               —

               uložil náhradu nákladů řízení žalobkyni v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Anheuser-Busch předkládá tři důvody kasačního opravného prostředku, konkrétně, zaprvé, porušení čl. 41 odst. 2 třetí věty nařízení č. 207/2009 (1) ve spojení s pravidlem 16 odst. 1 a 3 a pravidlem 20 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 (2) ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 (3) o ochranné známce Společenství, zadruhé, porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009, a zatřetí, porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.
   První dva důvody se týkají procesních záležitostí. Anheuser-Busch tvrdí, že jsou zde důležité. Pouze kdyby odvolací senát vzal v úvahu dřívější zápis IR 238 203, mohl by rozhodnout o námitkách založených na čl. 8 písm. a) nařízení č. 207/2009 vzhledem k tomu, že se týkal piv. To rovněž vedlo k tomu, že argumenty vznesené dříve během řízení o námitkách týkající se toho, zda slovo „Budweiser“ dominuje na obrazových ochranných známkách společnosti Budvar, byly zamítnuty.
   Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že společnost Budvar neměla právní povinnost předložit důkazy o trvající platnosti (tj. obnovení) svého zápisu IR 238 203. Tato povinnost vyplývala z čl. 41 odst. 2 třetí věty nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 16 odst. 1 a 3 a pravidlem 20 odst. 2 prováděcího nařízení z roku 1995 a oznámení vydaného OHIM dne 18. ledna 2002, které znovu vyzývalo společnost Budvar k předložení „dalších skutečností, důkazů a argumentů na podporu jejích námitek“. Povinností bylo předložit takové důkazy do konce lhůty uvedené v tomto oznámení, tj. do 26. února 2002. Do 21. ledna 2004 však tyto důkazy nebyly předloženy.
   Závěr Soudu prvního stupně, že čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 se nevztahuje na předložení osvědčení o obnovení zápisu, jelikož neexistuje žádná „lhůta“ pro takové předložení, byl tudíž rovněž nesprávný a vedl k porušení tohoto ustanovení. Ve skutečnosti existovala „lhůta“ a odvolací senát měl přinejmenším vykonat svou diskreční pravomoc podle čl. 76 odst. 2, pokud šlo o to, zda zohlednit důkazy. Soud prvního stupně vyložil rozhodnutí odvolacího senátu tak, že osvědčení o obnovení zápisu bylo předloženo ve lhůtě. Porušení čl. 76 odst. 2 tedy spočívá v nevyužití diskreční pravomoci odvolacího senátu a v jeho potvrzení Soudem prvního stupně.
   Soud prvního stupně rovněž nepovažoval důkazy o užívání předložené společností Budvar na podporu jejích námitek za postačující a odkázal mimoto na jiné ochranné známky než na tu, na které bylo založeno napadené rozhodnutí a základní rozhodnutí odvolacího senátu, a tím porušil čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-98/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2017 Koninklijke Philips NV, Philips Francie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-762/14, Koninklijke Philips NV, Philips France v. Komise

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2017 Koninklijke Philips NV, Philips Francie proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-762/14, Koninklijke Philips NV, Philips France v. Komise
   (Věc C-98/17 P)
   (2017/C 121/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koninklijke Philips NV, Philips Francie (zástupci: J.K. de Pree, advokát, T.M. Snoep, advokát, A.M. ter Haar, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek;

               —

               zrušil sporné rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká společností Koninklijke Philips NV a Philips France; a/nebo

               —

               zrušil pokuty uložené společnostem Koninklijke Philips NV a Philips France nebo je snížil a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelky tyto hlavní důvody a argumenty:

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když použil nesprávné právní kritérium při zjišťování omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu.

               —

               Při konstatování existence omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když překročil svou pravomoc přezkumu v plné jurisdikci.

               —

               Při konstatování existence omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že porušil povinnost uvést odůvodnění.

               —

               Tribunál jednoznačně a zjevně nesprávně posoudil důkazy ve spisu, což vedlo ke zkreslení jasného smyslu důkazů, když konstatoval, že údajný společný účel podporují další důkazy.

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když použil nesprávné právní kritérium a zkreslil jasný smysl důkazů tím, že měl za to, že společnost Philips se podílela na jediném a trvajícím protiprávním jednání jako celku a lze ji jako takovou považovat za něj odpovědnou.

               —

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uplatnil nesprávně zásadu proporcionality a neprovedl přezkum v plné jurisdikci, když zamítl výtku společnosti Philips, že použitý faktor závažnosti byl nepřiměřený porušení a roli společnosti Philips při něm.


title: Spojené věci C-587/13 P a C-588/13 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 15. ledna 2015 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, a Telefónica SA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Režim podpor stanovený španělskými daňovými předpisy — Ustanovení týkající se korporační daně a umožňující podnikům usazeným na španělském území odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu v podnicích neusazených na tomto území — Rozhodnutí prohlašující režim státních podpor za neslučitelný s vnitřním trhem“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/8

         Usnesení Soudního dvora ze dne 15. ledna 2015 – Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, a Telefónica SA v. Evropská komise
   (Spojené věci C-587/13 P a C-588/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Režim podpor stanovený španělskými daňovými předpisy - Ustanovení týkající se korporační daně a umožňující podnikům usazeným na španělském území odepsat goodwill vzniklý nabytím podílu v podnicích neusazených na tomto území - Rozhodnutí prohlašující režim státních podpor za neslučitelný s vnitřním trhem“)
   (2015/C 146/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, a Telefónica SA (zástupci: J. Ruiz Calzado a J. Domínguez Pérez, abogados, M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se odmítají.

               2)

               Společnostem Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA a Telefónica SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18.1.2014.

      Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


title: Věc T-248/07: Žaloba podaná dne 12. července 2007 – Česká republika v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/48

         Žaloba podaná dne 12. července 2007 – Česká republika v. Komise
   (Věc T-248/07)
   (2007/C 211/89)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Česká republika (Zástupce: T. Boček, vládní zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí Komise v celém rozsahu;

               —

               podpůrně, zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu týkajícím se České republiky;

               —

               uložit Komisi vrácení již vyplacené částky;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1979 v konečném znění ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských výrobků jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (1). Tímto rozhodnutím Komise určila množství masa, ovoce a rýže ve volném oběhu na území České republiky ke dnu přistoupení, přesahující množství, jež lze považovat za tvořící obvyklý převod zásob k 1. květnu 2004. Zároveň vyúčtovala žalobkyni 12,287 mil. eur v důsledku nákladů na odstranění těchto množství.
   Žalobkyně odůvodňuje svou žalobu tím, že Komise překročila svoji pravomoc a porušila tak bod 4 kapitoly 4 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení (2) tím, že v napadeném rozhodnutí založeném na tomto ustanovení stanovila finanční částku, kterou mají nové členské státy uhradit za celkové množství zásob zemědělských výrobků do rozpočtu Společenství.
   Kromě toho žalobkyně tvrdí, že i kdyby Komise měla pravomoc přijmout napadené usnesení na základě bodu 4 kapitoly 4 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení, porušila jeho přijetím zásadu proporcionality tím, že toto opatření nebylo nezbytné, resp. vhodné vzhledem k účelu, který je povinností odstranit nadlimitní zásoby sledován.
   Navíc žalobkyně uvádí, že žalovaná porušila bod 2 kapitoly 4 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení ve spojení s čl. 10 ES, jakož i zásadu právní jistoty a legitimního očekávání tím, že nevymezila pojem obvyklého převodu zásob a přijala napadené rozhodnutí netransparentním způsobem.
   Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila bod 2 kapitoly 4 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení tím, že napadené rozhodnutí nezohledňuje všechny relevantní skutečnosti.
   Nakonec žalobkyně uvádí, že žalovaná porušila bod 4 kapitoly 4 přílohy IV Aktu o podmínkách přistoupení tím, že své rozhodnutí dostatečně neodůvodnila.

      (1)  Úř. věst. L 138, s. 14.

      (2)  Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko, a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. L 236, s. 33).


title: Věc T-255/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2012 — Caixa Geral de Depósitos v. OHIM — Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona ( „la Caixa“ ) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství la caixa — Starší portugalská slovní ochranná známka CAIXA — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2012 — Caixa Geral de Depósitos v. OHIM — Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona („la Caixa“)
   (Věc T-255/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství la caixa - Starší portugalská slovní ochranná známka CAIXA - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 258/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caixa Geral de Depósitos, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: F. Porcuna de la Rosa a M. Lobato García-Miján, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. března 2009 (věc R 556/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona a Caixa Geral de Depósitos, SA.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. března 2009 (věc R 556/2008-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a jež spadají do třídy 16.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Caixa Geral de Depósitos, SA ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených OHIM a dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona.

               4)

               OHIM ponese třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených Caixa Geral de Depósitos a třetinu nákladů řízení vynaložených Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-301/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 24. června 2014 – Pfotenhilfe-Ungarn e. V. v. Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 24. června 2014 – Pfotenhilfe-Ungarn e. V. v. Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
   (Věc C-301/14)
   2014/C 303/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pfotenhilfe-Ungarn e. V.

      Žalovaný: Ministerium für Energiewende, Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein

      Další účastník řízení: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o přepravu zvířat, která se neuskutečňuje v souvislosti s hospodářskou činností ve smyslu čl. 1 odst. 5 nařízení (ES) č. 1/2005 (1), pokud je tato přeprava uskutečňována sdružením na ochranu zvířat uznaným jako obecně prospěšná společnost a pokud slouží k umisťování opuštěných psů u třetích osob za úplatu („ochranný poplatek“), která

                           a)

                           nepostačuje k pokrytí nákladů sdružení na zvíře, jeho přepravu a umístění, nebo postačuje pouze k pokrytí těchto nákladů,

                           b)

                           přesahuje výši těchto nákladů, avšak dosažený zisk slouží k financování nepokrytých nákladů na umístění jiných opuštěných zvířat, nákladů na opuštěná zvířata či jiných projektů na ochranu zvířat?

               2)

               Jedná se o subjekt, který se podílí na obchodu uvnitř Společenství ve smyslu článku 12 směrnice 90/425/EHS (2), pokud sdružení na ochranu zvířat uznané jako obecně prospěšná společnost přiváží do Německa opuštěné psy a umisťuje je u třetích osob za úplatu („ochranný poplatek“), která

                           a)

                           nepostačuje k pokrytí nákladů sdružení na zvíře, jeho přepravu a umístění, nebo postačuje pouze k pokrytí těchto nákladů,

                           b)

                           přesahuje výši těchto nákladů, avšak dosažený zisk slouží k financování nepokrytých nákladů na umístění jiných opuštěných zvířat, nákladů na opuštěná zvířata či jiných projektů na ochranu zvířat?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97; Úř. věst. L 3, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu; Úř. věst. L 224, s. 29.


title: Věc F-51/09: Žaloba podaná dne 19. května 2009 — Petrilli v. Komise

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/48

         Žaloba podaná dne 19. května 2009 — Petrilli v. Komise
   (Věc F-51/09)
   2009/C 205/89
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Petrilli (Grottammare) (zástupci: J.-L. Lodomez, J. Lodomez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování týkajícího se určení místa trvalého bydliště žalobce

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 19. února 2009, kterým orgán oprávněný ke jmenování zamítl určení místa trvalého bydliště žalobce v Itálii;

               —

               uložit Komisi zaplatit z částek dlužných z titulu zpětného uplatnění opravného koeficientu pro Itálii na jeho důchod příspěvek na znovuusídlení a dvojnásobek rodinného přídavku, od 1. července 2007 úroky na základě sazby stanovené ECB pro hlavní operace refinancování, použitelné během dotyčného období, zvýšené o dva body;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-181/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. dubna 2012 — Yvon Welte v. Finanzamt Velbert

text:
               16.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. dubna 2012 — Yvon Welte v. Finanzamt Velbert
   (Věc C-181/12)
   2012/C 174/31
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yvon Welte

      Žalovaný: Finanzamt Velbert

      Předběžná otázka

   Musí být články 56 a 58 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu v oblasti dědické daně, která v případě nabytí pozemku nacházejícího se v tuzemsku děděním po zůstaviteli, který neměl bydliště v tuzemsku, pro nabyvatele, který nemá bydliště v tuzemsku, stanoví osvobození od daně pouze ve výši 2 000 eur, zatímco kdyby měl zůstavitel nebo nabyvatel v okamžiku vzniku práva na dědictví bydliště v dotčeném členském státě, bylo by v případě nabytí děděním přiznáno osvobození ve výši 500 000 eur?


title: Věc C-425/07 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Zamítnutí stížnosti Komisí — Významná narušení společného trhu — Chybějící zájem Společenství )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 — AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-425/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Zamítnutí stížnosti Komisí - Významná narušení společného trhu - Chybějící zájem Společenství“)
   2009/C 141/17
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (zástupce: T. Asprogerakas Grivas, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a T. Christoforou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 12. července 2007 ve věci T-229/05, AEPI v. Komise (T-229/05), kterým Soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. dubna 2005, kterým byla zamítnuta stížnost podaná navrhovatelkou týkající se domnělého porušení článků 81 ES nebo 82 Smlouvy o ES organizacemi kolektivní správy práv souvisejících s právem autorským k hudebním dílům ERATO, APOLLON a GRAMMO, které požadovaly na rozhlasových a televizních stanicích nepřiměřené částky jako honorář vyplývající z práv souvisejících s právem autorským zpěváků, hudebníků a nahrávacích společností.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-280/12 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. listopadu 2013 — Rada Evropské unie v. Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Omezující opatření přijatá vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Povinnost odůvodnit opodstatněnost opatření“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/10

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. listopadu 2013 — Rada Evropské unie v. Fulmen, Fereydoun Mahmoudian, Evropská komise
   (Věc C-280/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Omezující opatření přijatá vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost odůvodnit opodstatněnost opatření)
   2014/C 45/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Fulmen, Fereydoun Mahmoudian (zástupci: A. Kronshagen a C. Hirtzberger, advokáti), Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci podporující navrhovatelku: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: J. Beeko a A. Robinson, zmocněnci, ve spolupráci s S. Lee, barrister), Francouzská republika (zástupci: E. Ranaivoson a D. Colas, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. března 2012, Fulmen a Mahmoudian v. Rada (spojené věci T-439/10 a T-440/10), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZPB ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), jakož i rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), a nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) — Specifická omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné právní posouzení — Nesprávné posouzení — Důkazní břemeno

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


title: Věc C-516/08: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/20

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-516/08)
   (2009/C 32/33)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Kaduczak a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/70/ES ze dne 1. srpna 2006, kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici „politicky exponovaných osob“ a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice 2006/70/ES uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 214, 4. 8. 2006, s. 29.


title: Věc T-410/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2013 — Bottega Veneta International v. OHIM (Tvar kabelky) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar kabelky — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Nezohlednění prvku představujícího přihlašovanou ochrannou známku — Pravidlo č. 9 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2013 — Bottega Veneta International v. OHIM (Tvar kabelky)
   (Věc T-410/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar kabelky - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nezohlednění prvku představujícího přihlašovanou ochrannou známku - Pravidlo č. 9 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2013/C 129/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bottega Veneta International Sàrl (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Mannucci, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2010 (věc R 1539/2009-1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení představovaného tvarem kabelky jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Bottega Veneta International Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc C-251/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. května 2014 – Balázs György v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 26. května 2014 – Balázs György v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Věc C-251/14)
   2014/C 303/14
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: György Balázs

      Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 4 odst. 1 a článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (1) vykládat v tom smyslu, že vedle kvalitativních požadavků stanovených vnitrostátními právními předpisy přijatými na základě této směrnice nemůže jiný vnitrostátní předpis ukládat dodavateli paliva kvalitativní požadavky, které jsou obsaženy v národní normě a které jsou k požadavkům stanoveným směrnicí dodatečné?

               2)

               Je třeba čl. 1 body 6 a 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [a předpisů pro služby informační společnosti] (2) vykládat v tom smyslu, že je-li v platnosti technický předpis (v tomto případě nařízení ministerstva vydané na základě zákonného zmocnění), může být použití národní normy přijaté v téže oblasti pouze dobrovolné, to znamená, že zákon nemůže uložit její povinné použití?

               3)

               Splňuje norma, která v okamžiku, kdy měla být podle správního orgán použita, není k dispozici v národním jazyce, kritérium veřejné dostupnosti národní normy stanovené v [čl. 1] bodě 6 směrnice 98/34/ES?

      (1)  Úř. věst. L 350, s. 58.

      (2)  Úř. věst. L 204, s. 37.


title: Věc C-522/06: Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/16

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-522/06)
   (2007/C 42/27)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro, B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že opomenulo definovat požadavky na minimální kvalifikaci požadovanou pro určité zaměstnance pracující na znovuzískávání, recyklaci, regeneraci a zneškodňování látek regulovaných podle čl. 16 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (1), a tím, co se týče Valonského regionu, že nepřijalo veškerá možná preventivní opatření za účelem odstranění a maximálního omezení úniků regulovaných látek a že neprovádělo roční kontroly za účelem určení případné přítomnosti úniků v souladu s čl. 17 odst. 1 téhož nařízení, nesplnilo povinnosti, které mu přísluší podle čl. 16 odst. 5 a čl. 17 odst. 1 tohoto nařízení.

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že Belgické království jednak opomenulo definovat požadavky na minimální kvalifikaci požadovanou pro zaměstnance pověřené znovuzískáváním, recyklací, regenerací a zneškodňováním regulovaných látek uvedených v článku 2 nařízení a obsažených v chladicích a klimatizačních zařízeních, tepelných čerpadlech, systémech protipožární ochrany a hasicích přístrojích (s výjimkou, co se týče hasicích přístrojů obsahujících halon, regionu Bruxelles-Capitale), a dále, co se týče Valonského regionu, opomenulo přijmout veškerá možná preventivní opatření za účelem odstranění a maximálního omezení úniků regulovaných látek a provádět roční kontroly za účelem určení případné přítomnosti takových úniků.

      (1)  Úř. věst. L 244, s.1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  10. ledna 2006  ve věci C-98/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny — Posouzení důsledků určitých projektů pro chráněnou lokalitu — Ochrana druhů)

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 10. ledna 2006
   ve věci C-98/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Posouzení důsledků určitých projektů pro chráněnou lokalitu - Ochrana druhů)
   (2006/C 48/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-98/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: U. Wölker) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr). Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 10. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že:

                           —

                           nestanovila, pro určité projekty uskutečněné mimo zvláštní oblasti ochrany ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, povinné posouzení důsledků na lokalitu v souladu s čl. 6 odst. 3 a 4 této směrnice bez ohledu na to, zda tyto projekty mohou mít na zvláštní oblast ochrany významný vliv;

                           —

                           povolila emise ve zvláštní oblasti ochrany bez ohledu na to, zda tyto emise mohou mít na tuto oblast významný vliv;

                           —

                           vyloučila z rozsahu působnosti ustanovení týkajících se ochrany druhů určité neúmyslné zásahy způsobené chráněným živočichům;

                           —

                           nezajistila dodržování podmínek pro odchylky stanovených v článku 16 směrnice 92/43, co se týče určitých jednání slučitelných s ochranou oblasti;

                           —

                           má právní úpravu týkající se používání fytosanitárních výrobků, která nebere dostatečně v úvahu ochranu druhů, a

                           —

                           nezajistila, aby příslušná ustanovení právních předpisů o rybolovu obsahovala dostatečné zákazy rybolovu,

                     nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 a z článků 12, 13 a 16 směrnice 92/43.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6. 2003.


title: Věc C-108/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 23. března 2009 — Ker-Optika Bt. v. ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 23. března 2009 — Ker-Optika Bt. v. ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete
   (Věc C-108/09)
   2009/C 141/43
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ker-Optika Bt.

      Žalovaný: ÁNTSZ Dél-dunántúli Regionális Intézete

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá uvádění kontaktních čoček na trh pod lékařskou konzultaci vyžadující fyzické vyšetření pacienta, takže je vyloučeno z působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/CE o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (1)?

               2)

               Je třeba v případě, že uvádění kontaktních čoček na trh nespadá pod lékařskou konzultaci vyžadující fyzické vyšetření pacienta, vykládat článek 30 ES v tom smyslu, že je v rozporu s tímto ustanovením právní úprava členského státu, která stanoví, že kontaktní čočky mohou být uváděny na trh jen v zařízeních specializovaných na lékařské nástroje?

               3)

               Je maďarská právní úprava, která umožňuje uvádění kontaktních čoček na trh výlučně v zařízeních specializovaných na lékařské nástroje, v rozporu se zásadou volného pohybu zboží zakotvenou v článku 28 ES?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, 17.7.2000, s. 1).


title: Věc T-250/09: Žaloba podaná dne 23. června 2009 — Cesea Group v. OHIM — Mangini & C. (mangiami)

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/31

         Žaloba podaná dne 23. června 2009 — Cesea Group v. OHIM — Mangini & C. (mangiami)
   (Věc T-250/09)
   2009/C 193/49
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cesea Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: D. De Simone, avvocato, D. Demarinis, avvocato, J. Wrede, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Cesea Group Srl požaduje zrušit nebo podpůrně v souladu s uvedenými žalobními důvody změnit a omezit rozsah rozhodnutí přijatého dne 20. dubna 2009 a oznámeného dne 24. dubna 2009 druhým odvolacím senátem OHIM v důsledku odvolání č. R 982/2008-2, které následovalo po řízení o neplatnosti č. 2063 C zahájené společností Mangini & C. Srl.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka obsahující výraz „mangiami“ (přihláška č. 3 113 933) pro výrobky zařazené do třídy 29, 30 a 32

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Mangini & C. Srl

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zápis slovní ochranné známky „MANGINI“ v Itálii pod č. 819 926 pro výrobky a služby třídy 30 a 42, italská obrazová ochranná známka č. 668 388 obsahující výraz „Mangini“ pro výrobky a služby třídy 30 a 42, italská obrazová ochranná známka č. 648 507 obsahující výraz „Mangini“ pro výrobky třídy 30, mezinárodní zápis č. 738 072 slovní ochranné známky „MANGINI“ pro výrobky a služby třídy 30 a 42, slovní ochranná známka „MANGINI“ obecně známá v Itálii ve smyslu článku 6b Pařížské dohody pro „výrobu jemného pečiva, sladkostí, kávy, zmrzliny a obecně cukrárenských výrobků, barové, kavárenské a restaurační služby“ a obchodní označení „MANGINI“ používané v rámci běžného obchodního styku v Itálii pro „výrobu jemného pečiva, sladkostí, kávy, zmrzliny a obecně cukrárenských výrobků, barové, kavárenské a restaurační služby“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí napadeného rozhodnutí a částečné přijetí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 40 odst. 6 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1) v rozsahu, v němž odvolací senát opřel své rozhodnutí o přezkum dokumentů, které nebyly předloženy u zrušovacího oddělení, ačkoliv se jednalo o nedostupné dokumenty, které nebyly sděleny ve stanovené lhůtě zrušovacím oddělením.

               —

               Protiprávnost prohlášení neplatnosti ohledně výrobků třídy 29, které nejsou pokryty mezinárodní ochrannou známkou Mangini & C. Srl a výrobků třídy 30, které se nevztahují na bonbóny.

      (1)  Úř. věst. L 303, 15.12.1995, s. 1.