title: Věc T-375/12: Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/16

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2012 — Brouwerij Van Honsebrouck v. OHIM
   (Věc T-375/12)
   2012/C 343/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Brouwerij Van Honsebrouck (Ingelmunster, Belgie) (zástupce: P. Maeyaert, advokát)

      Žalobkyně: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beverage Trademark Co. Ltd BTM (Tortola, Britské Panenské ostrovy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v celém rozsahu zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. června 2012 ve věci R 652/2011-2;

               —

               uložil OHIM a Beverage Trademark Co. Ltd BTM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatekal ochranné známky Společenství:Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Mezinárodní slovní ochranná známka „KASTEEL“ pro výrobky zařazené do tříy 32 — Mezinárodní přihláška č. W 975 634

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Beverage Trademark Co. Ltd BTM

      Namítaná ochranná známka nebo označení:„CASTEL BEER“ pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 42 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-217/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Milano — Itálie) — Rita Mariano v. Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL) ( Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Rovné zacházení v oblasti zaměstnání a práce — Články 12 ES a 13 ES — Přiznání pozůstalostní dávky — Vnitrostátní právní úprava stanovící rozdílná zacházení mezi pozůstalým manželem či manželkou a pozůstalým druhem či družkou )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/24

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Milano — Itálie) — Rita Mariano v. Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
   (Věc C-217/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Rovné zacházení v oblasti zaměstnání a práce - Články 12 ES a 13 ES - Přiznání pozůstalostní dávky - Vnitrostátní právní úprava stanovící rozdílná zacházení mezi pozůstalým manželem či manželkou a pozůstalým druhem či družkou“)
   2009/C 180/41
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rita Mariano

      Žalovaný: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale ordinario di Milano — Výklad článků 12 ES a 13 ES — Rovné zacházení v oblasti zaměstnání a práce — Přiznání pozůstalostní dávky — Vnitrostátní právní úprava stanovící rozdílná zacházení mezi pozůstalým manželem či manželkou a pozůstalým druhem či družkou

      Výrok

   Právo Společenství neobsahuje zákaz jakékoli diskriminace, jehož uplatnění by musely soudy členských států zajistit, jestliže případně diskriminační chování nevykazuje žádnou spojitost s právem Společenství. Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, taková spojitost není vytvořena články 12 ES a 13 ES samotnými.
   Tyto články za uvedených okolností nebrání vnitrostátní právní úpravě, na základě níž v případě úmrtí osoby v důsledku pracovního úrazu je pozůstalostní dávka ve výši odpovídající 50 % odměny, která byla této osobě vyplácena před jejím úmrtím, vyplácena pouze pozůstalému manželu nebo manželce a nezletilé dítě zemřelé osoby obdrží pouze pozůstalostní dávku ve výši 20 % z uvedené odměny.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-308/10 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. května 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Unicre-Cartão International De Crédito SA ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 74 odst. 2 — Důkazy, které na podporu námitek nebyly předloženy ve lhůtě stanovené za tímto účelem — Nezohlednění — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/11

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. května 2011 — Union Investment Privatfonds GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Unicre-Cartão International De Crédito SA
   (Věc C-308/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 74 odst. 2 - Důkazy, které na podporu námitek nebyly předloženy ve lhůtě stanovené za tímto účelem - Nezohlednění - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu)
   2011/C 204/20
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Union Investment Privatfonds GmbH (zástupce: J. Zindel, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2010 — Union Investment Privatfonds v. OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito, jímž Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelkou národních obrazových ochranných známek UniFLEXIO, UniVARIO a UniZERO pro výrobky a služby zařazené do tříd 35 a 36 proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2006, jímž bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, jímž byly zamítnuty námitky účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek podané proti zápisu obrazové ochranné známky Společenství unibanco pro výrobky zařazené do tříd 36 a 38 — Nesprávný výklad čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu ohledně důkazů, které na podporu námitek nebyly předloženy ve lhůtě stanovené za tímto účelem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Union Investment Privatfonds GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2005 ve věci C-320/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/43/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 24. února 2005
   ve věci C-320/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/43/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 93/04)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-320/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: D. Martin) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem, podaná dne 27. července 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně, J. Makarczyk a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc C-60/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale amministrativo Regionale per la Lombardia ze dne 14. prosince 2004 ve věci WWF Italia a další proti Regione Lombardia, s vedlejším účastenstvím ad opponendum Associazione migratoristi italiani

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale amministrativo Regionale per la Lombardia ze dne 14. prosince 2004 ve věci WWF Italia a další proti Regione Lombardia, s vedlejším účastenstvím ad opponendum Associazione migratoristi italiani
   (Věc C-60/05)
   (2005/C 93/24)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale amministrativo Regionale per la Lombardia ze dne 14. prosince 2004 ve věci WWF Italia a další proti Regione Lombardia, s vedlejším účastenstvím ad opponendum Associazione migratoristi italiani, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale amministrativo Regionale per la Lombardia žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je třeba směrnici 79/409/EHS (1) rozumět v tom smyslu, že bez ohledu na vnitrostátní rozdělení kompetencí mezi stát a regiony provedené vnitrostátními právními řády mají členské státy povinnost přijmout transpoziční předpisy týkající se všech situací chráněných touto směrnicí, a to především co se týče zajištění, aby úbytek vyplývající z lovu na základě odchylky nepřekročil malé množství upravené v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice?

               2)

               Pokud jde konkrétně o množství úbytku na základě odchylky, je třeba směrnici 79/409/EHS vykládat tak, že přechodný vnitrostátní předpis musí odkazovat na určený nebo určitelný parametr, i když ten je svěřen kvalifikovaným technickým orgánům, tak, aby byl úbytek způsobený lovením na základě odchylky prováděn na základě ukazatele, který objektivně stanovuje množstevní hranici, kterou není možné v rámci státu nebo regionu překročit, s ohledem na existenci případných odlišných podmínek životního prostředí?

               3)

               Je vnitrostátní ustanovení článku 19a zákona č. 157/92 týkající se povinného ale nezávazného stanoviska INFS o určení tohoto parametru, avšak bez zakotvení dohodovacího řízení mezi regiony o rozdělení závazným způsobem pro každý druh množstevního limitu odstřelu na základě odchylky, jež je dle vnitrostátních předpisů malým množstvím, správným použitím článku 9 směrnice 79/409/EHS?

               4)

               Může kontrolní postup uvedený v článku 19a zákona č. 152/97 týkající se shody s právní úpravou Společenství o úbytku způsobeném lovením na základě odchylek povolených italskými regiony, jelikož je prováděn na základě výzvy, přičemž podléhá technickým lhůtám potřebným jak pro přijetí tak pro zveřejnění opatření, během kterých se postupuje podle krátkodobého rozvrhu, v průběhu kterého jsou tyto úbytky povolené, zabezpečit účinné použití směrnice 79/409/EHS?

      (1)  Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1.


title: Věc T-224/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2008 – Imperial Chemical Industries v. OHIM (LIGHT & SPACE) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky LIGHT & SPACE — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2008 – Imperial Chemical Industries v. OHIM (LIGHT & SPACE)
   (Věc T-224/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky LIGHT & SPACE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 301/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Imperial Chemical Industries plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně S. Malynicz, barrister, a V. Chandler, solicitor, poté S. Malynicz, J. Bainbridge a K. Briggs, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. března 2007(věc R 1631/2006-1) týkající se zápisu označení LIGHT & SPACE jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Imperial Chemical Industries plc se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc C-592/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. listopadu 2011 — Anssi Ketelä

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 25. listopadu 2011 — Anssi Ketelä
   (Věc C-592/11)
   2012/C 49/25
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Anssi Ketelä

      Zúčastněné strany: Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

      Předběžné otázky

               1)

               Jak je nutno vykládat čl. 22 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1) („zahajují poprvé činnost v zemědělském hospodářství jako jeho vedoucí“) a čl. 13 odst. 4 a 6 nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 (2), je-li zemědělská činnost součástí činnosti společnosti? Je v rámci přezkumu, zda někdo poprvé zahájil činnost v zemědělském hospodářství jako jeho vedoucí, nutno pro účely posouzení dřívější činnosti vycházet z toho, že dotčená osoba měla na základě své účasti rozhodující vliv ve společnosti, nebo z toho, jak vysoký byl její zisk ze zemědělství, nebo z toho, zda je možné její činnost ve společnosti považovat za vedení funkčně a hospodářsky samostatné produkční jednotky? Nebo je nutno vlastnictví podniku posuzovat jako celek a přitom kromě výše uvedených okolností zohlednit postavení dotyčné osoby v dané společnosti, jakož i otázku, zda skutečně nese podnikatelské riziko?

               2)

               Je nutno vlastnictví podniku při posuzování otázky, jaký význam má dřívější činnost při poskytování podpory pro jinou činnost, pro niž se žádá o podporu, vykládat — pokud jde o dřívější a pokud jde o činnost — stejně? Je odepření podpory pro zahájení činnosti mladých zemědělců ve smyslu článku 22 nařízení Rady z důvodu dříve vykonávané činnosti spojeno s předpokladem, že tato dřívější činnost podle platných právních předpisů v zásadě zakládala nárok na poskytnutí podpory?

               3)

               Je nutno čl. 13 odst. 4 nařízení Komise vykládat v tom smyslu, že kritéria uvedená výše v první otázce, podle nichž se osoba považuje za vedoucího hospodářství, pokud zahájila činnost v zemědělském hospodářství, mohou být ve vnitrostátním právu upřesněna nebo blíže definována, nebo opravňuje toto ustanovení jen k definování zahájení činnosti?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (Úř. věst. L 277, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1974/2006 ze dne 15. prosince 2006, kterým se stanoví podrobná pravidla pro použití nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (Úř. věst. L 368, s. 15).


title: Věc C-181/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 9. dubna 2010 — Emilian Kuć a Halina Jeziorska-Kuć v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 9. dubna 2010 — Emilian Kuć a Halina Jeziorska-Kuć v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Věc C-181/10)
   2010/C 179/29
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Emilian Kuć a Halina Jeziorska-Kuć

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Předběžné otázky

               1)

               Použije se na zemědělce podléhajícího daňovému paušálu ve smyslu čl. 295 odst. 1 bodu 3 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), který prodává pozemky dříve používané ke své zemědělské činnosti, jež jsou v územním plánu obce určeny k zástavbě pro bytové účely a pro účely služeb, avšak byly nabyty jako zemědělské pozemky (bez DPH), článek 16 této směrnice, podle něhož se vyhrazení majetkových hodnot podniku pro soukromou potřebu osoby povinné k dani nebo k jiným účelům než pro účely podnikání považuje za dodání zboží za úplatu pouze tehdy, pokud byla daň z těchto majetkových hodnot plně nebo zčásti odpočitatelná?

               2)

               Je nutno považovat zemědělce podléhajícího daňovému paušálu ve smyslu čl. 295 odst. 1 bodu 3 směrnice 2006/112/ES, který prodává pozemky dříve používané ke své zemědělské činnosti, jež jsou v územním plánu obce určeny k zástavbě pro bytové účely a pro účely služeb, avšak byly nabyty jako zemědělské pozemky (bez DPH), za osobu povinnou k dani, která je povinna vyúčtovat DPH z tohoto prodeje podle běžného režimu?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-239/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. února 2009 – Comtec Translations v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. února 2009 – Comtec Translations v. Komise
   (Věc T-239/08) (1)

   (2009/C 69/118)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc F-91/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Bandieri v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Bandieri v. Komise
   (Věc F-91/12) (1)

   (2016/C 222/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 331, 27.10.2012, s. 33.


title: Věc T-428/12: Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. OHIM (VALORES DE FUTURO)

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/37

         Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. OHIM (VALORES DE FUTURO)
   (Věc T-428/12)
   2012/C 366/75
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa a N. González-Alberto Rodríguez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil část rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. července 2012 ve věci R 2299/2011-2, které potvrdilo zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství č. 9 408 758; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „VALORES DE FUTURO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 408 758

      Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky k zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-358/04: Žaloba podaná dne 30. srpna 2004 Georg Neumann GmbH, Berlin proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/22

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2004 Georg Neumann GmbH, Berlin proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-358/04)
   (2004/C 284/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Georg Neumann GmbH, Berlin, se sídlem Berlín (Německo), zastoupenou R. Böhmem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. června 2004 (věc R 919/2002-2);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru mikrofonového krytu pro výrobky zařazené do třídy 9 (mikrofony) – přihláška č. 493 643

               Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:

               Zamítnutí zápisu průzkumovou referentkou

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

                           —

                           Napadené rozhodnutí porušuje čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94.

                           —

                           Přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost.


title: Věc T-309/06: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2006 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/64

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2006 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)
   (Věc T-309/06)
   (2006/C 326/136)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Anheuser-Busch (BUD)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí R 305/2005-2 vydané dne 1. září 2006 druhým odvolacím senátem OHIM;

               —

               zamítnout přihlášku k zápisu slovní ochranné známky „BUD“ č. 24 711 pro označování výrobků třídy 32;

               —

               předat rozhodnutí vydané Soudem prvního stupně Evropských společenství OHIM;

               —

               uložit společnosti Anheuser-Busch náhradu všech výdajů a nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Anheuser Busch, Inc.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BUD“ pro výrobky zařazené do třídy 32 – přihláška č. 24 711

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Chráněné označení původu „BUD“ pro označování piva

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 62 odst. 1 nařízení č. 40/94 (1), jakož i článku 20 prováděcího nařízení č. 2868/95 (2) tím, že odvolací senát není příslušný pro rozhodování o platnosti označení původu, kterého se dovolává žalobce v rámci svých námitek. Žalobce rovněž uplatňuje, že označení „BUD“ je označením původu chráněným ve Francii a Rakousku. Žalobce mimoto uvádí nesprávné použití čl. 8 odst. 4 nařízení č. 40/94, neboť označení původu „BUD“ je podle žalobce označením používaným v obchodním styku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc F-70/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Mische v. Komise ( „Veřejná služba — Jmenování — Úspěšný uchazeč výběrového řízení zveřejněného po vstupu nového služebního řádu v platnost, avšak ukončeného po jeho vstupu v platnost — Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/21

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Mische v. Komise
   (Věc F-70/05) (1)

   (Veřejná služba - Jmenování - Úspěšný uchazeč výběrového řízení zveřejněného po vstupu nového služebního řádu v platnost, avšak ukončeného po jeho vstupu v platnost - Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel)
   2012/C 138/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a L. Levi, advokáti, poté R. Holland, B. Maluch a J. Mische, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6 podle méně příznivých ustanovení nového služebního řádu (článek 12 přílohy XII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků) v návaznosti na výběrové řízení, které bylo zveřejněno před vstupem služebního řádu v platnost, avšak bylo ukončeno po tomto okamžiku.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

               3)

               Rada Evropské unie, vedlejší účastnice, ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005, s. 35 (Věc byla původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-288/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).


title: Věc F-2/09: Žaloba podaná dne 19. ledna 2009 – Menghi v. ENISA

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/53

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2009 – Menghi v. ENISA
   (Věc F-2/09)
   (2009/C 55/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Achille Menghi (Cagliari, Itálie) (zástupce: L. Defalque, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí, kterým se nepotvrzuje pokračování zaměstnaneckého poměru žalobce po uplynutí zkušební doby, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 3. října 2008, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce směřující proti rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 14. března 2008, kterým nebylo potvrzeno pokračování jeho zaměstnaneckého poměru;

               —

               v důsledku toho zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 14. března 2008, kterým nebylo potvrzeno pokračování jeho zaměstnaneckého poměru;

               —

               uložit orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv náhradu finanční újmy, kterou utrpěl v důsledku nepokračování jeho zaměstnaneckého poměru původně sjednaného na tři roky, dále finanční újmy vzniklé v souvislosti s léčebnými výlohami, které musel vynaložit, jakož i náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěl v důsledku psychického obtěžování;

               —

               uložit Evropské agentuře pro bezpečnost sítí a informací náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-328/13: Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Tameio Pronias Prosopikou Trapezis Kiprou v. Komise a Evropská centrální banka

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/33

         Žaloba podaná dne 4. června 2013 — Tameio Pronias Prosopikou Trapezis Kiprou v. Komise a Evropská centrální banka
   (Věc T-328/13)
   2013/C 252/55
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Tameio Pronias Prosopikou Trapezis (Levkosia, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou, K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská centrální banka a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušil rozhodnutí euroskupiny ze dne 25. března 2013, v konečném znění obsaženém v rozhodnutí guvernéra Centrální banky Kypru, jakožto zástupce/zmocněnce Evropského systému centrálních bank ze dne 29. března 2013, K.D.P [správní nařízení] 104/2013, jímž bylo rozhodnuto o „prodeji určitých operací“ Cyprus Popular Bank Public Co Ltd, a které v podstatě představuje společné rozhodnutí Evropské centrální banky, jakož i Evropské komise;

               —

               určil, že výše uvedené rozhodnutí euroskupiny představuje v podstatě společné rozhodnutí Evropské centrální banky a Evropské komise, bez ohledu na jeho podobu či formu;

               —

               uložil Evropské centrální bace a Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je neplatné, jelikož byly překročeny pravomoci, které Smlouva o Evropské unii svěřuje nejen Evropské centrální bance, ale také Evropské komisi, takže se jedná o akt, který oba orgány přijaly ultra vires.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje právo na majetek, které je chráněno článkem 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a jejím článkem 14 a které je potvrzeno v Listině základních práv Evropské unie.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí nemá zjevně žádný právní základ a porušuje zásadu proporcionality.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí porušuje i obecně uznávané právní zásady unijního práva a především zásadu, že se nikdo nemůže dovolávat svých opomenutí k získání určité výhody a/nebo k ospravedlnění svého nesprávného či protiprávního jednání.


title: Věc T-134/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Xentral v. OHIM – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAGESJAUNES.COM — Starší národní obrazová ochranná známka LES PAGES JAUNES — Doménové jméno pagesjaunes.com — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/44

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Xentral v. OHIM – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM)
   (Věc T-134/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAGESJAUNES.COM - Starší národní obrazová ochranná známka LES PAGES JAUNES - Doménové jméno ‚pagesjaunes.com‘ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 22/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Xentral LLC (Florida, Spojené státy) (zástupce: A. Bertrand, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Pages jaunes SA (Sèvres, Francie) (zástupci: C. Bertheux Scotte, B. Potot a B. Corne, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2006 (věc R 708/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Pages jaunes SA a Xentral LLC
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Xentral LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Věc T-384/16: Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2017 – Tri-Ocean Trading v. Rada

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/63

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2017 – Tri-Ocean Trading v. Rada
   (Věc T-384/16) (1)

   (2017/C 144/97)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Věc C-518/04: Žaloba podaná dne 21. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/15

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-518/04)
   (2005/C 57/30)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. prosince 2004 žaloba podaná proti Řecké republice Komisí Evropských společenství zastoupenou Michelem Van Beekem, právním poradcem a Minasem Konstantinidisem, členem právní služby Komise.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               konstatoval, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zavedení systému přísné ochrany zmije druhu Vipera schweizeri na ostrově Milos za účelem předcházení veškerému úmyslnému rušení tohoto druhu, zejména během reprodukčního období, kdy jsou novorozené zmije závislé na matce, a během zimního spánku, jakož i za účelem předcházení veškerému ničení nebo poškozování míst rozmnožování nebo zdrojů potravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1);

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Cílem směrnice Rady 92/43/ES ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin je přispět k zajištění biologické rozmanitosti zachováním přírodních stanovišť, jakož i volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin na území členských států, na které se vztahuje.
   Žaloba Komise se týká toho, že Řecká republika nepřijala a neuplatňuje systém přísné ochrany zmije druhu Vipera schweizeri na ostrově Milos.
   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zavedení systému přísné ochrany zmije druhu Vipera schweizeri na ostrově Milos za účelem předcházení veškerému úmyslnému rušení tohoto druhu, zejména během reprodukčního období, kdy jsou novorozené zmije závislé na matce, a během zimního spánku, jakož i za účelem předcházení veškerému ničení nebo poškozování míst rozmnožování nebo zdrojů potravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

      (1)  Úř. věst. L 206, 22. července 1992, s. 7.


title: Věc T-92/07 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2008 – Frankin a další v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci a dočasní zaměstnanci — Důchod — Převod práv na důchod — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2008 – Frankin a další v. Komise
   (Věc T-92/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci a dočasní zaměstnanci - Důchod - Převod práv na důchod - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2008/C 171/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a dalších 482 úředníků a dočasných zaměstnanců Komise Evropských společenství, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007, Frankin a další v. Komise (F-3/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Jacques Frankin a dalších 482 úředníků a dočasných zaměstnanců Komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc T-232/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Lucembursko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Opatření na rozvoj venkova —  „Znevýhodněné oblasti“ a  „agro-enviromentální“ opatření — Vnitrostátní systémy správy, kontroly a sankcí — Paušální finanční oprava“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Lucembursko v. Komise
   (Věc T-232/08) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Opatření na rozvoj venkova - „Znevýhodněné oblasti“ a „agro-enviromentální“ opatření - Vnitrostátní systémy správy, kontroly a sankcí - Paušální finanční oprava)
   2012/C 32/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: F. Probst, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Theisenem a K. Spitz, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. van Rijn, poté F. Clotuche-Duvieusart a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/21/ES ze dne 8. dubna 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (Úř. věst. L 109, s. 35).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lucemburské velkovévodství ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. ledna 2005 ve věci C-356/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof): Elisabeth Mayer proti Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder (Rovné zacházení pro muže a ženy — Mateřská dovolená — Získání nároků na starobní důchod)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 13. ledna 2005
   ve věci C-356/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof): Elisabeth Mayer proti Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder (1)

   (Rovné zacházení pro muže a ženy - Mateřská dovolená - Získání nároků na starobní důchod)
   (2005/C 57/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-356/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 9. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 18. srpna 2003, v řízení Elisabeth Mayer proti Versorgungsanstalt des Bundes und der Länder, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), K. Schiemann a E. Juhász, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 6 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků, ve znění směrnice Rady 96/97/ES ze dne 20. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že brání pravidlům vnitrostátního práva, podle nichž zaměstnankyně nezíská za dobu zákonné mateřské dovolené, která je zčásti placena zaměstnavatelem, nároky na poskytnutí pojistné renty, jež je součástí doplňkového důchodového systému, z toho důvodu, že získání těchto nároků je podmíněno tím, že zaměstnankyně pobírá po dobu mateřské dovolené zdanitelný příjem.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


               25.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 334/33

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-14/14)
   (2014/C 334/14)
   Dne 17. července 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem a Janne Tysnes Kaasinovou, žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES ze dne 18. června 2009 o bezpečnosti hraček) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 127/2012 a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 5. května 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 5. března 2014 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/48/ES ze dne 18. června 2009 o bezpečnosti hraček („akt“), uvedenou v bodě 1a kapitoly XXIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 54 aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc C-168/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil Constitutionnel (Francie) dne 4. dubna 2013 — Jeremy F. v. Premier ministre

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil Constitutionnel (Francie) dne 4. dubna 2013 — Jeremy F. v. Premier ministre
   (Věc C-168/13)
   2013/C 156/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil Constitutionnel

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Jeremy F.

      Odpůrce: Premier ministre

      Předběžná otázka

   Musí být články 27 a 28 rámcového rozhodnutí Rady č. 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (1) vykládány tak, že brání tomu, aby členské státy stanovily opravný prostředek s odkladným účinkem pro vykonatelnost rozhodnutí justičního orgánu, který musí nejpozději do 30 dnů od obdržení žádosti rozhodnout o tom, zda dá souhlas k tomu, aby osoba byla stíhána, odsouzena nebo držena ve vazbě za účelem výkonu trestu odnětí svobody nebo ochranného opatření spojeného s odnětím osobní svobody za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla předána a kterého se dopustila před svým předáním, nebo o předání osoby jinému členskému státu, než je vykonávající členský stát, na základě evropského zatýkacího rozkazu vydaného kvůli trestnému činu, který byl spáchán před předáním této osoby?

      (1)  Úř. vest. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34.


title: Věc T-264/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – Gameart v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti — Dokumenty vypracované členským státem — Žádost o přístup k dokumentům podaná členskému státu — Postoupení žádosti o přístup Komisi — Odepření přístupu — Pravomoc Komise — Dokument, který pochází od orgánu — Článek 5 nařízení (ES) č. 1049/2001“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – Gameart v. Komise
   (Věc T-264/15) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti - Dokumenty vypracované členským státem - Žádost o přístup k dokumentům podaná členskému státu - Postoupení žádosti o přístup Komisi - Odepření přístupu - Pravomoc Komise - Dokument, který pochází od orgánu - Článek 5 nařízení (ES) č. 1049/2001“)
   (2017/C 195/24)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gameart sp. z o.o. (Bielsko-Biała, Polsko) (zástupce: P. Hoffman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux, A. Buchet a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, M. Kamejsza a M. Pawlicka, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: D. Warin a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: původně J.-B. Laignelot, K. Pleśniak a E. Rebasti, poté J.-B. Laignelot a E. Rebasti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. února 2015 v rozsahu, v němž Komise zamítla žádost o přístup k dokumentům vypracovaným Polskou republikou, kterou jí Polská republika postoupila na základě čl. 5 druhého pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. února 2015 se zrušuje v rozsahu, v němž Komise zamítla žádost o přístup k dokumentům vypracovaným Polskou republikou, kterou jí Polská republika postoupila na základě čl. 5 druhého pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Polská republika, Rada Evropské unie a Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


title: Věc T-163/05: Žaloba podaná dne 27. dubna 2005 Bundesverband deutscher Banken e.V. proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/28

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2005 Bundesverband deutscher Banken e.V. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-163/05)
   (2005/C 155/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Bundesverband deutscher Banken e.V., se sídlem v Berlíně, zastoupeným H.-J. Niemeyerem a K.-S. Scholzem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 20. října 2004 ve věci K (2004) 3931 konečné COR – Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 ve věci K (2004) 3931 konečné COR o podpoře Německa ve prospěch Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale (Helaba). V napadeném rozhodnutí Komise mimo jiné konstatuje, že vzdání se přiměřené úplaty ve výši 0,3 % p. a. za tu část kapitálu, která byla převedena ze spolkové země Hesensko na Helaba, představuje podporu, která je neslučitelná se společným trhem.
   Žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, protože:

               —

               Komise při posuzování obvyklé tržní úplaty vychází z nesprávného rozhodného časového období a proto nesprávně používá kritérium tržně jednajícího investora;

               —

               právní a hospodářské posouzení vloženého kapitálu je chybné;

               —

               určení kapitálové základny, která je rozhodující pro úplatu, je chybné;

               —

               Komise nesprávně určila přiměřenou úplatu za vklad do Helaba.

         Žalobce dále uplatňuje, že napadené rozhodnutí je nutno zrušit, protože porušuje povinnost odůvodnění podle článku 253 Smlouvy o ES. Žalobce uvádí, že odpočet celkových nákladů na refinancování Helaba z důvodů chybějící likvidity vkladu byl proveden bez dostatečného odůvodnění. Mimoto představuje podle názoru žalobce tento odpočet nákladů na refinancování porušení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.


title: Věc C-198/10: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Milano — Itálie) — Cassina S.p.A. v. Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Průmyslové a obchodní vlastnictví — Směrnice 98/71/ES — Právní ochrana (průmyslových) vzorů — Článek 17 — Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva — Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/21

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Milano — Itálie) — Cassina S.p.A. v. Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
      (Věc C-198/10) (1)

      (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Směrnice 98/71/ES - Právní ochrana (průmyslových) vzorů - Článek 17 - Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva - Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost)
      (2012/C 25/35)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte d'appello di Milano

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Cassina S.p.A.

         Žalované: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Milano — Výklad článků 17 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů — Vnitrostátní právní předpisy, které provedly směrnici tím, že zavedly ochranu (průmyslových) vzorů podle právních předpisů o autorském právu — Možnost členského státu rozšířit podmínky pro poskytnutí uvedené ochrany

         Výrok

      Článek 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vylučují — buď zcela, nebo v mezích předchozího užívání — z ochrany podle autorského práva tohoto členského státu (průmyslové) vzory, které se staly volnými před vstupem těchto právních předpisů v platnost, ve vztahu k jakékoli třetí osobě, která již vyrobila anebo uvedla na trh v tomto státě výrobky vyrobené podle těchto (průmyslových) vzorů před tímto datem.

         (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-453/08: Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Timsas v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/59

         Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Timsas v. Komise
   (Věc T-453/08)
   (2008/C 301/97)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Timsas Srl (Arezzo, Itálie) (zástupci: D. Dodaro, S. Pinna, S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí v rozsahu, v němž:

                           a.

                           tvrdí, že „státní podpory poskytnuté na základě regionálního zákona č. 9 z roku 1998, který byl Itálií protiprávně proveden usnesením č. 33/6 a prvním oznámením, jsou neslučitelné se společným trhem, pokud příjemce podpory nepodal žádost o podporu na základě tohoto režimu před provedením prací týkajících se počátečního investičního projektu“ (článek 1 rozhodnutí);

                           b.

                           nařizuje, aby „Italská republika zajistila u příjemců navrácení neslučitelných podpor poskytnutých na základě režimu uvedeného v článku 1“ (čl. 2 odst. 1 rozhodnutí);

                           c.

                           stanoví, že „Italská republika zrušuje veškeré platby uskutečněné při provádění podpory na základě režimu uvedeného v článku 1 ode dne přijetí tohoto rozhodnutí“ (čl. 2 odst. 4 rozhodnutí);

               —

               žalobkyně rovněž požaduje, aby byla Komisi uložena náhrada nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v této věci je totéž jako ve věcech T-394/08, Region Sardinie v. Komise, T-408/08, S. F. Turistico Immobiliare v. Komise, a T-436/08, Studio Vacanze v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s těmi, které byly uplatněny v těchto věcech.


title: Věc F-38/13: Žaloba podaná dne 26. dubna 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/59

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-38/13)
   2013/C 207/101
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o provedení výpočtu bonifikace nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru na základě nových obecných prováděcích ustanovení.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 18. června 2012 o bonifikaci nároků na důchod získaných žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


               9.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/61

         Žaloba Private Barnehagers Landsforbund ze dne 4. dubna 2007 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-5/07)
   (2007/C 186/10)
   Dne 4. dubna 2007 podala organizace Private Barnehagers Landsforbund zastoupená Peterem Dyrbergem a Ingvaldem Falchem, Advokatfirmaet Schjødt, Dronning Mauds gt 11, Oslo, Norsko žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO k Soudnímu dvoru ESVO.
   Žalobce navrhuje, aby soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 39/07/COL ze dne 27. února 2007 o veřejném financování obecních zařízení denní péče o děti v Norsku; a jednak

               2.

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

         Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce je asociace soukromých mateřských škol v Norsku.

               —

               Žalobce tvrdí, že norský systém financování mateřských škol vyžaduje státní podporu, což je neslučitelné s Dohodou o EHP.

               —

               V rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 39/07/COL ze dne 27. února 2007 se uvádí, že dotčený systém nevyžaduje státní podporu, a argumentuje za prvé tím, že mateřské školy nemohou být považovány za podniky, a za druhé, že opatření nemělo vliv na přeshraniční obchod. Dále pak, v případě, že státní podpora existuje, Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že je slučitelná s Dohodou o EHP podle čl. 59 odst. 2 této dohody.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           porušil závazek zahájit formální šetření;

                           —

                           nesprávně vyložil a použil čl. 59 odst. 2 a čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP;

                           —

                           porušil čl. 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru týkající se povinnosti odůvodnit své rozhodnutí, dále pak zásady řádné správy, zejména povinnost provést nestranné a pečlivé prošetření případu.


title: Věc T-340/08 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2009 — Timmer v. Účetní dvůr ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení — Nové a podstatné skutečnosti — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/17

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2009 — Timmer v. Účetní dvůr
   (Věc T-340/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Nové a podstatné skutečnosti - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 233/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marianne Timmer (Saint-Sauves-d’Auvergne, Francie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 5. června 2008, Timmer v. Účetní dvůr (F-123/06, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Marianne Timmer ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto stupně.

      (1)  Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


title: Věc C-410/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 3. září 2007 – Olaf Amadeus Wilhelm Happel v. Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 3. září 2007 – Olaf Amadeus Wilhelm Happel v. Wetteraukreis
   (Věc C-410/07)
   (2007/C 283/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Gießen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Olaf Amadeus Wilhelm Happel

      Žalovaný: Wetteraukreis
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na určité hazardní hry jako např. sportovní sázky, pokud v dotyčném členském státě celkově neexistuje koherentní a systematická politika omezování hazardních her, zejména proto, že vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti na jiných hazardních hrách – jako např. na státních loteriích a hrách v kasinu, a soukromými poskytovateli služeb dále mohou být poskytovány jiné hry se stejným nebo vyšším potenciálním nebezpečím závislostí – jako jsou sázky na určité sportovní události (jako koňské dostihy) a výherní automaty?

               2)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány tak, že povolení k provozování sportovních sázek, vydaná k tomu povolanými státními orgány členských států, která nejsou omezena na dotyčné území státu, opravňují majitele povolení, jakož i jím pověřené třetí osoby, aby nabízely uzavírání smluv a prováděly je rovněž v oblasti jiných členských států bez dalších potřebných vnitrostátních povolení?


title: Věc T-152/10: Žaloba podaná dne 30. března 2010 — El Corte Inglés v. OHIM — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/44

         Žaloba podaná dne 30. března 2010 — El Corte Inglés v. OHIM — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Věc T-152/10)
   2010/C 148/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Rivas Zurdo, advokát, M. López Camba a E. Seijo Veiguela, advokátky)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Azzedine Alaïa (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALIA“ (přihláška č. 3 788 999) pro výrobky tříd 3, 14, 18 a 25.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Francouzská společnost Azzedine Alaïa.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka „ALAÏA“ (č. 733 126) pro výrobky tříd 3, 18 a 25; obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „ALAÏA“ (č. 3 485 166) pro výrobky a služby tříd 16, 20 a 25; a starší nepřihlášená ochranná známka „ALAÏA“ pro výrobu a prodej oděvů a oděvních součástí pro ženy a módních doplňků.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-339/12: Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium — Outdoor Furniture (Armchairs)

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/28

         Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium — Outdoor Furniture (Armchairs)
   (Věc T-339/12)
   2012/C 295/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gandia Blasco, SA (Valencie, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)

      Žalovaný: (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. května 2012 (věc R 970/2011-3), prohlásil napadený (průmyslový) vzor Společenství č. 1512633-001 za neplatný a

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor „křesla, pohovky“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1512633 0001.

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žalobkyně požadovala prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství na základě článku 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002; zápis (průmyslového) vzoru Společenství č. 1512633 0001 pro „křesla“

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002


title: Věc T-360/17: Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Jana shoes a další v. Komise

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/42

         Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Jana shoes a další v. Komise
   (Věc T-360/17)
   (2017/C 249/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jana shoes GmbH & Co. KG (Detmold, Německo), Novi International GmbH & Co. KG (Detmold), shoe.com GmbH & Co. KG (Detmold), Wendel GmbH & Co. KG Schuhproduktionen International (Detmold) a Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen (Detmold) (zástupci: A. Willems a S. De Knop, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/423 ze dne 9. března 2017, kterým se opětovně ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd a Dongguan Texas Shoes Limited Co., kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2017, L 64, s. 72);

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že bez platného právního základu porušuje nařízení 2017/426 zásadu svěření pravomocí podle čl. 5 odst. 1 a 2 SEU a v každém případě zásadu institucionální rovnováhy podle čl. 13 odst. 2 SEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že nepřijetím nezbytných opatření k zajištění souladu s rozsudkem ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14, C&J Clark International, nařízení 2017/423 porušuje článek 266 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložením anti-dumpingového cla z dovozů obuvi, „které probíhaly během doby použitelnosti nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 a nařízení Rady (EU) 1294/2009“, nařízení 2017/423 porušuje čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) 2016/1036, (1) a zásadu právní jistoty (zákaz zpětné působnosti).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložením anti-dumpingového cla bez provedení nového posouzení zájmu Unie, nařízení 2017/423porušuje článek 21 nařízení 2016/1036, a že je v každém případě zjevně chybné dospět k závěru, že uložení antidumpingového cla bylo v unijním zájmu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, přijetím aktu, který přesahuje meze toho, co je nezbytné k dosažení jeho cíle, porušuje nařízení 2017/423 čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-120/17: Žaloba podaná dne 20. února 2017 – M&T Emporia Ilektrikon Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/46

         Žaloba podaná dne 20. února 2017 – M&T Emporia Ilektrikon Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.)
   (Věc T-120/17)
   (2017/C 121/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Soluň, Řecko) (zástupce: A. Spyridonos, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „fluo“ – přihláška č. 14 664 486

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2016 ve věci R 863/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž byla předmětná ochranná známka zamítnuta, a svolil k zápisu ochranné známky pro všechny přihlašované výrobky třídy 9 Niceské klasifikace;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených ve všech stupních řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článků 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č 207/2009.


title: Věc T-201/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Rubinum v. Komise „Veřejné zdraví — Bezpečnost potravin — Doplňková látka přidaná do krmiv — Přípravek Bacillus cereus var. toyoi — Nařízení Komise o pozastavení platnosti povolení uvedeného přípravku — Riziko pro zdraví — Nesprávné právní posouzení — Zásada předběžné opatrnosti“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2015 – Rubinum v. Komise
   (Věc T-201/13) (1)

   („Veřejné zdraví - Bezpečnost potravin - Doplňková látka přidaná do krmiv - Přípravek Bacillus cereus var. toyoi - Nařízení Komise o pozastavení platnosti povolení uvedeného přípravku - Riziko pro zdraví - Nesprávné právní posouzení - Zásada předběžné opatrnosti“)
   (2015/C 221/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rubinum, SA (Rubí, Španělsko) (zástupci: C. Bittner a P. C. Scheel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, B. Schima a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 288/2013 ze dne 25. března 2013 o pozastavení platnosti povolení přípravku Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012) stanovených v nařízeních (ES) č. 256/2002, (ES) č. 1453/2004, (ES) č. 255/2005, (ES) č. 1200/2005, (ES) č. 166/2008 a (ES) č. 378/2009 (Úř. věst. L 86, s. 15)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Rubinum, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


title: Věc F-49/09: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. října 2010 — Wendler v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Starobní důchod — Vyplácení důchodu — Povinnost otevřít bankovní účet ve státě bydliště — Volný pohyb služeb — Neopominutelný důvod — Zásada rovnosti )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. října 2010 — Wendler v. Komise
   (Věc F-49/09) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Starobní důchod - Vyplácení důchodu - Povinnost otevřít bankovní účet ve státě bydliště - Volný pohyb služeb - Neopominutelný důvod - Zásada rovnosti)
   2011/C 13/72
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Itálie) (zástupce: M. Müller-Trawinski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení žádosti Komise, aby žalobce za účelem vyplácení důchodu uvedl bankovní účet ve státě svého bydliště.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba E. Wendlera se zamítá.

               2)

               Eberhard Wendler ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení, které vynaložila Evropská komise.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 27.


title: Věc T-221/08: Žaloba podaná dne 6. června 2008 – Strack v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/45

         Žaloba podaná dne 6. června 2008 – Strack v. Komise
   (Věc T-221/08)
   (2008/C 223/79)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Köln, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise přijatá skutečně nebo na základě zákonné fikce zamítnutí ve smyslu čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 v rámci vyřízení žádostí žalobce o přístup k dokumentům ze dne 18. a 19. ledna 2008 a jeho opakovaných žádostí ze dne 22. února 2008, 18. dubna 2008 a zejména 21. dubna 2008 a obzvláště zrušit rozhodnutí ze dne 19. května 2008, v rozsahu, v němž úplně nebo částečně zamítají žádosti žalobce;

               —

               uložit Evropské komisi zaplatit žalobci náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu, která vznikla žalobci v souvislosti s vyřízením jeho žádostí, v přiměřené výši, minimálně však v symbolické výši jednoho eura,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce požádal dne 18. a 19. ledna 2008 Komisi o přístup k řadě dokumentů. Jelikož mu nebyl přístup k těmto dokumentům, přinejmenším částečně, poskytnut ve lhůtách stanovených za tímto účelem, podává tuto žalobu.
   Na odůvodnění své žaloby žalobce zejména uplatňuje, že žalovaná porušila článek 255 ES, jakož i nařízení (ES) č. 1049/2001 (1). Krom toho žalobce vytýká porušení zásady řádné správy, porušení článků 41 a 42 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásady ohledně povinnosti odůvodnění zamítavých rozhodnutí podle článku 253 ES.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise Evropských společenství (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-69/06 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 2. srpna 2006 – Aughinish Alumina v. Komise ( Předběžné opatření — Žádost o odklad provádění — Podpory udělené státy — Naléhavost )

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/10

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 2. srpna 2006 – Aughinish Alumina v. Komise
   (Věc T-69/06 R)
   („Předběžné opatření - Žádost o odklad provádění - Podpory udělené státy - Naléhavost“)
   (2006/C 249/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: J. Handoll a C. Waterson, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a K. Walkerová, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o odklad provádění rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. L 119, s. 12), v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně.
   Výrok usnesení

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-570/08: Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2010 — Deutsche Post v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Příkaz k poskytnutí informací — Akt, který není napadnutelný žalobou — Nepřípustnost“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2010 — Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-570/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Příkaz k poskytnutí informací - Akt, který není napadnutelný žalobou - Nepřípustnost)
   2010/C 234/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupce: J. Sedemund a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: B. Martenczuk, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 30. října 2008, které přikazuje poskytnutí informací v řízení o poskytnutí státní podpory společnosti Deutsche Post AG [C 36/07 (ex NN 25/2007)]

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Deutsche Post AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Vyškrtnutí věci C-159/05

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/33

         Vyškrtnutí věci C-159/05 (1)

   (2006/C 60/71)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 8. prosince 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-159/05, Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc T-87/17: Žaloba podaná dne 8. února 2017 – Kuka Systems v. EUIPO (Matrix light)

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/62

         Žaloba podaná dne 8. února 2017 – Kuka Systems v. EUIPO (Matrix light)
   (Věc T-87/17)
   (2017/C 104/86)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Německo) (zástupci: B. Maneth a C. Huch-Hallwachs, Rechtsanwälte)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Matrix light“ – Přihláška č. 14 779 714

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 886/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-67/17: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rayonen sad Varna – Bulharsko) – Todor Iljev v. Blagovesta Iljeva „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Článek 1 odst. 2 písm. a) — Oblast působnosti — Vyloučené věci — Majetkové poměry v manželství — Zánik manželství — Vypořádání majetku nabytého v průběhu manželství“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/15

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rayonen sad Varna – Bulharsko) – Todor Iljev v. Blagovesta Iljeva
   (Věc C-67/17) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 1 odst. 2 písm. a) - Oblast působnosti - Vyloučené věci - Majetkové poměry v manželství - Zánik manželství - Vypořádání majetku nabytého v průběhu manželství“)
   (2017/C 249/22)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rayonen sad Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Todor Iljev

      Žalovaná: Blagovesta Iljeva

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že na takový spor, jako je spor v původním řízení, který se týká vypořádání majetkových práv k movité věci po rozvodu manželství, kterou nabyli za trvání manželství manželé, kteří jsou státními příslušníky jednoho členského státu, avšak mají bydliště v jiném členském státě, se oblast působnosti tohoto nařízení nevztahuje, ale takový spor spadá do oblasti majetkových práv plynoucích z manželských vztahů, a proto se na něj vztahují výjimky stanovené v uvedeném čl. 1 odst. 2 písm. a).

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-384/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. září 2009 — Prunus SARL v. Directeur des services fiscaux

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Paris (Francie) dne 29. září 2009 — Prunus SARL v. Directeur des services fiscaux
   (Věc C-384/09)
   2009/C 312/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Prunus SARL

      Žalovaný: Directeur des services fiscaux

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 56 a násl. Smlouvy o ES takovým ustanovením vnitrostátních právních předpisů, jaké stanoví článek 990 D a násl. všeobecného daňového zákoníku, které poskytují právnickým osobám, jež mají své skutečné správní ústředí ve Francii nebo od 1. ledna 2008 v členském státě Evropské unie, možnost využít osvobození od sporné daně, a které podřizují tuto možnost, pokud jde o právnické osoby, které mají své skutečné správní ústředí na území třetího státu, existenci úmluvy o správní pomoci uzavřené mezi Francií a tímto státem za účelem boje proti podvodům a daňovým únikům nebo skutečnosti, že podle dohody, která obsahuje ustanovení o zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti, tyto právnické osoby nesmí podléhat vyššímu zdanění, než jakému podléhají právnické osoby, jež mají své skutečné správní ústředí ve Francii?

               2)

               Brání článek 56 a násl. Smlouvy o ES takovým ustanovením vnitrostátních právních předpisů, jaké stanoví článek 990 F a násl. všeobecného daňového zákoníku, které umožňují finančním orgánům učinit solidárně odpovědnou za odvedení daně stanovené článkem 990 D a násl. všeobecného daňového zákoníku jakoukoliv právnickou osobu, prostřednictvím které dlužník nebo dlužníci daně vlastní nemovitosti nebo požívají práv k nemovitostem?


title: Věc T-6/12: Žaloba podaná dne 5. ledna 2012 — Godrej Industries a V V F v. Rada

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/33

         Žaloba podaná dne 5. ledna 2012 — Godrej Industries a V V F v. Rada
   (Věc T-6/12)
   2012/C 49/59
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Godrej Industries Ltd (Bombaj, Indie), V V F Ltd (Bombaj) (zástupce: B. Servais, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1138/2011 ze dne 8. listopadu 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (Úř. věst. L 293, s. 1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Rada tím, že neprovedla úpravu měnového přepočtu, kterou žalobkyně požadovaly pro prodeje v eurech v období od ledna do června 2010 z důvodu trvalého zhodnocování indické rupie oproti euru během podstatné části šetřeného období, Rada porušila čl. 2 odst. 10 (zejména písm. j)) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), jak se vykládá v souladu s články 2.4 a 2.4.1 Dohody Světové obchodní organizace o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994;

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Rada tím, že nevyloučila prodeje dotyčného výrobku výrobnímu odvětví Unie z výpočtu rozpětí újmy a při analýzách újmy a příčinné souvislosti, porušila článek 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 a zejména jeho odstavce 2, 6 a 7, jakož i čl. 9 odst. 4;

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že

                           —

                           Rada tím, že nevyloučila prodeje výrobnímu odvětví Unie z výpočtu dumpingového rozpětí, porušila čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009, jak se vykládá v souladu s relevantními ustanoveními Dohody Světové obchodní organizace o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994, zejména s jejím čl. 9 odst. 1, jakož i zásady proporcionality a opodstatněnosti.

      (1)  Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.


title: Věc T-101/17: Žaloba podaná dne 15. února 2017 – Apple Distribution International v. Komise

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/39

         Žaloba podaná dne 15. února 2017 – Apple Distribution International v. Komise
   (Věc T-101/17)
   (2017/C 121/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Apple Distribution International (Cork, Irsko) (zástupci: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr a A. Patsa, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2016/2042 ze dne 1. září 2016;

               —

               rozhodl, že Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v rámci tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení směrnice o audiovizuálních mediálních službách

                           —

                           Zaprvé Evropská komise porušila čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 2 a článek 3 směrnice o audiovizuálních mediálních službách konstatováním, že princip země původu se nevztahuje na příspěvek na podporu filmové produkce. Zadruhé Evropská komise porušila čl. 13 odst. 1 směrnice o audiovizuálních mediálních službách tím, že dospěla k závěru, že tento článek umožňuje členským státům stanovit finanční příspěvky na podporu evropských děl od poskytovatelů video služeb na objednávku, kteří jsou usazeni v jiných členských státech.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 110 SFEU

                           —

                           Evropská komise porušila článek 110 SFEU konstatováním, že uložení povinnosti hradit příspěvek na podporu filmové produkce poskytovatelům video služeb na objednávku, kteří jsou usazeni v jiných členských státech, není diskriminační.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 56 SFEU

                           —

                           Evropská komise neposoudila, zda uložení povinnosti hradit příspěvek na podporu filmové produkce poskytovatelům video služeb na objednávku, kteří jsou usazeni v jiných členských státech, porušuje článek 56 SFEU

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení směrnice 98/34/ES

                           —

                           Evropská komise neposoudila, zda uložení povinnosti hradit příspěvek na podporu filmové produkce poskytovatelům video služeb na objednávku, kteří jsou usazeni v jiných členských státech, porušuje směrnici 98/34/ES.


title: Věc C-324/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  28. července 2005  (faxem ze dne  27. července 2005 ) Plus Warenhandelsgesellschaft mbH proti rozsudku vydanému dne  22. června 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-34/04, Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. července 2005 (faxem ze dne 27. července 2005) Plus Warenhandelsgesellschaft mbH proti rozsudku vydanému dne 22. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-34/04, Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-324/05 P)
   (2005/C 296/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 28. července 2005 (faxem ze dne 27. července 2005) kasační opravný prostředek podaný Plus Warenhandelsgesellschaft mbH, zastoupenou Rechtsanwälte P. H. Kortem, M.W. Husemannem, B. Piepenbrinkem, Kort Rechtsanwälte (GBR), se sídlem v Ellerstraße 123/125, DE-40227 Düsseldorf, proti rozsudku vydanému dne 22. června 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-34/04, Plus Warenhandelsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) .
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 22. června 2005 ve věci T-34/04 (1),

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci a vyhověl návrhovým žádáním, která byla vznesena v prvním stupni, podpůrně, aby věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty (Věc C-324/05 P)
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek se podáním opravného prostředku snaží zabránit tomu, aby použití slova „POWER“ v přihlášené ochranné známce („TURKISH POWER“) vedlo k převzetí práv ke starší ochranné známce. Svůj opravný prostředek proti uvedenému rozsudku odůvodňuje nesprávným právním použitím platného práva Společenství o ochranných známkách Společenství a tím, že Soud prvního stupně porušil zásadu rovného zacházení, když v napadeném rozsudku změnil rozhodovací praxi:

               1.

               Soud neuznal, že práva starší ochranné známky byla porušena převzetím samostatně určujícího slova „POWER“ v přihlášené ochranné známce. Rozsah ochrany poskytnutý Německem pro slovo „POWER“ je neomezený a jeho důsledkem je výlučné označovací právo pro předmětné zboží. Pro starší ochrannou známku musí zůstat neomezeně možné, aby byla kombinována se samostatně stojícími slovními nebo obrazovými prvky, je-li to pro její uvedení na trh nezbytné. Napadeným rozsudkem je ale účastník řízení podávající opravný prostředek ve své volnosti omezen.

               2.

               Soud neuznal, že přihlášená ochranná známka určujícím způsobem znovu používá slovo starší ochranné známky a přebírá ho jako ochrannou známku. Dominantnost slova „POWER“ v přihlášené ochranné známce není zrušena slovem „TURKISH“, protože toto v odvětví obvyklým způsobem navazuje na trhu často užívané označení tabáku „turkish blend“ a může být proto považováno za označení tabákové směsi pocházející z Turecka, která je označena známkou „POWER“. Soud proto chybně vychází z toho, že slovní spojení „TURKISH POWER“ vytváří sugestivní dojem nezávislý na slově „POWER“.

               3.

               Soud se mýlil, když vychází z dostatečných fonetických rozdílů mezi srovnávanými ochrannými známkami, neboť fonetické nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami již samo o sobě vylučuje zápis přihlášené ochranné známky. Co se týče vzhledové podobnosti srovnávaných ochranných známek, Soud pominul, že ochranné známky jsou i vzhledově formovány především svými slovními prvky, protože spotřebitel se může lépe orientovat a vzpomenout si na slova, než vzhled. Zjištění, že obrazové prvky převládají nad slovními prvky ochranné známky proto není odůvodněné.

               4.

               Soud chybně vychází z předpokladu, že relevantní veřejnost projeví zvýšenou pozornost: není doloženo, že by zákazníci při koupi cigaret jednali pozorněji, než při koupi potravin, nebo jiného spotřebního zboží. Nicméně i kdyby jim byla zvýšená pozornost připsána, není možné vyloučit, že se zákazníkům se slovem „POWER“ vybaví starší ochranná známka a přihlášenou ochrannou známku bezprostředně dají do souvislosti s podnikem účastníka řízení podávajícího opravný prostředek, totiž jako odvozenou ochrannou známku turecké směsi značky tabáku „POWER“.

      (1)  Úř. věst. C 205, s. 21.