title: Věc C-512/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. května 2013 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Doprava — Směrnice 91/440/EHS — Rozvoj železnic Společenství — Směrnice 2001/14/ES — Přidělování kapacity železniční infrastruktury — Článek 6 odst. 2 a 3 směrnice 2001/14 — Přetrvávající finanční nerovnováha — Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 3 a 4 směrnice 91/440 — Neexistence podnětů pro provozovatele infrastruktury — Článek 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice 2001/14 — Výpočet poplatku za minimální přístup“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. května 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-512/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Směrnice 91/440/EHS - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 2001/14/ES - Přidělování kapacity železniční infrastruktury - Článek 6 odst. 2 a 3 směrnice 2001/14 - Přetrvávající finanční nerovnováha - Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 3 a 4 směrnice 91/440 - Neexistence podnětů pro provozovatele infrastruktury - Článek 7 odst. 3 a čl. 8 odst. 1 směrnice 2001/14 - Výpočet poplatku za minimální přístup)
   2013/C 225/03
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, jakož i K. Bozekowska-Zawisza a M. Laszuk, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, jakož i J. Očková, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech předpisů nezbytných k dosažení souladu s. čl. 6 odst. 3 a přílohou II směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341), jakož i s čl. 4 odst. 2, čl. 6 odst. 1 až 3, čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 1 a čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nepřijala opatření poskytující podněty provozovatelům ke snižování nákladů na zajištění infrastruktury a výše poplatků za přístup, jakož i tím, že umožnila, aby do výpočtu poplatků za minimální přístupový balík a přístup k dopravním zařízením po železnici, byly zahrnuty náklady, které nemohou být považovány za přímo vynaložené na provoz železniční dopravy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 a z čl. 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury a zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Polská republika, Česká republika a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-227/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Španělsko v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Podpory na výrobu určené zpracovatelům rajčat — Namátkové kontroly během přiměřeného období — Přiměřenost )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-227/07) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpory na výrobu určené zpracovatelům rajčat - Namátkové kontroly během přiměřeného období - Přiměřenost)
   2010/C 346/76
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně T. van Rijn, poté F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 1663 v konečném znění ze dne 18. dubna 2007 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. 2007, L 106, s. 55)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-57/12: Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Good Luck Shipping v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/23

         Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Good Luck Shipping v. Rada
   (Věc T-57/12)
   2012/C 109/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Good Luck Shipping LLC (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: F. Randolph a M. Lester, barristers, a M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a to v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody, v nichž namítá, že Rada při provádění zápisu její firmy na seznamy, které jsou přílohou napadeného rozhodnutí a napadeného nařízení,

               —

               nepodala odpovídající a dostatečné odůvodnění;

               —

               nesplnila kritéria pro provedení takového zápisu nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při určování, zda tato kritéria byla v případě žalobkyně splněna, anebo zapsala žalobkyni na seznam, aniž existoval odpovídající právní základ pro provedení takového zápisu;

               —

               nezajistila ochranu práv žalobkyně na obhajobu ani práva na účinný soudní přezkum; a

               —

               neodůvodněně a nepřiměřeně poškodila základní práva žalobkyně, včetně jejího práva na ochranu majetku, podnikání a dobrého jména.


title: Věc C-465/05: Žaloba podaná Komisí Evropských společenství dne  23. prosince 2005  proti Italské republice

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/24

         Žaloba podaná Komisí Evropských společenství dne 23. prosince 2005 proti Italské republice
   (Věc C-465/05)
   (2006/C 60/46)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou E. Traversou a E. Montaguti, jako zmocněnci.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že stanovila, že

                           —

                           činnost strážce soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána pouze pod podmínkou složení slibu věrnosti Italské republice;

                           —

                           činnost soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána pouze na základě povolení vydaného prefektem;

                           —

                           uvedené povolení má jen omezenou územní platnost a jeho vydání se váže na vzetí do úvahy počtu a velikosti soukromých bezpečnostních služeb, které již vykonávají činnost na tomto území;

                           —

                           soukromé bezpečnostní služby musejí mít provozovnu ve všech provinciích, ve kterých vykonávají svou činnost;

                           —

                           každý zaměstnanec soukromé bezpečnostní služby musí mít povolení pro výkon bezpečnostní činnosti;

                           —

                           soukromé bezpečnostní služby musejí zaměstnávat minimální nebo maximální počet zaměstnanců pro to, aby získaly povolení;

                           —

                           soukromé bezpečnostní služby musejí složit jistotu u místní Cassa depositi e prestiti;

                           —

                           ceny soukromých bezpečnostních služeb jsou stanoveny povolením prefekta v rámci určitých pohyblivých mezí;

                     porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 a 49 ES.

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Činnost soukromých bezpečnostních služeb není přímou a specifickou účastí na výkonu veřejné moci. V důsledku toho se na ní nemůže vztahovat výjimka stanovená v článcích 45 a 55 Smlouvy týkající se práva usazování a volného pohybu služeb.

               1.

               Povinnost složit slib představuje překážku, která není odůvodněná ani přiměřená s ohledem na sledovaný cíl a druh profesní činnosti strážců soukromé bezpečnostní služby. Formální slib ztěžuje usazení se a všeobecně ztěžuje přístup na italský trh se soukromými bezpečnostními službami subjektům Společenství do té míry, že zcela odrazuje příležitostného poskytovatele takových služeb od jejich poskytování.

               2.

               Skutečnost, že se vyžaduje od osoby, která hodlá poskytovat soukromé bezpečnostní služby v Itálii, aby vlastnila licenci, aniž by se braly v úvahu obdobné povinnosti, kterým je poskytovatel takových služeb již podřízen v členském státě, ve kterém je usazen, představuje neodůvodněnou překážku volného pohybu služeb.

               3.

               Podnik Společenství z téhož odvětví, který se hodlá usadit v Itálii a vykonávat činnost na území určitého rozsahu, musí získat tolik licencí v kolika provinciích hodlá vykonávat svou činnost (v Itálii je 104 provincií). Mimoto žádosti o vydání těchto licencí budou moci být zamítnuty příslušným orgánem (prefektem) s ohledem na počet a velikost soukromých bezpečnostních služeb, které již působí na uvedeném území.

               4.

               Podnik, který se hodlá usadit v Itálii, bude muset zřídit tolik provozoven kolik licencí získá a kolik je provincií, na které se tyto licence vztahují, aniž by to bylo nezbytné pro poskytování služby. Mimoto stanovit povinnost disponovat provozovnami se rovná porušení svobody pohybu služeb v tom, že toto vyžaduje, aby se osoby, které poskytují takové služby v režimu přeshraničního poskytování služeb, usadily v Itálii.

               5.

               V případě příležitostného poskytování bezpečnostních služeb italský zákon vždy vyžaduje, aby měl každý zaměstnanec individuální povolení k výkonu své činnosti v Itálii a nebere v úvahu kontroly, kterým je již podřízen každý strážce soukromé bezpečnostní služby, který složil přísahu, ve svém členském státě původu.

               6.

               Licence vydávané prefekty mohou obsahovat údaje o minimálním nebo maximálním počtu zaměstnanců. Nedodržení těchto omezení má za následek odejmutí licence. Taková ustanovení představují překážku svobody usazování a volného pohybu služeb, která může zejména zcela bránit přístupu na trh malým podnikům.

               7.

               Povinnost složit jistotu u Cassa depositi e prestiti, která je uložena soukromým bezpečnostním službám italskými právními předpisy, nebere v úvahu srovnatelné povinnosti, pokud jde o jejich účel, kterým je poskytovatel již podřízen ve členském státě, ve kterém je usazen.

               8.

               Omezení svobody stanovit ceny služeb představuje další překážku svobody usazování a volného pohybu služeb. Nový subjekt, který se snaží vstoupit na uvedený trh, musí totiž čelit svým konkurentům a cena služeb představuje rozhodující činitel při získávání zákazníků.


title: Věc C-126/05: Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/13

         Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-126/05)
   (2005/C 132/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. března 2005 žaloba směřující proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou N. Yerrelem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Velká Británie tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES (1) ze dne 22. června 2000, kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES (2) o některých aspektech úpravy pracovní doby se zřetelem k odvětvím a činnostem vyňatým z uvedené směrnice nebo tím, že tyto předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy ES;

               2.

               uložil Velké Británii náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 1. srpna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.

      (2)  Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s.18.


title: Věc C-352/12: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Itálie) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano ( „Článek 99 jednacího řádu — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) — Služby — Podpůrné činnosti týkající se vypracování plánu na rekonstrukci určitých částí území obce postižených zemětřesením — Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnými subjekty, z nichž jedním je univerzita — Veřejný subjekt, který lze označit za hospodářský subjekt — Výjimečné okolnosti“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/47

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Itálie) — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano
   (Věc C-352/12) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) - Služby - Podpůrné činnosti týkající se vypracování plánu na rekonstrukci určitých částí území obce postižených zemětřesením - Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnými subjekty, z nichž jedním je univerzita - Veřejný subjekt, který lze označit za hospodářský subjekt - Výjimečné okolnosti)
   2013/C 225/81
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Žalovaní: Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

      za přítomnosti: Università degli Studi Chieti Pescara — Dipartirnento Scienze e Storia den' Architettura a Scuola di Architettura e Design Vittoria (SAD) dell'Università degli Studi di Camerino

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), článků 2 a 28, jakož i kategorií 8 a 12 přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Zadání zakázky mimo výběrová řízení stanovená směrnicí — Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnými subjekty, v jejímž rámci je poskytovatelem služeb univerzita a nevýnosnost protiplnění není zjevná — Poskytnutí služeb spočívající v realizaci studií, analýz a plánů pro rekonstrukci historického centra dvou obcí zničených zemětřesením — Způsoby zadání zakázky odůvodněné zvláštními veřejnými zájmy souvisejícími se zemětřesením

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1177/2009 ze dne 30. listopadu 2009 brání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje, aby byla bez využití hospodářské soutěže uzavřena smlouva, kterou veřejné subjekty zakládají vzájemnou spolupráci, pokud — což přísluší ověřit předkládajícímu soudu — předmětem této smlouvy není zajištění plnění veřejné služby společné těmto subjektům, tato smlouva se neřídí výlučně důvody a požadavky vlastními sledování cílů veřejného zájmu nebo může soukromého poskytovatele zvýhodnit v porovnání s jeho konkurenty. Skutečnost, že taková smlouva je uzavírána za výjimečných okolností, lze zohlednit pouze za předpokladu, že zadavatel prokáže, že jsou splněny podmínky uplatnění čl. 31 bodu 1 písm. c) této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc T-246/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2009 — Insula v. Komise ( Předběžné opatření — Oznámení o dluhu — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/39

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2009 — Insula v. Komise
   (Věc T-246/09 R)
   („Předběžné opatření - Oznámení o dluhu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   2009/C 205/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: P. Marsal a J.-D. Simonet, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti dvou oznámení o dluhu ukládajících vrácení peněžitých částek poskytnutých žalobci v rámci dohod o dotaci.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-477/04: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  12. ledna 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. ledna 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-477/04) (1)

   (2006/C 154/30)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


title: Věc T-81/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Řecko v. Komise ( „EFRR — Snížení finanční podpory — Operační program spadající pod cíl č. 1 (1994-1999), „Přístupnost a silniční tepny“ v Řecku — Přenesení vedlejších úkolů Komisí na třetí osoby — Profesní tajemství — Výše finanční opravy — Prostor Komise pro uvážení — Soudní přezkum“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/46

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Řecko v. Komise
   (Věc T-81/09) (1)

   (EFRR - Snížení finanční podpory - Operační program spadající pod cíl č. 1 (1994-1999), „Přístupnost a silniční tepny“ v Řecku - Přenesení vedlejších úkolů Komisí na třetí osoby - Profesní tajemství - Výše finanční opravy - Prostor Komise pro uvážení - Soudní přezkum)
   2011/C 269/101
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně M. Tassopoulou, zmocněnec, ve spolupráci s C. Meïdanisem a E. Lampadariosem, advokáty, poté P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci, ve spolupráci s G. Michailopoulosem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 8573 ze dne 15. prosince 2008 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), jež byla ve výši 30 104 470,47 eur poskytnuta Řecku v rámci operačního programu „Přístup a silniční tepny“ rozhodnutím Komise K(94) 3579 ze dne 16. prosince 1994, kterým byla schválena pomoc z EFRR

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2008) 8573 ze dne 15. prosince 2008 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnuté Řecku se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví jednak opravu ve výši 506 303 eur na základě projektu „Isthmos — Galota“ a dále opravu ve výši 684 343 eur na základě projektu „Křižovatka v Polymylos (smlouva 928)“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí 80 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               4)

               Komise ponese 20 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-480/07: Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – SIMSA v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/43

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – SIMSA v. Komise
   (Věc T-480/07)
   (2008/C 64/71)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA) (Salerno, Itálie) (zástupce: A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 ze dne 17. října 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-417/07, Lodato Gennaro & Co.


title: Věc C-127/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. března 2013 Guidem Strackem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 15. ledna 2013 ve věci T-392/07, Guido Strack v. Evropská komise

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. března 2013 Guidem Strackem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 15. ledna 2013 ve věci T-392/07, Guido Strack v. Evropská komise
   (Věc C-127/13 P)
   2013/C 147/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Guido Strack (zástupce: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 15. ledna 2013 ve věci T–392/07 v rozsahu, v němž nebylo vyhověno či nebylo v plném rozsahu vyhověno návrhovým žádáním žalobce,

               —

               vyhovět návrhovým žádáním uplatněným žalobcem ve věci T-392/07,

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení,

               —

               podpůrně zrušit rovněž rozhodnutí předsedy Tribunálu Evropské unie, kterým přidělil věc T-392/07 čtvrtému senátu Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) uvádí ve svém kasačním opravném prostředku devět důvodů:

               1)

               Nepříslušnost soudního kolegia a v této souvislosti procesní vady a vady v odůvodnění, jakož i související porušení čl. 6 odst. 1 EÚLP, čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv EU, čl. 50 druhého pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie a článku 12 a čl. 13 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu, jakož i dalších právních ustanovení, a to z důvodu tzv. nového přidělení věci jinému senátu v probíhajícím řízení;

               2)

               Procesní pochybení a porušení nařízení č. 1049/2001 (1), článků 6 a 13 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv EU, jakož i zásady účinné soudní ochrany, práva být vyslechnut a práva na spravedlivý proces ve spojení s nedostatky odůvodnění a se zkreslením skutkového stavu, což mělo být způsobeno odmítnutím projednat věc ve zrychleném řízení; nepřípustným omezením možností žalobce vyjádřit se a nepřipuštěním podání k opravě zprávy k jednání; nedostatečným soudním přezkumem dokumentů a zamítnutím souvisejícího návrhu žalobce na posouzení všech dokumentů in camera; zkreslením skutkového stavu, nedostatečným soudním přezkumem a porušením zásad rozložení důkazního břemene a práva na spravedlivý proces s ohledem na otázku úplnosti dokumentů a na počet potvrzujících žádostí skutečně předložených podle nařízení č. 1049/2001; nepřiměřenou délkou trvání řízení a protiprávním zacházením s příslušným návrhem na náhradu škody podaným v tomto ohledu;

               3)

               Nesprávné právní posouzení, nedostatečné upřesnění a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s formulací a rozsahem bodu 1 výroku — a částí rozsudku, na nichž je založen — ve spojení se zkreslením skutkového stavu, a to mimo jiné neuznáním dalšího trvání právního zájmu na podání žaloby;

               4)

               Zkreslení skutkového stavu, nedostatečné odůvodnění a porušení výkladových zásad v souvislosti s rozsahem žádosti žalobce o přístup k dokumentům ve věci T–110/04;

               5)

               Nesprávné právní posouzení, zkreslení skutkového stavu a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s použitím a výkladem čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s právními předpisy týkajícími se ochrany osobních údajů;

               6)

               Nesprávné právní posouzení, zkreslení skutkového stavu a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s použitím a výkladem čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001;

               7)

               Nesprávné právní posouzení a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s odmítnutím návrhu na náhradu škody uvedeného v žalobě a zejména porušení zásad v oblasti provádění důkazů a práva na účinnou soudní ochranu;

               8)

               Porušení zásady účinné soudní ochrany v rámci zamítnutí žalobcova návrhu v bodě 90 rozsudku T-392/07;

               9)

               Nesprávné právní posouzení a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s rozhodnutím o náhradě nákladů řízení.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věci T-178/10, T-263/10 a T-265/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2012 — Španělsko v. Komise ( „Operační programy Fondu soudržnosti a EFRR řízené Španělskem — Žádost o průběžnou platbu — Existence důkazů svědčících o významných nedostatcích ve fungování řídicích a kontrolních systémů — Přerušení běhu lhůty pro platbu — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Strategie auditu — Právní jistota — Legitimní očekávání — Přiměřenost“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2012 — Španělsko v. Komise
   (Věci T-178/10, T-263/10 a T-265/10) (1)

   (Operační programy Fondu soudržnosti a EFRR řízené Španělskem - Žádost o průběžnou platbu - Existence důkazů svědčících o významných nedostatcích ve fungování řídicích a kontrolních systémů - Přerušení běhu lhůty pro platbu - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Strategie auditu - Právní jistota - Legitimní očekávání - Přiměřenost)
   2012/C 227/25
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a B. Conte, jakož i, ve věci T-178/10, A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutím Komise ze dne 12. února 2010 (T-178/10), ze dne 8. dubna 2010 (T-263/10) a ze dne 15. dubna 2010 (T-265/10), kterými byly španělské orgány informovány o přerušení běhu lhůty pro vyřízení některých žádostí o průběžné platby podaných Španělským královstvím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-178/10, T-263/10 a T-265/10 se pro účely rozsudku spojují.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-173/12 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013 — Verenigde Douaneagenten BV v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Článek 220 odstavec 2 celního kodexu — Dodatečný výběr dovozního cla — Nesprávný popis skutečností — Dovoz surového třtinového cukru“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/10

         Usnesení Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013 — Verenigde Douaneagenten BV v. Evropská komise
   (Věc C-173/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 220 odstavec 2 celního kodexu - Dodatečný výběr dovozního cla - Nesprávný popis skutečností - Dovoz surového třtinového cukru)
   2013/C 108/20
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Verenigde Douaneagenten BV (zástupce: S. Moolenaar, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Burggraaf a L. Keppenne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu — Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 10. února 2012, Verenigde Douaneagenten v. Komise (T-32/11), kterým Tribunál částečně zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise COM(2010) 6754 final ze dne 1. října 2010, které stanoví, že je třeba provést dodatečné zaúčtování dovozního cla, a že prominutí tohoto cla není v konkrétním případě opodstatněné (REC 02/09)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Verenigde Douaneagenten BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc C-38/10: Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/18

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-38/10)
   2010/C 80/33
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a G. Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 39 Smlouvy o EHP tím, že přijala a ponechala v účinnosti ustanovení článků 76a, 76b a 76c zákona o dani z příjmu právnických osob (Código português do Imposto sobre o Rendimento das pessoas Colectivas, dále jen „CIRC“), podle nichž v případě přenesení sídla a ústředí portugalského podniku do jiného členského státu nebo v případě, kdy stálá provozovna ukončí svoji činnost v Portugalsku nebo ji přenese do jiného členského státu:

                           —

                           se do daňového základu hospodářského roku, v němž dojde k takovéto události, zahrnuje veškerý nerealizovaný zisk vztahující se k předmětným aktivům, zatímco nerealizovaný zisk vyplývající výlučně z vnitrostátních transakcí není do daňového základu zahrnován;

                           —

                           společníci společnosti, která přenáší své sídlo a ústředí mimo portugalské území, jsou i nadále povinni k dani, jejímž základem je rozdíl mezi hodnotou likvidních aktiv společnosti (vypočítanou ke dni přenosu v tržních cenách) a nabývací cenou jednotlivých společenských podílů;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že citované články CIRC mohou zakládat překážku pro svobodu usazování, která je zakotvena v článku 49 SFEU.
   Podle uvedené portugalské právní úpravy je nerealizovaný zisk zdaňován, pokud společnost přenese svoje sídlo a ústředí mimo portugalské území nebo když převede jednotlivé součásti obchodního majetku na stálou provozovnu nacházející se v jiném členské státě, zatímco obdobný přenos sídla v rámci portugalského území nebo převod aktiv ze sídla na pobočku v témže členském státě nevyvolává téměř žádné daňové důsledky.
   Komise nezpochybňuje daňové nároky členských států týkající se zisku dosaženého osobou, která je jakožto daňový rezident povinna k dani ze svého celkového příjmu. Komise má však za to, že portugalská právní úprava musí uplatňovat stejné pravidlo a brát v potaz tytéž skutečnosti zakládající daňovou povinnost — konkrétně realizaci aktiv nebo jakýkoli jiný faktor, který vyvolává korekci odpisů — bez ohledu na to, zda jsou sídlo, ústředí nebo součásti obchodního majetku přeneseny mimo portugalské území, nebo na něm setrvají.
   Komise má za to, že společnosti musí mít právo přenést své sídlo nebo svá jednotlivá aktiva do jiného členského státu, aniž by byly zatěžovány příliš složitými a finančně náročnými postupy, neboť podle názoru Komise neexistuje důvod pro okamžitý výběr daní z nerealizovaného zisku v případě přenosu sídla a ústředí portugalské společnosti do jiného členského státu nebo ukončení činnosti stálé provozovny na portugalském území nebo přenosu její činnosti z Portugalska do jiného členského státu, jestliže tento druh zdanění neexistuje ve srovnatelných vnitrostátních situacích.
   Je zajisté nutné zajistit zvláštní ochranu právům určitých zainteresovaných subjektů, jako jsou zejména věřitelé, menšinoví akcionáři a orgány daňové správy, avšak mělo by se tak dít způsobem, který je slučitelný se zásadou proporcionality, jak ji vykládá Soudní dvůr.
   V tomto kontextu by Portugalská republika mohla například určit hodnotu nerealizovaného zisku, u něhož hodlá zachovat svoji daňovou pravomoc, tak aby nedocházelo k okamžité splatnosti daně, ani nebyly stanoveny další podmínky týkající se odkladu její úhrady.
   Pokud jde o cíl zajistit účinnou daňovou kontrolu a potírat daňové úniky, lze jej dosáhnou i méně omezujícími metodami za použití mechanismů upravených směrnicí 77/799/EHS (1) ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní nebo směrnicí Rady 2008/55/ES (2) ze dne 26. května 2008 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření.
   Komise má za to, že portugalská právní úprava překračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení sledovaných cílů, a sice zajištění efektivity daňového systému. Komise je proto toho názoru, že portugalská právní úprava musí uplatňovat stejné pravidlo bez ohledu na to, zda jsou sídlo, ústředí nebo součásti obchodního majetku převedeny mimo portugalské území, nebo na něm setrvají. Daň podle Komise musí být vybrána až poté, co dojde ke zvýšení hodnoty aktiv.

      (1)  Úř. věst. L 336, s. 15; Zvl. vyd. 09/01, s. 63.

      (2)  Úř. věst. L 150, s. 28.


title: Věc C-223/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2012 Rakouskou republikou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, Land Burgenland a Rakouská republika v. Evropská komise

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2012 Rakouskou republikou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, Land Burgenland a Rakouská republika v. Evropská komise
   (Věc C-223/12 P)
   2012/C 194/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rakouská republika (zástupkyně: C. Pesendorfer, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Land Burgenland

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2012 ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08;

               —

               rozhodnout s konečnou platností o právním sporu, prohlásit za neplatné rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C-56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (Úř. věst. 2008, L 239, s. 32) a uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem

               —

               podpůrně k návrhu v bodě 2 vrátit věc Tribunálu, aby věc rozhodl a řídil se při tom právním posouzením obsaženým v rozsudku Soudního dvora, a vyhradit si rozhodnutí o nákladech řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka napadá tímto kasačním opravným prostředkem rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 28. února 2012 vydaný ve spojených věcech T-268/08 a T-281/08, kterým tento soud zamítl žalobu navrhovatelky podanou proti rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland.
   Navrhovatelka vznáší dva důvody kasačního opravného prostředku:
   1)   Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že Komise při hodnocení nabídek správně nezohlednila rizika plynoucí pro tento spolkový stát z ručení za neplnění závazků (Ausfallhaftung)

   Tribunál se chybně odvolává na judikaturu, která není na tento případ použitelná a případně, pokud je použitelná alespoň ve své podstatě, je v rozporu s úvahami Tribunálu.
   Tribunál navíc nezohlednil další judikaturu, která je v rozporu s jeho úvahami.
   Tribunál nesprávně považoval rizika plynoucí z ručení za neplnění závazků za rizika, která nelze zohlednit, ačkoli ručení za neplnění závazků představuje existující a tedy oprávněnou podporu.
   2)   Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU konstatováním, že Komise dospěla k chybnému závěru, že ani výsledek, ani doba trvání řízení před Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) neodůvodnily prodej Bank Burgenland společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung

   Tribunál považoval za nesprávné konstatování Komise, že neexistovaly žádné informace o tom, že FMA zakáže prodej konsorciu, avšak přitom vycházel chybně z předpokladu, že informace předložené navrhovatelkou nebyly pro povolovací řízení před FMA relevantní a nebyly tímto orgánem ani zohledněny.
   Tribunál navíc při konstatování, že neexistovaly žádné skutečnosti, které by naznačovaly, že délka řízení před FMA značně ohrozila šance na privatizaci Bank Burgenland, přehlédl konkrétní důkazy předložené navrhovatelkou.
   Tribunál pak také použil chybné kritérium přezkumu a kontroly.


title: Věc T-293/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Lofaro v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Lhůta pro podání stížnosti — Datum podání stížnosti — Doručení administrativě — Zásada právní jistoty )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/46

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Lofaro v. Komise
   (Věc T-293/07) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Lhůta pro podání stížnosti - Datum podání stížnosti - Doručení administrativě - Zásada právní jistoty“)
   (2009/C 44/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Alessandro Lofaro (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-L. Laffineur, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 24. května 2007, Lofaro v. Komise (F-27/06 a F-75/06, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) za účelem zrušení tohoto usnesení
   Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Alessandro Lofaro ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc C-531/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2012 Commune de Millau a Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve spojených věcech T-168/10 a T-572/10, Evropská komise v. SEMEA a Commune de Millau

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2012 Commune de Millau a Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve spojených věcech T-168/10 a T-572/10, Evropská komise v. SEMEA a Commune de Millau
   (Věc C-531/12 P)
   2013/C 32/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Commune de Millau, Société d'économie mixte d'équipement de l'Aveyron (SEMEA) (zástupce: F. Bleykasten, avocat)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. září 2012,

         Nově rozhodnout o sporu tak, že

               —

               rozhodne, že Tribunál není příslušný k rozhodnutí o žalobě podané Komisí proti Commune de Millau ve věci T-572/10;

               —

               odkázat Komisi na francouzské soudy, které mají v této věci pravomoc;

               —

               rozhodne, že žaloba Komise proti SEMEA ve věci T-168/10 je nepřípustná;

         Ve věci samé

               —

               konstatovat, že povinnost, na které se zakládají požadavky Komise, je podle francouzského práva promlčena;

               —

               zamítnout návrhy Komise směřující proti Commune de Millau a SEMEA;

         Podpůrně

               —

               konstatovat, že Komise porušila zásadu právní jistoty a zásadu řádné správy;

               —

               konstatovat, že došlo k založení mimosmluvní odpovědnosti Unie vůči Commune de Millau a SEMEA;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit Commune de Millau a SEMEA částku ve výši 41 012 euro navýšenou o úroky a příslušenství vypočtené podle francouzského práva, splatných k datu rozsudku, jenž má být vydán;

               —

               konstatovat a rozhodnout, že Komise ponese náklady tohoto řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňují proti rozsudku Tribunálu čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé, Commune de Millau tvrdí, že Tribunál není příslušný k rozhodnutí o žalobě podané proti ní. Podle ní nemůže právnická osoba francouzského veřejného práva sjednat rozhodčí doložku formou ujednání ve prospěch třetí osoby. Podle účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek neexistuje úmluva, v jejímž rámci by Comuunue de Millau mohla sjednat rozhodčí doložku ve prospěch Komise.
   Zadruhé, SEMEA tvrdí, že v situaci, kdy byla sama ve stavu platební neschopnosti, provedla platnou likvidaci svých společenstevních práv a závazků převodem majetku na společníka, který je platebně schopnou právnickou osobu veřejného práva (Commune de Millau).
   Zatřetí, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál provedl nesprávné právní posouzení, když neuplatnil právní ustanovení použitelné na promlčení. Sporná pohledávka totiž vznikla u příležitosti obchodní transakce mezi SEMEA a Komisí. Bez ohledu na veřejnoprávní povahu smlouvy uzavřené mezi SEMEA a Komisí se podle účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek v projednávaném případě na promlčení uplatňuje článek 189a, nyní článek 110-4 francouzského obchodního zákoníku. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tedy zastávají názor, že pohledávka Komise je promlčena.
   Konečně, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Tribunálu vytýkají, že neuznal odpovědnost Komise, ačkoli její nečinnost po dobu 12 let ve vztahu k vymáhání její pohledávky představuje pochybení a je v rozporu s čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie. Výše úroků, které Komise požaduje, též souvisí s její nečinností, pokud jde o vymáhání její pohledávky, takže mezi údajnou škodou a jednáním Komise existuje příčinná souvislost. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek konečně tvrdí, že škoda souvisí s tím, že nemohly včas přijmout opatření, aby splnily požadavky Komise.


title: Věc C-371/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — National Grid Indus BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam ( „Přemístění sídla skutečného vedení společnosti do jiného členského státu, než je stát jejího založení — Svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Zdanění latentních kapitálových zisků plynoucích z aktiv společnosti přemisťující své sídlo mezi členskými státy — Vyměření daně k datu přemístění sídla — Okamžitý výběr daně — Proporcionalita“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam — Nizozemsko) — National Grid Indus BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam
   (Věc C-371/10) (1)

   (Přemístění sídla skutečného vedení společnosti do jiného členského státu, než je stát jejího založení - Svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Zdanění latentních kapitálových zisků plynoucích z aktiv společnosti přemisťující své sídlo mezi členskými státy - Vyměření daně k datu přemístění sídla - Okamžitý výběr daně - Proporcionalita)
   2012/C 32/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof te Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: National Grid Indus BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst Rijnmond/kantoor Rotterdam

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te Amsterdam — Výklad článku 43 ES (nyní článek 49 SFEU) — Vnitrostátní daňová ustanovení, která v případě přemístění sídla nebo aktiv společnosti do jiného členského státu stanoví okamžité zdanění

      Výrok

               1)

               Společnost založená podle práva členského státu, která přemisťuje sídlo svého skutečného vedení do jiného členského státu, aniž má takové přemístění sídla vliv na postavení dané společnosti jakožto společnosti prvního členského státu, se může dovolávat článku 49 SFEU za účelem zpochybnění legality zdanění prováděného prvním členským státem při takovém přemístění sídla.

               2)

               Článek 49 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že:

                           —

                           nebrání právní úpravě členského státu, podle které se výše daně z latentních kapitálových zisků plynoucích z aktiv společnosti stanoví definitivně — bez ohledu na kapitálové ztráty nebo zisky, které mohou být realizovány později — v okamžiku, kdy společnost z důvodu přemístění sídla svého skutečného vedení do jiného členského státu přestane dosahovat zdanitelných zisků v prvním členském státě; v této souvislosti je irelevantní, že se zdaněné latentní kapitálové zisky vztahují ke kurzovým ziskům, jež se v hostitelském členském státě nemohou s ohledem na daňové právní předpisy platné v tomto státě projevit;

                           —

                           brání právní úpravě členského státu, která stanovuje okamžitý výběr daně z latentních kapitálových zisků plynoucích z aktiv společnosti, která přemísťuje sídlo svého skutečného vedení do jiného členského státu, v okamžiku tohoto přemístění.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc F-123/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 23. ledna 2008 – De Fays v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/71

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 23. ledna 2008 – De Fays v. Komise
   (Věc F-123/07)
   (2008/C 64/119)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání sporu.


title: Věc T-479/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2017 – Kendrion v. Evropská unie „Mimosmluvní odpovědnost — Přesnost žaloby — Přípustnost — Článek 47 Listiny základních práv — Přiměřená lhůta soudního rozhodování — Majetková újma — Úroky z nezaplacené pokuty — Náklady na bankovní záruku — Nemajetková újma — Příčinná souvislost“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2017 – Kendrion v. Evropská unie
   (Věc T-479/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Přesnost žaloby - Přípustnost - Článek 47 Listiny základních práv - Přiměřená lhůta soudního rozhodování - Majetková újma - Úroky z nezaplacené pokuty - Náklady na bankovní záruku - Nemajetková újma - Příčinná souvislost“)
   (2017/C 078/24)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kendrion NV (Zeist, Nizozemsko) (zástupci: původně P. Glazener a T. Ottervanger, poté T. Ottervanger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně A. Placco, poté J. Inghelram a E. Beysen, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, S. Noë a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu újmy, která měla vzniknout žalobkyni z důvodu délky řízení před Tribunálem v rámci věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, Kendrion v. Komise (T-54/06, nezveřejněný, EU:T:2011:667).

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské unii, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, se ukládá, aby společnosti Kendrion NV nahradila škodu ve výši 588 769,18 eura z titulu majetkové újmy vzniklé této společnosti z důvodu nedodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování ve věci, v níž byl vydán rozsudek ze dne 16. listopadu 2011, Kendrion v. Komise (T-54/06, nezveřejněný, EU:T:2011:667).

               2)

               Unii, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, se ukládá, aby společnosti Kendrion nahradila újmu ve výši 6 000 eur z titulu nemajetkové újmy vzniklé této společnosti z důvodu nedodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování ve věci T-54/06.

               3)

               Náhrady újmy uvedené v bodech 1 a 2 výše se zvýší o úroky z prodlení ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení, o sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o tři a půl procentních bodů.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které byly vynaloženy společností Kendrion a souvisejí s námitkou nepřípustnosti, ohledně které bylo vydáno usnesení ze dne 6. ledna 2015, Kendrion v. Evropská unie (T-479/14, nezveřejněné, EU:T:2015:2).

               6)

               Společnost Kendrion a Unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie, ponesou vlastní náklady řízení související se žalobou, která vedla k vydání tohoto rozsudku.

               7)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc C-304/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               16.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 120/10

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. ledna 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-304/10) (1)

   2011/C 120/24
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-654/16: Žaloba podaná dne 13. září 2016 – Foshan Lihua Ceramic v. Komise

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/19

         Žaloba podaná dne 13. září 2016 – Foshan Lihua Ceramic v. Komise
   (Věc T-654/16)
   (2016/C 428/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Čína) (zástupci: B. Spinoit a D. Philippe, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise C(2016) 2136 final ze dne 11. července 2016, kterým se zamítá žádost o částečný prozatímní přezkum konečného antidumpingového cla zavedeného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 917/2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky, omezený na otázky dumpingu,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, spočívající v tom, že žalovaná porušila ustanovení čl. 17 odst. 3 ve spojení s čl. 11 odst. 3 a 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1).

      (1)  Úř. věst. 2009, L 343, s. 51.


title: Věc C-62/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverfassungsgericht – Německo) – Peter Gauweiler a další v. Deutscher Bundestag „Řízení o předběžné otázce — Hospodářská a měnová politika — Rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB) o některých technických parametrech přímých měnových operací Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů — Články 119 SFEU a 127 SFEU — Pravomoci ECB a Evropského systému centrálních bank — Transmisní mechanismus měnové politiky — Udržení cenové stability — Proporcionalita — Článek 123 SFEU — Zákaz měnového financování členských států eurozóny“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/12

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverfassungsgericht – Německo) – Peter Gauweiler a další v. Deutscher Bundestag
   (Věc C-62/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Hospodářská a měnová politika - Rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB) o některých technických parametrech přímých měnových operací Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů - Články 119 SFEU a 127 SFEU - Pravomoci ECB a Evropského systému centrálních bank - Transmisní mechanismus měnové politiky - Udržení cenové stability - Proporcionalita - Článek 123 SFEU - Zákaz měnového financování členských států eurozóny“)
   (2015/C 279/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverfassungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber a další, Johann Heinrich von Stein a další, Fraktion DIE LINKE im Deutschen Bundestag

      Odpůrce: Deutscher Bundestag

      Za přítomnosti: Bundesregierung

      Výrok

   Článek 119 SFEU, čl. 123 odst. 1 SFEU, čl. 127 odst. 1 a 2 SFEU a články 17 až 24 Protokolu (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky musí být vykládány v tom smyslu, že opravňují Evropský systém centrálních bank (ESCB) k přijetí takového programu nákupu státních dluhopisů na sekundárních trzích, jaký byl ohlášen v tiskové zprávě zmíněné v zápise z 340. zasedání Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB) konaného ve dnech 5. a 6. září 2012.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc C-146/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 26. března 2009 — Efkon AG v. Evropský parlament, Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Směrnice 2004/52/ES — Interoperabilita elektronických systémů pro výběr mýtného ve Společenství — Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/14

         Usnesení Soudního dvora ze dne 26. března 2009 — Efkon AG v. Evropský parlament, Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
   (Věc C-146/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Směrnice 2004/52/ES - Interoperabilita elektronických systémů pro výběr mýtného ve Společenství - Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2009/C 205/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Efkon AG (zástupce: M. Novak, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a A. Neergaard, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Karlsson, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a G. Braun, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 22. ledna 2008 ve věci Efkon v. Parlament a Rada (T-298/04), kterým Soud zamítl jako nepřípustnou žalobu směřující ke zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/52/ES ze dne 29. dubna 2004 o interoperabilitě elektronických systémů pro výběr mýtného ve Společenství (Úř. věst. L 166, s. 124; Zvl. vyd. 13/34, s. 856) — Požadavek osobního dotčení napadeným aktem — Právo být vyslechnut v soudním řízení — Délka trvání řízení před Soudem

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Efkon AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-104/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 24. února 2010 — Patrick Kelly v. National University of Ireland

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 24. února 2010 — Patrick Kelly v. National University of Ireland
   (Věc C-104/10)
   2010/C 134/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Patrick Kelly

      Žalovaná: National University of Ireland

      Předběžné otázky

               1)

               Opravňuje čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 97/80/ES (1) žadatele o odborné vzdělávání, který je přesvědčen, že mu byl odepřen přístup k odbornému vzdělávání, protože ve vztahu k němu nebyla uplatněna zásada rovného zacházení, ke získání informací o příslušné způsobilosti ostatních žadatelů o daný kurz, zejména žadatelů, jimž nebyl odepřen přístup k odbornému vzdělávání, takže žadatel může „soudu nebo jinému příslušnému orgánu prokázat skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci“?

               2)

               Opravňuje článek 4 směrnice Rady 76/207/EHS (2) žadatele o odborné vzdělávání, který je přesvědčen, že mu byl odepřen přístup k odbornému vzdělávání „na základě stejných kritérií“ a že byl diskriminován „na základě pohlaví“, pokud jde o přístup k odbornému vzdělávání, ke získání informací, které má poskytovatel studijního programu o příslušné způsobilosti ostatních žadatelů o daný program, zejména žadatelů, jimž nebyl odepřen přístup k odbornému vzdělávání?

               3)

               Opravňuje článek 3 směrnice Rady 2002/73/ES (3) zakazující „přímou nebo nepřímou diskriminaci na základě pohlaví“, pokud jde o „přístup“ k odbornému vzdělávání, žadatele o odborné vzdělávání, který prohlašuje, že byl diskriminován „na základě pohlaví“, pokud jde o přístup k odbornému vzdělávání, ke získání informací, které má poskytovatel studijního programu o příslušné způsobilosti ostatních žadatelů o daný program, zejména žadatelů, jimž nebyl odepřen přístup k odbornému vzdělávání?

               4)

               Liší se povaha závazku podle čl. 267 odst. 3 SFEU v členském státě s kontradiktorním (na rozdíl od vyšetřovacího) právním systémem, a pokud ano, v jakém ohledu?

               5)

               Může být nárok na informace podle výše uvedených směrnic ovlivněn působením vnitrostátních předpisů nebo předpisů evropského práva týkajících se důvěrnosti?

      (1)  Směrnice Rady 97/80/ES ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví.
   Úř. věst. L 14, s. 6; Zvl. vyd. 05/03, s. 264.

      (2)  Směrnice Rady 76/20/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky.
   Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Text s významem pro EHP).
   Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04 s. 255.


title: Věc F-47/11: Žaloba podaná dne 15. dubna 2011 — ZZ v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/56

         Žaloba podaná dne 15. dubna 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-47/11)
   2011/C 252/123
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: W. Bode, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o vyloučení žalobkyně z otevřeného výběrového řízení EPSO AST/100/09 a žádost o přístup k informacím o průběhu výběrového řízení

      Návrhová žádání

   Žalobkyně požaduje,

               —

               uložit žalované povinnost, aby žalobkyni poskytla podrobné informace o dosavadním průběhu výběrového řízení a jednotlivých zkouškách, včetně procesu hodnocení zkoušek, a to především — nikoli však výlučně — prostřednictvím:

                           —

                           nahlédnutí do všech dokumentů, které má žalovaná k dispozici ohledně účasti žalobkyně ve výběrovém řízení, včetně dokumentů, které se týkají hodnocení zkoušek žalobkyně;

                           —

                           poskytnutí podrobných informací o tom, jakým způsobem se v praktickém testu a) dospělo u žalobkyně k celkovému počtu 12 bodů;

                           —

                           poskytnutí informací o průběhu výběrového řízení obecně, včetně sdělení počtu uchazečů, kteří se účastnili ústní a praktické zkoušky; o počtu uchazečů, kteří uspěli v ústní zkoušce; o počtu uchazečů, kteří obstáli v praktickém testu a); o kritériích stanovených výběrovou komisí pro účely hodnocení např. hodnotící schémata, faktory, podle kterých musí být určitá část bodů rozdělena na jednotlivé části zkoušek nebo na určitá hodnotící kritéria; o počtu bodů dosažených ostatními uchazeči v praktických testech a) a b), jakož i informace o tom, jak se k těmto bodům dospělo;

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 28. 9. 2010, jakož i potvrzující rozhodnutí ze dne 5. 4. 2011 s tím účinkem, že se žalobkyně může dále účastnit výběrového řízení, a jako první krok opravit praktický test b) žalobkyně;

               —

               uložit žalované povinnost nahradit žalobkyni mimosoudní výlohy, které jí vznikly podáním tří správních stížností a této žaloby.


title: Věc T-488/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Galileo International Technology v. OHIM – GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/32

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Galileo International Technology v. OHIM – GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS (GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS)
   (Věc T-488/08)
   (2009/C 19/61)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados) (zástupci: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert a M. Blair, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Galileo Sistemas y Servicios, SL (Tres Cantos, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. srpna 2008 ve věci R 403/2006-4; a

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, aby nesli vlastní náklady řízení a nahradili náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „GSS GALILEO SISTEMAS Y SERVICIOS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 38.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní označení „GALILEO“ přihlášené jako ochranná známka Společenství pod č. 170 167 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 39, 41 a 42; slovní označení „GALILEO“ zapsaná jako ochranná známka Společenství pod č. 2 157 501 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38, 39, 41 a 42; obrazové označení „powered by Galileo“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 516 799 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38, 39, 41 a 42; obrazové označení „GALILEO INTERNATIONAL“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 330 084 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 39, 41 a 42; obrazové označení „GALILEO INTERNATIONAL“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 2 159 069 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38, 39, 41 a 42; starší označení chráněná v různých členských státech, totiž nezapsaná ochranná známka, obchodní jméno a označení používané v obchodním styku pro určené výrobky a služby.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno ve vztahu k namítaným výrobkům a službám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že (i) odvolací senát neprovedl celkové posouzení dotčené ochranné známky Společenství ve vztahu ke slovním ochranným známkám „GALILEO“; (ii) odvolací senát se dopustil pochybení v rámci svého posouzení dotčené ochranné známky Společenství ve vztahu ke starším kombinovaným ochranným známkám obsahujícím slovo „GALILEO“; a (iii) odvolací senát se dopustil pochybení v rámci svého posouzení podobnosti výrobků. Porušení čl. 63 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že odvolací senát nevrátil věc zpět námitkovému oddělení k rozhodnutí podle čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení Rady č. 40/94.


title: Věc T-366/08: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Federcoopesca a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 530/2008 — Obnova populace tuňáka obecného — Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 — Akt s obecnou působností — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Federcoopesca a další v. Komise
   (Věc T-366/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Obnova populace tuňáka obecného - Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 - Akt s obecnou působností - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 109/27
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Řím, Itálie) a osm dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: P. Cavasola, V. Cannizzaro a G. Micucci, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) a osm dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vznikly Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc T-577/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. ledna 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH a Gascogne v. Evropská unie „Mimosmluvní odpovědnost — Přesnost žaloby — Promlčení — Přípustnost — Článek 47 Listiny základních práv — Přiměřená lhůta soudního rozhodování — Majetková újma — Vzniklé ztráty — Úroky z částky nezaplacené pokuty — Náklady na bankovní záruku — Ztráta příležitosti — Nemajetková újma — Příčinná souvislost“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. ledna 2017 – Gascogne Sack Deutschland GmbH a Gascogne v. Evropská unie
   (Věc T-577/14) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Přesnost žaloby - Promlčení - Přípustnost - Článek 47 Listiny základních práv - Přiměřená lhůta soudního rozhodování - Majetková újma - Vzniklé ztráty - Úroky z částky nezaplacené pokuty - Náklady na bankovní záruku - Ztráta příležitosti - Nemajetková újma - Příčinná souvislost“)
   (2017/C 053/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Německo) a Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Francie) (zástupci: F. Puel, E. Durand a L. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie (zástupci: původně A. Placco, poté J. Inghelram a S. Chantre, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: N. Khan, V. Bottka a P. van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 268 SFEU, směřující k získání náhrady újmy, která měla vzniknout žalobkyním z důvodu délky řízení před Tribunálem v rámci věcí, ve kterých byly vydány rozsudky ze dne 16. listopadu 2011, Groupe Gascogne v. Komise (T-72/06, nezveřejněný, EU:T:2011:671), a ze dne 16. listopadu 2011, Sachsa Verpackung v. Komise (T-79/06, nezveřejněný, EU:T:2011:674).

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropské unii, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, se ukládá, aby společnosti Gascogne nahradila škodu ve výši 47 064,33 eura z titulu majetkové újmy vzniklé této společnosti z důvodu nedodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování ve věcech, ve kterých byly vydány rozsudky ze dne 16. listopadu 2011, Groupe Gascogne v. Komise (T-72/06, nezveřejněný, EU:T:2011:671), a ze dne 16. listopadu 2011, Sachsa Verpackung v. Komise (T-79/06, nezveřejněný, EU:T:2011:674). Tato náhrada škody bude navýšena o kompenzační úroky ode dne 4. srpna 2014 do vydání tohoto rozsudku o roční sazbě inflace zjištěné pro dané období Eurostatem (Statistický úřad Evropské unie) v členském státě, ve kterém má tato společnost sídlo.

               2)

               Unii, zastoupené Soudním dvorem Evropské unie, se ukládá, aby společnosti Gascogne Sack Deutschland GmbH i společnosti Gascogne nahradila škodu ve výši 5 000 eur z titulu nemajetkové újmy, která těmto společnostem vznikla z důvodu nedodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování ve věcech T-72/06 a T-79/06.

               3)

               Náhrady újmy uvedené v bodech 1 a 2 výše se zvýší o úroky z prodlení ode dne vydání tohoto rozsudku do úplného zaplacení, o sazbě stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body.

               4)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               5)

               Unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které byly vynaloženy společnostmi Gascogne Sack Deutschland a Gascogne a souvisejí s námitkou nepřípustnosti, ohledně které bylo vydáno usnesení ze dne 2. února 2015, Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Evropská unie (T-577/14, nezveřejněné, EU:T:2015:80).

               6)

               Společnosti Gascogne Sack Deutschland a Gascogne a Unie, zastoupená Soudním dvorem Evropské unie, ponesou vlastní náklady řízení týkající se žaloby, která vedla k tomuto rozsudku.

               7)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


title: Věc C-585/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2012 společnostmi Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV v. Evropská komise

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2012 společnostmi Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-343/06, Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV v. Evropská komise
   (Věc C-585/12 P)
   2013/C 55/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Shell Petroleum NV, The Shell Transport and Trading Company Ltd, Shell Nederland BV (zástupci: O. W. Brouwer, W. Knibbeler, A. A. J. Pliego Selie, P. D. van den Berg, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil části rozsudku v souladu s požadavky kasačního opravného prostředku,

               —

               vydal konečný rozsudek a zrušil napadené rozhodnutí nebo snížil pokutu v souladu s požadavky kasačního opravného prostředku, anebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky vycházejí ze dvou důvodů kasačního opravného prostředku. V napadeném rozsudku Tribunál zčásti zamítl návrh účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na částečné zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. září 2006 (č. C(2006) 4090 final) týkající se řízení podle čl. 81 ES (věc COMP/F/38.456 — Bitumen).
   Ve svém prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky uvádějí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a nepodal dostatečné nebo přiměřené odůvodnění, když dospěl k závěru, že v napadeném rozhodnutí je řádně prokázáno, že se podnik opakovaně dopustil protiprávních jednání. Tribunál se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení a nepodal dostatečné nebo přiměřené odůvodnění, když dospěl k závěru, že byly splněny podmínky stanovené v rozsudku ve věci T-203/01, Michelin. Konečně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když přesunul důkazní břemeno na navrhovatelky.
   Ve svém druhém důvodu navrhovatelky uvádějí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a nepodal dostatečné nebo přiměřené odůvodnění, když dospěl k závěru, že Evropská komise byla oprávněna zahrnout do výpočtu pokuty prodej výrobku Mexphalte C. Tribunál se krom toho dopustil procesního pochybení tím, že nezohlednil určité argumenty přednesené navrhovatelkami. Navíc Tribunál nepodal dostatečné nebo přiměřené odůvodnění, když se nevyjádřil k nesouladu vyplývajícímu ze skutečnosti, že průmyslový bitumen nebyl zohledněn při výpočtu pokuty. Tribunál rovněž zkreslil smysl podstatných důkazů tím, že vycházel z nepřesného výkladu zásadního dokumentu ve svém závěru ohledně produktu Mexphalte C, jejž zjevně nebylo možné vyvodit z tohoto dokumentu. Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení a nepodal dostatečné nebo přiměřené odůvodnění, když výši pokuty přezkoumával s uplatněním své neomezené pravomoci. Konečně se Tribunál dopustil procesního pochybení a porušil pravidla, jimiž se řídí důkazní břemeno, když nepřezkoumal, zda Evropská komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že při vyměření pokuty navrhovatelkám zohlednila prodej výrobku Mexphalte C.


title: Věc C-343/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 21. července 2004 ve věci země Horní Rakousko proti ČEZ, a.s.

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 21. července 2004 ve věci země Horní Rakousko proti ČEZ, a.s.
   (Věc C-343/04)
   (2004/C 251/14)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberster Gerichtshof ze dne 21. července 2004 ve věci země Horní Rakousko proti ČEZ, a.s., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
   Musí být obrat „Žaloby, jejichž předmětem jsou .... věcná práva k nemovitostem“ v čl. 16 bodě 1 písm. a) Úmluvy o příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ze dne 27. září 1968 vykládán v tom smyslu, že zahrnuje i (preventivní) zdržovací žaloby, jimiž se požaduje zákaz imisí z pozemku ležícího v sousedním státě, který není členem Evropské unie (v konkrétním případě: účinky ionizujícího záření pocházející z jaderné elektrárny v České republice), na nemovitost, jejímž vlastníkem je žalobce, podle § 364 odst. 2 Allgemeines bürgerliches Gesetzbuch (ABGB)?


title: Věc C-395/05: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Viterbo – Itálie) – trestní řízení proti Antonellovi D'Antoniovi, Alessandrovi D'Antonimu, Rodolfovi Ramierimu (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Pravidla hospodářské soutěže použitelná na podniky — Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a 86 ES — Hazardní hry — Sběr sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností — Požadavek policejního povolení — Trestní sankce)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/20

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Viterbo – Itálie) – trestní řízení proti Antonellovi D'Antoniovi, Alessandrovi D'Antonimu, Rodolfovi Ramierimu
   (Věc C-395/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pravidla hospodářské soutěže použitelná na podniky - Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a 86 ES - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností - Požadavek policejního povolení - Trestní sankce)
   (2007/C 96/34)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Viterbo
   Účastníci původního trestního řízení
   Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni, Rodolfo Ramieri
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Viterbo – Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES až 89 ES – Vnitrostátní zákon, který váže provozování sběru sázek na získání povolení
   Výrok

               1)

               Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výkon činností sběru, přijímání, registrace a předávání návrhů sázek, zejména na sportovní události, bez koncese nebo policejního povolení vydaných dotyčným členským státem, je omezením svobody usazování, jakož i volného pohybu služeb upravených v článku 43 ES, respektive v článku 49 ES.

               2)

               Předkládajícím soudům přísluší ověřit, zda vnitrostátní právní úprava v rozsahu, v němž omezuje počet subjektů působících v odvětví hazardních her, skutečně odpovídá cíli předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům.

               3)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která vylučuje, a navíc i nadále bude vylučovat subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her.

               4)

               Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která ukládá trestní sankci takovým osobám, jako jsou obvinění v původním řízení, za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


title: Věc C-203/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria (Bulharsko) dne 26. dubna 2010 — Zástupce ředitele ředitelství „Odvolací agenda a správa výkonu“ ústřední správy Národní agentury pro příjmy v. Auto Nikolovi OOD

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria (Bulharsko) dne 26. dubna 2010 — Zástupce ředitele ředitelství „Odvolací agenda a správa výkonu“ ústřední správy Národní agentury pro příjmy v. Auto Nikolovi OOD
   (Věc C-203/10)
   2010/C 195/09
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad na Republika Balgaria

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Zástupce ředitele ředitelství „Odvolací agenda a správa výkonu“ ústřední správy Národní agentury pro příjmy

      Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Auto Nikolovi OOD

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje pojem „použité zboží“ upravený v ustanovení čl. 311 odst. 1 bodu 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) i použité movité předměty, které nejsou natolik (na základě značky, modelu, sériového čísla, roku výroby atd.) individualizovány, že by se odlišovaly od ostatních předmětů téhož druhu, nýbrž jsou určeny podle druhových znaků?

               2)

               Je členským státům na základě formulace obsažené v ustanovení čl. 311 odst. 1 bodu 1 směrnice Rady 2006/112/ES „jak jsou vymezeny členskými státy“ dána možnost, aby si samy definovaly pojem „použité zboží“, nebo musí být definice tohoto pojmu, která je uvedena ve směrnici, striktně převzata do vnitrostátního zákona?

               3)

               Odpovídá požadavek uvedený ve vnitrostátním ustanovení, že použité zboží musí být individuálně určeno, obsahu a smyslu definice „použité zboží“ obsažené v právu Společenství?

               4)

               Je možné se s ohledem na cíle uvedené v bodu odůvodnění 51 směrnice Rady 2006/112/ES domnívat, že formulace obsažená v ustanovení čl. 314 odst. 1 směrnice 2006/112/ES „pokud mu toto zboží bylo dodáno“ zahrnuje také dovoz použitého zboží, které obchodník povinný k dani sám dovezl?

               5)

               V případě, že je režim ziskové přirážky použitelný také na dodání použitého zboží uskutečněné prostřednictvím obchodníka povinného k dani, který toto zboží sám dovezl: Musí osoba, od které obchodník povinný k dani toto zboží získal, náležet k některé ze skupin osob uvedených v čl. 314 písm. a) až d)?

               6)

               Je výčet zboží uvedený v čl. 320 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES taxativní?

               7)

               Musí být čl. 320 odst. 1 první odrážka a odst. 2 směrnice Rady 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, podle kterého nárok obchodníka povinného k dani na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou při dovozu použitého zboží zaplatil na vstupu, vzniká a uplatní se v tom období, ve kterém bylo toto zboží dodáno v rámci následného zdanitelného dodání, u kterého se obchodník povinný k dani rozhodne pro použití běžného daňového režimu?

               8)

               Mají ustanovení čl. 314 písm. a) až d) a čl. 320 odst. 1 první odrážka a odst. 2 směrnice 2006/112/ES přímý účinek a může se na ně vnitrostátní soud v případě, jako je ten projednávaný, přímo odvolat?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-740/16: Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Stips v. Komise

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/21

         Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Stips v. Komise
   (Věc T-740/16)
   (2016/C 475/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Adolf Stips (Besozzo, Itálie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
   určil a rozhodl, že

               —

               se Evropské komisi ukládá, aby v plném rozsahu nahradila újmu, která žalobci vznikla v důsledku zpoždění, k němuž došlo při organizaci přeřazování v roce 2013;

               —

               se Evropské komisi v každém případě ukládá náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby vznáší žalobce jediný žalobní důvod, který vychází z újmy, již údajně utrpěl a jež vznikla výlučně v důsledku toho, že Komise porušila svoji povinnost řádné správy, která je stanovena v článku 41 Listiny základních práv. Žalobce zaprvé tvrdí, že Komise nevydala seznam přeřazovaných zaměstnanců v přiměřené lhůtě, tedy do 31. prosince 2013. Zadruhé dodává, že majetková újma, kterou údajně utrpěl, je skutečná a vypočitatelná a zatřetí, že mezi služebním pochybením Komise a újmou, která mu vznikla, existuje příčinná souvislost.


title: Věc C-252/06: Žaloba podaná dne  6. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/27

         Žaloba podaná dne 6. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-252/06)
   (2006/C 178/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, zmocněnec, N. Yerrell, zmocenkyně)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (1) ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, popřípadě o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. ledna 2005.

      (1)  Úř. věst. L 9, s. 3; Zvl. vyd. 06/04, s. 330.


title: Věc T-315/14: Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Hipp v. OHIM – Nestlé Nutrition (Praebiotik)

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/37

         Žaloba podaná dne 5. května 2014 – Hipp v. OHIM – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Věc T-315/14)
   2014/C 212/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hipp & Co. (Sachseln, Švýcarsko) (zástupci: M. Kinkeldey, A. Wagner a S. Brandstätter, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. února 2014 ve věcech R 1171/2012-4 a R 1326/2012-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „Praebiotik“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 32 – ochranná známka Společenství č. 3 83  919

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Nestlé Nutrition GmbH

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Návrhu na neplatnost bylo zčásti vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Napadené rozhodnutí se zčásti zrušuje, přičemž napadená ochranná známka se zrušuje v plném rozsahu. Odvolání Hipp & Co. se zamítá.

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 78 nařízení č. 207/2009


title: Věc C-131/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. března 2015 Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE v. Evropská komise

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. března 2015 Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE v. Evropská komise
   (Věc C-131/15 P)
   (2015/C 198/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Řecká republika a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki a další v. Komise v plném rozsahu;

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise C(2012) 6777 final ze dne 3. října 2012 týkající se státní podpory SA.33988 (2011/N) – Řecko – „Podmínky prodloužení výlučného práva OPAP k provozování třinácti hazardních her a vydání výlučného povolení k provozování 35  000 loterijních videoterminálů na období deseti let“;

               —

               Uložit dalším účastnicím řízení náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki a další v. Komise, kterým byl zamítnut návrh účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek) na zrušení rozhodnutí Komise C(2012) 6777 final ze dne 3. října 2012 týkající se „státní podpory SA.33988 (2011/N) – Řecko – Podmínky prodloužení výlučného práva OPAP k provozování třinácti hazardních her a vydání výlučného povolení k provozování 35  000 loterijních videoterminálů na období deseti let“.

               2.

               V rámci tohoto rozhodnutí nevznesla Komise námitky ke dvěma oznamovaným opatřením ve prospěch OPAP: (a) vydání výlučného povolení OPAP k provozování 35  000 loterijních videoterminálů na období deseti let až do roku 2022; (b) prodloužení již vydaného výlučného povolení OPAP k provozování 13 hazardních her o 10 let od roku 2020 do roku 2030.

               3.

               Ve svém kasačním opravném prostředku podaném proti napadenému rozsudku se navrhovatelky dovolávají tří důvodů kasačního opravného prostředku:

                           (a)

                           Porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 4 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a 3, jakož i čl. 13 odst. 1 nařízení 659/1999 (1), neboť Tribunál dospěl v bodech 33 až 64 napadeného rozsudku k závěru, že Komise nebyla povinna zahájit formální vyšetřovací řízení a že řádně uzavřela své šetření během předběžné fáze přezkumu.

                           (b)

                           Porušení článku 296 SFEU a článků 41 a 47 Listiny, neboť Tribunál v bodech 65 až 78 napadeného rozsudku konstatoval, že rozhodnutí Komise bylo dostatečně odůvodněno navzdory absenci hospodářských údajů, což neumožnilo ověřit přesnost výpočtů Komise.

                           (c)

                           Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Tribunál dospěl k závěru, že společné posuzování oznámených opatření Komisí bylo v souladu s právem navzdory tomu, že nebyl definován trh a s ohledem na to, že byly nesprávně použity pojmy „podobnost“ a „hospodářská souvislost“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. Věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01 s. 339).