title: Věc C-201/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen) – Belgische Staat v. Molenbergnatie NV (Celní kodex Společenství — Dodatečné vybrání dovozního nebo vývozního cla — Povinnost sdělit dlužníkovi částku dlužného cla ihned po jejím zaúčtování a před uplynutím lhůty tří let ode dne vzniku celního dluhu — Pojem  odpovídající postup )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/11

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen) – Belgische Staat v. Molenbergnatie NV
   (Věc C-201/04) (1)

   (Celní kodex Společenství - Dodatečné vybrání dovozního nebo vývozního cla - Povinnost sdělit dlužníkovi částku dlužného cla ihned po jejím zaúčtování a před uplynutím lhůty tří let ode dne vzniku celního dluhu - Pojem „odpovídající postup“)
   (2006/C 131/20)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hof van beroep te Antwerpen
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgische Staat

      Žalovaná: Molenbergnatie NV
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Beroep te Antwerpen – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Časová použitelnost – Vybrání celního dluhu vzniklého před použitelností nařízení – Výklad článku 221 celního kodexu Společenství – Povinnost sdělit dlužníkovi částku dlužného cla ihned po jejím zaúčtování a provést sdělení před uplynutím lhůty tří let ode dne vzniku celního dluhu
   Výrok

               1)

               Na vybrání, zahájené po dni 1. ledna 1994, celního dluhu vzniklého před uvedeným datem se použijí pouze procesní pravidla obsažená v článcích 217 až 232 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.

               2)

               Článek 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92 vyžaduje, aby částka dovozního nebo vývozního cla byla zaúčtována před jejím sdělením dlužníkovi.

               3)

                  Uplynutím lhůty stanovené čl. 221 odst. 3 nařízení č. 2913/92 je nárok na vybrání celního dluhu promlčen, s výhradou výjimky stanovené v témže článku, což znamená že sám celní dluh je promlčen, a tedy zaniká. S ohledem na takto stanovené pravidlo musí být čl. 221 odst. 3, na rozdíl od odstavců 1 a 2 téhož článku, považován za hmotněprávní ustanovení, a nelze jej tedy použít na vybrání celního dluhu vzniklého před dnem 1. ledna 1994. Pokud celní dluh vznikl před dnem 1. ledna 1994, může být upraven pouze pravidly o promlčení platnými k tomuto datu, i kdyby řízení pro vybrání bylo zahájeno po dni 1. ledna 1994.

               4)

               Členské státy nemusejí přijmout zvláštní procesní pravidla týkající se podmínek, za kterých musí být osobě povinné k zaplacení cla sdělena částka dovozního nebo vývozního cla, pokud mohou být na uvedené sdělení uplatněna vnitrostátní procesní pravidla s obecnou působností, která zajišťují adekvátní informovanost osoby povinné k zaplacení cla a která této osobě mohou zaručit obhajobu jejích práv s úplnou znalostí skutkových okolností případu.

      (1)  Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


title: Věc C-41/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. listopadu 2016 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko) – Gerard Dowling a další v. Minister for Finance „Nařízení č. 407/2010/EU — Evropský mechanismus finanční stabilizace — Prováděcí rozhodnutí 2011/77/EU — Finanční pomoc Evropské unie Irsku — Rekapitalizace domácích bank — Právo obchodních společností — Druhá směrnice 77/91/EHS — Články 8, 25 a 29 — Rekapitalizace banky prostřednictvím soudního příkazu — Zvýšení základního kapitálu bez rozhodnutí valné hromady a bez přednostního nabídnutí vydaných akcií stávajícím akcionářům — Vydání nových akcií za nižší hodnotu, než je jejich jmenovitá hodnota“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/10

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. listopadu 2016 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court (Irsko) – Gerard Dowling a další v. Minister for Finance
   (Věc C-41/15) (1)

   („Nařízení č. 407/2010/EU - Evropský mechanismus finanční stabilizace - Prováděcí rozhodnutí 2011/77/EU - Finanční pomoc Evropské unie Irsku - Rekapitalizace domácích bank - Právo obchodních společností - Druhá směrnice 77/91/EHS - Články 8, 25 a 29 - Rekapitalizace banky prostřednictvím soudního příkazu - Zvýšení základního kapitálu bez rozhodnutí valné hromady a bez přednostního nabídnutí vydaných akcií stávajícím akcionářům - Vydání nových akcií za nižší hodnotu, než je jejich jmenovitá hodnota“)
   (2017/C 006/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gerard Dowling, Padraig McManus, Piotr Skoczylas, Scotchstone Capital Fund Limited

      Žalovaný: Minister for Finance

      za přítomnosti: Permanent TSB Group Holdings plc, dříve Irish Life and Permanent Group Holdings plc, Permanent TSB plc, dříve Irish Life and Permanent plc

      Výrok

   Článek 8 odst. 1 a články 25 a 29 druhé směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. [54 druhého pododstavce SFEU] při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému opatření, jako je soudní příkaz, o který se jedná v původním řízení, jež je přijato ve stavu vážného narušení hospodářství a finančního systému členského státu, které ohrožuje finanční stabilitu Unie, a jehož důsledkem je zvýšení základního kapitálu akciové společnosti bez souhlasu její valné hromady na základě vydání nových akcií za nižší hodnotu, než je jejich jmenovitá hodnota, a bez práva stávajících akcionářů na přednostní úpis.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27. 4. 2015.


title: Věc C-65/14: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles – Belgie) – Charlotte Rosselle v. Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM) „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 92/85/EHS — Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Článek 11 body 2 a 4 — Pracovnice ve služebním poměru, které je uděleno neplacené volno z osobních důvodů, aby mohla pracovat v zaměstnaneckém poměru — Odmítnutí přiznat jí dávku v mateřství z důvodu, že jakožto zaměstnankyně nesplnila požadavek minimální příspěvkové doby k získání některých sociálních dávek“

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles – Belgie) – Charlotte Rosselle v. Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM)
   (Věc C-65/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 92/85/EHS - Opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 11 body 2 a 4 - Pracovnice ve služebním poměru, které je uděleno neplacené volno z osobních důvodů, aby mohla pracovat v zaměstnaneckém poměru - Odmítnutí přiznat jí dávku v mateřství z důvodu, že jakožto zaměstnankyně nesplnila požadavek minimální příspěvkové doby k získání některých sociálních dávek“)
   (2015/C 236/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Nivelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Charlotte Rosselle

      Žalovaní: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM

      za přítomnosti: Institut pour l’égalité des femmes et des hommes (IEFH),

      Výrok

   Článek 11 bod 4 druhý pododstavec směrnice Rady 92/85 ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desáté směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odmítl přiznat zaměstnankyni dávku v mateřství z důvodu, že jakožto pracovnice ve služebním poměru, které bylo uděleno neplacené volno z osobních důvodů, aby mohla pracovat v zaměstnaneckém poměru, nesplnila v rámci tohoto zaměstnání požadavek minimální příspěvkové doby stanovený vnitrostátním právem ke vzniku nároku na uvedenou dávku v mateřství, i když bezprostředně před předpokládaným datem porodu pracovala více než dvanáct měsíců.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc T-232/13: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – SCA Hygiène Products v. Komise „Žaloby na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 94/62/ES — Obaly a obalové odpady — Směrnice 2013/2/EU — Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály — Nedostatek bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – SCA Hygiène Products v. Komise
   (Věc T-232/13) (1)

   („Žaloby na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2014/C 315/90
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SCA Hygiène Products (Tremblay-en-France, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10) v rozsahu, v němž Komise zapsala role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, s výjimkou těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě produktu jako prodejní jednotky, do seznamu příkladů, které dokládají použití kritérií upřesňujících pojem „odpad“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnost SCA Hygiène Products ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


title: Věc T-792/16: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/41

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)
   (Věc T-792/16)
   (2017/C 022/56)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: N & C Franchise Ltd (Nikósie, Kypr) (zástupci: C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia a A. Vasilogamvrou, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eschenbach Optik GmbH (Norimberk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „ojo sunglasses“ – ochranná známka Evropské unie č. 13 224 761

      Řízení před EUIPO: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2016 ve věci R 32/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-274/00: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2005 – Comitato „Venezia vuole vivere“ v. Komise

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/34

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2005 – Comitato „Venezia vuole vivere“ v. Komise
   (Věc T-274/00) (1)

   (2005/C 281/61)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o výmazu věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 23.12.2000.


title: Věc F-73/06: Žaloba podaná dne 3. července 2006 – Van Neyghem v. Komise

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/37

         Žaloba podaná dne 3. července 2006 – Van Neyghem v. Komise
   (Věc F-73/06)
   (2006/C 190/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ředitele EPSO ze dne 1. června 2005 o nepřipuštění žalobce k ústní zkoušce v rámci výběrového řízení EPSO/A/19/04;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci symbolickou částku jedno euro jako náhradu jeho morální újmy;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci částku podle volného uvážení Soudu jako náhradu jeho majetkové újmy, spočívající ve ztrátě příležitosti být jmenován do vyšší platové třídy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje především porušení povinnosti uvést odůvodnění a zásady rovného zacházení, jelikož ani napadené rozhodnutí ani odpověď správy na jeho stížnost mu neumožnily pochopit známku, která mu byla udělena při opravě písemného testu, a ještě méně ohodnocení jeho výkonu.
   Žalobce se krom toho dovolává porušení zásady řádné správy, jelikož formulář pro vyhodnocení jeho písemné zkoušky je příliš nepřesný a obecný a kopie této zkoušky neobsahují žádné opravy.


title: Věc C-364/06: Žaloba podaná dne 7. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/8

         Žaloba podaná dne 7. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-364/06)
   (2006/C 249/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (1), nebo každopádně tím, že uvedená ustanovení nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.

               —

               uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2002/15/ES uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224.


title: Věc T-618/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — De Nicola v. EIB ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Hodnocení — Povyšování — Hodnocení a povyšování za rok 2008 — Rozhodnutí odvolacího výboru — Rozsah přezkumu — Hodnotící zpráva — Námitka protiprávnosti — Přiměřená lhůta — Návrh na zrušení — Žádost o náhradu škody — Litispendence“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — De Nicola v. EIB
   (Věc T-618/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Povyšování - Hodnocení a povyšování za rok 2008 - Rozhodnutí odvolacího výboru - Rozsah přezkumu - Hodnotící zpráva - Námitka protiprávnosti - Přiměřená lhůta - Návrh na zrušení - Žádost o náhradu škody - Litispendence)
   2013/C 313/50
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně T. Gilliams a F. Martin, poté T. Gilliams a G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. září 2011, De Nicola v. EIB (F-13/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. září 2011, De Nicola v. EIB (F-13/10) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá návrhová žádání C. De Nicoly směřující ke zrušení rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky (EIB).

               2)

               Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Žaloba podaná C. De Nicolou k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-13/10 se zamítá.

               4)

               C. De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených EIB jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

               5)

               EIB ponese polovinu vlastních nákladů řízení vynaložených jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-590/16: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/24

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-590/16)
   (2017/C 030/29)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Flavia Tomat a Aikaterini Kyratsou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že ve smyslu článku 258 Smlouvy o fungování Evropské unie Řecká republika tím, že přijala a ponechala v platnosti právní předpisy, které dovolují zpřístupňování ropných produktů bez uhrazení spotřební daně v čerpacích stanicích patřících společnosti „Hellenic Duty Free Shops SA“ na hraničních přechodech Kipoi Evrosu, Kakavia a Evzonoi, jež se všechny nacházejí v oblastech hraničících se třetími zeměmi – konkrétně Tureckem, Albánií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií – nesplnila povinnosti které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/118/ES (1);

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Podle odůvodněného stanoviska ze dne 1. září 2014, které Komise zaslala řeckým orgánům, Řecká republika tím, že schvalovala, že čerpací stanice provozované společností „Hellenic Duty Free Shops SA“ na hraničních přechodech v Kipoi na Evrosu, Kakavia a Evzonoi zpřístupňují ropné produkty, z nichž nebyla uhrazena spotřební daň, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 2008/118 o obecné úpravě spotřebních daní, v rozsahu, v němž nemá za to, že zpřístupňování těchto produktů představuje skutečné propuštění ke spotřebě. Přímé načerpání pohonných hmot do vozidel na těchto čerpacích stanicích představuje propouštění ke spotřebě a podlého spotřební dani.

               2.

               Výjimky ze základního pravidla, podle kterého daňová povinnost vzniká v členském státě, v němž došlo k propuštění ke spotřebě, jsou výslovně upraveny unijními právními předpisy. Využití zjednodušených postupů pro vývoz do třetích zemí v případě zpřístupnění ropných produktů podléhajících spotřební dani je v rozporu se směrnicí 2008/118, neboť nespadá pod žádné z příslušných ustanovení této směrnice.

      (1)  Úř. věst. 2009, L 9, s. 9.


title: Věc C-466/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/25

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-466/10)
   ()
   2010/C 317/44
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a D. Kukovec)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že použila vyjednávací řízení, aniž by předem zveřejnila oznámení o zakázce na hospodaření s nebezpečným zdravotnickým odpadem nakažlivého charakteru pocházejícím ze zdravotnických zařízení spadajících do působnosti 1. D.Y.P.E. (regionální zdravotní správa) Attiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 směrnice 2004/18/ES, neboť nejsou splněny podmínky žádné z výjimek stanovených v článku 31 směrnice, a zejména podmínky čl. 31 odst. 1 písm. c), které odůvodňují odchylku od obecného pravidla a použití výjimečného řízení upraveného v dotčeném článku;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               V návaznosti na stížnost, která jí byla předána, posoudila Evropská komise výzvu komise pro dodávky zdravotnického materiálu k účasti v nabídkovém řízení za použití vyjednávacího řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce na hospodaření s nebezpečným zdravotnickým odpadem nakažlivého charakteru pocházejícím ze zdravotnických zařízení spadajících do působnosti 1. D.Y.P.E. (regionální zdravotní správa) Attiky.

               2)

               Komise připomíná, že zveřejnění oznámení o zakázce obsahující jasně vymezené a srozumitelné podmínky je závazné coby obecné pravidlo a že vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce je povoleno pouze výjimečně ve zcela zvláštních případech stanovených v článcích 30 a 31 směrnice 2004/18/ES, které musí být vykládány restriktivně, přičemž důkazní břemeno ohledně toho, zda výjimečné okolnosti odůvodňující výjimku jsou skutečně dány, nese ten, kdo se dovolává zde dotčených ustanovení.

               3)

               V tomto ohledu má Komise za to, že z dotčené výzvy k účasti vyplývá, že přestože zadavatel uvedl výjimečné řízení upravené v čl. 31 odst. 1 písm. c) směrnice 2004/18/ES, neprokázal, že podmínky stanovené v dotčeném ustanovení byly splněny a že odůvodňovaly použití tohoto řízení.

               4)

               Komise má za to, že použitím vyjednávacího řízení bez předchozího oznámení zakázky nesplnil zadavatel povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 28 směrnice, neboť nejsou splněny podmínky žádné z výjimek stanovených v článku 31 směrnice, a zejména podmínky čl. 31 odst. 1 písm. c), které odůvodňují odchylku od obecného pravidla a použití výjimečného řízení upraveného v dotčeném článku.


title: Věc C-505/11 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. května 2012 — ThyssenKrupp Elevator AG v. Evropská komise

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. května 2012 — ThyssenKrupp Elevator AG v. Evropská komise
   (Věc C-505/11 P) (1)

   2012/C 303/40
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-225/15: Žaloba podaná dne 4. května 2015 – QuaMa Quality Management v. OHIM – Microchip Technology (medialbo)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/21

         Žaloba podaná dne 4. května 2015 – QuaMa Quality Management v. OHIM – Microchip Technology (medialbo)
   (Věc T-225/15)
   (2015/C 228/26)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: QuaMa Quality Management GmbH (Glashütten, Německo) (zástupce: C. Russ, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Microchip Technology, Inc. (Chandler, Spojené státy americké)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „medialbo“ – Přihláška č. 11 454 766

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2015, ve spojených věcech R 1809/2014-4 a R 1680/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 41 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc F-12/06: Žaloba podaná dne  3. února 2006  – Suleimanova v. Výbor regionů

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/48

         Žaloba podaná dne 3. února 2006 – Suleimanova v. Výbor regionů
   (Věc F-12/06)
   (2006/C 86/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Karina Suleimanova (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí jmenovat žalobkyni úředníkem Evropských společenství v rozsahu, v jakém stanoví její platovou třídu při nástupu za použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu;

               —

               uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Jako účastnice výběrového řízení oznámeného před dnem 1. května 2004, byla žalobkyně přijata po vstupu v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1).
   V žalobě žalobkyně především uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje právní rámec stanovený v oznámení o výběrovém řízení. Podle článku 12 přílohy XIII služebního řádu byla totiž přijata do nižší platové třídy než jaká byla uvedena v oznámení o výběrovém řízení.
   Žalobkyně je rovněž toho názoru, že napadené rozhodnutí porušuje články 5, 29 a 31 služebního řádu, jakož i zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace. Zařazení účastníků téhož výběrového řízení nebo výběrového řízení na téže úrovni bylo stanoveno na různých úrovních podle toho, zda byli přijati před nebo po vstupu v platnost nařízení č. 723/2004.
   Navíc se žalobkyně konečně dovolává porušení zásady legitimního očekávání, v rozsahu, v němž legitimně očekávala přijetí do platového stupně uvedeného v oznámení o výběrovém řízení na obsazení pracovního místa, jehož se účastnila jako kandidátka.

      (1)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1


title: Věc T-267/06: Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Italská republika v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/41

         Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-267/06)
   (2006/C 281/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 3331 ze dne 27. července 2006, oznámené dne 28. července 2006, v části, ve které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené Italskou republikou v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba je podána proti rozhodnutí Komise K(2006) 3331 ze dne 27. července 2006 v části, ve které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené Italskou republikou v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje porušení nebo nesprávné použití:

               —

               odstavce 4 bodu iv) přílohy nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF;

               —

               článku 4 odst. 3, čl. 17 odst. 2, článků 23 a 24, čl. 30 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (Úř. věst. L 287, 21. 11. 1996, s. 1);

               —

               článku 17 odst. 2 a 3 nařízení Komise (ES) č. 659/97 ze dne 16. dubna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 (Úř. věst. L 100, 17. 4. 1997, s. 22);

               —

               článku 4 odst. 3 a 8, čl. 24 odst. 3, jakož i odst. 2 písm. a) přílohy III nařízení Komise (ES) č. 562/2000 ze dne 15. března 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 68, 16. 3. 2000, s. 22).


title: Věc C-192/11: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2012 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Nařízení 2009/147/ES — Ochrana volně žijících ptáků — Rozsah režimu ochrany — Odchylky ze zákazů stanovených směrnicí“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/6

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2012 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-192/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení 2009/147/ES - Ochrana volně žijících ptáků - Rozsah režimu ochrany - Odchylky ze zákazů stanovených směrnicí)
   2012/C 73/10
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a S. Petrova, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 1 a 5 a čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 20. s. 7) — Působnost — Omezení ochrany pouze na druhy ptáků žijících na vnitrostátním území — Nesprávné vymezení podmínek odchylek ze zákazů stanovených směrnicí

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nepřijala vnitrostátní opatření ochrany pro všechny druhy ptáků, které přirozeně volně žijí na evropském území členských států a na které se vztahuje ochrana podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků, jakož i tím, že řádně nestanovila podmínky, které musí být splněny pro uplatnění odchylky ze zákazů stanovených touto směrnicí, nesplnila podmínky, které pro ní vyplývají z článků 1 a 5 a čl. 9 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc C-436/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Beroep te Antwerpen ze dne  29. listopadu 2005  ve věci 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti Belgickému státu

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Beroep te Antwerpen ze dne 29. listopadu 2005 ve věci 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti Belgickému státu
   (Věc C-436/05)
   (2006/C 36/49)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hof van Beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 29. listopadu 2005 ve věci 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti Belgickému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hof van Beroep te Antwerpen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Použije se nařízení č. 1408/71 (1) na vnitrostátním zákonem uložený dodatečný krizový příspěvek (ACB), jehož účelem je alternativní financování sociálního zabezpečení?

               2)

               Umožňuje článek 39 ES uložit fyzické osobě, která žije v Belgii, ale vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě, dodatečný krizový příspěvek k financování sociálního zabezpečení, pokud je tato osoba povinná platit příspěvky na sociální zabezpečení nikoliv v Belgii, ale ve státě zaměstnání, zatímco všechny ostatní osoby usazené ve státě bydliště, kterým je dodatečný krizový příspěvek uložen, jsou povinny platit příspěvky na sociální zabezpečení v Belgii?

               3)

               Připouští článek 39 ES, aby členský stát činil rozdíl spočívající v tom, že zatěžuje obyvatele pohraničí, kteří pracují v jiném členském státě, zřetelně více než obyvatele, kteří nebydlí v pohraničí a rovněž pracují v jiném členském státě?

               4)

               Může se obyvatel členského státu, který vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě (A), odvolávat na zásadu „nejvyšších výhod“, pokud členský stát pro jiné obyvatele, kteří vykonávají zaměstnání rovněž téměř výhradně ve třetím členském státě (B), předpokládá daňově výhodnější zacházení?

               5)

               Je porušením článku 39 ES nebo jiného předpisu, pokud stát bydliště obyvateli, který vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě, odpírá daňový odpočet příspěvku na nemocenské pojištění, pokud je obdobný daňový odpočet umožněn jak osobám usazeným ve státě bydliště, tak osobám usazeným ve státě zaměstnání, které nevyužívají své svobody volného pohybu pracovníků?

               6)

               Je porušením článku 39 ES nebo jiného předpisu, pokud stát bydliště podmiňuje daňový odpočet příspěvků na nemocenské pojištění mimo jiné tím, že toto nemocenské pojištění musí být uzavřeno u pojišťovny uznané státem bydliště na základě vzájemnosti, přičemž obyvatelé státu bydliště, kteří využívají své svobody volného pohybu pracovníků, nemohou podle právních předpisů tohoto státu dodatečné nemocenské pojišťění u takové pojišťovny uzavřít na základě vzájemnosti?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149. s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-78/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Lenz v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Sociální zabezpečení — Úhrada nákladů spojených s péčí, kterou poskytl „Heilpraktiker“ — Povinnost uvést odůvodnění — Zkreslení skutkových okolností“ )

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Lenz v. Komise
   (Věc T-78/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úhrada nákladů spojených s péčí, kterou poskytl „Heilpraktiker“ - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení skutkových okolností)
   2013/C 32/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Erika Lenz (Osnabrück, Německo) (zástupci: V. Lenz a J. Römer, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Curral a B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. prosince 2010, Lenz v. Komise (F-80/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), jehož předmětem je zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Erika Lenz ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


title: Věc C-449/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Genova (Itálie) dne 11. srpna 2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d’appello di Genova (Itálie) dne 11. srpna 2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova
   (Věc C-449/16)
   (2016/C 410/08)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte d’appello di Genova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Odpůrci: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Comune di Genova

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje taková dávka, jako je dávka stanovená v článku 65 zákona č. 448/1998, nazvaná „příspěvek pro rodiny s alespoň třemi nezletilými dětmi“, rodinnou dávku ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 883/2004 (1).

               2)

               V případě kladné odpovědi, brání zásada rovného zacházení zakotvená v čl. 12 odst. 1 písm. e) směrnice 2011/98/EU (2) takovým právním předpisům, jako jsou italské právní předpisy, podle kterých nelze pracovníkovi ze třetí země s „jednotným pracovním povolením“ (s délkou platnosti přesahující šest měsíců) přiznat nárok na uvedený „příspěvek pro rodiny s alespoň třemi nezletilými dětmi“, přestože žije se třemi nebo více nezletilými dětmi a jeho příjmy jsou nižší než zákonem stanovená hranice?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/98/EU ze dne 13. prosince 2011 o jednotném postupu vyřizování žádostí o jednotné povolení k pobytu a práci na území členského státu pro státní příslušníky třetích zemí a o společném souboru práv pracovníků ze třetích zemí oprávněně pobývajících v některém členském státě (Úř. věst. 2011, L 343, s. 1).


title: Věc C-510/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Vera Mattner v. Finanzamt Velbert ( „Volný pohyb kapitálu — Články 56 ES a 58 ES — Daň darovací — Pozemek, na kterém je postavena nemovitost — Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně — Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Vera Mattner v. Finanzamt Velbert
      (Věc C-510/08) (1)

      („Volný pohyb kapitálu - Články 56 ES a 58 ES - Daň darovací - Pozemek, na kterém je postavena nemovitost - Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně - Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty“)
      (2010/C 161/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Düsseldorf

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vera Mattner

         Žalovaný: Finanzamt Velbert

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad článků 39 ES a 43 ES, jakož i článku 56 ES ve spojení s článkem 58 ES — Vnitrostátní právní úprava v oblasti daně z darování nemovitostí, podle níž se nezdanitelná částka z hodnoty nemovitosti v případě, kdy má dárce nebo obdarovaný bydliště v jiném členském státě, stanoví ve výši 1 100 eur, zatímco v případě, kdy má dárce nebo obdarovaný bydliště v tuzemsku, stanoví ve výši 205 000 eur.

         Výrok

      Ustanovení článku 56 ES ve spojení s článkem 58 ES musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která pro účely výpočtu darovací daně stanoví, že nezdanitelná částka ze základu daně v případě darování nemovitosti, která se nachází na území tohoto státu, je nižší, pokud dárce a obdarovaný měli v době uskutečnění darování bydliště v jiném členském státu, než nezdanitelná částka, která by se uplatnila, kdyby alespoň jeden z nich měl v téže době bydliště v prvně uvedeném členském státu.

         (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc T-581/15: Žaloba podaná dne 1. října 2015 – Syndial v. Komise

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/71

         Žaloba podaná dne 1. října 2015 – Syndial v. Komise
   (Věc T-581/15)
   (2015/C 398/85)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Itálie) (zástupci: L. Acquarone a S. Grassi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil nebo změnil oznámení Evropské komise – Generálního sekretariátu Ref. Ares (20015) 3238796 ze dne 8. srpna 2015 nadepsané „Rozhodnutí generálního sekretariátu jménem Komise v souladu s článkem 4 prováděcích ustanovení nařízení (ES) č. 1049/2001“, jehož předmětem je „Potvrzující žádost o přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001 – GESTDEM 2015/2796“, kterým bylo potvrzeno zamítnutí generálním ředitelstvím pro životní prostředí Evropské komise oznámením ENV.D.2/MC/vf/ARES(2015) ze dne 16. června 2015 žádosti o přístup k dokumentům předložené společností Syndial SpA oznámením INAMB-10/15 ze dne 6. května 2015, doručeným potvrzenou elektronickou poštou dne 8. května 2015, a v důsledku toho konstatoval právo společnosti Syndial na nahlédnutí do dokumentace týkající se řízení o nesplnění povinnosti č. 2009/4426 a nařídil úplné nebo částečné předložení aktů a dokumentů, kterých se týká žádost o přístup uvedená ve výše zmíněném oznámení INAMB-10/15 ze dne 6. května 2015, doručeném potvrzenou elektronickou poštou dne 8. května 2015, a aby konstatoval právo společnosti Syndial být formálně vyslechnuta Komisí za účelem objasnění a potvrzení dostupných informací, které tvoří podklad dotčeného řízení o nesplnění povinnosti.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že v projednávaném případě nebyla správně posouzena meze výjimky namítané Komisí vůči přístupu k dokumentům týkajícím se řízení o nesplnění povinnosti č. 2009/4426, a sice meze, jež je tvořena existencí „převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění“ ve smyslu výše uvedeného čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001.

                           —

                           povolený a nyní již uskutečněný sanační projekt, který měl být proveden přímo společností Syndial (vlastníkem plochy) v lokalitě Cengio, je plně v souladu se zásadami Společenství v oblasti obnovy a sanace oblastí zasažených kontaminací vzniklou v minulosti.

                           —

                           Postoj přijatý Italskou republikou v rámci řízení č. 2009/4426 patrně nečekaně obětoval veřejný zájem sledovaný na celostátní úrovni nekritickým sdílením námitek vznesených Komisí a zapomněl, že řízení, které vedlo k povolení projektu sanace lokality, bylo v souladu s povolovacím postupem stanoveným ve vnitrostátním právu, a sice řízení u téhož ministerstva, které dnes zpochybňuje jeho platnost. Umožnit společnosti Syndial ověřit, zda je skutečně kontrolováno dodržení souladu se zásadami Společenství, proto představuje relevantní převažující veřejný zájem, který odůvodňuje zpřístupnění ve smyslu čl. 4 odst. 2.

                           —

                           Zájem, na němž spočívají žádosti společnosti Syndial není – ostatně oprávněným – soukromým zájmem, nýbrž zahrnuje relevantnější veřejný zájem, jehož cílem je účinná ochrana spravedlnosti, řádný průběh dotčeného řízení Společenství a interní správní činnosti (jež jsou předmětem výslovné ochrany ve smyslu článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a článku 97 Ústavy Italské republiky), který souvisí nejen s právem na obhajobu jednotlivce (který má přímý zájem na účincích rozhodnutí přijatých v řízení o nesplnění povinnosti), nýbrž i zejména se základním právem na informace o životním prostředí, které je potvrzeno v zásadách unijního práva (čl. 191 odst. 2 a odst. 3 první pododstavec ve vztahu k zásadě zakotvené v článku 11 SFEU, provedeném též prostřednictvím přistoupení Evropské unie k Aarhuské úmluvě ze dne 27. června 1998).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001. Protiprávní částečné odepření přístupu.

                           —

                           Obecný předpoklad o nepřípustnosti zpřístupnění stanovený v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce nařízení č. 1049/2001 „nevylučuje právo dotčených osob, aby prokázaly, že se na daný dokument, jehož zpřístupnění je požadováno, nevztahuje uvedený předpoklad, nebo že existuje převažující veřejný zájem na jeho zpřístupnění ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001“ (viz rozsudek Tribunálu ze dne 25. března 2015, T-456/13, bod 64).

                           —

                           V projednávaném případě se jedná o žádost o dokumenty, jejichž zpřístupnění není v rozporu s žádným veřejným zájmem, ale naopak přispívá k jeho naplnění, neboť pouze po seznámení se s těmito dokumenty z nich lze vyvodit užitečné informace nejen pro vyvrácení z technického a právního hlediska výtek, které jsou základem řízení o nesplnění povinnosti, ale také prokázat platnost řízení, které bylo vedeno s plným souhlasem příslušných orgánů s cílem určit nejvhodnější projekt sanace lokality Cengio, která dříve patřila ACNA, v souladu se zásadami Společenství v oblasti obnovy lokalit zasažených kontaminací vzniklou v minulosti a udržitelnosti opatření na ochranu životního prostředí, a s cílem realizace tohoto projektu.

                           —

                           Přístup mohl být omezen na uvedení dokumentů založených do spisu Italskou republikou po utajení dokumentů, které se již ve spisu nacházejí.


title: Věc C-556/07: Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/20

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-556/07)
   (2008/C 37/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin, M. van Heezik, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               konstatovat, že Francouzská republika tím, že uspokojivým způsobem nekontroluje, neprovádí inspekce a dohled nad výkonem rybolovu, zejména s ohledem na zákaz unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů, a tím, že nedbá na to, aby byla přijata patřičná opatření proti osobám odpovědným za porušení právních předpisů Společenství v oblasti používání unášených tenatových sítí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení 2847/1993 (1) a čl. 23 odst. 1 a 2, článku 24 a čl. 25 odst. 1 a 2 nařízení 2371/2002 (2);

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise svou žalobou žalované vytýká, že nesprávně uplatňuje právní předpisy Společenství týkající se rybolovu. Toto nesprávné uplatnění spočívá jednak ve skutečnosti, že francouzské orgány nepovažují thonaille za unášenou tenatovou síť, přestože z důvodu svých technických charakteristik thonaille takovou sítí zakázanou právními předpisy Společenství je. Skutečnost, že thonaille může být stabilizována pomocí plovoucí kotvy, není v tomto ohledu rozhodná v rozsahu, ve kterém tato stabilizace neznamená, že thonaille nemůže být unášena mořskými proudy nebo větrem, ale pouze že je uchycena plováky a zatížením za účelem optimalizace její účinnosti a vyloučení, že se položí horizontálně přímo pod hladinu.
   Nesplnění povinností spočívá jednak v nedostatku účinného systému kontroly za účelem dodržování zákazu unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů a nedostatku stíhání konstatovaných protiprávních jednáních. Kontroly se týkají pouze dodržování vnitrostátních právních předpisů, které jsou pružnější než právní předpisy Společenství, a sankce uložené v případě porušení uvedených právních předpisů jsou mírné a málo odrazující.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460).


title: Věc C-583/13 P: Kasační opravný prostředek podaný Deutsche Bahn AG a dalšími dne 15. listopadu 2013 proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2013 ve spojených věcech T-289/11, T-290/11 a T-521/11, Deutsche Bahn AG a další v. Evropská komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/9

         Kasační opravný prostředek podaný Deutsche Bahn AG a dalšími dne 15. listopadu 2013 proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2013 ve spojených věcech T-289/11, T-290/11 a T-521/11, Deutsche Bahn AG a další v. Evropská komise
   (Věc C-583/13 P)
   2014/C 24/17
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG, Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (zástupci: W. Deselaers, E. Venot, J. Brückner, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Rada Evropské unie, Kontrolní úřad ESVO

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 ve spojených věcech T-289/11, T-290/11 a T-521/11;

               —

               prohlásit za neplatná rozhodnutí Komise C(2011) 1774 ze dne 14. března 2011, C(2011) 2365 ze dne 30. března 2011 a C(2011) 5230 ze dne 14. července 2011, jimiž byly nařízeny kontroly podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 u společnosti Deutsche Bahn AG a všech jejích dceřiných společností (věci COMP/39.678 a COMP/39.731);

               —

               uložit Komisi náklady řízení vzniklé v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky vznášejí na podporu kasačního opravného prostředku čtyři důvody:

               Zaprvé, Tribunál nesprávně vyložil a použil základní právo na nedotknutelnost obydlí a relevantní judikaturu Evropského soudu pro lidská práva. S ohledem na intenzitu zásahu do tohoto základního práva a riziko nenapravitelných škod je proto nepřiměřené, když Komise, která jedná také jako orgán pověřený šetřením a disponuje rozsáhlými pravomocemi, provádí kontroly bez předchozího soudního zmocnění.

               Zadruhé, Tribunál chybně vyložil a použil základní právo na účinnou soudní ochranu. Pouhá dodatečná soudní kontrola neposkytuje v případě kontrol ze strany Komise pro dotyčné podniky účinnou soudní ochranu.

               Zatřetí, Tribunál nesprávně kvalifikoval dokumenty ohledně údajných porušení hospodářské soutěže, které byly získány v rámci kontrol a nad rámec předmět šetření, jako náhodný nález, ačkoli se na tyto dokumenty vztahoval zákaz využívání. Pracovníci Komise byli před touto kontrolou informováni o podezřeních, že se jedná o oblast, která nespadá do předmětu šetření. Komise tak uměle přivodila náhodu a nepřípustně potenciálně rozšířila výjimku týkající se náhodných nálezů restriktivně vykládanou Soudním dvorem (1).

               Konečně, Tribunál porušil pravidla o důkazním břemenu. Zdá se logické nebo nelze přinejmenším vyloučit, že některé dokumenty byly získány jakožto údajný „náhodný nález“ jen z důvodu předchozího nepřípustného informování úředníků Komise, tedy ohledně oblasti, která nespadá do předmětu šetření. Vzhledem k tomu, že je pro navrhovatelky nemožné prokázat takovou příčinnou souvislost a jelikož jim nelze tuto okolnost ani přičíst, mělo být rozhodnuto o obrácení důkazního břemene, podle něhož by Komise musela poskytnout důkaz o tom, že tyto dokumenty byly skutečně náhodným nálezem.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 17. října 1989, Dow Benelux v. Komise, 85/87, Recueil 1989, s. 3137.


title: Věc C-92/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV ( „Směrnice 2003/55/ES — Vnitřní trh se zemním plynem — Směrnice 93/13/EHS — Článek 1 odst. 2 a články 3 až 5 — Smlouvy, které uzavírají obchodníci nebo poskytovatelé služeb se spotřebiteli — Obecné podmínky — Zneužívající klauzule — Jednostranná změna ceny služby prodávajícím nebo poskytovatelem služeb — Odkaz na kogentní právní úpravu určenou pro jinou kategorii spotřebitelů — Použitelnost směrnice 93/13/EHS — Povinnost jasného a srozumitelného znění a průhlednosti“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV
   (Věc C-92/11) (1)

   (Směrnice 2003/55/ES - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 93/13/EHS - Článek 1 odst. 2 a články 3 až 5 - Smlouvy, které uzavírají obchodníci nebo poskytovatelé služeb se spotřebiteli - Obecné podmínky - Zneužívající klauzule - Jednostranná změna ceny služby prodávajícím nebo poskytovatelem služeb - Odkaz na kogentní právní úpravu určenou pro jinou kategorii spotřebitelů - Použitelnost směrnice 93/13/EHS - Povinnost jasného a srozumitelného znění a průhlednosti)
   2013/C 156/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: RWE Vertrieb AG

      Žalovaná: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 1 odst. 2 a článků 3 a 5 ve spojení s bodem 1 písm. j) a bodem 2 písm. b) druhou větou přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288) — Výklad čl. 3 odst. 3 ve spojení s přílohou A písm. b) a c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230) — Ustanovení zakládající právo obchodníka jednostranně změnit cenu služby s odkazem na kogentní právní úpravu, která je platná pro jinou kategorii spotřebitelů — Použitelnost směrnice 93/13/EHS — Požadavky spojené s povinností jasného a srozumitelného znění a průhlednosti

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách (zneužívajících klauzulích) ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že tato směrnice se použije na klauzule všeobecných obchodních podmínek ve smlouvách uzavřených mezi prodávajícím nebo poskytovatelem služeb a spotřebitelem, které přebírají pravidlo vnitrostátního práva, jež se použije na jinou kategorii smluv, a které nepodléhají dotčené vnitrostátní právní úpravě.

               2)

               Články 3 a 5 směrnice 93/13 ve spojení s čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES musejí být vykládány v tom smyslu, že za účelem posouzení, zda standardizovaná smluvní klauzule, kterou si dodavatelský podnik vyhrazuje právo jednostranně změnit poplatky za dodávky plynu, odpovídá nebo neodpovídá požadavkům dobré víry, vyváženosti a transparentnosti, stanoveným těmito ustanoveními, má zásadní význam zejména:

                           —

                           zda smlouva transparentním způsobem uvádí důvod a způsob změny uvedených poplatků tak, aby spotřebitel mohl na základě jasných a srozumitelných kritérií předvídat případné změny těchto poplatků. Nedostatek příslušných informací před uzavřením smlouvy nemůže být v zásadě kompenzován pouhou skutečností, že spotřebitelé budou v průběhu realizace smlouvy v přiměřené lhůtě předem informováni o změně poplatků a svém právu smlouvu vypovědět, pokud nebudou chtít tuto změnu přijmout, a

                           —

                           zda lze možnosti výpovědi přiznané spotřebitelům za konkrétních podmínek skutečně využít.

                     Přísluší předkládajícímu soudu, aby uvedené posouzení provedl v závislosti na všech okolnostech projednávaného případu, včetně všech klauzulí obsažených ve všeobecných obchodních podmínkách spotřebitelských smluv, jejichž součástí je sporná klauzule.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc C-476/08 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a č. 2342/2002 — Veřejné zakázky zadávané orgány Společenství na vlastní účet — Omyl ve zprávě hodnotícího výboru — Povinnost odůvodnit odmítnutí nabídky uchazeče )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/14

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
   (Věc C-476/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a č. 2342/2002 - Veřejné zakázky zadávané orgány Společenství na vlastní účet - Omyl ve zprávě hodnotícího výboru - Povinnost odůvodnit odmítnutí nabídky uchazeče“)
   2010/C 24/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 10. září 2008, Evropaïki Dynamiki v. Komise (T 59/05), jímž Soud zamítl kasační opravný prostředek směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 2004, jímž byla odmítnuta nabídka předložená navrhovatelkou v rámci veřejné výzvy k podání nabídek týkajících se poskytování služeb vývoje a údržby informačních systémů a s nimi související podpory určené pro systémy finančních informací GŘ pro zemědělství, jakož i rozhodnutí zadat veřejnou zakázku jinému uchazeči — Povinnost odůvodnit odmítnutí nabídky uchazeče

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


title: Věc C-336/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover – Německo) – Kabel Deutschalnd Vertrieb und Service GmbH & Co. KG v. Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk ( Směrnice 2002/22/ES — Článek 31 odst. 1 — Přijatelné povinnosti ve veřejném zájmu — Vnitrostátní právní úprava ukládající provozovatelům analogových kabelových sítí zařadit do svých kabelových sítí všechny televizní programy vysílané terestricky — Zásada proporcionality )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/14

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover – Německo) – Kabel Deutschalnd Vertrieb und Service GmbH & Co. KG v. Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk
   (Věc C-336/07) (1)

   („Směrnice 2002/22/ES - Článek 31 odst. 1 - Přijatelné povinnosti ve veřejném zájmu - Vnitrostátní právní úprava ukládající provozovatelům analogových kabelových sítí zařadit do svých kabelových sítí všechny televizní programy vysílané terestricky - Zásada proporcionality“)
   (2009/C 44/23)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Hannover
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kabel Deutschalnd Vertrieb und Service GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

      Za přítomnosti: Norddeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen, ARTE GEIE, Bloomberg LP, Mitteldeutscher Rundfunk, MTV Networks Germany GmbH, venant aux droits de VIVA Plus Fernsehen GmbH, VIVA Music Fernsehen GmbH & Co. KG, MTV Networks Germany GmbH, venant aux droits de MTV Networks GmbH & Co. oHG, Westdeutscher Rundfunk, RTL Television GmbH, RTL II Fernsehen GmbH & Co. KG, VOX Film und Fernseh-GmbH & Co. KG, RTL Disney Fernsehen GmbH & Co. KG, SAT. 1 Satelliten-Fernsehen GmbH a další, Regio.TV GmbH, Eurosport SA, TM-TV GmbH & Co. KG, ONYX Television GmbH, Radio Bremen, Hessischer Rundfunk, Nederland 2, Hamburg 1 Fernsehen Beteiligungs GmbH & Co. KG, Turner Broadcasting System Deutschland GmbH, n-tv Nachrichtenfernsehen GmbH & Co. KG, Bayerischer Rundfunk, Deutsches Sportfernsehen GmbH, NBC Europe GmbH, BBC World, Mediendienst Borkum – Kurverwaltung NSHB Borkum GmbH, Friesischer Rundfunk GmbH, Home Shopping Europe GmbH & Co. KG, Euro News SA, Reise-TV GmbH & Co. KG, SKF Spielekanal Fernsehen GmbH, TV 5 Europe, DMAX TV GmbH & Co. KG, anciennement XXP TV – Das Metropolenprogramm GmbH & Co. KG, RTL Shop GmbH,
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgericht Hannover – Výklad čl. 31 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) – Vnitrostátní právní předpisy, jež ukládají operátorům analogových kabelových sítí zařadit do svých kabelových sítí televizní programy vysílané terestricky a které stanoví, že v případě nedostatku kanálů musí příslušný vnitrostátní orgán stanovit pořadí žadatelů, které vede k plnému obsazení kanálů, jež má dotčený provozovatel kabelové sítě k dispozici.
   Výrok

               1)

               Článek 31 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena ve věci v původním řízení, která ukládá provozovateli zařadit do své analogové kabelové sítě kanály a služby televizního vysílání, které jsou již šířeny terestricky, což vede k obsazení více než poloviny volné kapacity této sítě, a která ukládá, v případě nedostatku volných kanálů, stanovit pořadí žadatelů, které vede k plnému využití kanálů, jež jsou v uvedené síti k dispozici, pokud tyto povinnosti nevyvolávají nepřiměřené hospodářské důsledky, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Pojem „služby televizního vysílání“ ve smyslu čl. 31 odst. 1 směrnice 2002/22 zahrnuje takové služby subjektů televizního vysílání nebo poskytovatelů mediálních služeb, jako je teleshopping, pokud jsou splněny podmínky stanovené v tomto ustanovení, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


title: Věc C-351/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Estonská republika
   (Věc C-351/05) (1)

   (2006/C 224/68)

      Jednací jazyk: estonština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-100/05: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – CFE v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí 2004/813/ES Seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti — Bezprostředně dotčená osoba — Nepřípustnost )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/48

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – CFE v. Komise
   (Věc T-100/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2004/813/ES Seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti - Bezprostředně dotčená osoba - Nepřípustnost“)
   (2006/C 294/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Compagnie d'entreprises CFE SA (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Louveaux a J. van Ypersele, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a F. Simonetti, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 387, s. 1)
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Výmaz věci T-311/99

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/44

         Výmaz věci T-311/99 (1)

   (2004/C 228/103)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-311/99, Tankstation Haarhuis B. V., podporovaná Nizozemským královstvím, proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 63, 4.3.2000.


title: Věc C-215/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Pacific World Limited, FDD International Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs ( Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Soupravy umělých nehtů z lisovaného plastu — Platnost nařízení (ES) č. 1417/2007 — Ostatní výrobky z plastů (číslo 3926 ) — Přípravky pro manikúru nebo pedikúru (číslo 3304 ) — Soupravy a nástroje na manikúru nebo pedikúru (číslo 8214 ) )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Pacific World Limited, FDD International Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-215/10) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Soupravy umělých nehtů z lisovaného plastu - Platnost nařízení (ES) č. 1417/2007 - Ostatní výrobky z plastů (číslo 3926) - Přípravky pro manikúru nebo pedikúru (číslo 3304) - Soupravy a nástroje na manikúru nebo pedikúru (číslo 8214))
   2011/C 298/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pacific World Limited, FDD International Limited

      Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad nařízení Komise (ES) č. 1417/2007 ze dne 28. listopadu 2007 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury — Platnost, pokud jde o zařazení umělých nehtů z lisovaného plastu do podpoložky 3926 90 97 (ostatní výrobky z plastů)

      Výrok

   Nařízení Komise (ES) č. 1417/2007 ze dne 28. listopadu 2007 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je platné v rozsahu, v němž zařazuje umělé nehty, a tudíž soupravy umělých nehtů popsané ve své příloze I, do podpoložky 3926 90 97 kombinované nomenklatury, která je obsahem přílohy nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-720/14: Žaloba podaná dne 10. října 2014 – Rotenberg v. Rada

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/37

         Žaloba podaná dne 10. října 2014 – Rotenberg v. Rada
   (Věc T-720/14)
   (2015/C 007/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arkadij Romanovič Rotenberg (Petrohrad, Rusko) (zástupci: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, S. Hey a H. Brunskill, Solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP a prováděcí nařízení (EU) č. 826/2014 v rozsahu, v němž se jej tyto akty týkají;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Rada vhodně nebo dostatečně neodůvodnila, co ji vedlo k zapsání jména žalobce na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření vzhledem k situaci na Ukrajině.

               2.

               Druhý žalobní důvod tvrdí, že se Rada dopustila zjevného pochybení, když měla za to, že jedno z kritérií odůvodňující zapsání jména žalobce bylo v jeho případě splněno.

               3.

               Třetí žalobní důvod tvrdí, že Rada porušila zásady práva na ochranu osobních údajů.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada nerespektovala právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada bezdůvodně nebo nepřiměřeně porušila základní práva žalobce, včetně práva na ochranu vlastnictví, obchodu a cti.


title: Věc T-464/08: Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Zeta Europe v. OHIM (Superleggera)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/53

         Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Zeta Europe v. OHIM (Superleggera)
   (Věc T-464/08)
   (2008/C 313/95)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zeta Europe B.V. (Het Ambacht, Nizozemsko) (zástupci: V. Bilardo, C. Bacchini a M. Mazzitelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2008 v řízení č. R 666/2008-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Superleggera“ (přihláška ochranné známky Společenství č. 5 456 207) pro výrobky ve třídách 12, 18 a 25.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu poté, co bylo zjištěno, že předmětná ochranná známka je tvořena přídavným jménem „superleggera“, a že bude tudíž vnímána jako označení popisující hmotnost výrobků.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, jakož i jeho článků 73 a 74.


title: Věc T-485/07: Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Olive Line International v. OHIM – Knopf (o-live)

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/57

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Olive Line International v. OHIM – Knopf (o-live)
   (Věc T-485/07)
   (2008/C 51/104)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Olive Line International, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Reinhard Knopf (Malsch, Německo)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2007, kterým bylo zamítnuto odvolání proti zápisu ochranné známky Společenství č. 3 219 193, není v souladu s nařízením ES 40/94 o ochranných známkách Společenství;

               —

               uložit žalovanému, případně i dalšímu účastníku řízení, náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Reinhard Knopf

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „o-live“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31 a 33 – přihláška č. 3 219 193

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obchodní název „Olive lines“ pro činnosti podnikatelského subjektu vystupujícího jako obchodní zprostředkovatel

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94, protože existuje nebezpečí záměny mezi starší nezapsanou ochrannou známkou, která má více než místní význam, a přihlašovanou ochrannou známkou.


title: Věc C-453/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 12. srpna 2013 — The Queen on application of Newby Foods Ltd v. Food Standards Agency

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/42

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales) Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 12. srpna 2013 — The Queen on application of Newby Foods Ltd v. Food Standards Agency
   (Věc C-453/13)
   2013/C 344/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: New Foods Ltd

      Odpůrce: Food Standards Agency

      Předběžné otázky

               1)

               Znamená výraz „se ztratí nebo změní struktura svalových vláken“ v bodě 1.14 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004 (1)„jakoukoliv ztrátu nebo změnu struktury svalových vláken“, která je viditelná při použití standardní mikroskopické techniky? [stejný výraz se objevuje také v čl. 3 písm. n) nařízení (ES) č. 999/2001 (2), ve znění nařízení (ES) č. 1923/2006 (3)].

               2)

               Může být masný výrobek klasifikován jako masný polotovar ve smyslu bodu 1.15 přílohy I, jestliže došlo k určité ztrátě nebo změně struktury jeho svalových vláken, která je viditelná při použití standardní mikroskopické techniky?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku a záporné odpovědi na druhou otázku, je míra ztráty nebo změny struktury svalových vláken, která postačuje k tomu, aby byl masný výrobek klasifikován jako SOM ve smyslu bodu 1.14 přílohy I, stejná jako míra požadovaná k tomu, aby došlo k vymizení vlastností čerstvého masa ve smyslu bodu 1.15?

               4)

               V jakém rozsahu musí být zredukovány vlastnosti čerstvého masa, aby bylo možné prohlásit, že došlo k jejich vymizení ve smyslu bodu 1.15?

               5)

               Zní-li odpověď na první otázku 1 „ne“, avšak odpověď na třetí otázku je také „ne“:

                           a)

                           Jaký stupeň změny struktury svalových vláken je nutný k tomu, aby byl dotčený výrobek klasifikován jako SOM?

                           b)

                           Jaká kritéria by měly vnitrostátní soudy používat při určování, zda změna svalových vláken masa dosáhla či nedosáhla tohoto stupně?

      (1)  Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu
   Úř. věst. L 139, s. 55; Zvl. vyd. 03/45, s. 14

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií
   Úř. věst. L 147, s. 1; Zvl. vyd. 03/32, s. 289

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1923/2006 ze dne 18. prosince 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií
   Úř. věst. L 404, s. 1


title: Věc C-17/07 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2008 – Wineke Neirinck v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Smluvní zaměstnanec — Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) — Přijímací řízení — Zamítnutí žádosti o pracovní místo — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2008 – Wineke Neirinck v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-17/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Smluvní zaměstnanec - Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) - Přijímací řízení - Zamítnutí žádosti o pracovní místo - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
   (2008/C 107/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Wineke Neirinck (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. listopadu 2006, Neirinck v. Komise (T-494/04), kterým Soud zamítl návrh žalobkyně směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Komise týkajících se zamítnutí její žádosti o pracovní místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (OIB) a jmenování jiného uchazeče na uvedené místo, jakož i k získání náhrady škody a úroků – Pojem „zájem na podání žaloby“ – Povinnost uvést odůvodnění – Zkreslení důkazů – Zneužití pravomoci – Zájem služby a zásady péče a řádné správy
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 14. listopadu 2006, Neirinck v. Komise (T-494/04), se ruší, neboť Soud zamítl žalobní důvod vyplývající z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterým je stiženo rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 27. dubna 2004 informující W. Neirinck o jejím neúspěchu u ústní zkoušky přijímacího řízení na místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu jakožto smluvního zaměstnance.

               2)

               Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.

               3)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 27. dubna 2004 informující W. Neirinck o jejím neúspěchu u ústní zkoušky přijímacího řízení na místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu jakožto smluvního zaměstnance se ruší.

               4)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               5)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené W. Neirinck před Soudním dvorem Evropských společenství a před Soudem prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-437/05: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Českém Krumlově – Česká republika) – Jan Vorel v. Nemocnice Český Krumlov (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Sociální politika — Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků — Směrnice 93/104/ES a 2003/88/ES — Pojem, pracovní doba — Doby nečinnosti v rámci pracovní pohotovosti zajišťované lékařem na pracovišti — Kvalifikace — Dopad na odměnu dotčené osoby)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/12

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Českém Krumlově – Česká republika) – Jan Vorel v. Nemocnice Český Krumlov
   (Věc C-437/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Sociální politika - Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků - Směrnice 93/104/ES a 2003/88/ES - Pojem, „pracovní doba“ - Doby nečinnosti v rámci pracovní pohotovosti zajišťované lékařem na pracovišti - Kvalifikace - Dopad na odměnu dotčené osoby)
   (2007/C 56/20)
   Jednací jazyk: čeština
   Předkládající soud
   Okresní soud v Českém Krumlově
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jan Vorel

      Žalovaná: Nemocnice Český Krumlov
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Okresní soud v Českém Krumlově – Výklad čl. 2 bodu 1) a článku 18 směrnice Rady 93/104 ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 307, s. 18; Zvl. vyd. 05/02 s. 197) – Pojem pracovní doba – Vnitrostátní právní předpisy, které nepovažují doby nečinnosti v rámci pracovní pohotovosti vykonávané lékařem na pracovišti za pracovní dobu
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES ze dne 22. června 2000, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, musí být vykládány v tom smyslu, že:

                           —

                           brání právní úpravě členského státu, podle níž pracovní pohotovost, kterou lékař vykonává v režimu fyzické přítomnosti na pracovišti, ale během které nevykonává žádnou skutečnou činnost, není považována v plném rozsahu za „pracovní dobu“ ve smyslu uvedených směrnic;

                           —

                           nebrání tomu, aby členský stát uplatňoval právní úpravu, která, pro účely odměňování pracovníka a pokud jde o pracovní pohotovost vykonávanou tímto pracovníkem na jeho pracovišti, zohledňuje odlišně období, během nichž je skutečně vykonávána práce, a období, během nichž k výkonu skutečné práce nedojde, za předpokladu, že takový režim plně zaručuje užitečný účinek práv, která pracovníkům přiznávají uvedené směrnice za účelem účinné ochrany jejich zdraví a bezpečnosti.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc T-745/16: Žaloba podaná dne 28. října 2016 – BPCE v. ECB

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/40

         Žaloba podaná dne 28. října 2016 – BPCE v. ECB
   (Věc T-745/16)
   (2017/C 006/50)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BPCE (Paříž, Francie) (zástupci: A. Gosset Grainville, C. Renner a P. Kupka, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky č. ECB/SSM/2016 9695005MSXI0YEMGDF46/195 ze dne 24. srpna 2016;

               —

               v každém případě uložil Evropské centrální bance náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku příslušnosti, kterou je stiženo rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 24. srpna 2016, kterým byl zamítnut návrh žalobkyně na vynětí z expozic francouzské Caisse des Dépôts et Consignations (Státní depositní pokladna), které vyplývají z centralizovaných fondů vybraných v rámci regulovaného spoření, z výpočtu pákového poměru (dále jen „napadené rozhodnutí“) v rozsahu, v němž ECB nebyla příslušná zamítnout udělení požadovaného vynětí poté, co konstatovala, že byly splněny podmínky uložené použitelnými právními předpisy Unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z několika nesprávných právních posouzení, kterých se dopustila žalovaná. Žalobkyně totiž uvádí, že i za předpokladu, že ECB byla příslušná k přijetí napadeného rozhodnutí, uvedené rozhodnutí není platné, protože je stiženo několika právními vadami vzhledem k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1; dále jen „nařízení č. 575/2013“), a k záměru unijního normotvůrce, z důvodu chybného výkladu, který ECB učinila v dotčeném předpise, a tak přijala rozhodnutí, které:

                           —

                           je v rozporu s cíli a účelem pravidel o pákovém poměru, je v rozporu nejen s cílem právní úpravy týkající se pákového poměru jako takového, ale rovněž se záměrem normotvůrce, který projevil přijetím odst. 14 článku 429 nařízení č. 575/2013;

                           —

                           mění základní ustanovení s ohledem na dvě nové podmínky, které nejsou předmětem dotčeného ustanovení;

                           —

                           zbavuje čl. 429 odst. 14 nařízení č. 575/2013 užitečného účinku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z několika zjevně nesprávných posouzení, kterými je stiženo napadené rozhodnutí, zejména pokud jde o povahu centralizovaných fondů regulovaného spoření, pokud jde o důsledky připsání fondů do rozvahy banky, a pokud jde o účinky mechanismu úpravy o centralizované částky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení několika obecných zásad unijního práva, a sice zásady proporcionality, zásady právní jistoty a zásady řádné správy v rozsahu, v němž ECB porušila svoji povinnost postupovat s náležitou péčí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ECB byla uložena zvýšená povinnost uvést odůvodnění a uvedené rozhodnutí je odůvodněno nedostatečně nebo dvojznačně.


title: Věc T-818/16: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – Netflix International a Netflix v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/51

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – Netflix International a Netflix v. Komise
   (Věc T-818/16)
   (2017/C 030/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Netflix International BV (Amsterodam, Nizozemsko) a Netflix, Inc. (Los Gatos, Californie, Spojené státy americké (zástupci: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik a S. van Velze, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. září 2016, kterým se prohlašuje znění sedmé novely německého zákona o opatřeních na podporu německé kinematografie za slučitelné s vnitřním trhem (1); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení směrnice o audiovizuálních mediálních službách (2).

                           —

                           Komise se dopustila porušení čl. 13 odst. 1 směrnice o audiovizuálních mediálních službách, neboť rozhodla, že německé opatření je slučitelné s tímto článkem vykládaným ve světle navrhované novely zákona.

                           —

                           Komise se dopustila porušení čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 2 a článku 3 uvedené směrnice, neboť rozhodla, že německé opatření nezasahuje do zásady země původu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 110 SFEU.

                           —

                           Komise se dopustila porušení článku 110 SFEU tím, že měla za to, že německým opatřením nejsou diskriminováni poskytovatelé audiovizuálních mediálních služeb na vyžádání, kteří jsou usazeni mimo Německo a nabízejí své služby německému publiku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 56 SFEU.

                           —

                           Komise se dopustila porušení článku 56 SFEU, neboť neposoudila, zda německé opatření neporušuje volný pohyb služeb, byť tomu tak je.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 49 SFEU.

                           —

                           Komise se dopustila porušení článku 49 SFEU, neboť neposoudila, zda německé opatření neporušuje svobodu usazování, byť tomu tak je.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU.

                           —

                           Komise se dopustila porušení článku 107 SFEU, neboť měla za to, že německé opatření má podobu státní podpory, kterou lze ospravedlnit kulturními zájmy a je slučitelné s vnitřním trhem.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních požadavků.

                           —

                           Komise se dopustila porušení podstatných formálních požadavků, neboť nesplnila požadavky kladené na odůvodnění, jež jsou stanoveny v čl. 296 odst. 2 SFEU, a porušila právo na řádnou správu stanovené v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

      (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2042 ze dne 1. září 2016 o režimu podpory SA.38418 — 2014/C (ex 2014/N), kterou Německo zamýšlí poskytnout na podporu filmové produkce a distribuce (oznámeno pod číslem C(2016) 5551) (Úř. věst. 2016, L 314, s. 63).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. 2010, L 95, s. 1).


title: Věc C-216/05: Žaloba podaná dne 17. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/10

         Žaloba podaná dne 17. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Irsku
   (Věc C-216/05)
   (2005/C 193/17)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. května 2005 žaloba směřující proti Irsku podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Xavierem Lewisem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že tím, že Irsko podmínilo plnou a účinnou účast veřejnosti na některých posuzováních vlivu na životní prostředí předchozím zaplacením poplatků za účast, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 6 a 8 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) ve znění směrnice Rady 97/11/EHS ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (2),

               —

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Irský zákon o plánování stanoví, že poplatky za účast mohou účtovat členům veřejnosti plánovací orgány a odvolací orgány za předložení vyjádření nebo za vyjádření názoru v plánovacích postupech a za předložení vyjádření v řízení o odvolání. Komise tvrdí, že uložení takových poplatků za účast je porušením směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 97/11/EHS, z těchto důvodů:

               —

               žádné ustanovení směrnice výslovně nepovoluje uložení takových poplatků;

               —

               takové poplatky jsou v rozporu se systémem a účelem uvedené směrnice;

               —

               znění čl. 6 odst. 2 a 3 uvedené směrnice neumožňuje volný výklad, o který se Irsko snaží, a

               —

               Irsko brání právům uděleným veřejnosti čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40.

      (2)  Úř. věst. L 73, 14.3.1997, s. 5.


title: Věc T-679/13: Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — AENM v. Parlament

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/21

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — AENM v. Parlament
   (Věc T-679/13)
   2014/C 85/36
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aliance evropských národních hnutí (AENM) (Matzenheim, Francie) (zástupce: J. P. Le Moigne, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. října 2013, které bylo částečně zopakováno rozhodnutím ze dne 14. října 2013 a které stanovilo konečný příděl finančních prostředků, poskytnutý Evropským parlamentem Alianci evropských národních hnutí za rok 2012 ve výši 186 292,12 eur a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že Aliance evropských národních hnutí musí vrátit částku ve výši 45 476,00 eur vzhledem k tomu, že jí již byla přidělena částka ve výši 231 412,80 eur;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení a vyplatil za tímto účelem Alianci evropských národních hnutí částku ve výši 20 000,00 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody, které jsou v podstatě shodné s žalobními důvody, kterých se dovolává v rámci věci T-678/13, AENM v. Parlament, či se jim podobají.


title: Věc T-524/09: Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — Meredith v. OHIM (BETTER HOMES AND GARDENS)

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/44

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — Meredith v. OHIM (BETTER HOMES AND GARDENS)
   (Věc T-524/09)
   2010/C 51/81
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meredith Corporation (Des Moines, Spojené státy) (zástupci: R.N. Furneaux a E.A. Hardcastle, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2009 ve věci R 517/2009-2 v rozsahu, v němž zamítnulo přihlášku dotyčné ochranné známky Společenství pro služby zařazené do třídy 36, takže by byl umožněn zápis této ochranné známky pro takové služby;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním žalobkyně, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení v případě, že bude proti žalobě namítat, a zamítnout jeho návrhové žádání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BETTER HOMES AND GARDENS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35 a 36

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož se odvolací senát dopustil pochybení tím, že uplatnil nesprávné kritérium na určení, zda ochranná známka nemá s ohledem na žádané výrobky a služby rozlišovací způsobilost.