title: Věc C-91/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2014 Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 11. prosince 2013 ve věci T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Henkel

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2014 Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 11. prosince 2013 ve věci T-591/11, Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Henkel
   (Věc C-91/14 P)
   (2014/C 462/17)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. (zástupci: M. Konieczyński a I. Kubiec, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úrad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Henkel Corp.
   Usnesením ze dne 2. října 2014 Soudní dvůr (šestý senát) odmítl kasační opravný prostředek v plném rozsahu – jako zčásti nepřípustný – a rozhodl, že Przedsiębiorstwo Handlowe Medox Lepiarz Jarosław Lepiarz Alicja sp. j. se ukládá náhrada nákladů řízení.


title: Věc T-213/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. února 2011 — Yorma’s v. OHIM — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek „yorma’s“ — Starší slovní ochranná známka Společenství NORMA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. února 2011 — Yorma’s v. OHIM — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S)
   (Věc T-213/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek „yorma’s“ - Starší slovní ochranná známka Společenství NORMA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2011/C 95/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yorma’s AG (Deggendorf, Německo) (zástupce: A. Weiß, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: A. von Welser, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. února 2009 (věc R 1879/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG a Yorma’s AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Yorma’s AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc C-57/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – United Video Properties Inc. v. Telenet NV „Řízení o předběžné otázce — Práva duševního vlastnictví — Směrnice 2004/48/ES — Článek 14 — Náklady řízení — Náklady právního zastoupení — Paušální náhrada — Maximální částky — Náklady technického poradenství — Náhrada — Podmínka pochybení strany, která ve sporu neuspěla“

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – United Video Properties Inc. v. Telenet NV
   (Věc C-57/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Práva duševního vlastnictví - Směrnice 2004/48/ES - Článek 14 - Náklady řízení - Náklady právního zastoupení - Paušální náhrada - Maximální částky - Náklady technického poradenství - Náhrada - Podmínka pochybení strany, která ve sporu neuspěla“)
   (2016/C 350/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Antwerpen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: United Video Properties Inc.

      Žalovaná: Telenet NV

      Výrok

               1)

               Článek 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že straně, která ve sporu neuspěla, je uložena náhrada nákladů řízení vynaložených stranou, která ve sporu uspěla, a která umožňuje soudu, který o těchto nákladech rozhoduje, aby zohlednil zvláštní okolnosti projednávané věci, a ve vztahu k nákladům na pomoc advokáta stanoví systém paušálních sazeb, pakliže tyto sazby zajišťují, že náklady, které má hradit strana, která ve sporu neuspěla, jsou rozumné, což musí ověřit předkládající soud. Článek 14 této směrnice však brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví paušální sazby, které z důvodu nedostatečné výše maximálních částek, které jsou součástí těchto sazeb, nezajišťují přinejmenším to, aby strana, která ve sporu neuspěla, uhradila podstatnou a přiměřenou část rozumných nákladů vynaložených stranou, která měla ve sporu úspěch.

               2)

               Článek 14 směrnice 2004/48 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním předpisům, které stanovují náhradu nákladů za technické poradenství pouze v případě pochybení strany, která ve sporu neuspěla, pokud tyto náklady přímo a úzce souvisí se soudním řízením, jehož cílem je zajistit dodržování práva duševního vlastnictví.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27. 4. 2015.


title: Věc T-420/12: Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – VHV v. Komise

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/59

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. června 2014 – VHV v. Komise
   (Věc T-420/12) (1)

   2014/C 292/75
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 373, 1.12.2012.


title: Věc C-97/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Itálie) — Amia Spa, v likvidaci v. Provincia Regionale di Palermo ( „Životní prostředí — Skládky odpadů — Směrnice 1999/31/ES — Zvláštní poplatek za ukládání pevných odpadů na skládku — Podrobení provozovatele skládky tomuto poplatku — Náklady na provozování skládky — Směrnice 2000/35/ES — Úrok z prodlení — Povinnosti vnitrostátního soudu“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Itálie) — Amia Spa, v likvidaci v. Provincia Regionale di Palermo
   (Věc C-97/11) (1)

   (Životní prostředí - Skládky odpadů - Směrnice 1999/31/ES - Zvláštní poplatek za ukládání pevných odpadů na skládku - Podrobení provozovatele skládky tomuto poplatku - Náklady na provozování skládky - Směrnice 2000/35/ES - Úrok z prodlení - Povinnosti vnitrostátního soudu)
   2012/C 200/03
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Amia Spa, v likvidaci

      Žalovaná: Provincia Regionale di Palermo

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione Tributaria Provinciale di Palermo — Výklad článku 10 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví zvláštní poplatek za ukládání pevných odpadů na skládku a která provozovateli skládky ukládá, aby uhradil předem uvedený poplatek stanovený v závislosti na množství ukládaných odpadů, který hradí subjekt provádějící ukládání.

      Výrok

   Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení:

               —

               předkládajícímu soudu nejprve přísluší, aby předtím, než ponechá nepoužita relevantní ustanovení zákona č. 549 ze dne 28. prosince 1995 o racionalizačních opatřeních v oblasti veřejných financí ověřil při zohlednění veškerého vnitrostátního práva, a to jak hmotného, tak procesního, zda nemůže v žádném případě dospět k výkladu svého vnitrostátního práva, který by umožnil spor v původním řízení vyřešit způsobem, který by byl v souladu se zněním a účelem směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích,

               —

               pokud takový výklad možný není, přísluší vnitrostátnímu soudu, aby ve sporu v původním řízení ponechal nepoužita veškerá vnitrostátní ustanovení, která jsou v rozporu s článkem 10 směrnice 1999/31, ve znění nařízení č. 1882/2003, a s články 1 až 3 směrnice 2000/35.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-429/10: Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Global Steel Wire v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/62

         Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Global Steel Wire v. Komise
   (Věc T-429/10)
   ()
   2010/C 301/99
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandí Blanco, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010, K(2010) 4387 konečné, ve věci COMP/38344 — Předpínací ocel;

               —

               podpůrně na základě článku 261 SFEU zrušit nebo snížit pokutu uloženou daným rozhodnutím; a

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v toto řízení je totožné s rozhodnutím ve věci T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými v uvedené věci.
   Zejména žalobkyně poznamenává, že Evropská Komise nerespektovala důkazní standard požadovaný judikaturou Společenství pro účely určení odpovědnosti společnosti GSW za jednání jejích poboček. Evropská komise neprokázala, že by společnost GSW mohla mít rozhodující vliv na jednání svých dceřinných společností.


title: Věc T-216/16: Žaloba podaná dne 11. května 2016 – Vignerons de la Méditerranée v. EUIPO - Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)

text:
               4.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/42

         Žaloba podaná dne 11. května 2016 – Vignerons de la Méditerranée v. EUIPO - Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
   (Věc T-216/16)
   (2016/C 243/46)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vignerons de la Méditerranée (Narbonne, Francie) (zástupce: M. Karsenty-Ricard, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Grupo Yllera SL (Rueda, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „LE VAL FRANCE“ – Přihláška č. 12 162 921

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. března 2016, ve věci R 427/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl námitku č. B 2 307 737, kterou podala společnost Bodegas Grupo Yllera SL proti přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 12 162 921 podané společností Vignerons de la Méditerranée;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-130/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Datema Hellman Worldwide Logistics BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Datema Hellman Worldwide Logistics BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-130/13)
   2013/C 171/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Datema Hellman Worldwide Logistics BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Je unijně právní zásada dodržování práva na obhajobu správními orgány způsobilá pro přímé použití vnitrostátním soudem?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Je nutné unijně právní zásadu dodržování práva na obhajobu správními orgány vykládat v tom smyslu, že je porušena, pokud adresát zamýšleného rozhodnutí sice nebyl vyslechnut dříve, než vůči němu správní orgán vydal rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení, avšak v následujícím správně právním řízení o odvolání, které předchází podání žaloby u vnitrostátního soudu, dodatečně dostal příležitost k vyjádření?

                           b)

                           Určují se právní následky porušení unijně právní zásady dodržování práva na obhajobu správními orgány podle vnitrostátního práva?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2b): Které okolnosti může vnitrostátní soud zohlednit při určení právních následků, a může zejména zohlednit, zda je nutno vycházet z toho, že by řízení bez porušení unijně právní zásady dodržování práva na obhajobu mělo jiný průběh?


title: Volba předsedů senátů

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/12

         Volba předsedů senátů
   (2004/C 251/22)
   Dne 10. a 13. září 2004 byli Soudem v souladu s článkem 15 jednacího řádu zvoleni p. Jaeger, p. Pirrung, p. Vilaras a p. Legal předsedy senátů složených z pěti soudců na dobu od 10. září 2004 do 31. srpna 2007, a p. Jaeger, p. Pirrung, p. Vilaras, p. Legal a p. Cooke předsedy senátů složených ze tří soudců na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005.


title: Věc T-472/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Marsh v. EUIPO (LegalPro) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LegalPro — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2017 – Marsh v. EUIPO (LegalPro)
   (Věc T-472/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LegalPro - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 221/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marsh GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. června 2016 (věc R 146/2016-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení LegalPro jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Marsh GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


title: Věc F-51/07: Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Bui Van v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/43

         Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Bui Van v. Komise
   (Věc F-51/07)
   (2007/C 170/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Bui Van (Hettange Grande, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a R. Albelice, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. března 2007, kterým se zamítá stížnost žalobce;

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitele společného výzkumného centra (SVC) ze dne 4. října 2006 v rozsahu, v němž přeřazuje žalobce do platové třídy AST 3, stupeň 2, ačkoliv původně byl zařazen do platové třídy AST 4, stupeň 2;

               —

               oznámit orgánu oprávněnému ke jmenování účinky, které sebou nese zrušení napadeného rozhodnutí, zejména zařazení žalobce do třídy AST 4, stupeň 2 se zpětnou účinností jmenování do platové třídy AST 4, stupeň 2 ode dne nástupu do služebního poměru, dále účinky ohledně rozdílu v odměňování a úroků z prodlení, co se týče platby tohoto rozdílu, jakož i účinky ohledně povýšení;

               —

               poskytnout žalobci symbolicky 1 euro jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úspěšný uchazeč otevřeného výběrového řízení EPSO/B23/04 (1) pro vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa techniků v platové třídě B5/B4, byl jmenován úředníkem ve zkušební době před vstupem v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (2). První rozhodnutí ze dne 28. června 2006, které ho zařadilo do platové třídy AST 4 bylo vzato zpět a nahrazeno napadeným rozhodnutím o zařazení do platové třídy AST 3.
   Na podporu své žaloby žalobce nejdříve uplatňuje porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace, zejména v rozsahu, v němž někteří jeho kolegové, kteří byli rovněž přeřazeni do jiného stupně, znovu obdrželi platovou třídu AST 4 v důsledku postupu před zahájením soudního řízení.
   Žalobce se dále dovolává existence zjevně nesprávného posouzení, jakož i porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání. Zejména má za to, že rozhodnutí ze dne 28. června 2006 nebylo vzato zpět v rozumné lhůtě.

      (1)  Úř. věst. C 81 A, ze dne 31.3.2004, s. 17.

      (2)  Úř. věst. L 124, ze dne 27.4.2004, s. 1.


title: Věc C-612/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 29. prosince 2014 – Stephan Naumann v. Austrian Airlines AG

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 29. prosince 2014 – Stephan Naumann v. Austrian Airlines AG
   (Věc C-612/14)
   (2015/C 089/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stephan Naumann

      Žalovaná: Austrian Airlines AG

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné právo na náhradu škody stanovené v článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 (1) vykládat v tom smyslu, že se jedná o paušální právo na náhradu škody, nebo smluvní pokutu, nebo punitivní náhradu škody („punitive damage“), nebo právo, které má funkci plnění a záruky, nebo se jedná o nárok sui generis?

               2)

               Je nutné vykládat odečtení náhrad stanovené v čl. 12 odst. 1 druhé větě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 v tom smyslu, že se uplatní pouze na právo požadovat další náhrady, které má cestující vůči provozujícímu leteckému dopravci, nebo také právo požadovat další náhrady, jež má cestující vůči organizátorovi turistických zájezdů?

               3)

               Je nutné vykládat právo cestujícího požadovat další náhrady stanovené v článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 v tom smyslu, že zahrnuje také právo na snížení ceny (záruku) v případě zpoždění letu, stanovené ve vnitrostátním právu?

               4)

               Může být nárok na snížení ceny (záruku) nebo na náhradu škody, jež cestujícímu přiznává vůči organizátorovi turistických zájezdů vnitrostátní právo jakožto náhradu za zpoždění letu, odečteno (článek 12) od nároku na náhradu škody, kterou má poskytnout provozující letecký dopravce podle článku 7 (Právo na náhradu škody) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 jako odškodnění za totéž zpoždění?

               5)

               V případě, že je odečtení možné: Může je letecký dopravce uplatnit vždy, nebo je jeho uplatnění závislé na tom, v jakém rozsahu je připouští vnitrostátní právo nebo je považuje za přiměřené soud?

               6)

               Je-li rozhodné vnitrostátní právo, nebo pokud má soud rozhodnout na základě volného uvážení: Má být platbou náhrady podle článku 7 nařízení kompenzováno pouze nepohodlí, jež cestující utrpěl v důsledku zpoždění nebo také majetková újma?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-402/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 27. září 2006 – Op- en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V. v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 27. září 2006 – Op- en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V. v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-402/06)
   (2006/C 310/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Op- en Overslagbedrijf Van der Vaart B.V.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba položku 0406 KN vykládat tak, že se do ní zařazuje zboží, které se získává srážením mléka a odebráním (velké části) syrovátky, které obsahuje 2 procenta hmotnostních syrovátkových proteinů a v němž dochází k rozkladu proteinů působením přidaného enzymu během 24 až 36 hodinového procesu sušení?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

               2)

               Na základě jakých kritérií, ve vztahu k obsahu tuku a formě, se určuje, zda je možné zboží zařadit jako strouhaný nebo práškový sýr do podpoložky 0405 20, jinými slovy:

                           a)

                           Může být zboží, které je bez tuku nebo téměř bez tuku, zařazeno do této podpoložky?

                           b)

                           Může být zboží, které se skládá z kaseinu a více jak 50 % tekutiny (syrovátky) a nabízí se ve formě pravidelných zrn o velikosti 2 až 4 mm, zařazeno do této podpoložky?


title: Věc C-456/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Bremen (Německo) dne 2. září 2011 — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG v. Samskip GmbH

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Bremen (Německo) dne 2. září 2011 — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG v. Samskip GmbH
   (Věc C-456/11)
   2011/C 331/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Bremen

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs-AG, Krones AG

      Žalovaná: Samskip GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno článek 32 a článek 33 nařízení Brusel I (1) vykládat v tom smyslu, že se pojem „rozhodnutí“ zásadně vztahuje i na taková rozhodnutí, která pouze konstatují, že nejsou dány procesní podmínky přípustnosti (tzv. procesní rozhodnutí o nepřípustnosti)?

               2)

               Je nutno článek 32 a článek 33 nařízení Brusel I vykládat v tom smyslu, že se pojem „rozhodnutí“ vztahuje i na závěrečný rozsudek soudní instance, kterým se z důvodu ujednání o soudní příslušnosti zamítá mezinárodní příslušnost?

               3)

               Je nutno článek 32 a článek 33 nařízení Brusel I vykládat ve světle judikatury Evropského soudního dvora týkající se zásady rozšíření účinků (rozsudek Evropského soudního dvora ze dne 4. února 1988 ve věci C-145/86) v tom smyslu, že každý členský stát musí uznat rozhodnutí soudu jiného členského státu týkající se platnosti ujednání o soudní příslušnosti uzavřeného mezi stranami, když podle vnitrostátního práva soudu prvního stupně nabude konstatování o platnosti ujednání o soudní příslušnosti právní moci, a to i v tom případě, když je toto rozhodnutí navíc součástí procesního rozhodnutí o nepřípustnosti, kterým se žaloba zamítá?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-499/17: Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Esfera Capital Agencia de Valores v. Komise a SRB

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/17

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Esfera Capital Agencia de Valores v. Komise a SRB
   (Věc T-499/17)
   (2017/C 330/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esfera Capital Agencia de Valores, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Pastor Palomar, F. Arroyo Romero a N. Subuh Falero, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 určené Fondu pro řádnou restrukturalizaci bank (FROB), kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise 2017/1246 ze dne 7. června 2017 potvrzující krizový plán pro Banco Popular Español; a

               —

               ve smyslu ustanovení článku 340 SFEU konstatoval mimosmluvní odpovědnost SRB a Evropské komise a nařídil jim náhradu škody způsobené žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía y Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno y SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.
   Konkrétně žalobkyně tvrdí, že v projednávané věci došlo ke zneužití pravomoci.


title: Věc T-366/16: Žaloba podaná dne 12. července 2016 – Gaki v. Europol

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/47

         Žaloba podaná dne 12. července 2016 – Gaki v. Europol
   (Věc T-366/16)
   (2016/C 402/56)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anastasia-Soultana Gaki (Düsseldorf, Německo) (zástupce: G. Keisers, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, které jsou okolnosti údajného skutku, kterého se měla žalobkyně dopustit podle obsahu evropského zatýkacího rozkazu, který vydalo Řecko a podle něhož je od roku 2011 v prostoru Evropské unie s podporou Europolu protiprávně stíhána? Nárok žalobkyně na odůvodněné stanovisko;

               —

               nařídil zablokování protiprávního a nesprávného uložení údajů o ní v informačním systému Europolu prostřednictvím společného kontrolního orgánu Europolu;

               —

               nařídil společnému kontrolnímu orgánu Europolu, aby při výkonu svého práva na přístup a vyhledávání údajů uvedených v SIS II přezkoumal, zda podle obsahu evropského zatýkacího rozkazu byl zásah do svobody žalobkyně povolen;

               —

               nařídil Europolu, aby se dotázal řeckého státního zástupce v Aténách, který státní zástupce nařídil prodloužení účinnosti evropského zatýkacího rozkazu a tím svévolné zadržení žalobkyně dne 23. května 2016, který z obou vnitrostátních zatýkacích rozkazů (evropský zatýkací rozkaz je kopií obou) má právní účinky. Řecký státní zástupce má rovněž odpovědět na to, jak je možné, že v obsahu evropského zatýkacího rozkazu je uvedena adresa žalobkyně v Německu, avšak oba vnitrostátní zatýkací rozkazy (evropský zatýkací rozkaz je kopií obou) byly vydány proti žalobkyni, jelikož řecké soudní orgány údajně neznaly adresu žalobkyně;

               —

               společný kontrolní orgán Europolu má odpovědět na to, jaké kroky podnikl Europol poté, co zjistil, že proti řeckému státnímu zástupci, který vydal evropský zatýkací rozkaz proti žalobkyni, bylo podáno trestní oznámení k státnímu zastupitelství v Düsseldorfu;

               —

               uložil žalovanému povinnost nahradit žalobkyni náhradu škody ve výši 3 milionů eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 rozhodnutí 2007/533/JI (1) ve spojení s čl. 30 odst. 7 a články 31 a 52 rozhodnutí (2009/371/JI) (2)

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s článkem 1, 9 a 23 rozhodnutí č. 29/2009 společného kontrolního orgánu Europolu

      (1)  Rozhodnutí Rady 2007/533/JI ze dne 12. června 2007 o zřízení, provozu a využívání Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II). (Úř. věst. L 205, s. 63).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2009/371/SVV o zřízení Evropského policejního úřadu (Europol) (Úř. věst. L 121, s. 37).


title: Věc C-456/08: Žaloba podaná dne 20. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/20

         Žaloba podaná dne 20. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-456/08)
   (2008/C 313/29)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos, M. Konstantinidis a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Irsko prostřednictvím ustanovení o lhůtách ve vnitrostátních právních předpisech upravujících výkon práva uchazečů na soudní přezkum v rámci postupů při zadávání veřejných zakázek a tím, že rozhodnutí o zadání veřejné zakázky neoznamuje stěžovateli v rámci dotčeného rozhodnutí o zadání veřejné zakázky, nesplnilo povinnosti, které pro něj v souvislosti s použitelnými lhůtami vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS (1) týkající se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, jak je vykládána Soudním dvorem, a které pro něj v souvislosti s chybějícím oznámením vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice 89/665/EHS, jak je vykládána Soudním dvorem, a z čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 93/37/EHS (2) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle názoru Komise se jeví, že irské právo není v souladu se základní zásadou právní jistoty a požadavkem efektivnosti podle směrnice 89/665/EHS, která je případem uplatnění uvedené zásady, jelikož uchazeči jsou udržováni v nejistotě ohledně svého postavení, pokud hodlají napadnout rozhodnutí zadavatele o zadání zakázky v rámci dvoufázových postupů při zadávání veřejných zakázek, v nichž je upřednostňovaný uchazeč vybrán před vydáním konečného rozhodnutí o zadání zakázky. Irsko musí přijmout opatření, aby zajistilo, že uchazeči budou mít jasno a jistotu v otázkách, které rozhodnutí zadavatele mohou napadnout, a od kterého dne je třeba počítat lhůty. Pro uchazeče musí být jasně uvedeno, zda se Order 84A použije nejen na rozhodnutí o zadání zakázky, ale také na prozatímní rozhodnutí zadavatele vydaná během postupu při zadávání veřejných zakázek (např. při výběru upřednostňovaného uchazeče), s tím účinkem, že okolnosti obsažené v prozatímním rozhodnutí nelze napadnout po uplynutí lhůty počítané od vydání tohoto prozatímního rozhodnutí a že rozhodnutí o zadání zakázky nesmí být napadeno na základě okolností již obsažených v prozatímním rozhodnutí.
   Order 84A vyžaduje, aby byly příslušné kroky podniknuty „co nejdříve, nejpozději však do tří měsíců“. Komise se domnívá, že tato formulace udržuje uchazeče v nejistotě, pokud jde o jejich postavení, když zvažují využití svého práva na účinnou soudní ochranu podle práva Společenství proti rozhodnutí zadavatele. Komise zastává názor, že pro uchazeče musí být jasně uvedeno, která lhůta se použije pro případ podání žaloby proti rozhodnutím zadavatele, a že s ohledem na povinnost dodržovat základní zásadu právní jistoty je třeba použitelnou lhůtu stanovit pevně tak, aby mohla být vykládána jasným a předvídatelným způsobem všemi uchazeči.

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246.

      (2)  Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.


title: Věc T-511/15: Usnesení Tribunálu ze dne 30. srpna 2016 – Fontem Holdings 4 v. EUIPO (BLU ECIGS) „Ochranná známka Evropské unie — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. srpna 2016 – Fontem Holdings 4 v. EUIPO (BLU ECIGS)
   (Věc T-511/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 402/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fontem Holdings 4 BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně A. Poulter, poté A. Dykes a D. Stone, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2015 (věc R 2697/2014-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není namístě rozhodovat.

               2)

               Společnost Fontem Holdings 4 BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 363, 3. 11. 2015.


title: Spojené věci C-338/11 až C-347/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Montreuil — Francie) — Santander Asset Management SGIIC SA, jménem FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11) v. Directeur des résidents à l’étranger et des services généraux a Santander Asset Management SGIIC SA, jménem Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11) v. Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État ( „Články 63 SFEU a 65 SFEU — Subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) — Rozdílné zacházení s dividendami vyplácenými SKIPCP- nerezidentům, které podléhají srážkové dani, a s dividendami vyplácenými SKIPCP-residentům, které takové dani nepodléhají — Nezbytnost vzít v úvahu situaci podílníků při posouzení slučitelnosti vnitrostátního opatření s volným pohybem kapitálu — Neexistence“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Montreuil — Francie) — Santander Asset Management SGIIC SA, jménem FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11) v. Directeur des résidents à l’étranger et des services généraux a Santander Asset Management SGIIC SA, jménem Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11) v. Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État
   (Spojené věci C-338/11 až C-347/11) (1)

   (Články 63 SFEU a 65 SFEU - Subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) - Rozdílné zacházení s dividendami vyplácenými SKIPCP- nerezidentům, které podléhají srážkové dani, a s dividendami vyplácenými SKIPCP-residentům, které takové dani nepodléhají - Nezbytnost vzít v úvahu situaci podílníků při posouzení slučitelnosti vnitrostátního opatření s volným pohybem kapitálu - Neexistence)
   2012/C 194/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Santander Asset Management SGIIC SA, jménem FIM Santander Top 25 Euro Fi (C-338/11), Santander Asset Management SGIIC SA, jménem Cartera Mobiliaria SA SICAV (C-339/11), Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka (C-340/11), Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem DBI-Fonds APT no 737 (C-341/11), SICAV KBC Select Immo (C-342/11), SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH (C-343/11), International Values Series of the DFA Investment Trust Co. (C-344/11), Continental Small Co. Series of the DFA Investment Trust Co. (C-345/11), SICAV GA Fund B (C-346/11), Generali Investments Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem AMB Generali Aktien Euroland (C-347/11)

      Žalovaní: Directeur des résidents à l'étranger et des services généraux, Ministre du Budget, des Comptes publics, de la Fonction publique et de la Réforme de l’État

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal administratif de Montreuil — Výklad článků 63 a 65 SFEU — Rozdíl v daňovém zacházení mezi subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), které nejsou rezidenty a podléhají srážkové dani, a subjekty, které jsou rezidenty a takové dani nepodléhají — Překážka volnému pohybu kapitálu — Nutnost brát při posuzování souladu srážkové daně s touto zásadou v úvahu rovněž situaci podílníků

      Výrok

   Články 63 SFEU a 65 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví zdanění dividend vnitrostátního původu srážkovou daní, pokud plynou subjektům kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které jsou rezidenty v jiném členském státě, zatímco takové dividendy jsou od daně osvobozeny v případě subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které jsou rezidenty v prvně uvedeném státě.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-12/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. ledna 2015 – Universal Music International Holding BV v. Michael Tétreault Schilling a další

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. ledna 2015 – Universal Music International Holding BV v. Michael Tétreault Schilling a další
   (Věc C-12/15)
   (2015/C 089/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Universal Music International Holding BV

      Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno ustanovení čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 44/2001 (1) vykládat v tom smyslu, že za „místo, kde došlo ke škodné události“, může být považováno místo v členském státě, kde došlo ke škodě, pokud tuto škodu představuje pouze majetková újma, která je přímým důsledkem protiprávního jednání, k němuž došlo v jiném členském státě.

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Pomocí jakých kritérií či hledisek mají vnitrostátní soudy při posuzování své příslušnosti na základě čl. 5 odst. 3 nařízení č. 44/2001 určit, zda se v projednávané věci jedná o majetkovou újmu, která je přímým důsledkem protiprávního jednání („původní majetková újma“ nebo „přímá majetková újma“), nebo o majetkovou újmu, která je důsledkem původní škody, k níž došlo na jiném místě, resp. škodu, která vyplynula ze škody, k níž došlo na jiném místě („následná škoda“ či „odvozená majetková újma“)?

                           b)

                           Pomocí jakých kritérií či hledisek mají vnitrostátní soudy při posuzování své příslušnosti na základě čl. 5 odst. 3 nařízení č. 44/2001 určit, kde k majetkové újmě – ať již přímé či odvozené majetkové újmě – v projednávaném případě došlo, nebo kde se má za to, že k ní došlo?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nutno nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soudy, které mají posoudit, zda jsou v projednávané věci příslušné na základě tohoto nařízení, jsou povinny při svém posuzování vycházet z argumentace žalobce resp. navrhovatele, která je v této souvislosti relevantní, nebo v tom smyslu, že tyto soudy musí také posoudit, co uvedl žalovaný s cílem tuto argumentaci zpochybnit?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc C-471/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2016 Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. června 2016 ve věci T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/15

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. června 2016 Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 14. června 2016 ve věci T-789/14, Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-471/16 P)
      (2016/C 454/29)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Meissen Keramik GmbH

         Návrhová žádání

      Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 14. června 2016 ve věci T-789/14 a rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2014 ve věcech R 1182/2013-4 a R 1245/2013-4;

                  —

                  podpůrně, uvedený rozsudek Tribunálu Evropské unie zrušil a věc mu vrátil k dalšímu projednání;

                  —

                  uložil odpůrci náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Navrhovatelka v rámci tohoto kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál napadeným rozsudkem několikrát porušil Smlouvu o Evropské unii (SEU) a nařízení o ochranné známce (NOZ) (1).

                  2.

                  Navrhovatelka tvrdí, že došlo k porušení práva na spravedlivý proces podle čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s článkem 47 odst. 2 Listiny základních práv. Tribunál totiž nezohlednil podklady, které byly předloženy v rámci žaloby. Tyto dokumenty pouze doplnily dosavadní skutkové a právní tvrzení. Tribunál uvedené nezohlednění ani neodůvodnil, nýbrž pouze převzal ustálenou formulaci z jiného rozsudku, která s projednávaným případem nesouvisí.

                  3.

                  Tribunál tak porušil právo nárok navrhovatelky na spravedlivý proces podle čl. 6 odst. 1 SEU ve spojení s čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv.

                  4.

                  Kromě toho navrhovatelka tvrdí, že došlo k porušení čl. 15 odst. 1 NOZ z důvodu zkreslení skutečností. Tribunál své rozhodnutí odůvodnil mj. tím, že určité výrobky nejsou v předložených dokladech o užívání uvedeny. Tyto výrobky však v dokladech o užívání uvedeny jsou.

                  5.

                  Tribunál tak zkreslil skutkový základ řízení a porušil tak čl. 15 odst. 1 NOZ.

                  6.

                  Navrhovatelka dále tvrdí, že došlo k porušení čl. 7 odst. 3 NOZ. Tribunál odůvodnil svůj rozsudek tím, že se u ochranné známky Meissen® jedná o zeměpisné označení původu. Ochrannou známku Meissen® zapsal odpůrce podle čl. 7 odst. 3 NOZ na základě užíváním získané rozlišovací způsobilosti. Tím odpůrce pravomocně rozhodl, že se u ochranné známky Meissen® nejedná o zeměpisné označení nýbrž o označení obchodního původu.

                  7.

                  Zápisem ochranné známky Meissen® na základě získané rozlišovací způsobilosti přiznal odpůrce této ochranné známce ochranu podle čl. 7 odst. 3 NOZ. Tribunál považuje ochrannou známku Meissen® za pouhé zeměpisné označení původu. Tribunál tím této ochranné známce opět ochranu fakticky odnímá.

                  8.

                  Dále navrhovatelka uvádí, že došlo k porušení čl. 8 odst. 5 NOZ. Tribunál popírá existenci zásahu do dobrého jména podle čl. 8 odst. 5 NOZ z důvodu, že chybí podobnost kolidujících si výrobků a služeb. Podle výslovného znění čl. 8 odst. 5 NOZ není existence podobnosti výrobků a služeb nezbytná. Svým rozsudkem tak Tribunál obrací smysl čl. 8 odst. 5 NOZ.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství; Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-433/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Domenico Rosa „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní právní úprava — Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti — Nové koncesní řízení — Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese — Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Proporcionalita“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/4

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Domenico Rosa
   (Věc C-433/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
   (2016/C 270/04)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bari

      Účastník původního trestního řízení

   Domenico Rosa

      Výrok

               1)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě týkající se hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.

               2)

               Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014


title: Věc F-89/10: Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Bovagnet v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/61

         Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Bovagnet v. Komise
   (Věc F-89/10)
   ()
   2010/C 328/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: François-Carlos Bovagnet (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M. Korving, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované nenahradit žalobci školné dětí žalobce v plné výši.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Vyhovět stížnosti žalobce a přiznat mu náhradu všech sporných faktur týkajících se školního roku 2009/2010 v plné výši, tj. vyplacení částky ve výši 2 580 eur Úřadem pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-610/10: Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/12

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-610/10)
   2011/C 72/21
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 2. července 2002 ve věci Komise v. Španělsko (C-499/09, Recueil s. I-603, dále jen „rozsudek z roku 2002“), týkajícího se nesplnění povinností vyplývajících pro Španělské království z rozhodnutí Komise 91/1/ES ze dne 20. prosince 1989 ohledně podpory poskytnuté ve Španělsku ústřední vládou a vládami několika autonomních oblastí společnosti Magefesa, výrobci domácích potřeb z nerezavějící oceli a malých domácích elektrospotřebičů (Úř. věst. L 5, s. 18, dále jen „rozhodnutí 91/1“), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z tohoto rozhodnutí a z článku 260 SFEU;

               —

               uložit Španělskému království zaplatit Komisi penále ve výši 131 136 eur za každý den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku z roku 2002, počínaje dnem vydání rozsudku v této věci do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku z roku 2002;

               —

               uložit Španělskému království zaplatit Komisi paušální částku, jejíž výše bude dána vynásobením denní částky ve výši 14 343 eur počtem dní trvání protiprávního jednání ode dne vydání rozsudku z roku 2002 do:

                           —

                           dne, kdy Španělské království zajistí vrácení podpor, které byly rozhodnutím 91/1 prohlášeny za protiprávní, pokud Soudní dvůr konstatuje, že k navrácení skutečně došlo před vydáním rozsudku v této věci;

                           —

                           dne vydání rozsudku v této věci, pokud nebude rozsudku z roku 2002 plně vyhověno před tímto dnem;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Opatření přijatá Španělským královstvím nevedla k okamžitému splnění rozsudku z roku 2002 a rozhodnutí 91/1 ani k úplnému a okamžitému navrácení protiprávní a neslučitelné podpory.
   Podle ustálené judikatury je jediným důvodem, kterého by se mohl členský stát dovolávat na obranu proti žalobě pro nesplnění povinnosti, absolutní nemožnost řádného výkonu rozhodnutí.
   V tomto případě se španělské orgány v rozsáhlé korespondenci s útvary Komise ohledně opatření přijatých za účelem provedení rozhodnutí 91/1 nedovolávaly absolutní nemožnosti výkonu uvedeného rozhodnutí a omezily se na odkaz na neurčité interní obtíže.


title: Věc C-442/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. května 2008 – Španělské království v. Rada Evropské unie (Rybolov — Nařízení (ES) č. 1954/2003 — Nařízení (ES) č. 1415/2004 — Řízení intenzity rybolovu — Stanovení ročního nejvyššího stupně intenzity rybolovu — Referenční období — Rybolovné oblasti a zdroje Společenství — Biologicky citlivé oblasti — Akt o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a o úpravách smluv — Námitka protiprávnosti — Přípustnost — Zásada zákazu diskriminace — Zneužití pravomoci)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. května 2008 – Španělské království v. Rada Evropské unie
   (Věc C-442/04) (1)

   (Rybolov - Nařízení (ES) č. 1954/2003 - Nařízení (ES) č. 1415/2004 - Řízení intenzity rybolovu - Stanovení ročního nejvyššího stupně intenzity rybolovu - Referenční období - Rybolovné oblasti a zdroje Společenství - Biologicky citlivé oblasti - Akt o podmínkách přistoupení Španělského království a Portugalské republiky a o úpravách smluv - Námitka protiprávnosti - Přípustnost - Zásada zákazu diskriminace - Zneužití pravomoci)
   (2008/C 171/02)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Braquehais Conesa a M. A. Sampol Pucurull, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie. (zástupci: J. Monteiro a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Za podpory: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a F. Jimono Fernández, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení článků 1 až 6 nařízení Rady (ES) č. 1415/2004 ze dne 19. července 2004, kterým se stanoví roční maximální intenzita rybolovu pro některé rybolovné oblasti a populace (Úř. věst. L 258, s. 1) – Porušení zásady zákazu diskriminace – Zneužití pravomoci
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc C-164/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nantes – Commission d'indemnisation des victimes d'infractions – Francie) – James Wood v. Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions (Článek 12 ES — Diskriminace na základě státní příslušnosti — Odškodnění vyplacené Garančním fondem pro oběti teroristických činů a jiných trestných činů — Vyloučení)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nantes – Commission d'indemnisation des victimes d'infractions – Francie) – James Wood v. Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions
   (Věc C-164/07) (1)

   (Článek 12 ES - Diskriminace na základě státní příslušnosti - Odškodnění vyplacené Garančním fondem pro oběti teroristických činů a jiných trestných činů - Vyloučení)
   (2008/C 183/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de grande instance de Nantes – Commission d'indemnisation des victimes d'infractions
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: James Wood

      Žalovaný: Fonds de garantie des victimes des actes de terrorisme et d'autres infractions
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal de Grande Instance – Comission d'indemnisation des victimes d'infractions (Komise pro odškodňování obětí trestných činů) – Výklad článku [12] Smlouvy o ES – Slučitelnost, s ohledem na obecnou zásadu zákazu diskriminace, vnitrostátní právní úpravy, která upírá státnímu příslušníku jiného členského státu Unie, který pobývá legálně ve Francii a je otcem dítěte s francouzskou státní příslušností, jež zemřelo mimo území Francie, nárok na odškodnění poskytované Fonds de Garantie pouze z důvodu jeho státní příslušnosti
   Výrok
   Právo Společenství brání právnímu předpisu členského státu, který upírá státním příslušníkům jiných členských států, kteří bydlí a pracují na území prvně zmíněného státu, nárok na odškodnění určené k náhradě újmy na zdraví a životě člověka způsobené trestným činem, který nebyl spáchán na území tohoto státu, pouze z důvodu jejich státní příslušnosti.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-46/12: Žaloba podaná dne 1. února 2012 — Chrysamed Vertrieb v. OHIM — Chrysal International (Chrysamed)

text:
               31.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/25

         Žaloba podaná dne 1. února 2012 — Chrysamed Vertrieb v. OHIM — Chrysal International (Chrysamed)
   (Věc T-46/12)
   2012/C 98/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chrysamed Vertrieb GmbH (Salzburg, Rakousko) (zástupce: T. Schneider, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Chrysal International BV (Naarden, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 22. listopadu 2011 ke spisové značce R 0064/2011-1 a zamítl námitky proti přihlášce ochranné známky Společenství;

               —

               uložil OHIM, popř. kvalifikované další účastnici řízení, náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Chrysamed“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (přihláška č. 6 387 071)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Chrysal International B.V.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní slovní ochranná známka „CHRYSAL“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 5 a 31 (ochranná známka č. 645 337), mezinárodní slovní ochranná známka „CHRYSAL“ pro výrobky zařazené do třídy 1 (ochranná známka č. 144 634), jakož i mezinárodní obrazová ochranná známka „CHRYSAL“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 3, 5 a 31 (ochranná známka č. 877 785).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-47/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Timișoara — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Judecătoria Timișoara — Rumunsko) — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Věc C-47/11) (1)

   2012/C 379/32
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc T-621/14: Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Infocit v. OHIM – DIN (DINKOOL)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/26

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – Infocit v. OHIM – DIN (DINKOOL)
   (Věc T-621/14)
   2014/C 351/33
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (zástupce: A. Oliveira, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlín, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. června 2014 ve věci R 1312/2013-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka DINKOOL” pro výrobky zařazené do tříd 1-3, 5-7, 12, 16, 20 a 21 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 4 65  946

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní zápis ochranné známky č. 2 29  048 a dřívější nezapsané označení v Německu „DIN“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí zpochybněné přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-193/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2009 Kaul GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-402/07, Kaul GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) — Bayer AG

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2009 Kaul GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 25. března 2009 ve věci T-402/07, Kaul GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) — Bayer AG
   (Věc C-193/09 P)
   2009/C 193/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kaul GmbH (zástupci: R. Kunze, Rechtsanwalt a Solicitor, G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Bayer AG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje:

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských Společenství ze dne 25. března 2009 ve věci T-402/07 Kaul GmbH v. OHIM — Bayer (napadený rozsudek), kterým Soud zamítl žalobu podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. srpna 2007, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí námitkového oddělení zamítající námitku proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 000 195 370„ARCOL“;

               —

               určit po skončení písemné části řízení den jednání u Soudního dvora;

               —

               uložit odpůrci náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel tvrdí, že rozsudek Soudu prvního stupně představuje porušení relevantních ustanovení nařízení (ES) č. 40/94 (1) a krom toho porušuje základní procesní zásady. Kasační opravný prostředek proti rozsudku, který dne 25. března 2009 přijal Soud prvního stupně, je opodstatněný, protože:

               —

               Soud prvního stupně nesprávně vyložil čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství a tedy přijetím napadeného rozsudku toto ustanovení porušil;

               —

               v napadeném rozsudku se Soud prvního stupně dopustil pochybení a porušil čl. 61 odst. 2 a článek 73 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství tím, že dospěl k závěru, že porušení práva být vyslechnut není pro výsledek řízení podstatné;

               —

               Soud prvního stupně se dopustil pochybení tím, že potvrdil posouzení odvolacího senátu v souvislosti s kritériem pravděpodobnosti záměny podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


title: Věc C-469/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. září 2010 — Federación de Comercio Electrónico a Marketing Directo (FECEMD) v. Administración del Estado

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 28. září 2010 — Federación de Comercio Electrónico a Marketing Directo (FECEMD) v. Administración del Estado
   (Věc C-469/10)
   ()
   2010/C 346/52
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Federación de Comercio Electrónico a Marketing Directo (FECEMD)

      Žalovaný: Administración del Estado

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (1) ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která při neexistenci souhlasu dotčeného subjektu k umožnění zpracování jeho osobních údajů, které je nezbytné pro uskutečnění oprávněných zájmů správce rejstříku nebo třetí osoby, které jsou údaje sdělovány, vyžaduje — krom toho, aby nedošlo k porušení základních práv a svobod subjektu —, aby byly údaje zachyceny ve zdrojích dostupných veřejnosti?

               2)

               Jsou ohledně zmíněného čl. 7 písm. f) splněny podmínky, které klade judikatura Soudního dvora Evropské unie k tomu, aby mu byl přiznán přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 281, s. 31.


title: Věc F-138/11: Žaloba podaná dne 22. prosince 2011 — ZZ v. Komise

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/24

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-138/11)
   2012/C 65/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Komise vycházejícího z nově vypočteného návrhu Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO).

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. května 2011, kterým bylo zrušeno a nahrazeno rozhodnutí ze dne 22. října 2009;

               —

               určit, že dohoda týkající se převodu nároků na důchod žalobce, která vychází z odsouhlaseného návrhu vypracovaného podle výpočtu obsaženého v rozhodnutí ze dne 22. října 2009 je platná;

               —

               v případě nezbytnosti zrušit rozhodnutí ze dne 12. září 2011, kterým se výslovně zamítá stížnost žalobce;

               —

               podpůrně, uznat vzniklou škodu a přiznat žalobci částku 6 207,71 eur z titulu náhrady škody zvýšené o úroky z prodlení podle sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Přidělení soudců k senátům

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/2

      Přidělení soudců k senátům
      (2010/C 288/04)
      Dne 14. září 2010 rozhodl Tribunál o zřízení osmi senátů složených z pěti soudců a osmi senátů složených ze tří soudců na období od 14. září 2010 do 31. srpna 2013 a dne 20. září 2010 rozhodl, že na období od 20. září 2010 až do dne nástupu bulharského soudce do funkce jsou soudci přiděleni k senátům následujícím způsobem:

            I. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Azizi, předseda senátu, p. Vilaras, pí Cremona, pí Labucka a p. Frimodt Nielsen, soudci.

            1. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Azizi, předseda senátu;

                  pí Cremona, soudkyně;

                  p. Frimodt Nielsen, soudce.

            II. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Forwood, předseda senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, p. Prek, p. Ciucă a p. Schwarcz, soudci.

            2. senát, v němž zasedají tři soudci
         :
      p. Forwood, předseda senátu;

                  a)

                  p. Dehousse a p. Ciucă, soudci;

                  b)

                  p. Dehousse a p. Schwarcz, soudci;

                  c)

                  p. Ciucă a p. Schwarcz, soudci.

            III. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Czúcz, předseda senátu, p. Vilaras, pí Cremona, pí Labucka a p. Frimodt Nielsen, soudci.

            3. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Czúcz, předseda senátu;

                  p. Vilaras, soudce;

                  pí Labucka, soudkyně.

            IV. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      pí Pelikánová, předsedkyně senátu, p. Vadapalas, pí Jürimäe, p. O’Higgins a p. Van der Woude, soudci.

            4. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  pí Pelikánová, předsedkyně senátu;

                  pí Jürimäe, soudkyně;

                  p. Van der Woude, soudce.

            V. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Papasavvas, předseda senátu, p. Vadapalas, pí Jürimäe, p. O’Higgins a p. Van der Woude, soudci.

            5. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Papasavvas, předseda senátu;

                  p. Vadapalas, soudce;

                  p. O’Higgins, soudce.

            VI. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Moavero Milanesi, předseda senátu, pí Martins Ribeiro, p. Wahl, p. Soldevila Fragoso a p. Kanninen, soudci.

            6. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Moavero Milanesi, předseda senátu;

                  p. Wahl, soudce;

                  p. Soldevila Fragoso, soudce.

            VII. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Dittrich, předseda senátu, p. Dehousse, pí Wiszniewska-Białecka, p. Prek, p. Ciucă a p. Schwarcz, soudci.

            7. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Dittrich, předseda senátu;

                  pí Wiszniewska-Białecka, soudkyně;

                  p. Prek, soudce.

            VIII. rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců
         :
      p. Truchot, předseda senátu, pí Martins Ribeiro, p. Wahl, p. Soldevila Fragoso a p. Kanninen, soudci.

            8. senát, v němž zasedají tři soudci
         :

                  p. Truchot, předseda senátu;

                  pí Martins Ribeiro, soudkyně;

                  p. Kanninen, soudce.

            Na období od 20. září 2010 až do dne nástupu bulharského soudce do funkce budou soudci zasedajícími s předsedou senátu o čtyřech soudcích, aby vytvořili rozšířené soudní kolegium, dva další soudci kolegia, jemuž byla věc původně předložena, čtvrtý soudce tohoto senátu a jeden soudce senátu složeného ze tří soudců, který nepatří k dvojici senátů složených ze tří soudců, které se mají doplňovat za účelem vytvoření rozšířeného senátu. Pátý soudce bude určen na jeden rok postupně podle pořadí upraveného v článku 6 jednacího řádu Tribunálu.
      Na období od 20. září 2010 až do dne nástupu bulharského soudce do funkce budou soudci zasedajícími s předsedou senátu složeného ze tří soudců, který nepatří k dvojici senátů složených ze tří soudců, které se mají doplňovat za účelem vytvoření rozšířeného senátu, aby vytvořili rozšířené soudní kolegium, dva soudci kolegia, jemuž byla věc původně předložena, a dva soudci kolegia složeného ze čtyř soudců určení podle pořadí upraveného v článku 6 jednacího řádu Tribunálu.


title: Věc T-33/06: Žaloba podaná dne  19. ledna 2006  – Zenab v. Komise

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/30

         Žaloba podaná dne 19. ledna 2006 – Zenab v. Komise
   (Věc T-33/06)
   (2006/C 74/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zenab SPRL (Brusel, Belgie) [zástupci: J. Windey, P. de Bandt, advokáti]

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 9. listopadu 2005, číslo jednací 648599;

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost Společenství a uložit Komisi, aby žalobkyni uhradila (i) částku 36 707 eur jako náhradu nákladů vzniklých v rámci Výzvy k předkládání návrhů a (ii) částku odpovídající nemajetkové újmě z důvodu zásahu do pověsti a majetkové újmě vyplývající z prodlení při provádění projektu EuroVOD a určit znalce pro posouzení této škody, jako by ji posoudil znalec jmenovaný Soudem;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem projednávané žaloby je zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2005, jímž byla zamítnuta žádost, kterou žalobkyně předložila za účelem získání finanční podpory Společenství v rámci programu MEDIA Plus (výzva k předkládání návrhů INFSO/MEDIA/04/05), jakož i náhrada škody, která jí údajně vznikla v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí.
   Na podporu žaloby na neplatnost žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody. První žalobní důvod vychází z toho, že Komise údajně protiprávně přenesla své pravomoci na technickou konzultační skupinu, aby se tato vyjádřila k žádosti žalobkyně o finanční podporu.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uplatňuje, že se Komise dopustila zjevně nesprávných posouzení, která podle ní odůvodňují zrušení napadeného rozhodnutí. Podpůrně žalobkyně uplatňuje, že odůvodnění napadeného rozhodnutí je neúplné a rozporuplné a že neumožňuje pochopit důvody zamítnutí návrhu.
   V rámci žaloby na náhradu škody se žalobkyně dovolává zásady mimosmluvní odpovědnosti Společenství a domáhá se náhrady škody, která jí údajně vznikla v důsledku nesprávného posouzení jejího návrhu předloženého v rámci dotčené výzvy k předkládání návrhů. Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila svou povinnost řádné péče a řádné správy a že takové chování představuje závažné porušení práva Společenství odůvodňující vznik odpovědnosti Společenství.


title: Věc T-364/04: Žaloba podaná dne 9. září 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/20

         Žaloba podaná dne 9. září 2004 Řeckou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-364/04)
   (2004/C 314/51)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Řeckou republikou zastoupenou Ioannisem Chalkiasem a Eleniou Svolopoulu, členy právní rady státu.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil nebo změnil napadené rozhodnutí E 2004/561/E.K./16.7.2004 (1).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise zasedající ve věci schválení účetní závěrky ve smyslu nařízení (ES) č. 729/1970 (2) vyloučila z financování Společenství určité výdaje Řecké republiky v odvětví ovoce a zeleniny a v oblasti prémií na zvířata, které tak nebyly uznány za oprávněné výdaje Společenství a byly připsány k tíži Řecké republiky.
   Některé z těchto výdajů se týkají zejména podpor na produkci broskví v souladu s nařízením č. 2201/1996 (3), ze kterých byla odečtena určitá částka za nedodržení minimální ceny. Řecká republika v této otázce uplatňuje nesprávný výklad nařízení č. 2201/1996 a nařízení č. 504/1997 (4), porušení zásady proporcionality a nesprávné posouzení skutkových okolností.
   Totéž rozhodnutí mimoto vyloučilo výdaje týkající se oblasti podpor na produkci související se zpracováním rajčat s odůvodněním, že přímé platby podpor byly uskutečněny ve prospěch organizací producentů rajčat, zatímco měly být uskutečněny ve prospěch zpracovatelů. V této otázce se Řecká republika odvolává na existenci mimořádných okolností, zejména na úpadek některých zpracovatelských podniků, jakož i na závažné platební potíže, a tvrdí, že nedošlo k žádné finanční ztrátě na straně Společenství. Uplatňuje mimoto nesprávné posouzení skutkových okolností, jakož i porušení zásady proporcionality a porušení článku 7 nařízení č. 1258/1999 (5) a článku 8 nařízení č. 1663/1995 (6).
   Jiné vyloučené výdaje se týkají prémií na zvířata. Řecká republika navrhuje zrušení napadeného rozhodnutí i v této části a tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění tím, že nesprávně posoudila skutkové okolnosti, a tím, že nevzala v úvahu relevantní poznatky; mimoto uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění. Konečně uplatňuje porušení zásady proporcionality.

      (1)  Úř. věst. L 250, 16.7.2004, s. 21.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 729/1970 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 94, s. 13).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/1996 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 297, s. 29).

      (4)  Nařízení Komise (ES) č. 504/1997 ze dne 19. března 1997 o režimu podpor na produkci v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 78, s. 14).

      (5)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103).

      (6)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/1995 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6).


title: Věc C-545/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 4. prosince 2007 – Apis-Hristovich EOOD. v. Lakorda AD

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 4. prosince 2007 – Apis-Hristovich EOOD. v. Lakorda AD
   (Věc C-545/07)
   (2008/C 51/57)
   Jednací jazyk: bulharština
   Předkládající soud
   Sofiyski gradski sad
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Apis-Hristovich EOOD

      Žalovaná: Lakorda AD
   Předběžné otázky

               1)

               Jak je nutno vykládat a vzájemně vymezit pojmy „trvalý přenos“ a „dočasný přenos“ za účelem

                           —

                           určení, zda došlo k vytěžování ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 96/9/ES (1) z databáze, která je přístupná elektronickými prostředky,

                           —

                           od kterého okamžiku je přitom nutno vycházet z toho, že došlo k vytěžování ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 96/9/ES z databáze, která je přístupná elektronickými prostředky,

                           —

                           jaký význam má pro posouzení vytěžování skutečnost, že tímto způsobem vytěžený obsah databáze sloužil vytvoření nové a pozměněné databáze?

               2)

               Které kritérium je nutno použít v rámci výkladu pojmu „vytěžování kvantitativně podstatné části“ jsou-li databáze rozděleny do jednotlivých podskupin a jsou-li používány v těchto podskupinách, které jsou samostatnými tržními produkty? Je nutno použít jako kritérium rozsah databáze v celém tržním produktu, nebo rozsah databáze v příslušné podskupině?

               3)

               Je v rámci výkladu pojmu „kvalitativně podstatná část“ nutno použít jako kritérium okolnost, že určitý druh údajně vytěžených dat byl pořizovatelem databáze získán ze zdroje, který není všeobecně přístupný, takže získání dat bylo možné jen vytěžením z databáze právě tohoto pořizovatele?

               4)

               Která kritéria je nutno použít pro určení, zda došlo k vytěžování databáze, která je přístupná elektronickými prostředky? Může být za indicii nastalého vytěžování považováno to, že databáze pořizovatele má specifickou strukturu, poznámky, odkazy, příkazy, pozice, hypertextové odkazy a redakční texty a tyto prvky jsou nalezeny i v databázi autora údajného porušení? Hrají v rámci tohoto posuzování roli různé originální struktury organizace obou vzájemně porovnávaných databází?

               5)

               Je v rámci určení, zda došlo k vytěžování, důležitý počítačový program/systém pro správu databáze, jestliže není částí databáze?

               6)

               Vzhledem k tomu, že podle směrnice 96/9/ES a judikatury Soudního dvora Evropských společenství je „kvalitativně a kvantitativně podstatná část databáze“ spojena s podstatným vkladem do pořízení, ověření a předvedení databáze: Jak je nutno vykládat tyto pojmy v souvislosti s veřejně přístupnými legislativními akty a individuálně závaznými akty státních orgánů exekutivy, jejich úředními překlady a judikaturou?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).


title: Věc C-296/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Rozdíly mezi jazykovými verzemi — Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim uplatňuje na jiné osoby než cestující — Pojmy „cestující“ a  „zákazník“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-296/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Rozdíly mezi jazykovými verzemi - Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim uplatňuje na jiné osoby než cestující - Pojmy „cestující“ a „zákazník“)
   2013/C 344/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a C. Soulay, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J.-S. Pilczer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, jakož i J. Očková, zmocněnci), Řecká republika (zástupce: E. M. Mamouna, zmocněnec), Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, zmocněnec), Polská republika (zástupci: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a R. Laires, zmocněnci), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim zdanění cestovních kanceláří použije na plnění, která cestovní kanceláře uskutečňují ve prospěch jiných osob, než jsou cestující

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Francouzskou republikou.

               3)

               Česká republika, Řecká republika, Španělské království, Polská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


title: Věc T-524/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2014 – Volvo Trademark v. OHIM – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LOVOL — Slovní a obrazová ochranná známka Společenství VOLVO a starší národní obrazové ochranné známky VOLVO — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2014 – Volvo Trademark v. OHIM – Hebei Aulion Heavy Industries (LOVOL)
   (Věc T-524/11) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LOVOL - Slovní a obrazová ochranná známka Společenství VOLVO a starší národní obrazové ochranné známky VOLVO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2014/C 462/31)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd (Zhangjiakou, Čína) (zástupce: A. Alejos Cutuli, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2011 (věc R 1870/2010-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Volvo Trademark Holding AB a Hebei Aulion Heavy Industries Co., Ltd.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Volvo Trademark Holding AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 3.12.2011.


title: Věc C-205/03 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 – Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), původně Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Orgány správy španělského národního systému zdravotní péče — Poskytování zdravotní péče — Pojem podnik — Platební podmínky uložené dodavatelům zdravotnického vybavení)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/1

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 – Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), původně Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-205/03 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Orgány správy španělského národního systému zdravotní péče - Poskytování zdravotní péče - Pojem „podnik“ - Platební podmínky uložené dodavatelům zdravotnického vybavení)
   (2006/C 212/02)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek: Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN), původně Federación Nacional de Empresas de Instrumentación Científica, Médica, Técnica y Dental, (zástupci: J.-R. García-Gallardo Gil-Fournier a D. Domínguez Pérez, advokáti)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a W. Wils, zmocněnci, J. Rivas de Andrés a J. Gutiérrez Gisbert, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Bethell, zmocněnec, ve spolupráci s G. Barling, QC), Španělské království (zástupci. N. Dáaz Abad, L. Fraguas Gadea a M. F. Díez Moreno, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (první rozšířený senát) ze dne 4. března 2003, FENIN v. Komise (T-319/99), kterým Soud zamítnul žalobu podanou navrhovatelkou a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise (SG 99 D/7.040) ze dne 26. srpna 1999 o orgánech, které zajišťují správu národního systému zdravotní péče, ve vztahu k platebním podmínkám uloženým těmito orgány jejich dodavatelům zdravotnického vybavení, jakož i k dalším údajně protisoutěžním praktikám uvedených orgánů – Pojem „podnik“
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Federación Española de Empresas de Tecnología Sanitaria (FENIN) se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 02.8.2003.


title: Věc T-296/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Erbslöh v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Erbslöh v. Komise
   (Věc T-296/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 245/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Erbslöh AG (Velbert, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               3)

               Společnost Erbslöh AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.