title: Věc T-683/21: Žaloba podaná dne 19. října 2021 – Leino-Sandberg v. Rada

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/37

      Žaloba podaná dne 19. října 2021 – Leino-Sandberg v. Rada
      (Věc T-683/21)
      (2022/C 37/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Päivi Leino-Sandberg (Helsinky, Finsko) (zástupci: O. Brouwer, B. Verheijen a T. van Helfteren, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 9. srpna 2021, sp. zn. SGS 21/2869, doručené žalobkyni dne 9. srpna 2021, kterým byl odmítnut přístup k některým dokumentům (1) požadovaným na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (2);

                  —

                  v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní, a to včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, které jsou důsledkem nesprávného uplatnění výjimky související s ochranou rozhodovacího procesu (čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001), jelikož zpřístupnění by vážně neohrozilo zmíněný rozhodovací proces.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že Rada nesplnila přísné kritérium stanovené v právní úpravě, které spočívá v tom, že zpřístupnění musí vážně ohrožovat dotčený rozhodovací proces. V okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí již žádný rozhodovací proces neprobíhal. Rada nadto nesprávně vycházela z tvrzení, že vnější zásah veřejnosti do rozhodovacího procesu souvisejícího s nařízením č. 1367/2006 by byl problematický.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, které jsou důsledkem nesprávného uplatnění výjimky související s ochranou právního poradenství (čl. 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001), jelikož zpřístupnění by nevedlo k vážnému porušení ochrany právního poradenství.

                              —

                              Rada neprokázala, že požadovaný dokument obsahuje nějaké konkrétní pracovní právní poradenství. Rada dále nezohlednila relevantní právní ustanovení a zásady, jak jsou stanoveny v právní úpravě a judikatuře, podle nichž platí, že legislativní postup EU musí být transparentní a že je třeba (je-li v tomto směru podána žádost podle nařízení č. 1049/2001) zpřístupňovat právní analýzy provedené právními službami unijních orgánů, které obsahují důležité všeobecné právní analýzy týkající se legislativního procesu souvisejícího s přijímáním nebo revizí legislativních aktů Unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, které jsou důsledkem nesprávného uplatnění výjimky související s rozhodovacím procesem (čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001) a výjimky související s ochranou právního poradenství (čl. 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení č. 1049/2001), jelikož v napadeném rozhodnutí není uznán a poskytnut přístup na základě převažujícího veřejného zájmu.

                              —

                              Rada neuznala a neposkytla přístup na základě převažujícího veřejného zájmu. Převažující veřejný zájem je dán, jelikož revize nařízení č. 1367/2006 má zásadní význam pro úroveň přístupu ke spravedlnosti v záležitostech životního prostředí v budoucnu; napadené rozhodnutí se přitom žalobkyně v rámci jejího povolání výzkumné a akademické pracovnice, které vykonává ve veřejném zájmu, konkrétně a značně dotýká.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, které jsou důsledkem nesprávného uplatnění výjimky související s ochranou mezinárodních vztahů [čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážka nařízení č. 1049/2001].

                              —

                              Rada nesplnila přísné kritérium stanovené v právní úpravě, na jehož základě se lze s úspěchem dovolávat výjimky obsažené v čl. 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážce nařízení č. 1049/2001, a sice že zpřístupnění dokumentu by konkrétně a skutečně vedlo k porušení ochrany mezinárodních vztahů a že riziko porušení ochrany daného zájmu musí být důvodně předvídatelné, a nikoli čistě hypotetické.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod, který je uplatněn podpůrně, vychází z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, které jsou důsledkem nesprávného uplatnění povinnosti poskytnout částečný přístup k dokumentům (čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001).

                              —

                              Žalobkyně konečně tvrdí, že Rada právně dostačujícím způsobem nezkoumala možnost částečného přístupu a tento přístup neposkytla. Nesprávně uplatnila právní kritérium, které vyžaduje, aby posoudila, zda se na jednotlivé části požadovaného dokumentu vztahuje některá nebo některé z uplatňovaných výjimek.

         (1)  Poznámka: požadovaný dokument se týká rozhodovacího procesu souvisejícího s navrhovanou revizí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).

         (2)  Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


title: Věc T-692/21: Žaloba podaná dne 22. října 2021 – AL v. Komise a OLAF

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/38

      Žaloba podaná dne 22. října 2021 – AL v. Komise a OLAF
      (Věc T-692/21)
      (2022/C 37/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: AL (zástupkyně: R. Rata, advokátka)

         Žalovaní: Evropská komise, Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil i) rozhodnutí OLAF OCM (2021)22007 ze dne 22. července 2021; ii) rozhodnutí OLAF OCM (2021)22008 ze dne 22. července 2021; iii) rozhodnutí Komise [č.j. Ares(2021)20233749] ze dne 22. března 2021 a iv) rozhodnutí Komise [č.j. Ares(2021)1610971] ze dne 3. března 2021;

                  —

                  uložil žalovaným zaplatit i) 1 127,66 eur zadržených bez jakéhokoli individuálního správního rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) o vymáhání; ii) 9 250,05 eur zadržených za květen, červen, červenec, srpen a září 2021 a iii) 1 eur ex aequo et bono jako náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl v důsledku protiprávního vedení vyšetřování ze strany OLAF OF/2016/0928/A1, které nakonec vedlo k odvolání žalobce z funkce;

                  —

                  uložil žalovaným, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 90 odst. 2 a článku 90a služebního řádu úředníků Evropské unie ze strany OLAF v důsledku toho, že stížnost žalobce ze dne 23. března 2021 byla odmítnuta jako nepřípustná na základě ustálené judikatury Soudního dvora, podle níž závěrečná zpráva a doporučení OLAF nepředstavují akty vyvolávající právní účinky.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 90 odst. 2 a článku 90a výše uvedeného služebního řádu ze strany OLAF z důvodu odmítnutí stížnosti žalobce ze dne 23. dubna 2021 jako nepřípustné. Žalobce tvrdí, že stížnost měla být ze strany OLAF prohlášena za přípustnou, protože OLAF je útvarem Komise, tedy součástí Komise, a měl stížnost žalobce posoudit.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 90 odst. 2 výše uvedeného služebního řádu Komisí vzhledem k tomu, že Komise vydala implicitní zamítavé rozhodnutí ve vztahu ke stížnosti žalobce namířené proti rozhodnutí Komise ze dne 22. března 2021 [č.j. ARES(2021)2023374], které potvrdilo rozhodnutí Komise ze dne 3. března 2021 [č.j. ARES(2021)1610971].


title: Věc T-693/21: Žaloba podaná dne 25. října 2021 – NJ v. Komise

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/39

      Žaloba podaná dne 25. října 2021 – NJ v. Komise
      (Věc T-693/21)
      (2022/C 37/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: NJ (zástupkyně: C. Maczkovics, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v souladu s článkem 265 SFEU určil, že Komise protiprávně nerozhodla o jeho stížnosti ze dne 19. dubna 2018 týkající se státní podpory SA.50952(2018FC);

                  —

                  uložil Komisi, aby neprodleně zaujala stanovisko ke stížnosti zapsané do rejstříku pod číslem SA.50952(2018FC);

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobcem, i když po podání této žaloby přijme Komise opatření, jež by podle Tribunálu měla za následek, že se žaloba stane bezpředmětnou, nebo i když Tribunál odmítne žalobu jako nepřípustnou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce uplatňuje na podporu žaloby jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o fungování Evropské unie. Konkrétně namítá porušení článku 265 SFEU a čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce nařízení 2015/1589 (1), požadavku náležitého a nestranného přezkumu, zásady řádné správy a zásady přijímání rozhodnutí v přiměřené době, neboť Komise nepřijala žádné rozhodnutí podle čl. 4 odst. 2, 3 nebo 4 nařízení 2015/1589 více než tři roky a šest měsíců poté, co žalobce podal stížnost týkající se státní podpory SA.50952(2018FC). Žalobce tvrdí, že Komise měla v souladu s Kodexem osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory (2) takové rozhodnutí přijmout ve lhůtě dvanácti měsíců nebo alespoň v přiměřené době.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 248, 24.9.2015, s. 9).

         (2)  Kodex osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory (Úř. věst. C 136, 16.6.2009, s. 13).


title: Věc T-699/21: Žaloba podaná dne 31. října 2021 – Peace United v. EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/40

      Žaloba podaná dne 31. října 2021 – Peace United v. EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)
      (Věc T-699/21)
      (2022/C 37/53)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Peace United Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: M. Artzimovitch, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: 1906 Collins LLC (Miami, Florida, Spojené státy)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně

         Sporná ochranná známka: starší slovní ochranná známka Evropské unie MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN – ochranná známka Evropské unie č. 11 352 804

         Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. července 2021 ve věci R 276/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí rozsahu, v němž měl odvolací senát v důsledku nesprávných právních posouzení a porušení povinnosti řádné správy za to, že ochranná známka Evropské unie č. 11 352 804, MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN, nebyla ve sporném období řádně užívána pro všechny požadované výrobky ve třídách 41 a 43, a

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 63 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 v rozsahu, v němž se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení zneužívající povahy žádosti o zrušení,

                  —

                  porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 v rozsahu, v němž se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení řádného užívání ochranné známky.


title: Věc T-705/21: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Balaban v. EUIPO (Stahlwerk)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/41

      Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Balaban v. EUIPO (Stahlwerk)
      (Věc T-705/21)
      (2022/C 37/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Okan Balaban (Bornheim, Německo) (zástupce: T. Schaaf, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Stahlwerk – Přihláška č. 18 235 592

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2021 ve věci 77/2021-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 18. listopadu 2020 o zamítnutí přihlášky č. 18 235 592, jakož i napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byla přihláška částečně zamítnuta, a uložil žalovanému, aby zapsal ochrannou známku pro všechny výrobky a služby požadované v přihlášce ochranné známky;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 .


title: Věc T-706/21: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Balaban v. EUIPO (Stahlwerkstatt)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/41

      Žaloba podaná dne 3. listopadu 2021 – Balaban v. EUIPO (Stahlwerkstatt)
      (Věc T-706/21)
      (2022/C 37/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Okan Balaban (Bornheim, Německo) (zástupce: T. Schaaf, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Stahlwerkstatt – Přihláška č. 18 219 170

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. září 2021, ve věci 1987/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil zamítavé rozhodnutí žalovaného ze dne 27. srpna 2020, jakož i napadené rozhodnutí a žalovanému uložil, aby ochrannou známku zapsal pro služby odborné přípravy a vzdělávání uvedené ve třídě 41;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-715/21: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Cellnex Telecom a Retevisión I v. Komise

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/42

      Žaloba podaná dne 5. listopadu 2021 – Cellnex Telecom a Retevisión I v. Komise
      (Věc T-715/21)
      (2022/C 37/56)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Cellnex Telecom, SA (Madrid, Španělsko) a Retevisión I, SA (Madrid) (zástupci: J. Buendía Sierra; A. Lamadrid de Pablo a N. Bayón Fernández, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil důvody zrušení uvedené v jejich žalobě za přípustné a vyhověl jim;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 10. června 2021 o státní podpoře SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) poskytnuté Španělskem na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (1);

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První důvod vychází ze zjevného porušení postupu stanoveného v čl. 108 odst. 2 SFEU a z porušení procesních práv, které unijní právo přiznává zúčastněným osobám.

                              —

                              Podle žalobkyň k uvedenému porušení došlo tím, že rozhodnutí napadené žalobou bylo přijato, aniž bylo přijato nové rozhodnutí o zahájení řízení, či bylo změněno rozhodnutí o zahájení řízení, které předcházelo rozhodnutí z roku 2013, a aniž byly předem informovány o předběžné analýze selektivity.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z nesprávného právního posouzení při použití čl. 107 odst. 1 SFEU v souvislosti s pojmem selektivity, z porušení důkazního břemene a z chybějícího odůvodnění.

                              —

                              Žalobkyně uvádějí, že Komise pochybila v „hlavní“ analýze selektivity, když uvedla, že referenčním systémem jsou „běžné tržní podmínky, za nichž musí podniky fungovat“, což zahrnuje všechny podniky a všechna odvětví hospodářství. Komise pochybila v „podpůrné“ analýze selektivity, když uvedla, že pozemní a satelitní technologie jsou ve srovnatelné situaci, pokud jde o přenos digitálního televizního signálu do oblasti, kterou rozhodnutí napadené žalobou označuje jako oblast II.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 417, s. 1.


title: Věc C-613/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. října 2021 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-670/19, Carbajo Ferrero v. Parlament

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 1. října 2021 Evropským parlamentem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-670/19, Carbajo Ferrero v. Parlament
      (Věc C-613/21 P)
      (2022/C 37/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Navrhovatel: Evropský parlament (zástupci: I. Terwinghe, C. González Argüelles, R. Schiano)

         Další účastník řízení: Fernando Carbajo Ferrero

         Návrhová žádání

      Primárně:

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 ve věci T-670/19,

                  —

                  vrátit věc zpět Tribunálu a

                  —

                  o nákladech řízení rozhodnout později.

            Podpůrně:

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 ve věci T-670/19,

                  —

                  zamítnout žalobu v prvním stupni a

                  —

                  uložit F. Carbajo Ferrerovi náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vychází jednak z nesprávného právního posouzení při výkladu rozhodnutí ze dne 16. května 2000, jímž jsou stanoveny fáze výběrového řízení pro vyšší úředníky, ve znění rozhodnutí předsednictva ze dne 18. února 2008, a při výkladu zásady rovného zacházení, a jednak ze zkreslení skutkového stavu. Parlament tvrdí, že Tribunál nesprávně konstatoval, že proces jmenování ředitele pro média generálního ředitelství pro komunikaci neproběhl regulérně, neboť poradní výbor pro jmenování vyšších úředníků nepoužil stejná kritéria pro komparativní analýzu zásluh v průběhu celého procesu.
      V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícího ze zkreslení skutkového stavu a důkazů Parlament tvrdí, že soudci rozhodující ve věci samé nesprávně posoudili funkci zprávy z pohovorů vypracovanou poradním výborem a nesprávně konstatovali, že OOJ nezohlednil správně profesní zkušenosti navrhovatele.


title: Věc C-617/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 6. října 2021 – RU, PO v. Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Ravensburg (Německo) dne 6. října 2021 – RU, PO v. Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH
      (Věc C-617/21)
      (2022/C 37/16)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Ravensburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: RU, PO

         Žalované: Nissan Leasing, Volkswagen Leasing GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Spadají leasingové smlouvy, jejichž předmětem jsou motorová vozidla, s vyúčtováním počtu najetých kilometrů, uzavírané na dobu přibližně dvou či více let s vyloučením běžného práva na výpověď smlouvy, v jejichž rámci je spotřebitel povinen zajistit pojištění odpovědnosti z provozu motorových vozidel a havarijní pojištění vozidla s krytím všech rizik, dále je povinen uplatňovat vůči třetím osobám (zejména vůči prodejci a výrobci vozidla) práva vyplývající z odpovědnosti za vady vozidla a navíc nese riziko ztráty, poškození a jiného snížení hodnoty, do působnosti směrnice 2011/83/EU (1) nebo směrnice 2008/48/ES (2) nebo směrnice 2002/65/ES (3)? Jedná se v této souvislosti o úvěrové smlouvy ve smyslu čl. 3 písm. c) směrnice 2008/48 nebo smlouvy o finančních službách ve smyslu čl. 2 bodu 12 směrnice č. 2011/83 a čl. 2 písm. b) směrnice 2002/65/ES?

                  2.

                  V případě, že leasingové smlouvy, jejichž předmětem jsou motorová vozidla, s vyúčtováním počtu najetých kilometrů – jak jsou popsány v otázce č. 1 – jsou smlouvami o finančních službách:

                              a)

                              Považují se za nemovité obchodní prostory ve smyslu čl. 2 bodu 9 směrnice 2011/83 také obchodní prostory osoby, která pro obchodníka iniciuje uzavření smluv se spotřebiteli, avšak sama nemá zplnomocnění k uzavírání dotyčných smluv?
                              Pokud ano:

                              b)

                              Platí to i v případě, kdy osoba, která iniciuje uzavření smlouvy, provozuje podnikatelskou činnost v jiném oboru nebo nemá na základě práva dohledu nebo občanského práva oprávnění k uzavírání smluv o finančních službách?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na jednu z otázek 2. a) nebo b):
                  Je nutné čl. 16 odst. l) směrnice 2011/83 vykládat v tom smyslu, že leasingové smlouvy, jejichž předmětem jsou motorová vozidla, s vyúčtováním počtu najetých kilometrů (jak jsou popsány v otázce pod č. 1.) spadají pod tuto výjimku?

                  4.

                  Jedná-li se v případě leasingových smluv, jejichž předmětem jsou motorová vozidla, s vyúčtováním počtu najetých kilometrů – jak jsou popsány výše v otázce č. 1 – o smlouvy o finančních službách:

                              a)

                              Existuje smlouva uzavřená na dálku ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 2002/65 a čl. 2 bodu 7 směrnice 2011/83 také v případě, kdy při sjednávání smlouvy došlo k osobnímu kontaktu pouze s osobou, která pro obchodníka iniciuje uzavírání smluv se spotřebiteli, ale která sama nemá zplnomocnění k uzavírání dotyčných smluv?
                              Pokud ne:

                              b)

                              Platí to i v případě, kdy osoba, která iniciuje uzavření smlouvy, podniká v jiném oboru nebo nemá na základě práva dohledu nebo občanského práva oprávnění k uzavírání smluv o finančních službách?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 64).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES (Úř. věst. L 271, 9.10.2002, s. 16). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 06 Svazek 004 S. 321.


title: Věc C-625/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. října 2021 – VB v. GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 8. října 2021 – VB v. GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH
      (Věc C-625/21)
      (2022/C 37/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Gerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v řízení o opravném prostředku: VB

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku Revision: GUPFINGER Einrichtungsstudio GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) v tom smyslu, že při přezkumu smluvního nároku na náhradu škody podnikatele vůči spotřebiteli, který je založen na neoprávněném odstoupení od smlouvy spotřebitele, je použití vnitrostátních právních předpisů dispozitivní povahy vyloučeno již tehdy, pokud je ve Všeobecných obchodních podmínkách podnikatele obsaženo zneužívající ujednání, které podnikateli vedle ustanovení vnitrostátních právních předpisů dispozitivní povahy přiznává vůči spotřebiteli, který porušil smlouvu, možnost volby paušálního nároku na náhradu škody?

                     V případě kladné odpovědi na otázku 1:

                  2.

                  Je takové použití vnitrostátních právních předpisů dispozitivní povahy vyloučeno i tehdy, pokud podnikatel nezakládá svůj nárok na náhradu škody vůči spotřebiteli na tomto ujednání?

                     V případě kladné odpovědi na otázky 1 a 2:

                  3.

                  Je v rozporu s uvedenými ustanoveními unijního práva to, že v případě ujednání, které obsahuje více pravidel (například alternativní sankce v případě neoprávněného odstoupení od smlouvy), zůstávají ve smluvním vztahu v platnosti ty části ujednání, které beztak odpovídají vnitrostátním právním předpisům dispozitivní povahy a nelze je kvalifikovat jako zneužívající?

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc C-626/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. října 2021 – Funke Sp. z o.o.

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. října 2021 – Funke Sp. z o.o.
      (Věc C-626/21)
      (2022/C 37/18)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Funke Sp. z o.o.

         Žalovaný orgán: Landespolizeidirektion Wien

         Předběžné otázky

      Musí být

                  —

                  směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků (1), ve znění pozměněném nařízením (ES) č. 765/2008 (2) a nařízením (ES) č. 596/2009 (3), zejména její článek 12 a příloha II,

                  —

                  nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93, zejména jeho články 20 a 22, jakož i

                  —

                  prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2019/417 ze dne 8. listopadu 2018, kterým se stanoví pokyny pro řízení systému Evropské unie pro rychlou výměnu informací „RAPEX“ zřízeného podle článku 12 směrnice 2001/95/ES o obecné bezpečnosti výrobků a jeho systému oznamování (4), vykládány v tom smyslu, že

                  1.

                  z těchto ustanovení přímo vyplývá právo hospodářského subjektu na doplnění oznámení do systému RAPEX?

                  2.

                  pro rozhodnutí o takovéto žádosti je příslušná Evropská komise?
                  nebo že

                  3.

                  pro rozhodnutí o takovéto žádosti je příslušný orgán dotčeného členského státu?
                  (V případě kladné odpovědi na třetí otázku)

                  4.

                  postačuje (vnitrostátní) soudní ochrana proti takovému rozhodnutí, jestliže není proti (povinnému) opatření přijatému daným orgánem poskytována každému hospodářskému subjektu, nýbrž pouze tomu, který je tímto (povinným) opatřením dotčen?

         (1)  Úř. věst. 2002, L 11, s. 4 (Zvl. vyd. 15/06, s. 447).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008 , kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93 (Úř. věst. L 218, 13.8.2008, s. 30).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 596/2009 ze dne 18. června 2009 o přizpůsobení některých aktů přijatých postupem podle článku 251 Smlouvy regulativnímu postupu s kontrolou podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES – Přizpůsobení regulativnímu postupu s kontrolou – Část čtvrtá (Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 14).

         (4)  Úř. věst. 2019, L 73, s. 121.


title: Věc C-634/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 15. října 2021 – OQ v. Land Hessen

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 15. října 2021 – OQ v. Land Hessen
      (Věc C-634/21)
      (2022/C 37/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: OQ

         Žalovaná: Land Hessen

         Za účasti: SCHUFA Holding AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 22 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 (1) vykládán v tom smyslu, že již automatizované vytvoření koeficientu pravděpodobnosti týkajícího se schopnosti subjektu údajů splácet v budoucnu úvěr představuje rozhodnutí založené výhradně na automatizovaném zpracování, včetně profilování, které má pro něho právní účinky nebo se ho obdobným způsobem významně dotýká, pokud správce tento koeficient zjištěný prostřednictvím osobních údajů tohoto subjektu poskytne třetímu správci a tento třetí správce tento koeficient použije jako rozhodující faktor při rozhodování o uzavření, plnění nebo ukončení smluvního vztahu s tímto subjektem údajů?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku: Musí být čl. 6 odst. 1 a článek 22 nařízení (EU) 2016/679 (GDPR) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž je použití koeficientu pravděpodobnosti – který se v projednávané věci týká platební schopnosti fyzické osoby a její ochoty splácet za pomoci zohlednění informací o pohledávkách – týkajícího se určitého budoucího chování fyzické osoby pro účely rozhodnutí o uzavření, plnění nebo ukončení smluvního vztahu s touto osobou (scoring) přípustné pouze tehdy, pokud jsou splněny určité další podmínky, které jsou blíže uvedeny v odůvodnění předkládacího rozhodnutí?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).


title: Věc C-651/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti М. Ya. M.

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski rajonen sad (Bulharsko) dne 25. října 2021 – trestní řízení proti М. Ya. M.
      (Věc C-651/21)
      (2022/C 37/20)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Sofijski rajonen sad

         Účastník původního trestního řízení

         Navrhovatel v původním řízení: М. Ya. M.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být článek 13 nařízení (EU) č. 650/2012 (1) ve spojení se zásadou ochrany právní jistoty vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby, poté co dědic u soudu státu, kde má svůj obvyklý pobyt, již nechal zapsat přijetí nebo odmítnutí dědictví po zůstaviteli, který měl v okamžiku své smrti svůj obvyklý pobytu v jiném státě Evropské unie, byl v posledně jmenovaném státě podán návrh na další zápis učiněného odmítnutí nebo přijetí?

                  2.

                  V případě, že odpověď na první otázku zní, že další zápis je přípustný: Musí být článek 13 nařízení (EU) č. 650/2012 ve spojení se zásadami právní jistoty a účinného prosazování unijního práva, jakož i povinnosti spolupráce mezi státy na základě čl. 4 odst. 3 SEU vykládány v tom smyslu, že umožňují, aby jiný dědic, který pobývá ve státě, v němž měl zůstavitel v okamžiku své smrti svůj obvyklý pobyt, podal návrh na zápis odmítnutí dědictví po společném zůstaviteli dědicem, k němuž došlo ve státě jeho obvyklého pobytu, nehledě na to, že procesní právo prvně jmenovaného státu nestanoví možnost zápisu odmítnutí dědictví cizím jménem?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení (Úř. věst. 2012, L 201, s. 107).


title: Věc C-653/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 27. října 2021 – Syndicat Uniclima v. Ministre de l'Intérieur

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 27. října 2021 – Syndicat Uniclima v. Ministre de l'Intérieur
      (Věc C-653/21)
      (2022/C 37/21)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Syndicat Uniclima

         Žalovaný: Ministre de l'Intérieur

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je v rámci harmonizace, kterou nařizují směrnice 2006/42/ES (1), směrnice 2014/35/EU (2) a směrnice 2014/68/EU (3) umožněno, aby členské státy zaváděly bezpečnostní požadavky použitelné na zařízení upravená výše uvedenými směrnicemi, a případně za jakých podmínek a v jaké míře, za předpokladu, že cílem těchto požadavků není změna požadavků kladených na zařízení, jež jsou v souladu s požadavky vyplývajícími z výše uvedených směrnic, což dokládá i skutečnost, že tato zařízení jsou opatřena označením CE?

                  2)

                  Je v rámci harmonizace, kterou nařizují výše uvedené směrnice, umožněno, aby členské státy výlučně pro účely použití výše uvedených zařízení v prostorách navštěvovaných veřejností a s ohledem na zvláštní bezpečnostní rizika související s požárem zaváděly bezpečnostní požadavky, jež by mohly vést ke změně zařízení, jež jsou nicméně v souladu s požadavky vyplývajícími z výše uvedených směrnic, což dokládá i skutečnost, že tato zařízení jsou opatřena označením CE?

                  3)

                  Pro případ, že bude odpověď na předchozí otázku záporná, lze odpovědět kladně, jsou-li dotčené bezpečnostní požadavky uloženy jednak pouze pokud jsou v týchž zařízeních používána jiná hořlavá chladiva, než jsou fluorované skleníkové plyny, v souladu s cíli sledovanými nařízením Evropského parlamentu a Rady č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech (4), a jednak pokud se tyto požadavky týkají jen těch zařízení, jež sice vyhovují požadavkům kladeným výše uvedenými směrnicemi, avšak z hlediska rizika požáru v případě použití hořlavých chladiv nejsou dostatečně bezpečná vzhledem k tomu, že nejsou hermeticky utěsněna?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES (Úř. věst. 2006, L 157, s. 24).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/35/EU ze dne 26. února 2014 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí na trh (Úř. věst. 2014, L 96, s. 357).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/68/EU ze dne 15. května 2014 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se dodávání tlakových zařízení na trh (Úř. věst. 2014, L 189, s. 164).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006 (Úř. věst. 2014, L 150, s. 195).


title: Věc C-655/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Nesebar (Bulharsko) dne 27. října 2021 – trestní řízení proti G. ST. T.

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Nesebar (Bulharsko) dne 27. října 2021 – trestní řízení proti G. ST. T.
      (Věc C-655/21)
      (2022/C 37/22)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Rajonen sad Nesebar

         Účastník původního řízení

      G. ST. T.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jsou právní předpisy a judikatura, podle kterých je škoda, kterou utrpěl nositel práv, znakem skutkových podstat trestných činů uvedených v čl. 172b odst. 1 a 2 NK (trestní zákoník), v souladu s pravidly, která směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 zavedla ohledně škody způsobené v důsledku protiprávního výkonu práv duševního vlastnictví?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je automatická domněnka zavedená v Bulharské republice judikaturou za účelem zjištění škody – ve výši hodnoty zboží nabízeného k prodeji, vypočtené na základě maloobchodních cen legálně vyrobeného zboží – v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004?

                  3.

                  Jsou se zásadou zákonnosti trestných činů, která je zakotvena v článku 49 Listiny základních práv Evropské unie, slučitelné právní předpisy, ve kterých není vymezena hranice mezi přestupkem (čl. 127 odst. 1 nynějšího [Zakona za markite i geografskite označenija (zákon o ochranných známkách a zeměpisných označeních, dále jen „ZMGO“] a čl. 81 odst. 1 ZMGO účinného v roce 2016), trestným činem uvedeným v čl. 172b odst. 1 NK a, v případě záporné odpovědi na první otázku, trestným činem uvedeným v čl. 172b odst. 2 NK?

                  4.

                  Jsou tresty stanovené v čl. 172b odst. 2 NK (trest odnětí svobody v trvání 5 až 8 let a peněžitý trest ve výši od 5 000 do 8 000 BGN) v souladu se zásadou stanovenou v čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie (výše trestu nesmí být nepřiměřená trestnému činu)?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 45). Zvláštní vydání v českém jazyce: Kapitola 17 Svazek 002 S. 32.


title: Věc C-656/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 29. října 2021 – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. a další v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugalsko) dne 29. října 2021 – IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. a další v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-656/21)
      (2022/C 37/23)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: IM GESTÃO DE ATIVOS – SOCIEDADE GESTORA DE ORGANISMOS DE INVESTIMENTO COLETIVO, S.A. a další

         Žalovaná: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  1)

                  Brání čl. 5 odst. 2 směrnice 2008/7/ES (1) takové vnitrostátní právní úpravě, jako je položka 17.3.4 Código do Imposto do Selo (zákon o kolkovném), která ukládá kolkovné na provize účtované bankami správcům otevřených investičních fondů cenných papírů za poskytování služeb spočívajících v provádění nových úpisů podílových listů, tedy získávání nových kapitálových vkladů do investičních fondů ve formě úpisu nových podílových listů vydávaných těmito fondy?

                  2)

                  Brání čl. 5 odst. 2 směrnice 2008/7/ES takové vnitrostátní právní úpravě, která ukládá kolkovné na provize za správu účtované správcovskými společnostmi otevřeným investičním fondům cenných papírů, pokud tyto provize za správu zahrnují provize účtované bankami správcovským společnostem za výše uvedenou činnost?

         (1)  Směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 46, s. 11).


title: Věc C-668/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 8. listopadu 2021 – SIA „Druvnieks“ v. Lauku atbalsta dienests

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Senāts) (Lotyšsko) dne 8. listopadu 2021 – SIA „Druvnieks“ v. Lauku atbalsta dienests
      (Věc C-668/21)
      (2022/C 37/24)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně v prvním stupni a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: SIA „Druvnieks“

         Další účastník řízení o kasačním opravném prostředku: Lauku atbalsta dienests

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je použití článku 60 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1306/2013 (1) ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky odůvodněné, pokud se jiný podnik vlastníka společnosti žádající o podporu dopustil nesrovnalosti, jejíž finanční důsledky nebyly napraveny a společnost žádající o podporu fakticky převzala zemědělskou činnost tohoto podniku?

                  2)

                  Lze článek 60 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky použít tak, že bude konstatováno, že se určitá osoba vyhnula správní sankci stanovené v čl. 64 odst. 4 písm. d) tohoto nařízení, i když vůči žádající společnosti nebo jejímu vlastníkovi nebylo přijato žádné rozhodnutí o uložení správní sankce, která by vedla k jejímu vyloučení z okruhu potenciálních žadatelů o podporu?

                  3)

                  Lze článek 60 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 uplatnit tak, že orgán příslušný k posouzení návrhu projektu musí ověřit, zda jiné podniky, které dříve patřily vlastníkovi společnosti žádající o podporu, splňují znaky čl. 2 bodu 14 nařízení Komise (EU) č. 702/2014 ze dne 25. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (2) prohlašují určité kategorie podpory v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech za slučitelné s vnitřním trhem, a v případě nesplnění podmínek návrh projektu zamítnout bez dalšího individuálního posouzení skutkových okolností?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 549).

         (2)  Úř. věst. 2014, L 193, s. 1.


title: Věc C-686/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. listopadu 2021 – VW, Legea S.r.l. v. SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 15. listopadu 2021 – VW, Legea S.r.l. v. SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.
      (Věc C-686/21)
      (2022/C 37/25)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: VW, Legea S.r.l.

         Odpůrci: SW, CQ, ET, VW, Legea S.r.l.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Znamenají výše uvedená unijní ustanovení (1), která stanoví výlučné právo vlastníka ochranné známky EU a současně možnost, že vlastnické právo náleží více osobám, že o poskytnutí bezplatného a časově neomezeného výlučného užívání společné ochranné známky třetím osobám může rozhodnout většina spoluvlastníků, anebo je k tomu nutný jednomyslný souhlas?

                  2)

                  Je-li třeba jednomyslný souhlas, je v případě národních ochranných známek a ochranných známek Společenství, které jsou ve společném vlastnictví více osob, v souladu se zásadami unijního práva takový výklad, který znemožňuje jednomu ze spoluvlastníků ochranné známky, na kterou byla na základě jednomyslného rozhodnutí udělena bezplatně a na dobu neurčitou licence třetí osobě, jednostranně odstoupit od tohoto rozhodnutí? Nebo je třeba považovat za slučitelný s unijními zásadami opačný výklad, který vylučuje, aby byl spoluvlastník trvale vázán původním vyjádřením vůle, takže od tohoto projevu vůle, a sice od licenční smlouvy může odstoupit?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2015, L 336, s. 1); nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2017, L 154, s. 1).


title: Věc C-688/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 17. listopadu 2021 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 17. listopadu 2021 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation
      (Věc C-688/21)
      (2022/C 37/26)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation

         Vedlejší účastnice řízení: Fédération française des producteurs d’oléagineux et de protéagineux

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (1), ve spojení s přílohou I B bodem 1 této směrnice a ve světle bodu 17 jejího odůvodnění, vykládán v tom smyslu, že aby byly mezi technikami/metodami mutageneze rozlišeny techniky/metody, které jsou již dlouho běžně používány v řadě případů použití a u kterých je dlouhodobě dokumentována bezpečnost ve smyslu rozsudku Soudního dvora ze dne 25. července 2018, je třeba vzít v úvahu pouze způsoby, kterými mutagen mění genetický materiál organismu, nebo je třeba zohlednit všechny změny organismu způsobené použitým postupem, včetně somaklonálních změn, které mohou ovlivnit lidské zdraví a životní prostředí?

                  2)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/18/ES ze dne 12. března 2001, ve spojení s přílohou I B bodem 1 této směrnice a ve světle bodu 17 jejího odůvodnění, vykládán v tom smyslu, že za účelem určení, zda je technika/metoda mutageneze již dlouho běžně používána v řadě případů použití a zda je u ní dlouhodobě dokumentována bezpečnost ve smyslu rozsudku Soudního dvora ze dne 25. července 2018, je třeba zohlednit pouze polní kultivace organismů získaných pomocí této metody/techniky, nebo v tom smyslu, že je možné zohlednit rovněž výzkumné práce a publikace, které se těchto kultivací netýkají, a konzultovat při tom pouze práce a publikace, které se týkají rizik pro lidské zdraví nebo životní prostředí?

         (1)  Úř. věst. 2001, L 106, s. 1.


title: Věc C-694/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2021 Brunswick Bowling Products LLC proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 8. září 2021 ve věci T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC v. Komise

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2021 Brunswick Bowling Products LLC proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 8. září 2021 ve věci T-152/19, Brunswick Bowling Products LLC v. Komise
      (Věc C-694/21 P)
      (2022/C 37/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brunswick Bowling Products LLC (zástupce: R. Martens, advokát)

         Další účastníci řízení: Evropská komise, Švédské království

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil body 1 a 2 výroku napadeného rozsudku;

                  —

                  a vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  podpůrně, zrušil body 1 a 2 výroku napadeného rozsudku, rozhodl o žalobě v prvním stupni a zrušil v plném rozsahu prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1960 (1);

                  —

                  v každém případě uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení článku 236 ve spojení s čl. 256 odst. 1 SFEU, čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i zásady řádné správy, jelikož se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když neposoudil informace, z nichž Komise vycházela nebo nevycházela při přijetí svého konečného rozhodnutí, a tím tedy nezohlednil všechny relevantní skutečnosti, jelikož pokud má Komise povinnost zajistit, aby měla k dispozici co nejúplnější a nejspolehlivější informace, potom přiměřený přezkum legality rozhodnutí Komise Tribunálem znamená přezkum, zda Komise vycházela ze všech relevantních informací a zda jsou případně informace, z nichž Komise vycházela, věcně správně, spolehlivé, úplné a konzistentní.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z údajného porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, čl. 41 odst. 1 a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny, jakož i povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Tribunál neposkytl dostatečně podrobné a podložené odůvodnění, ačkoli v souladu se svou povinností uvést odůvodnění měl Tribunál poskytnout své odůvodnění takovým způsobem, aby umožnil navrhovatelce seznámit se s důvody přijatého rozhodnutí.

         (1)  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/1960 ze dne 10. prosince 2018 o ochranném opatření, které přijalo Švédsko na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES a jehož cílem je zakázat uvádění na trh určitého typu stavěče kuželek a doplňkové sady určené k použití s daným stavěčem kuželek, které vyrobila společnost Brunswick Bowling & Billiards, a stáhnout z trhu stroje, které již byly uvedeny na trh (oznámeno pod číslem C(2018) 8253) (Úř. věst. L 315, 12.12.2018, s. 29).


title: Věc C-701/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2021 Mytilinaios AE proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve spojených věcech T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE v. Evropská komise, podporovaná Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/21

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2021 Mytilinaios AE proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 22. září 2021 ve spojených věcech T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE v. Evropská komise, podporovaná Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon
      (Věc C-701/21 P)
      (2022/C 37/28)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mytilinaios AE – Omilos Epicheiriseon (zástupci: Vassilios-Spyridon Christianos a Georgios Karydis, advokáti)

         Další účastnice řízení: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu vydaný dne 22. září 2021 ve spojených věcech T-639/14 RENV, T-352/15 a T-740/17;

                  —

                  pokud to bude nezbytné, vrátil věc Tribunálu, aby o ní rozhodl;

                  —

                  uložil DEI náhradu veškerých nákladů řízení

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Předmětem rozsudku, proti kterému byl podán kasační opravný prostředek, bylo určit, s ohledu na sazbu dodávek elektřiny, kterou DEI fakturuje navrhovatelce v řízení o kasačním opravném prostředku, zda měla mít Komise pochybnosti nebo vážné obtíže – ve smyslu čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení č. 2015/1589 (1) – ohledně existence státní podpory, které jí měly vést k zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
      Navrhovatelka vznáší tři důvody kasačního opravného prostředku, kterými tvrdí, že v napadeném rozsudku:

                  —

                     zaprvé Tribunál opominul přezkoumat obecné právní zásady „nemo auditur…“ a „venire contra factum proprium“ týkající se právního zájmu společnosti DEI podat žalobu na neplatnost;

                  —

                     zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení zaprvé ohledně kritéria soukromého hospodářského subjektu uvedeného v čl. 107 odst. 1 SFEU a zadruhé ohledně postavení rozhodčího soudu jako státního orgánu;

                  —

                     zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu článku 4 nařízení 2015/1589 zaprvé ohledně podmínky existence pochybností nebo vážných obtíží stran existence státní podpory ve fázi předběžného přezkumu stížností a zadruhé ohledně obrácení důkazního břemene.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-655/20: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona – Španělsko) – Marc Gómez del Moral Guasch v. Bankia SA („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitele – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru – Pohyblivá úroková sazba – Referenční index hypotečních úvěrů (IRPH) – Přezkum transparentnosti vnitrostátním soudem – Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání – Důsledky určení neplatnosti – Rozsudek ze dne 3. března 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) – Nové otázky“)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/2

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona – Španělsko) – Marc Gómez del Moral Guasch v. Bankia SA
      (Věc C-655/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru - Pohyblivá úroková sazba - Referenční index hypotečních úvěrů (IRPH) - Přezkum transparentnosti vnitrostátním soudem - Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání - Důsledky určení neplatnosti - Rozsudek ze dne 3. března 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138) - Nové otázky“)
      (2022/C 37/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Marc Gómez del Moral Guasch

         Žalovaná: Bankia SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a požadavek transparentnosti smluvních ujednání musí být v rámci hypotečního úvěru vykládány v tom smyslu, že prodávajícímu nebo poskytovateli dovolují nevčlenit do takové smlouvy úplnou definici referenčního indexu, který slouží pro výpočet pohyblivé úrokové sazby, resp. nepředat spotřebiteli před uzavřením této smlouvy písemnou informaci o dřívějším vývoji tohoto indexu s odůvodněním, že informace o tomto indexu jsou úředně zveřejněny, jestliže s ohledem na veřejně zpřístupněné a dostupné informace a na informace případně poskytnuté prodávajícím nebo poskytovatelem mohl průměrný, běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel porozumět konkrétnímu fungování způsobu výpočtu referenčního indexu a posoudit tak na základě přesných a srozumitelných kritérií potenciálně významné ekonomické důsledky tohoto ujednání pro jeho finanční závazky.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 a článek 5 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že jakmile vnitrostátní soud dospěje k názoru, že ujednání smlouvy o hypotečním úvěru, jehož účelem je stanovit způsob výpočtu pohyblivé úrokové sazby, není sepsáno jasným a srozumitelným jazykem ve smyslu čl. 4 odst. 2 nebo článku 5 této směrnice, má povinnost posoudit, zda je toto smluvní ujednání „zneužívající“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.

                  3)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátnímu soudu ukládá povinnost poskytnout spotřebiteli možnost volby mezi zhojením smlouvy nahrazením smluvního ujednání, kterým se stanoví pohyblivá úroková sazba a které bylo shledáno jako zneužívající, ujednáním odkazujícím na index dispozitivně upravený zákonem na straně jedné a určením neplatnosti celé smlouvy o hypotečním úvěru, nemůže-li tato smlouva nadále existovat bez tohoto ujednání, na straně druhé.

                  4)

                  Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 ve spojení s čl. 1 odst. 2 této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě neplatnosti zneužívajícího ujednání, kterým se stanoví referenční index pro výpočet pohyblivých úroků úvěru, vnitrostátní soud v souladu s podmínkami stanovenými v bodě 67 rozsudku ze dne 3. března 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138), nahradil tento index zákonným indexem použitelným v případě, že neexistuje opačná dohoda smluvních stran, jestliže jsou oba tyto indexy určeny obdobně složitým způsobem výpočtu a vnitrostátní právo stanoví takové nahrazení pro případy, kdy nesporně existuje zájem na zachování rovnováhy v plněních stran, a to za podmínky, že náhradní index skutečně odráží dispozitivní ustanovení vnitrostátního práva.

                  5)

                  Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že v situaci, kdy smlouva uzavřená mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem nemůže po zrušení zneužívajícího ujednání nadále existovat a určení neplatnosti celé této smlouvy by spotřebitele vystavilo zvlášť nepříznivým důsledkům, může vnitrostátní soud zhojit neplatnost tohoto ujednání jeho nahrazením dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva, přičemž sazba vyplývající z náhradního indexu musí být uplatněna k datu uzavření smlouvy.

         (1)  Datum doručení: 2. prosince 2020


title: Věc C-79/21: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 2 de Ibiza – Španělsko) – YB v. Unión de Créditos Inmobiliarios SA („Řízení o předběžné otázce – Články 53 a 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitele – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru – Pohyblivá úroková sazba – Referenční index hypotečních úvěrů (IRPH) – Přezkum transparentnosti vnitrostátním soudem – Informační povinnost – Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání – Požadavky dobré víry, vyváženosti a transparentnosti – Důsledky určení neplatnosti“)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/3

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. listopadu 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza – Španělsko) – YB v. Unión de Créditos Inmobiliarios SA
      (Věc C-79/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 53 a 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru - Pohyblivá úroková sazba - Referenční index hypotečních úvěrů (IRPH) - Přezkum transparentnosti vnitrostátním soudem - Informační povinnost - Posouzení zneužívající povahy smluvních ujednání - Požadavky dobré víry, vyváženosti a transparentnosti - Důsledky určení neplatnosti“)
      (2022/C 37/03)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: YB

         Žalovaná: Unión de Créditos Inmobiliarios SA

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách a požadavek transparentnosti smluvních ujednání musí být v rámci hypotečního úvěru vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům a vnitrostátní judikatuře, které osvobozují prodávajícího nebo poskytovatele od povinnosti poskytnout spotřebiteli v okamžiku sjednávání smlouvy o hypotečním úvěru informace o dosavadním vývoji referenčního indexu v alespoň dvou posledních letech ve srovnání s alespoň jedním dalším indexem, například s indexem EURIBOR, jestliže tyto právní předpisy a tato judikatura dovolují danému soudu i tak ověřit, že s ohledem na veřejně zpřístupněné a dostupné informace a na informace případně poskytnuté prodávajícím nebo poskytovatelem mohl průměrný, běžně informovaný a přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel porozumět konkrétnímu fungování způsobu výpočtu referenčního indexu a posoudit tak na základě přesných a srozumitelných kritérií potenciálně významné ekonomické důsledky tohoto ujednání pro jeho finanční závazky.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům a vnitrostátní judikatuře, podle kterých je nezbytným předpokladem pro provedení přezkumu obsahu netransparentního ujednání spotřebitelské smlouvy nedostatek dobré víry prodávajícího nebo poskytovatele. Je na předkládajícím soudu, aby určil, zda je s ohledem na všechny relevantní okolnosti sporu ve věci v původním řízení třeba mít za to, že prodávající nebo poskytovatel jednal v dobré víře, když zvolil index stanovený v zákoně, a zda ujednání, jímž se do spotřebitelské smlouvy včleňuje tento index, může způsobit významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran vyplývajících ze smlouvy v neprospěch spotřebitele.

                  3)

                  Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v případě neplatnosti zneužívajícího smluvního ujednání, kterým se stanoví referenční index pro výpočet pohyblivých úroků úvěru, vnitrostátní soud nahradil tento index zákonným indexem použitelným v případě, že neexistuje opačná dohoda smluvních stran, pokud oba tyto indexy vyvolávají stejné účinky a jsou-li přitom dodrženy podmínky stanovené v bodě 67 rozsudku ze dne 3. března 2020, Gómez del Moral Guasch (C-125/18, EU:C:2020:138).

                  4)

                  Šestnáctá otázka položená Juzgado de Primera Instancia no 2 de Ibiza (soud prvního stupně č. 2 v Ibize, Španělsko) je zjevně nepřípustná.

         (1)  Datum doručení: 9. února 2021


title: Věc C-327/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. května 2021 Giro Travel Company SRL proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-193/18, Andreas Stihl v. EUIPO

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 25. května 2021 Giro Travel Company SRL proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 24. března 2021 ve věci T-193/18, Andreas Stihl v. EUIPO
      (Věc C-327/21 P)
      (2022/C 37/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Giro Travel Company SRL (zástupkyně: C. N. Frisch, advokátka)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 26. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a že Giro Travel Company SRL ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-360/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2021 FCA Italy SpA proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-191/20, FCA Italy v. EUIPO

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2021 FCA Italy SpA proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 28. dubna 2021 ve věci T-191/20, FCA Italy v. EUIPO
      (Věc C-360/21 P)
      (2022/C 37/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): FCA Italy SpA (zástupci: F. Jacobacci a E. Truffo, avvocati)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 10. října 2021 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že FCA Italy SpA ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-373/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. června 2021 Hasbro Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-663/19, Hasbro v. EUIPO

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. června 2021 Hasbro Inc. proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-663/19, Hasbro v. EUIPO
      (Věc C-373/21 P)
      (2022/C 37/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hasbro Inc. (zástupce: J. Moss, Barrister)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 1. prosince 2021 neuznal kasační opravný prostředek za přijatelný a rozhodl, že společnost Hasbro Inc. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-381/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. června 2021 Keunem Jig Leem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-382/20, Lee v. EUIPO

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. června 2021 Keunem Jig Leem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 21. dubna 2021 ve věci T-382/20, Lee v. EUIPO
      (Věc C-381/21 P)
      (2022/C 37/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Keun Jig Lee (zástupci: F. Jacobacci, avvocato, B. La Tella, avvocatessa)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 30. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek není přijatelný a Keun Jig Lee ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-483/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2021 Health Product Group sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-678/19, Health Product Group v. EUIPO

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. srpna 2021 Health Product Group sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-678/19, Health Product Group v. EUIPO
      (Věc C-483/21 P)
      (2022/C 37/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Health Product Group sp. z o.o. (zástupce: M. Kondrat, adwokat)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Usnesením ze dne 30. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přípustnosti kasačního opravného prostředku) rozhodl, že se kasační opravný prostředek nepřipouští a že společnost Health Product Group sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-490/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2021 Davide Groppi Srl proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-187/20, Davide Groppi v. EUIPO – Viabizzuno (Stolní lampa)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2021 Davide Groppi Srl proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-187/20, Davide Groppi v. EUIPO – Viabizzuno (Stolní lampa)
      (Věc C-490/21 P)
      (2022/C 37/09)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Davide Groppi Srl (zástupci: F. Boscariol de Roberto, D. Capra, V. Malerba, advokáti)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 26. listopadu 2021 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a uložil společnosti Davide Groppi Srl nést vlastní náklady řízení.


title: Věc C-513/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2021 DI proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-514/19, DI v. ECB

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2021 DI proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-514/19, DI v. ECB
      (Věc C-513/21 P)
      (2022/C 37/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: DI (zástupkyně: L. Levi, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

               v důsledku toho vyhověl žalobním důvodům navrhovatele znějícím na:
                              —

                              zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB ze dne 7. května 2019 o okamžité výpovědi z disciplinárních důvodů,

                              —

                              zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB ze dne 25. června 2019, kterým odmítla znovuotevření disciplinárního řízení před ukončením trestního řízení,

                              —

                              každopádně náhradu nemajetkové újmy navrhovatele, stanovenou ex æquo et bono na 20 000 eur,

                              —

                              náhradu veškerých nákladů řízení,

                  —

                  uložil ECB nahradu veškerých náklady řízení o kasačním opravném prostředku i řízení v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Napadený rozsudek vykazuje nesprávné právní posouzení, když zamítl první žalobní důvod dovolávající se nedostatku pravomoci autora sporných opatření.
      Napadený rozsudek vykazuje nesprávné právní posouzení, když zamítl druhý žalobní důvod dovolávající se porušení článku 8.3.2 pravidel pro zaměstnance a zásady právní jistoty.
      Napadený rozsudek vykazuje nesprávné právní posouzení, když zamítl sedmý žalobní důvod dovolávající se porušení práv na presumpci nevinny a článku 48 Listiny základních práv Evropské unie.
      Napadený rozsudek vykazuje nesprávné právní posouzení, když zamítl čtvrtý žalobní důvod dovolávající se porušení článku 8.3.7 pravidel pro zaměstnance a zásady nestrannosti, tak jak je zakotvena článkem 41 Listiny.
      Napadený rozsudek vykazuje nesprávné právní posouzení, když zamítl šestý žalobní důvod dovolávající se zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc C-539/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2021 CE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-355/19, CE v. Výbor regionů

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/7

      Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2021 CE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. června 2021 ve věci T-355/19, CE v. Výbor regionů
      (Věc C-539/21 P)
      (2022/C 37/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): CE (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, avocate)

         Další účastník řízení: Výbor regionů

         Návrhová žádání

                  —

                  Částečné zrušení rozsudku ze dne 16. června 2021, CE v. Výbor regionů (T-355/ 19), a

                  —

                  náhrada veškerých nákladů řízení Výborem regionů, včetně nákladů vynaložených před Tribunálem v řízení ve věci samé i v řízení o předběžném opatření.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel zpochybňuje především body 69, 70, 73 až 77, 83 až 91, 109 až 116, 126 až 139, 149 a 150 napadeného rozsudku. Uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku, vycházející ze zkreslení skutkového stavu a zjevně nesprávných posouzení, z nichž plynulo nedostatečné a nepřesné právní odůvodnění.


title: Věc C-560/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 13. září 2021 – ZS v. Zweckverband „Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen“ KISA, Körperschaft des öffentlichen Rechts

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 13. září 2021 – ZS v. Zweckverband „Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen“ KISA, Körperschaft des öffentlichen Rechts
      (Věc C-560/21)
      (2022/C 37/12)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: ZS

         Žalovaný: Zweckverband „Kommunale Informationsverarbeitung Sachsen“ KISA, Körperschaft des öffentlichen Rechts

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 38 odst. 3 druhá věta nařízení (EU) 2016/679 (1) (obecné nařízení o ochraně osobních údajů, dále jen „GDPR“) vykládán v tom smyslu, že brání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je v projednávané věci § 6 odst. 4 první věta Bundesdatenschutzgesetz (spolkový zákon o ochraně údajů), které odvolání pověřence pro ochranu osobních údajů z funkce ze strany správce, který je jeho zaměstnavatelem, váže na splnění podmínek, které jsou v něm uvedeny, bez ohledu na to, zda k němu dochází v souvislosti s plněním jeho úkolů?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  2.

                  Zakládá se čl. 38 odst. 3 druhá věta GDPR na dostatečném zmocnění, a to zejména v rozsahu, v jakém se vztahuje na pověřence pro ochranu osobních údajů, kteří jsou u správce v pracovním poměru?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1)


title: Věc C-587/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 DD proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-632/19, DD v. FRA

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2021 DD proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 14. července 2021 ve věci T-632/19, DD v. FRA
      (Věc C-587/21 P)
      (2022/C 37/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: DD (zástupkyně: N. Lorenz, Rechtsanwältin)

         Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva

         Návrhová žádání

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu,

                  —

                  v důsledku toho,

                              —

                              zrušil rozhodnutí ředitele Agentury Evropské unie pro základní práva (FRA) ze dne 19. listopadu 2018, kterým se zamítá navrhovatelova žádost podle čl. 90 odst. 1 služebního řádu;

                              —

                              v případě potřeby zrušil rozhodnutí ředitele FRA ze dne 12. června 2018, obdržené dne 13. června 2018, zamítající stížnost podanou navrhovatelem podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti výše uvedenému rozhodnutí ze dne 19. listopadu 2019,

                              —

                              přiznal navrhovateli náhradu utrpěné nemajetkové újmy, podrobně popsané v tomto kasačním opravném prostředku, odhadnuté ex aequo et bono na 100 000 eur,

                              —

                              uložil FRA povinnost nahradit všechny náklady řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Nesprávné právní posouzení a zkreslení důkazů v souvislosti s popisem skutkového stavu.
      Nesprávné právní posouzení a porušení zásady právní jistoty v souvislosti s první důvodu vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení, porušení res iudicata, nedostatečné odůvodnění, nerozhodnutí o žalobním důvodu navrhovatele, zkreslení důkazů v souvislosti s druhou částí důvodu vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení, zjevně nesprávné posouzení a nedostatečné odůvodnění v souvislosti s třetí částí důvodu vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení, zkreslení důkazů, zjevně nesprávné posouzení, výtka, že Tribunál jednal ultra vires a ultra petita, výtka, že Tribunál nesprávně zamítl nabídku navrhovatele předložit na požádání dokument, který byl ve věci relevantní, a nedostatečné odůvodnění v souvislosti se čtvrtou částí důvodu vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení, nedostatečné odůvodnění, nesprávná právní kvalifikace skutkového stavu, zkreslení důkazů a zjevně nesprávné posouzení v souvislosti s pátou částí důvodu vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení, zkreslení důkazů, nerozhodnutí o žalobním důvodu navrhovatelky, nesprávná právní kvalifikace, výtka, že Tribunál jednal ultra petita, výtka, že Tribunál nesprávně zamítl nabídku žalobkyně předložit na požádání dokument, který byl ve věci relevantní, neúplné zkoumání žaloby a žalobního důvodu vycházejícího z obtěžování, vzneseného navrhovatelem, v souvislosti se šestou částí vycházejícího z protiprávnosti.
      Nesprávné právní posouzení týkající se části o reálnosti uplatňované újmy a příčinné souvislosti.


title: Věc C-590/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 23. září 2021 – Charles Taylor Adjusting Limited, FD v. Starlight Shipping Company, Overseas Marine Enterprises INC

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Areios Pagos (Řecko) dne 23. září 2021 – Charles Taylor Adjusting Limited, FD v. Starlight Shipping Company, Overseas Marine Enterprises INC
      (Věc C-590/21)
      (2022/C 37/14)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Areios Pagos

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Charles Taylor Adjusting Limited, FD

         Odpůrkyně: Starlight Shipping Company, Overseas Marine Enterprises INC

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být výraz „zjevně v rozporu s veřejným pořádkem“ Evropské unie, a v důsledku toho i s vnitrostátním veřejným pořádkem, což je důvodem pro odepření uznání a prohlášení vykonatelnosti podle čl. 34 bodu 1 a čl. 45 odst. 1 nařízení č. 44/2001 (1), chápán v tom smyslu, že kromě výslovných anti-suit injunctions, které zakazují zahájení a pokračování v řízení před soudem jiného členského státu, zahrnuje i rozhodnutí nebo příkazy soudu jiného členského státu, které: i) zakazují a brání žalobci získat soudní ochranu u soudu jiného členského státu nebo pokračovat v řízení již zahájených u tohoto soudu, a ii) jde tedy o zásah do pravomoci soudu jiného členského státu projednat určitý spor, který již probíhá před tímto soudem a který tento soud uznal za slučitelný s veřejným pořádkem Unie? Konkrétně, je v rozporu s veřejným pořádkem Unie ve smyslu čl. 34bodu 1 a čl. 45 odst. 1 nařízení č. 44/2001 uznání nebo prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí nebo příkazu vydaného soudem členského státu, který přiznává prozatímní a předběžnou náhradu nákladů řízení žadatelům o uznání nebo prohlášení vykonatelnosti, které jim vznikly v souvislosti s podáním žaloby nebo pokračováním v řízení před soudem jiného členského státu, a to z toho důvodu, že: a) po posouzení této žaloby se na věc vztahuje dohoda o narovnání, řádně uzavřená a potvrzená soudem členského státu, který vydal rozsudek nebo příkaz, a b) soud jiného členského státu, u něhož byla podána nová žaloba stejným žalovaným, není příslušný z důvodu doložky o výlučné příslušnosti?

                  2)

                  V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku, představuje zjevný a přímý rozpor s vnitrostátním veřejným pořádkem, podle uvedených základních kulturních a právních koncepcí přijatých v Řecku a základních pravidel řeckého práva, která se týkají samotného jádra práva na soudní ochranu (článek 8 a článek 20 řecké Ústavy, článek 33 řeckého občanského zákoníku a zásada ochrany tohoto práva, jak je upřesněno v článku 176 a čl. 173 odst. 1 až 3, článcích 185, 205 a článku 191 řeckého občanského soudního řádu, uvedených v bodě 6 odůvodnění), jakož i čl. 6 odst. 1 EÚLP, takže v takovém případě je možné neuplatnit unijní právo týkající se volného pohybu soudních rozhodnutí, překážku odůvodňující, podle čl. 34 bodu 1 nařízení č. 44/2001, ve smyslu výkladu Soudního dvora Evropské unie, zamítnutí uznání a výkonu výše uvedených rozhodnutí a příkazů (bod I) vydaných soudy jiného členského státu (Spojeného království) v Řecku, a je neuznání z důvodu této překážky slučitelné s koncepcemi, které přijímají a podporují evropskou perspektivu?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-731/21: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2021 – Společnost pro eHealth databáze v. Komise

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/43

      Žaloba podaná dne 16. listopadu 2021 – Společnost pro eHealth databáze v. Komise
      (Věc T-731/21)
      (2022/C 37/57)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Společnost pro eHealth databáze, a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: P. Konečný, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2021) 6597 ze dne 2. září 2021,

                  —

                  rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v řízení o této žalobě.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení zákazu retroaktivity a nesprávného použití přísnějších podmínek souvisejících s účastí na projektu.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že žalovaná nemůže odkazovat na povinnosti vyplývající z nezávazného dokumentu, o jehož existenci smluvní strany nevěděly a nikdy s jeho použitím nesouhlasily.

                              —

                              Dále žalobkyně tvrdí, že odkaz na povinnosti vyplývající z tohoto nezávazného dokumentu použila žalovaná v rozporu s předmětnou smlouvou o poskytnutí dotace.

                              —

                              Zároveň žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásadu zákazu retroaktivity, když odkazovala na použití přísnějších formálních požadavků vyplývající z dokumentu vytvořeného až poté, co byla podepsaná smlouva o poskytnutí dotace.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení zásady legality právního aktu nezohledněním poskytnutých důkazů.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že žalovaná nezohlednila žalobcem poskytnuté důkazy v závěrečné zprávě o provedeném finančním auditu, ačkoliv tak učinit měla, a tím porušila zásadu legality právního aktu.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že poskytnuté důkazy byly doloženy na základě žádosti auditora.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásady legality právního aktu spočívající v uplatnění chyby v počítání.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že žalovaná pochybila při stanovování částky, ze které byla vypočítávána výsledná částka, která má být žalobkyní vrácena žalované.

                              —

                              Žalobkyně namítá, že v případě, kdy by navrátila částku, kterou žalovaná vypočítala, tak vrátí částku, která jí nebyla nikdy poskytnuta, ale uhradí tak žalované částku podstatně vyšší.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z narušování principu proporcionality.

                              —

                              Žalobkyně tvrdí, že by jí měla být přiznána náhrada osobních nákladů alespoň ve výši průměrných odměn odpovídajících zaměstnanců v letech 2008-2011 v IT společnostech v České republice. Nepřiznání těchto nákladů považuje žalobkyně za jednání žalované, které je nespravedlivé a nepřiměřené.


title: Věc T-732/21: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2021 – Asociación de Elaboradores de Cava de Requena v. Komise

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/44

      Žaloba podaná dne 16. listopadu 2021 – Asociación de Elaboradores de Cava de Requena v. Komise
      (Věc T-732/21)
      (2022/C 37/58)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Asociación de Elaboradores de Cava de Requena (Requena, Španělsko) (zástupkyně: G. Guillem Carrau, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil na základě článku 263 SFEU zveřejnění oznámení o schválení standardní změny specifikace výrobku „Cava“, PDO-ES-A0735-AM10 (1), zveřejněného podle čl. 17 odst. 5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 ze dne 17. října 2018 (2).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedodržení základního procesního požadavku při posuzování žádosti o změnu, která je předmětem této žaloby, jelikož Komisi bylo známo, že změna je dosud předmětem řízení před soudy Španělského království, a nepřerušila řízení, což je v rozporu s platnou judikaturou týkající se článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva týkajícího se uplatňování Smluv na základě následujícího: se změnou bylo zacházeno jako se standardní změnou, i když se jedná o změnu „na úrovni Unie“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 písm. c) a d) a souvisejících článků (mimo jiné články 15, 17 a 55) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 ze dne 17. října 2018 a článku 6 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2019/34 (3); změna je kvůli požadavku, že menší zeměpisná jednotka musí odpovídat obci Requena, v rozporu s obecnou zásadou pravdivosti v oblasti nepovinného označování a právem spotřebitelů moci zjistit provenienci výrobku (článek 120 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 (4) a čl. 55 odst. 1 a 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 ze dne 17. října 2018); změna je v rozporu s právy nabytými výrobci sdružení během téměř 40 let nepřetržitého užívání názvu CAVA DE REQUENA a s jejich právním základem (rozsudek Nejvyššího soudu Španělského království č. 1893/1989 a prováděcí usnesení z roku 1991), jakož i s nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 ze dne 17. října 2018, jehož článek 40 prostřednictvím odkazu na článek 119 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 vyžaduje na etiketě povinně uvedení provenience, přičemž nestačí jen poštovní směrovací číslo, jak je tvrzeno; změna je v rozporu se zásadou rovného zacházení s ostatními výrobci výrobku CAVA, kteří mají menší zeměpisnou jednotku a možnost odkazovat vůči spotřebiteli na zeměpisný původ výrobků; změna je v rozporu s pravidly přístupu na trh stanovenými Soudním dvorem v rámci volného pohybu zboží (článek 34 a následující SFEU) a umožňuje kumulativní účinek poptávky na trhu s výrobkem CAVA, což je v rozporu s článkem 101 SFEU.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 369, s. 2.

         (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/33 ze dne 17. října 2018, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013, pokud jde o žádosti o ochranu označení původu, zeměpisných označení a tradičních výrazů v odvětví vína, řízení o námitce, omezení použití, změny specifikace výrobku, zrušení ochrany a označování a obchodní úpravu (Úř. věst. 2019, L 9, s. 2).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/34 ze dne 17. října 2018, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013, pokud jde o žádosti o ochranu označení původu, zeměpisných označení a tradičních výrazů v odvětví vína, o řízení o námitce, změny specifikace výrobku, evidenci chráněných názvů, zrušení ochrany a používání symbolů, a k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o vhodný systém kontrol (Úř. věst. 2019, L 9, s. 46).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007 (UE) (Úř. věst. 2013, L 347, s. 671).


title: Věc T-734/21: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2021 – The Chord Company v. EUIPO – AVSL Group (CHORD)

text:
               24.1.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/45

      Žaloba podaná dne 17. listopadu 2021 – The Chord Company v. EUIPO – AVSL Group (CHORD)
      (Věc T-734/21)
      (2022/C 37/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: The Chord Company Ltd (Wiltshire, Spojené království) (zástupce: A. Deutsch, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AVSL Group Ltd (Manchester, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie CHORD – Ochranná známka Evropské unie č. 8 254 229

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. srpna 2021 ve věci R 1664/2020-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO anebo další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem, v odvolacím řízení a v řízení o zrušení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 27 odst. 2 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 a článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení práva být vyslechnut podle čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.