title: Věc T-468/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Holistic Innovation Institute v. Komise „Finanční pomoc — Výzkum — Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Projekt eDIGIREGION — Rozhodnutí Komise o odmítnutí účasti podniku — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Počátek — Nepřípustnost — Mimosmluvní odpovědnost — Morální újma — Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Holistic Innovation Institute v. Komise
   (Věc T-468/14) (1)

   („Finanční pomoc - Výzkum - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Projekt eDIGIREGION - Rozhodnutí Komise o odmítnutí účasti podniku - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Počátek - Nepřípustnost - Mimosmluvní odpovědnost - Morální újma - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
   (2016/C 232/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupci: původně R. Muñiz García, poté J. Marín López, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, zmocněnec, ve spolupráci s J. Riva Andrésem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU, směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ARES (2014) 710158 ze dne 13. března 2014, které odmítá účast žalobkyně na projektu eDIGIREGION, a dále žaloba podaná na základě článku 268 SFEU, směřující k náhradě škody ve výši 3 055 000 eur, jakož i splatných úroků, která byla žalobkyni údajně způsobena v důsledku tohoto rozhodnutí, a podpůrně k určení znalce pro účely stanovení vzniklé škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Holistic Innovation Institute, SLU se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


title: Věc F-104/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Psychické obtěžování — Vyšetřovací řízení — Zpráva vyšetřovací komise — Nesprávná definice psychického obtěžování — Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti — Zrušení — Žaloba na náhradu škody“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/90

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-104/13)
   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Psychické obtěžování - Vyšetřovací řízení - Zpráva vyšetřovací komise - Nesprávná definice psychického obtěžování - Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti - Zrušení - Žaloba na náhradu škody“)
   (2016/C 048/101)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a F. Martin zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení na jedné straně dopisu prezidenta EIB, kterým tento zaprvé nepřijal žádné opatření týkající se psychického obtěžování, kterého měl být žalobce předmětem po 20 let, zadruhé odůvodnil všechny předložené skutečnosti, a zatřetí žalobci v podstatě stanoví povinnost pracovat s „mentorem“ a „business partnerem“, a na druhé straně stanoviska výboru „Dignity at work“ ze dne 14. března 2013.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 29. dubna 2013, kterým prezident Evropské investiční banky zamítl stížnost na psychické obtěžování C. De Nicola, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. De Nicola.


title: Věc C-242/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto Nicolay s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto Nicolay s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším
   (Věc C-242/04)
   (2004/C 217/21)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhého senátu, (Itálie) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Acquedotto Nicolay s.p.a. proti Provincia di Genova a dalším, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 8. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunale Amministrativo Regionale della Liguria, druhý senát, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               —

               Je třeba mít za to, že výklad článků 12, 28, 43, 49 a 86 ES Soudního dvora uvedený v rozsudku ze dne 7. prosince 2000 ve věci C-324/98 Teleaustria je účinný a zavazuje vnitrostátního soudce i v případě nepřítomnosti případného nebo skutečného rizika diskriminace na základě státní příslušnosti?

               —

               Dovolují články 12, 28, 43, 49 a 86 ES, tak jak jsou vykládány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 7. prosince 2000, C-324/98, Teleaustria, členským státům v souvislosti s prováděním těchto článků zavést přechodná ochranná ustanovení týkající se koncesí na veřejné služby, které byly již uděleny bez vyhlášení veřejné zakázky a po jakou dobu?

               —

               Může být čl. 86 odst. 2 ES vykládán v tom smyslu, že dovoluje odchylku od článků 12, 28, 43 a 49 ES (tak jak jsou vykládány Soudním dvorem v rozsudku ze dne 7. prosince 2000, C-324/98, pokud jde o povinnost udělit koncese na veřejnou službu vyhlášením veřejné zakázky) omezenou na udělení služby na přechodné období, jehož délka je přesně určena a stanovena v přiměřeném rozmezí v případě, kdy konkrétní situace, jež je předmětem posouzení postupujícího soudce, vykazuje zvláštnosti, z důvodu kterých může uspořádání vyhlášení veřejné zakázky účelem udělení koncese na veřejnou službu obecného hospodářského zájmu, jakou je integrovaná vodohospodářská služba, ohrozit včasné uskutečnění, zahájení a provoz této služby?


title: Věc C-421/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Rakousko) dne 28. října 2009 — Humanplasma GmbH v. Rakouská republika

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Rakousko) dne 28. října 2009 — Humanplasma GmbH v. Rakouská republika
   (Věc C-421/09)
   2010/C 24/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Humanplasma GmbH

      Žalovaná: Rakouská republika

      Předběžné otázky

   Brání článek 28 ES (ve spojení s článkem 30 ES) použití vnitrostátní právní úpravy, podle které je dovoz koncentrátů červených krvinek z Německa přípustný pouze za podmínky — platné i pro vnitrostátní odběr koncentrátů červených krvinek —, že k dárcovství krve došlo zcela bezplatně (i ve smyslu náhrady nákladů (dárce))?


title: Věc F-48/08: Žaloba podaná dne 27. dubna 2008 – Ortega Serrano v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/52

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2008 – Ortega Serrano v. Komise
   (Věc F-48/08)
   (2008/C 171/105)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Antonio Ortega Serrano (Cádiz, Španělsko) (zástupce: A. Ortega Serrano, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí výběrové komise pro výběrové řízení EPSO/AD/26/05 o nezařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, která žalobci neumožnila být zařazen na seznam úspěšných uchazečů ve výběrovém řízení EPSO/AD/26/05 ani mu neposkytla možnost znovu se účastnit ústní zkoušky;

               —

               uložit Evropské komisi určení nového data pro složení ústní zkoušky;

               —

               uložit Evropské komisi, aby odůvodnila své rozhodnutí EPSO/900 R;

               —

               poskytnout žalobci přístup k záznamu ústní zkoušky;

               —

               poskytnout žalobci přístup k veškerým dokumentům, které jsou součástí jeho spisu;

               —

               umožnit žalobci, aby se v řízení zastupoval sám, neboť je advokátem jednajícím v řízeních před španělskými soudy;

               —

               přezkoumat spisy všech uchazečů, kteří jsou na seznamu úspěšných uchazečů, za účelem prokázání, že všichni mají diplom prokazující dosažení úrovně vzdělání odpovídající úplnému univerzitnímu studiu trvajícímu nejméně tři roky a potvrzenému právnickým titulem a že jej předložili včas a v předepsané formě;

               —

               připustit dokumenty předložené jako přílohy ve francouzštině či angličtině;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-330/04: Žaloba podaná dne 30. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/16

         Žaloba podaná dne 30. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-330/04)
   (2004/C 262/28)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. července 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Chiarou Cattabriga, jako zmocněnkyní.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES (1) ze dne 21. října 2002, kterou se mění směrnice Rady 90/425/EHS (2) a 92/118/EHS (3), pokud jde o hygienické požadavky na vedlejší produkty živočišného původu, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 prvního pododstavce této směrnice;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 16. května 2003.

      (1)  Úř. věst. L 315, 19.11.2002, s. 14.

      (2)  Úř. věst. L 224, 18.8.1990, s. 29.

      (3)  Úř. věst. L 62, 15.3.1993, s. 49.


title: Věc T-14/14 a 87/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Námitka protiprávnosti — Právní základ — Zneužití pravomoci — Právo na obhajobu — Legitimní očekávání — Právní jistota — Ne bis in idem — Překážka věci pravomocně rozsouzené — Přiměřenost — Zjevně nesprávné posouzení — Základní práva“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
   (Věc T-14/14 a 87/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Právní základ - Zneužití pravomoci - Právo na obhajobu - Legitimní očekávání - Právní jistota - Ne bis in idem - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Přiměřenost - Zjevně nesprávné posouzení - Základní práva“)
   (2017/C 104/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Irán) a deset dalších žalobkyň (zástupci: F. Randolph, QC, P. Pantelis, solicitor, M. Lester, barrister, a M. Taher, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a V. Piessevaux, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou ve věci T-87/17: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-14/14 žaloba založená na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 46), a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyň, a ve věci T-87/14 jednak žaloba založená na článku 277 SFEU znějící na určení nepoužitelnosti rozhodnutí 2013/497 a nařízení č. 971/2013 a jednak žaloba založená na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/685/SZBP ze dne 26. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 46), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyň.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc C-138/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/49/ES — Hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-138/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/49/ES - Hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2006/C 331/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: V. Jackson, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí ve stanovené lhůtě – Prohlášení Komise ve smírčím výboru týkající se směrnice o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (Úř. věst. L 189, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101)
   Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-366/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2012 — Bial-Portela v. OHIM — Isdin (ZEBEXIR) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZEBEXIR — Starší slovní ochranná známka Společenství ZEBINIX — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. října 2012 — Bial-Portela v. OHIM — Isdin (ZEBEXIR)
   (Věc T-366/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZEBEXIR - Starší slovní ochranná známka Společenství ZEBINIX - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 366/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. M. Conceição Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal a H. L. Curtis-Oliver, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bial-Portela & Ca, SA a Isdin, SA

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Portela & Ca, SA.

               3)

               Společnost Isdin, SA ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-32/16: Žaloba podaná dne 25. ledna 2016 – Česká republika v. Komise

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/57

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2016 – Česká republika v. Komise
   (Věc T-32/16)
   (2016/C 098/73)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž vylučuje výdaje v celkové výši 584 299,25 eura vynaložené Českou republikou, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky.

                           —

                           Komise rozhodla o vyloučení výdajů z financování Unií, přestože nedošlo k porušení unijního ani vnitrostátního práva. Komise se totiž mylně domnívala, že uplatňování nižšího maximálního věku nabyvatele v případě podpory předčasného odchodu do důchodu vyžaduje změnu programu pro rozvoj venkova ve smyslu článku 19 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova.

               2.

               Pokud by Tribunál nevyhověl prvnímu žalobnímu důvodu, předkládá žalobkyně druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení č. 1306/2013.

                           —

                           I kdyby uplatňování nižšího maximálního věku nabyvatele v případě podpory předčasného odchodu do důchodu beze změny programu pro rozvoj venkova představovalo porušení nařízení č. 1698/2005 (quod non), Komise nesprávně posoudila závažnost tohoto porušení a finanční újmu Unii. Závažnost tohoto případného porušení je totiž minimální a nedošlo k žádné finanční újmě Unii.


title: Věc C-542/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb osob — Přístup migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků ke vzdělání — Financování vysokoškolského studia mimo území dotyčného členského státu — Podmínka bydliště“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-542/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Přístup migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků ke vzdělání - Financování vysokoškolského studia mimo území dotyčného členského státu - Podmínka bydliště)
   2012/C 227/02
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels, J. Langer a M.K. Bulterman, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen, zmocněnkyně), Spolková republika Německo (zástupci: Möller a C. Blaschke, zmocněnci), Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Přístup ke vzdělání — Financování vzdělání v zahraničí — Podmínka bydliště — „Pravidlo tři z šesti let“

      Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že stanovilo podmínku bydliště, a sice pravidlo zvané „tři ze šesti let“ pro migrující pracovníky a jejich nadále vyživované rodinné příslušníky, k tomu, aby mohli získat finanční prostředky na vysokoškolské studium mimo Nizozemsko, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


title: Věc C-362/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court – Irsko) – Maximillian Schrems v. Data Protection Commissioner „Řízení o předběžné otázce — Osobní údaje — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů — Listina základních práv Evropské unie — Články 7, 8 a 47 — Směrnice 95/46/ES — Články 25 a 28 — Předávání osobních údajů třetím zemím — Rozhodnutí 2000/520/ES — Předávání osobních údajů do Spojených států — Neodpovídající úroveň ochrany — Platnost — Stížnost fyzické osoby, jejíž osobní údaje byly předány z Evropské unie do Spojených států — Pravomoci vnitrostátních orgánů dozoru“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court – Irsko) – Maximillian Schrems v. Data Protection Commissioner
   (Věc C-362/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8 a 47 - Směrnice 95/46/ES - Články 25 a 28 - Předávání osobních údajů třetím zemím - Rozhodnutí 2000/520/ES - Předávání osobních údajů do Spojených států - Neodpovídající úroveň ochrany - Platnost - Stížnost fyzické osoby, jejíž osobní údaje byly předány z Evropské unie do Spojených států - Pravomoci vnitrostátních orgánů dozoru“)
   (2015/C 398/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irsko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maximillian Schrems

      Žalovaný: Data Protection Commissioner

      Výrok

               1)

               Článek 25 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, ve spojení s články 7, 8 a 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že takové rozhodnutí přijaté na základě tohoto ustanovení, jako je rozhodnutí Komise 2000/520/ES ze dne 26. července 2000 podle směrnice 95/46 o odpovídající ochraně poskytované podle zásad „bezpečného přístavu“ a s tím souvisejících „často kladených otázek“ vydaných Ministerstvem obchodu Spojených států, v němž Evropská komise konstatuje, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany, nebrání tomu, aby orgán dozoru členského státu ve smyslu článku 28 této směrnice, ve znění změn, posoudil žádost osoby týkající se ochrany jejích práv a svobod v souvislosti se zpracováním osobních údajů, které se jí týkají a které byly předány z členského státu do této třetí země, pokud tato osoba tvrdí, že právo a praxe platné v této zemi nezajišťují odpovídající úroveň ochrany.

               2)

               Rozhodnutí 2000/520 je neplatné.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


title: Věc C-55/14: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát „Řízení o předběžné otázce – Směrnice 77/388/EHS – DPH – Osvobození od daně – Článek 13 část B písm. b) – Pojem ‚nájem nemovitého majetku osvobozený od daně‘ – Přenechání fotbalového stadionu do užívání za protiplnění – Smlouva o užívání vyhrazující určitá práva a výsady vlastníkovi – Poskytování různých služeb vlastníkem, jež představují 80 % smluvně stanovené náhrady“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/13

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Régie communale autonome du stade Luc Varenne v. Belgický stát
      (Věc C-55/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 77/388/EHS - DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část B písm. b) - Pojem ‚nájem nemovitého majetku osvobozený od daně‘ - Přenechání fotbalového stadionu do užívání za protiplnění - Smlouva o užívání vyhrazující určitá práva a výsady vlastníkovi - Poskytování různých služeb vlastníkem, jež představují 80 % smluvně stanovené náhrady“)
      (2015/C 107/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Mons

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Régie communale autonome du stade Luc Varenne

         Odpůrce: Belgický stát

         Výrok

      Článek 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládán v tom smyslu, že přenechání fotbalového stadionu k užití za protiplnění na základě smlouvy, jež vyhrazuje určitá práva a výsady vlastníkovi a stanoví, že tento vlastník poskytuje různé služby, zejména služby údržby, úklidu, správy a udržování sportovních zařízení v souladu s předpisy, které představují 80 % smluvně stanovené náhrady, není v zásadě „nájmem nemovitého majetku“ ve smyslu tohoto ustanovení. Posouzení tohoto přísluší předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc C-51/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 1. února 2017 – Teréz Ilyés a Emil Kiss v. OTP Bank Nyrt. a OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 1. února 2017 – Teréz Ilyés a Emil Kiss v. OTP Bank Nyrt. a OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.
   (Věc C-51/17)
   (2017/C 144/26)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelé: Teréz Ilyés, Emil Kiss

      Odpůrkyně: OTP Bank Nyrt., OTP Faktoring Követeléskezelő Zrt.

      Předběžné otázky

               (1)

               Má být za ujednání, které nebylo sjednáno individuálně ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice (1), a potažmo za ujednání spadající do působnosti této směrnice, považováno smluvní ujednání, které přenáší kurzové riziko na spotřebitele a které se v důsledku zrušení zneužívajícího smluvního ujednání, které stanovilo rozpětí nákup/prodej a povinnost nést příslušné kurzové riziko, stalo součástí smlouvy s účinkem ex tunc, a to v důsledku zásahu zákonodárce provedeného s ohledem na spory ohledně neplatnosti, týkající se značného množství smluv?

               (2)

               V případě, že smluvní ujednání přenášející kurzové riziko na spotřebitele spadá do působnosti výše uvedené směrnice, musí se pravidlo o výjimce, které je uvedeno v čl. 1 odst. 2 směrnice, vykládat v tom smyslu, že se týká i smluvního ujednání odrážejícího kogentní právní ustanovení ve smyslu bodu 26 rozsudku Soudního dvora vydaného ve věci RWE Vertrieb AG (C-92/11), která byla přijata nebo nabyla účinnosti až po uzavření smlouvy? Má být do působnosti výše uvedeného pravidla o výjimce zahrnuto také smluvní ujednání, které se stalo součástí smlouvy s účinkem ex tunc v době po uzavření této smlouvy, a to na základě kogentního právního ustanovení, jímž se napravuje neplatnost způsobená zneužívající povahou smluvního ujednání, která znemožňuje plnění smlouvy?

               (3)

               Pokud z odpovědí na výše uvedené otázky vyplyne, že může být přezkoumána zneužívající povaha smluvního ujednání přenášejícího kurzové riziko na spotřebitele, musí být podmínka týkající se sepsání jasným a srozumitelným jazykem, která je uvedena v čl. 4 odst. 2 směrnice, vykládána v tom smyslu, že tato podmínka je dodržena i v případě, že je způsobem, který je uveden v přehledu skutkových okolností, splněna povinnost poskytnout informace, která je stanovena v právních předpisech a formulována nutně obecným způsobem, nebo musí být sděleny i údaje týkající se rizik pro spotřebitele, jež jsou finanční instituci známy nebo k nimž by mohla mít tato instituce přístup v okamžiku uzavření smlouvy?

               (4)

               Je třeba mít z hlediska požadavku jasnosti a transparentnosti a z hlediska ustanovení bodu 1 písm. i) přílohy směrnice za to, že pro účely výkladu čl. 4 odst. 1 směrnice je relevantní okolnost, že v okamžiku uzavření smlouvy byly její součástí smluvní ujednání týkající se oprávnění provést jednostrannou změnu, jakož i ujednání týkající se rozpětí nákup/prodej – která byla o několik let později prohlášena za zneužívající – spolu s ujednáním týkajícím se přenesení kurzového rizika, takže spojený účinek všech těchto ujednání vedl k tomu, že spotřebitel nemohl ve skutečnosti naprosto nijak předvídat, jakým dalším vývojem projdou platební závazky a na základě jakého mechanismu se budou měnit? Nebo smluvní ujednání, která byla později prohlášena za zneužívající, nemají být při přezkoumávání zneužívající povahy ujednání o kurzovém riziku brána v úvahu?

               (5)

               V případě, že vnitrostátní soud smluvní ujednání, které přenáší kurzové riziko na spotřebitele, prohlásí za zneužívající, je při určování právních následků v souladu s ustanoveními vnitrostátního práva povinen z moci úřední přezkoumat, a to při dodržení práva účastníků vyjádřit se v kontradiktorním řízení, také zneužívající povahu jiných smluvních ujednání, jichž se žalobci ve svém návrhu nedovolávali? Použije se zásada zjišťování skutkového stavu z moci úřední, která vyplývá z judikatury Soudního dvora, i v případě, že je žalobcem spotřebitel, anebo dispozitivní zásada v takovémto případě provedení přezkumu z moci úřední vylučuje, a to s ohledem na postavení, které v celém řízení zaujímá dispoziční právo, jakož i s ohledem na zvláštnosti daného řízení?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS [ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-241/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Rakousko) — Harald Jung, Gerald Hellweger v. Magistrat der Stadt Salzburg, za přítomnosti Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg — Rakousko) — Harald Jung, Gerald Hellweger v. Magistrat der Stadt Salzburg, za přítomnosti Finanzamt Salzburg-Stadt,
   (Věc C-241/10) (1)

   2011/C 211/41
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010


title: Věc T-369/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Holland Malt BV v. Komise ( Státní podpory — Výroba sladu — Podpora investic — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Narušení hospodářské soutěže — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy — Povinnost odůvodnění — Pokyny týkající se státních podpor v odvětví zemědělství )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Holland Malt BV v. Komise
   (Věc T-369/06) (1)

   („Státní podpory - Výroba sladu - Podpora investic - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Narušení hospodářské soutěže - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Povinnost odůvodnění - Pokyny týkající se státních podpor v odvětví zemědělství“)
   2009/C 256/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Holland Malt BV (Lieshout, Nizozemsko) (zástupci: původně O. Brouwer a D. Mes, poté O. Brouwer, A. Stoffer a P. Schepens, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Grave, C. ten Dam a Y. de Vries, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/59/ES ze dne 26. září 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Holland Malt BV (Úř. věst. L 32, s. 76)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Holland Malt BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-242/16: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 14. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – José Rui Garrett Pontes Pedroso v. Netjets Management Limited

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/13

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 14. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – José Rui Garrett Pontes Pedroso v. Netjets Management Limited
   (Věc C-242/16) (1)

   (2017/C 129/20)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda druhého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc F-78/12: Žaloba podaná dne 25. července 2012 — ZZ v. Rada

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/34

         Žaloba podaná dne 25. července 2012 — ZZ v. Rada
   (Věc F-78/12)
   2012/C 295/59
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Rady, že žalobkyně nebude zapsána na seznam úředníků připadajících v úvahu pro povýšení za rok 2011.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušení rozhodnutí generálního sekretariátu Rady ze dne 12. září 2011, jakož i rozhodnutí OOJ ze dne 18. dubna 2012, že žalobkyně nebude zapsána na seznam úředníků připadajících v úvahu pro povýšení;

               —

               uložit Radě náhradu majetkové a nemajetkové újmy předběžně vyčíslené na 40 000 eur, která bude upřesněna během řízení, jakož i kompenzačních úroků a úroků z prodlení ve výši 6,75 %;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-199/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Dr. Erhard Eschig v. UNIQA Sachversicherung AG ( Pojištění právní ochrany — Směrnice 87/344/EHS — Článek 4 odst. 1 — Právo pojištěného na svobodný výběr advokáta — Smluvní omezení — Více pojištěných osob poškozených toutéž událostí — Výběr právního zástupce pojistitelem )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/19

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Dr. Erhard Eschig v. UNIQA Sachversicherung AG
   (Věc C-199/08) (1)

   („Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Právo pojištěného na svobodný výběr advokáta - Smluvní omezení - Více pojištěných osob poškozených toutéž událostí - Výběr právního zástupce pojistitelem“)
   2009/C 267/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dr. Erhard Eschig

      Žalovaná: UNIQA Sachversicherung AG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 177; Zvl. vyd. 06/01, s. 187) — Klauzule obsažená v obecných pojistných podmínkách pojistitele právní ochrany, která pojistitele v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí, opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr advokáta (takzvaná „klauzule o hromadné škodě“)

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že si pojistitel právní ochrany v případě, že je toutéž událostí poškozeno několik pojištěných osob, nemůže vyhradit právo sám vybrat právního zástupce všech dotyčných pojištěných osob.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-555/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n ° 6 de Murcia (Španělsko) dne 3. prosince 2014 – IOS Finance EFC S.A. v. Servicio Murciano de Salud

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia (Španělsko) dne 3. prosince 2014 – IOS Finance EFC S.A. v. Servicio Murciano de Salud
   (Věc C-555/14)
   (2015/C 056/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 6 de Murcia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: IOS Finance EFC S.A.

      Žalovaná: Servicio Murciano de Salud

      Předběžné otázky

   S ohledem na ustanovení čl. 4 odst. 1, článku 6 a čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 (1), o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích:

               1)

               musí se čl. 7 odst. 2 směrnice vykládat v tom smyslu, že členský stát nemůže účtování hlavní dlužné částky podmiňovat vzdáním se účtování úroků z prodlení?

               2)

               musí se čl. 7 odst. 3 směrnice vykládat v tom smyslu, že členský stát nemůže účtování hlavní dlužné částky podmiňovat vzdáním se účtování nákladů spojených s vymáháním?

               3)

               Pokud budou odpovědi na obě otázky kladné, může se dlužník, za předpokladu, že je v postavení veřejného zadavatele[,] dovolávat zásady autonomie vůle smluvních stran, aby se vyhnul splnění povinnosti zaplatit úroky z prodlení a náklady spojené s vymáháním?“

      (1)  Úř. věst. L 48, p.1


title: Věc C-365/05 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 5. října 2006 – Dorte Schmidt-Brown v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Úředníci — Povinnost pomoci — Zamítnutí žádosti o finanční pomoc v rámci řízení o ochraně osobnosti zahájeného před soudy Spojeného království)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/20

         Usnesení Soudního dvora ze dne 5. října 2006 – Dorte Schmidt-Brown v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-365/05 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Povinnost pomoci - Zamítnutí žádosti o finanční pomoc v rámci řízení o ochraně osobnosti zahájeného před soudy Spojeného království)
   (2006/C 294/34)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Navrhovatelka: Dorte Schmidt-Brown (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Curral a L. Lozano Palacios, zmocněnci, a D. Waelbroeck, advokát)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 5. července 2005, Schmidt-Brown v. Komise (T-387/02), kterým se zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2002, o zamítnutí žádosti navrhovatelky směřující zejména k získání finanční pomoci od tohoto orgánu v rámci řízení o žalobě na ochranu osobnosti podané navrhovatelkou proti určité společnosti k High Court of Justice (England & Wales)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               D. Schmidt-Brown se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Rozsudek Soudu ze dne 20. září 2011 ve věci E-5/11 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinností smluvní stranou – nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002 , kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost – nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006 o víceletém financování činnosti Evropské agentury pro námořní bezpečnost v oblasti zasahování při znečištění z lodí, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002)

text:
               22.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 374/15

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 20. září 2011
   ve věci E-5/11
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinností smluvní stranou – nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost – nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006 o víceletém financování činnosti Evropské agentury pro námořní bezpečnost v oblasti zasahování při znečištění z lodí, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002)
   2011/C 374/10
   Ve věci E-5/11, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – NÁVRH na prohlášení, že nepřijetím opatření nezbytných k tomu, aby byl a) právní předpis uvedený v bodě 56o kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost), ve znění protokolu č. 1 Dohody o EHP, a b) právní předpis uvedený v bodě 56oa kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006 o víceletém financování činnosti Evropské agentury pro námořní bezpečnost v oblasti zasahování při znečištění z lodí, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002), ve znění protokolu č. 1 Dohody o EHP, převeden v předepsané lhůtě do jeho vnitrostátního právního řádu, nesplnilo Norské království své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 20. září 2011 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               Prohlašuje, že tím, že Norské království nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby byl a) právní předpis uvedený v bodě 56o kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost), ve znění protokolu č. 1 Dohody o EHP, a b) právní předpis uvedený v bodě 56oa kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1891/2006 ze dne 18. prosince 2006 o víceletém financování činnosti Evropské agentury pro námořní bezpečnost v oblasti zasahování při znečištění z lodí, kterým se mění nařízení (ES) č. 1406/2002), ve znění protokolu č. 1 Dohody o EHP, převeden v předepsané lhůtě do jeho vnitrostátního právního řádu, nesplnilo Norské království své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP.

               2)

               Ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc T-368/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. února 2015 – Boehringer Ingelheim International v. OHIM – Lehning entreprise (ANGIPAX) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ANGIPAX — Starší slovní ochranná známka Společenství ANTISTAX — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. února 2015 – Boehringer Ingelheim International v. OHIM – Lehning entreprise (ANGIPAX)
   (Věc T-368/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ANGIPAX - Starší slovní ochranná známka Společenství ANTISTAX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 096/19)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Německo) (zástupci: původně V. von Bomhard a D. Slopek, advokáti, poté V. von Bomhard)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Pétrequin a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lehning entreprise SARL (Sainte-Barbe, Francie) (zástupce: P. Demoly, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2013 (věc R 571/212-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Boehringer Ingelheim International GmbH a Lehning entreprise SARL.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Boehringer Ingelheim International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nevyhnutných nákladů vynaložených společností Lehning entreprise SARL v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


title: Věc T-383/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Hynix Semiconductor v. Rada

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. listopadu 2008 – Hynix Semiconductor v. Rada
   (Věc T-383/03) (1)

   (2009/C 6/83)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-277/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Vitālijs Drozdovs v. AAS „Baltikums“ ( „Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla — Směrnice 72/166/EHS — Článek 3 odst. 1 — Směrnice 90/232/EHS — Článek 1 — Dopravní nehoda — Usmrcení rodičů nezletilého žalobce — Nárok dítěte na náhradu škody — Nemajetková újma — Odškodnění — Škody kryté povinným pojištěním“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/17

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Vitālijs Drozdovs v. AAS „Baltikums“
   (Věc C-277/12) (1)

   (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Směrnice 90/232/EHS - Článek 1 - Dopravní nehoda - Usmrcení rodičů nezletilého žalobce - Nárok dítěte na náhradu škody - Nemajetková újma - Odškodnění - Škody kryté povinným pojištěním)
   2013/C 367/28
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vitālijs Drozdovs

      Žalovaná: AAS „Baltikums“

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad článku 3 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10) a čl. 1 odst. 2 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. 1984 L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3) — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Určení povinného rozsahu pojistné ochrany z pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Možnost zahrnout morální újmu do povinné náhrady škod na zdraví — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví odškodnění za psychickou bolest a strádání v částce značně nižší, než jakou stanoví směrnice týkající se nahrazování škod na zdraví

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění a čl. 1 odst. 1 a 2 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, musejí být vykládány v tom smyslu, že povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla musí pokrývat náhradu nemajetkové újmy, kterou utrpěly osoby blízké obětí usmrcených při dopravních nehodách, pokud tuto náhradu škody z titulu občanskoprávní odpovědnosti pojištěného upravují vnitrostátní právní předpisy použitelné na spor v původním řízení.

               2)

               Článek 3 odst. 1 směrnice 72/166 a čl. 1 odst. 1 a 2 druhé směrnice 84/5 musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením, podle kterých povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti za škodu způsobenou provozem motorového vozidla kryje náhradu nemajetkové újmy, která musí být podle vnitrostátních právních předpisů upravujících občanskoprávní odpovědnost nahrazena z důvodu usmrcení rodinných příslušníků, které jsou blízkými osobami, při dopravní nehodě, pouze do výše maximální částky, která je nižší než částky upravené v čl. 1 odst. 2 druhé směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


title: Věc C-522/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve spojených věcech T-389/10 a T-419/10

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve spojených věcech T-389/10 a T-419/10
   (Věc C-522/15 P)
   (2015/C 406/26)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Rossi, V. Bottka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál snížil základní částku pokuty uložené společnosti SLM, a konstatoval, že napadené rozhodnutí nezohlednilo skutečnost, že v souvislosti s částí protiprávního jednání se společnost SLM nepodílela na vnějším aspektu Club Italia;

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál snížil částku pokuty uložené společnosti SLM na 1 9 56  000 EUR a zrušil pokutu uloženou společnosti SLM společně a nerozdílně s Ori Martin;

               —

               na základě přezkumu v plné jurisdikci znovu vypočítal výši pokuty, která má být uložena, v souladu s návrhem Komise;

               —

               uložil žalobkyním v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál zkreslil skutkové okolnosti, když nesprávně učinil závěr, že základní částka pokuty uložené společnosti SLM napadeným rozhodnutím činí 1 9 8 00  000 EUR namísto 1 5 9 65  000 EUR, jak bylo stanoveno druhým opravným rozhodnutím, z nichž 14 milionů EUR bylo uloženo společně a nerozdílně se společností Ori Martin.

               2.

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění pravidel týkajících se společné a nerozdílné odpovědnosti za pokuty a při výpočtu horní hranice 10 % v rozsahu, v němž stanovil konečnou výši pokuty k tíži společnosti SLM ve výši 1 9 56  000 EUR uplatněním zákonné hranice 10 % z celkového obratu společnosti SLM v referenčním roce ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1). V daném případě měl Tribunál rozhodnout, že společnost SLM není povinna zaplatit pouze 1 9 56  000 EUR samostatně, nýbrž i dodatečných 1 3 3 00  000 EUR společně a nerozdílně se společností Ori Martin. Horní hranice totiž měly být vypočteny zvlášť pro SLM samostatně za období, kdy se podílela na protiprávním jednání, během něhož nebyla ovládána společností Ori Martin (horní hranice vztahující se k celkovému obratu společnosti SLM), a pro SLM společně a nerozdílně s Ori Martin za období, v němž byla tato dceřiná společnost ovládána svou mateřskou společností (horní hranice vztahující se k celkovému obratu společnosti Ori Martin, které v daném případě nebylo dosaženo).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc T-141/12: Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Pro-Duo v. OHIM — El Corte Inglés (GO!)

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/26

         Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Pro-Duo v. OHIM — El Corte Inglés (GO!)
   (Věc T-141/12)
   2012/C 165/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pro-Duo (Gent, Belgie) (zástupce: T. Alkin, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

               —

               přerušit probíhající řízení o žalobě až do ukončení řízení o prohlášení neplatnosti č. 5011 C;

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. ledna 2012 ve věci R 1373/2011-4 v rozsahu, v němž odmítlo přerušit probíhající řízení až do ukončení řízení o prohlášení neplatnosti anebo rozhodnutí zrušit v plném rozsahu, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v černém, bílém a šedém provedení „GO!“ pro výrobky třídy 3 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8859712

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 6070981 „GO GLORIA ORTIZ“ pro výrobky ve třídě 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu provedl nesprávné právní posouzení, když nepřerušil řízení; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát dospěl nesprávně k závěru, že mezi oběma ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Spojené věci T-289/11, T-290/11 et T-521/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Deutsche Bahn a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Správní řízení — Rozhodnutí, kterým se nařizuje provedení kontroly — Kontrolní pravomoc Komise — Právo na obhajobu — Přiměřenost — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Deutsche Bahn a další v. Komise
   (Spojené věci T-289/11, T-290/11 et T-521/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí, kterým se nařizuje provedení kontroly - Kontrolní pravomoc Komise - Právo na obhajobu - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 304/25
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo); DB Mobility Logistics AG (Berlín); DB Energie GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo); DB Netz AG (Frankfurt nad Mohanem); DB Schenker Rail GmbH (Mayence, Německo); DB Schenker Rail Deutschland AG (Mayence); Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Německo) (zástupci: W. Deselaers, O. Mross a J. Brückner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Malferrari, N. von Lingen a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně ve věcech T-289/11 a T-290/11, M. Muñoz Pérez, poté, ve věcech T-289/11, T-290/11 a T-521/11, S. Centeno Huerta, abogados del Estado); Rada Evropské unie, (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci); a Kontrolní úřad ESVO (zástupci: X. A. Lewis, M. Schneider a M. Moustakali, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 1774 ze dne 14. března 2011, C(2011) 2365 ze dne 30. března 2011 a C(2011) 5230 ze dne 14. července 2011 o nařízení kontrol podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ve společnosti Deutsche Bahn AG, jakož i ve všech jejích dceřiných společnostech (věci COMP/39.678 a COMP/39.731

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG a Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Rada Evropské unie, Kontrolní úřad ESVO a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-461/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2014 – Hansestadt Lübeck v. Komise „Státní podpory — Letištní poplatky — Letiště Lübeck — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Článek 107 odst. 1 SFEU — Zjevně nesprávné posouzení — Článek 10 nařízení (ES) č. 659/1999“

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2014 – Hansestadt Lübeck v. Komise
   (Věc T-461/12) (1)

   („Státní podpory - Letištní poplatky - Letiště Lübeck - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Článek 107 odst. 1 SFEU - Zjevně nesprávné posouzení - Článek 10 nařízení (ES) č. 659/1999“)
   2014/C 372/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hansestadt Lübeck (Německo) právní nástupce letiště Lübeck GmbH (zástupci: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto a T. Becker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1012 final ze dne 22. února 2012 týkajícího se státních podpor SA.27585 a SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 a CP 162/2010) – Německo, v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká letištního ceníku letiště Lübeck (Německo) přijatého v roce 2006.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise C (2012) final ze dne 22. února 2012 o státních podporách SA.27585 a SA.31149 (2012/C) (ex NN/2012, ex CP 31/2009 a CP 162/2010) – Německo, se zrušuje v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká letištního ceníku letiště Lübeck (Německo) přijatého v roce 2006.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Hansestadt Lübeck.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8. 12. 2012.


title: Věc C-448/04: Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/6

         Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-448/04)
   (2004/C 314/11)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 27. října 2004 předložena žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/40/ES ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí (1), a v každém případě tím, že neoznámilo tyto předpisy Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 2. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 149, 2.6.2001, s. 34.


title: Věc T-453/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Klaes v. OHIM – Klaes Kunststoffe (Klaes) „Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Společenství Klaes – Starší obrazová ochranná známka Společenství Klaes – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Klaes v. OHIM – Klaes Kunststoffe (Klaes)
      (Věc T-453/13) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Klaes - Starší obrazová ochranná známka Společenství Klaes - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2015/C 107/35)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Německo) (zástupce: B. Dix, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Klaes Kunststoffe GmbH (Neuenrade, Německo) (zástupci: původně J. Schneider, poté S. Schweyer, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2013 (věc R 1206/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Horst Klaes GmbH & Co. KG a Klaes Kunststoffe GmbH.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnost Horst Klaes GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

                  3.

                  Společnost Klaes Kunststoffe GmbH ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Věc T-387/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Itálie v. Komise „EZOZF — ‚Záruční‘ sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Ovoce a zelenina — Odvětví zpracování rajčat — Podpora pro organizace producentů — Výdaje vynaložené Itálií — Článek 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 — Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Paušální oprava“

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-387/12) (1)

   („EZOZF - ‚Záruční‘ sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Ovoce a zelenina - Odvětví zpracování rajčat - Podpora pro organizace producentů - Výdaje vynaložené Itálií - Článek 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Paušální oprava“)
   (2015/C 096/13)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a D. Bianchi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2012/336/EU ze dne 22. června 2012, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 165, s. 83).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012.


title: Věc T-410/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Hoechst v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh sorbátů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Metoda stanovení pokut — Povinnost odůvodnění — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Přitěžující okolnosti — Zásada non bis in idem — Spolupráce během správního řízení — Přístup ke spisu — Doba trvání řízení )

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. června 2008 – Hoechst v. Komise
   (Věc T-410/03) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sorbátů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Metoda stanovení pokut - Povinnost odůvodnění - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnosti - Zásada non bis in idem - Spolupráce během správního řízení - Přístup ke spisu - Doba trvání řízení“)
   (2008/C 197/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hoechst GmbH, dříve Hoechst AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann a V. Turner, poté M. Klusmann, V. Turner a M. Rüba, a nakonec M. Klusmann a V. Turner, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně W. Mölls, O. Beynet a K. Mojzesowicz, poté W. Mölls a K. Mojzesowicz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh směřující ke zrušení, v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně, rozhodnutí Komise 2005/493/ES, ze dne 1. října 2003 související s jednáním [v řízení] podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru proti Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries, Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd a Ueno Fine Chemicals Industry, Ltd (Případ č. C.37.370 – Sorbity) [(věc COMP/E-1/37.370 – Sorbáty] (shrnutí v Úř. věst. L 182, 2005, s. 20) nebo podpůrně návrh na přiměřené snížení pokuty uložené žalobkyni.
   Výrok rozsudku

               1)

               Částka pokuty uložené Hoechst GmbH je stanovena ve výši 74,25 milionů eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc C-136/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2008 Japan Tobacco, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 30. ledna 2008 ve věci T-128/06, Japan Tobacco, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) – Torrefacção Camelo

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2008 Japan Tobacco, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 30. ledna 2008 ve věci T-128/06, Japan Tobacco, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) – Torrefacção Camelo
   (Věc C-136/08 P)
   (2008/C 209/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Japan Tobacco, Inc. (zástupci: A. Ortiz López, abogada, S. Ferrandis González, abogado, E. Ochoa Santamaría, abogada)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Lda

   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. ledna 2008 vydaný ve věci T-128/06 a vydat rozsudek, kterým bude změněno uvedené rozhodnutí a určeno, že je v této věci nutné uplatnit zákaz stanovený v čl. 8 odst. 5 o ochranné známce Společenství (1), a tedy na základě argumentů předložených Japan Tobacco rozhodnout, že se odmítá přihláška ochranné známky Společenství č. 1 469 121;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů těchto řízení

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil nařízení o ochranné známce Společenství, a konkrétně jeho ustanovení čl. 8 odst. 5. Nehledě totiž na to, že Soud uznal proslulost starší ochranné známky a podobnost mezi předmětnými ochrannými známkami a spojitost mezi výrobky, které tyto ochranné známky označují, požadoval důkaz o skutečném a trvajícím zásahu do starší ochranné známky, ačkoli, jak se navrhovatelka domnívá, podle uvedeného článku postačuje pouhé nebezpečí zásahu do této ochranné známky, nebezpečí, že někdo bude neprávem těžit z její rozlišovací způsobilosti, nebo nebezpečí újmy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1 ; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-345/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co. v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/35

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co. v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-345/11)
   2011/C 269/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastnçci původního řízení

      Žalobkyně: Continental Small Company Series of the DFA Investment Trust Co.

      Žalované: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc F-3/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007 – Frankin a další v. Komise ( Úředníci — Povinnost správy poskytnout pomoc — Zamítnutí — Převod práv na důchod nabytých v Belgii )

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007 – Frankin a další v. Komise
   (Věc F-3/06) (1)

   („Úředníci - Povinnost správy poskytnout pomoc - Zamítnutí - Převod práv na důchod nabytých v Belgii“)
   (2007/C 42/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci
      : Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a další (zástupci: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise o odmítnutí žádostí o pomoc podaných žalobci v rámci převodu jejich práv na důchod nabytých v Belgii, jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 33.


title: Věc T-358/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. dubna 2008 – PubliCare Marketing Communications v. OHIM (Publicare) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Publicare — Lhůta pro podání žaloby — Nahodilá událost — Omluvitelný omyl — Zjevná nepřípustnost )

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/17

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 28. dubna 2008 – PubliCare Marketing Communications v. OHIM (Publicare)
   (Věc T-358/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Publicare - Lhůta pro podání žaloby - Nahodilá událost - Omluvitelný omyl - Zjevná nepřípustnost“)
   (2008/C 158/27)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: PubliCare Marketing Communications GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: B. Mohr, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2007 (věc R 157/2007-4) týkajícímu se přihlášky slovního znaku Publicare jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               PubliCare Marketing Communications GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-43/06: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 85/384/EHS — Architekti — Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů — Nutnost vykonat přijímací zkoušku do komory architektů)

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/4

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-43/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/384/EHS - Architekti - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů - Nutnost vykonat přijímací zkoušku do komory architektů)
   (2007/C 155/06)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Fernandes, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 10 směrnice Rady 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb (Úř. věst. L 223, s. 15; Zvl. vyd. 06/01, s. 118) – Požadavek vykonání přijímací zkoušky do komory architektů přijímajícího státu u architektů z jiných členských států, kteří nejsou zapsáni u příslušné vnitrostátní komory, pro účely výkonu povolání architekta
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že požadovala od osob, které jsou již držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci v oboru architektury schválenými jinými členskými státy, ale nejsou zapsány v profesní organizaci žádného jiného státu, vykonání přijímací zkoušky u portugalské komory architektů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 10 směrnice 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-292/16: Žaloba podaná dne 7. června 2016 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/36

         Žaloba podaná dne 7. června 2016 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Věc T-292/16)
   (2016/C 279/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Spojené arabské emiráty) (zástupce: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Global Tobacco FZCO (Dubaj, Spojené arabské emiráty)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „GOLD MONT ORIGINAL Super Slims“ – ochranná známka Evropské unie č. 11 361 714

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2016 ve věci R 2492/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               její žalobě vyhověl;

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               prohlásil, že se řízení ve věci žaloby proti rozhodnutí R 2492/2014-4 přerušuje do doby, než rozhodnutí v souběžně probíhajícím řízení R 1857/2015-4 (které v současné době probíhá u Tribunálu) nabude právní moci;

               —

               uložil EUIPO (odvolacímu senátu) nebo podpůrně jinému účastníkovi řízení náhradu nákladů tohoto řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení zásad rovnosti před zákonem a nestrannosti.


title: Věc C-11/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
   (Věc C-11/08) (1)

   (2009/C 6/33)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-279/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 6. června 2014 – Catharina Smets, Franciscus Vereijken v. TUIfly GmbH

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 6. června 2014 – Catharina Smets, Franciscus Vereijken v. TUIfly GmbH
   (Věc C-279/14)
   2014/C 303/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgerichts Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Catharina Smets, Franciscus Vereijken

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba nařízení č. 261/2004 (1) s přihlédnutím k 15. bodu jeho odůvodnění vykládat v tom smyslu, že vznik mimořádné okolnosti, která leteckého dopravce přivede k tomu, že po jejím vzniku záměrně přesměruje lety a dodatečně uskuteční nejdříve lety, které byly přímo ovlivněny mimořádnou okolností, odůvodňuje zpoždění ve smyslu článku 5 nařízení a letecký dopravce se může osvobodit od své povinnosti poskytnout cestujícím náhradu škody podle čl. 5 odst. 1 písm. c) nařízení č. 261/2004, jejichž let se uskutečnil až poté, co byly odstraněny výše uvedené okolnosti a mohly být dodatečně uskutečněny všechny lety?

               2)

               Má být čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 v této souvislosti vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce, který uskutečňuje lety rotačním způsobem, přijal všechna přiměřená opatření, a tudíž je osvobozen od své povinnosti poskytnout náhradu škody, pokud přednostně přepraví cestující, jejichž let už má významné zpoždění přímo v důsledku mimořádné okolnosti, letadly, které se vlastně v rotačním systému používají jiným způsobem?

               3)

               Je na základě 15. bodu odůvodnění třeba vycházet z předpokladu, že za mimořádné okolnosti mají být považovány pouze okolnosti týkající se letadla přímo ovlivněného stávkou, která může mít vliv na jeden nebo více letů tohoto letadla, nebo se okruh mimořádných okolností rozšiřuje na více letadel?

               4)

               Smí letecká společnost v rámci přiměřených opatření podle čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 použít za účelem zmírnění následků stávky v případě přímo dotčených cestujících letadla, kterých se stávka netýká, a rozptýlit tak následky stávky mezi několik letadel a cestujících?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-44/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Komise v. Hellenic Ventures a další ( „Rozhodčí doložka — Akce vytváření a rozvoje počátečních kapitálových fondů — Ukončení smlouvy — Žaloba směřovaná proti společníkům společnosti — Nepřípustnost — Vrácení záloh — Úroky“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Komise v. Hellenic Ventures a další
   (Věc T-44/06) (1)

   (Rozhodčí doložka - Akce vytváření a rozvoje počátečních kapitálových fondů - Ukončení smlouvy - Žaloba směřovaná proti společníkům společnosti - Nepřípustnost - Vrácení záloh - Úroky)
   2010/C 221/53
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia, zmocněnec, ve spolupráci s S. Chatzigiannisem, advokátem)

      Žalovaní: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Atény, Řecko); Konstantinos Katsigiannis (Atény); Panagiotis Chronopoulos (Atény); a Nikolaos Poulakos (Atény) (zástupci: V. Christianos a V. Vlassi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 238 ES, kterou Komise požaduje, aby žalovaným bylo uloženo vrácení zálohy vyplacené při provádění smlouvy „Seed Fund 601“, uzavřené mezi Komisí a žalovanou společností.

      Výrok rozsudku

               1)

               Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila částku 70 000 eur, zvýšenou o úroky z prodlení, vypočtené podle belgické zákonné sazby, a to ode dne 25. dubna 1999 až do úplného uhrazení dluhu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Hellenic Ventures se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů vynaložených Konstantinosem Katsigiannisem, Panagiotisem Chronopoulosem a Nikolaosem Poulakosem.

               4)

               Komisi se ukládá, aby nahradila náklady řízení K. Katsigiannise, P. Chronopoulose a N. Poulakose.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc C-122/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. března 2012 Bernhardem Rintischem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-152/09, Bernhard Rintisch v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. března 2012 Bernhardem Rintischem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-152/09, Bernhard Rintisch v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-122/12 P)
   2012/C 165/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bernhard Rintisch (zástupce: A. Dreyer, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Valfleuri Pâtes alimentaires SA

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozhodnutí sedmého senátu Tribunálu (Soudu prvního stupně) ze dne 16. prosince 2011 ve věci T-152/09;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je třeba zrušit z důvodu, že Tribunál porušil čl. 74 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) (nařízení o ochranné známce Společenství) (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (2)), a z důvodu zneužití pravomoci. Podle účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek Tribunál nesprávně vyložil čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94, když rozhodl, že Tribunál postupoval správně, když nepřihlédl k dokumentům a důkazům předloženým tímto účastníkem řízení. Tribunál pochybil, když rozhodl, že odvolací senát oprávněně odmítl využít své posuzovací pravomoci, když odmítl přihlédnout k uvedeným dokumentům.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-382/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad va Beroep (Nizozemsko) dne 4. července 2013 — C.E. Franzen a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad va Beroep (Nizozemsko) dne 4. července 2013 — C.E. Franzen a další v. Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
   (Věc C-382/13)
   2013/C 274/14
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F.van den Berg

      Žalovaná: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)

      Předběžné otázky

               1a)

               Má být čl. 13 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1408/71 (1) vykládán tak, že tuzemci s bydlištěm na území jednoho členského státu, kteří spadají do působnosti tohoto nařízení a na základě smlouvy o výpomoci vykonávají maximálně dva nebo tři dny v měsíci činnost v mzdovém nebo platovém poměru na výsostném území jiného členského státu, tam z tohoto důvodu podléhají předpisům sociálního zabezpečení státu zaměstnání?

               1b)

               Bude-li na otázku 1a odpovězeno kladně: Podléhají citovaní tuzemci v tomto případě předpisům sociálního zabezpečení státu zaměstnání jak ve dnech, ve kterých vykonávají činnost, tak ve dnech, ve kterých činnost nevykonávají, a pokud ano, jak dlouho ještě platí citované předpisy po poslední skutečně vykonané činnosti?

               2)

               Brání čl. 13 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 13 odst. 1 nařízení č. 1408/71 tomu, aby migrující pracovník podléhající předpisům sociálního zabezpečení státu zaměstnání byl považován podle vnitrostátní úpravy státu bydliště v tomto státu za pojištěného podle AOW?

               3a)

               Má být unijní právo, zejména ustanovení o volném pohybu pracovníků a/nebo občanů Unie vykládáno tak, že za okolností daných v projednávaných řízeních brání použití vnitrostátního ustanovení jako např. článku 6a AOW a/nebo AKW, podle kterého je migrující pracovník s bydlištěm v Nizozemsku vyloučen zde z pojištění podle AOW a/nebo AKW, protože podléhá výlučně německým předpisům sociálního zabezpečení, a to i tehdy, pokud tento pracovník je v Německu jako nepatrný pracovník vyloučen ze starobního pojištění a nemá nárok na přídavek na děti?

               3b)

               Je pro odpověď na otázku 3a ještě významné, že existovala možnost uzavřít dobrovolné pojištění podle AOW nebo vyzvat Svb, aby učinila dohodu ve smyslu článku 17 nařízení č. 1408/71?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


title: Věc T-572/11: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2011 — Hassan v. Rada

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/54

      Žaloba podaná dne 4. listopadu 2011 — Hassan v. Rada
      (Věc T-572/11)
      (2012/C 25/106)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Samir Hassan (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhové žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU):

                              —

                              prováděcí rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž je Samir Hassan zařazen na seznam v příloze uvedeného rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                              —

                              prováděcí nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii v rozsahu, v němž byl Samir Hassan zařazen na seznam v příloze II nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  nahradil na základě článků 268 a 340 SFEU újmu vzniklou Samiru Hassanovi přijetím výše uvedených omezujících opatření vůči němu a z toho titulu:

                              —

                              uznal mimosmluvní odpovědnost Rady Evropské unie v důsledku vzniklé i budoucí majetkové újmy a nemajetkové újmy;

                              —

                              přiznal Samiru Hassanovi od 1. září 2011 částku 250 000 eur měsíčně jako náhradu vzniklé majetkové újmy;

                              —

                              přiznal Samiru Hassanovi symbolickou částku (1) euro z důvodu vzniklé nemajetkové újmy;

                              —

                              uložil Radě Evropské unie nahradit budoucí majetkovou újmu;

                  —

                  v každém případě uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

                  1)

                  První žalobní důvod vychází ze zjevného pochybení Rady při posuzování skutkového stavu a nesprávného právního posouzení, které z toho vyplývá.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek a zásady proporcionality.

                  4)

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení presumpce neviny žalobce.

                  5)

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila své vlastní pokyny k provádění a hodnocení omezujících opatření v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky.

                  6)

                  Šestý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, kterého se dopustila Rada.

                  7)

                  Sedmý žalobní důvod směřující na náhradu škody způsobené protiprávními opatřeními, které přijala Rada.