title: Věc C-9/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Kehl – Německo) – trestní řízení proti A „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Nařízení (ES) č. 562/2006 — Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) — Články 20 a 21 — Překračování vnitřních hranic — Kontroly na území — Vnitrostátní právní úprava povolující kontroly za účelem zjistit totožnost osob kontrolovaných v pásmu 30 km od společné státní hranice s jinými smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody — Možnost kontroly bez ohledu na chování dotčené osoby nebo na existenci zvláštních okolností — Vnitrostátní právní úprava umožňující některá opatření kontroly osob v areálu železničních nádraží“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Kehl – Německo) – trestní řízení proti A
   (Věc C-9/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) - Články 20 a 21 - Překračování vnitřních hranic - Kontroly na území - Vnitrostátní právní úprava povolující kontroly za účelem zjistit totožnost osob kontrolovaných v pásmu 30 km od společné státní hranice s jinými smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody - Možnost kontroly bez ohledu na chování dotčené osoby nebo na existenci zvláštních okolností - Vnitrostátní právní úprava umožňující některá opatření kontroly osob v areálu železničních nádraží“)
   (2017/C 277/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Kehl

      Účastník původního trestního řízení

   A

      za přítomnosti: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Výrok

               1)

               Článek 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, se mají vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc k tomu, aby v pásmu širokém 30 km podél pozemní hranice tohoto členského státu s jinými smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu (Lucembursko) dne 19. června 1990, a k zabránění nebo ukončení nedovoleného vstupu na svrchované území tohoto členského státu nebo pobytu v něm nebo za účelem prevence určitých trestných činů, které směřují proti bezpečnosti hranice, zjišťovali totožnost každé osoby bez ohledu na její chování a existenci zvláštních okolností, ledaže tato právní úprava stanoví nezbytný rámec této pravomoci zaručující, že výkon této pravomoci nemůže mít v praxi účinek rovnocenný hraničním kontrolám, což musí ověřit předkládající soud.

               2)

               Článek 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení č. 562/2006, ve znění nařízení č. 610/2013, se mají vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc ve vlacích a v areálu železničních zařízení železnic tohoto členského státu provádět u každé osoby kontroly totožnosti nebo dokumentů umožňujících překročit hranici, jakož i za tímto účelem krátkodobě zadržet každou osobu a klást jí dotazy, pokud jsou tyto kontroly založeny na znalosti situace nebo zkušenostech pohraniční policie, za podmínky, že výkon uvedených kontrol ve vnitrostátním právu podléhá upřesněním a omezením určujícím intenzitu, četnost a selektivnost těchto kontrol, což musí ověřit předkládající soud.

      (1)  Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


title: Věc C-495/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2016 TeamBank AG Nürnberg proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-745/14, TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (EASY CREDIT)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. září 2016 TeamBank AG Nürnberg proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-745/14, TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (EASY CREDIT)
   (Věc C-495/16 P)
   (2017/C 078/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TeamBank AG Nürnberg (zástupce: D. Terheggen, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Easy Asset Management AD
   Předseda Soudního dvora rozhodl o vyškrtnutí věci.


title: Věc T-87/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – EDP v. Komise („Hospodářská soutěž — Spojení — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem — Portugalské trhy s elektřinou a zemním plynem — Nabytí GDP EDP a ENI — Směrnice 2003/55/ES — Liberalizace trhů se zemním plynem — Závazky“)

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. září 2005 – EDP v. Komise
   (Věc T-87/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Spojení - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Rozhodnutí prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem - Portugalské trhy s elektřinou a zemním plynem - Nabytí GDP EDP a ENI - Směrnice 2003/55/ES - Liberalizace trhů se zemním plynem - Závazky“)
   (2005/C 281/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: EDP – Energias de portugal, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: C. Botelho Moniz, R. García-Gallardo, A. Weitbrecht a J. Ruiz Calzado, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a M. Schneider, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Perez-Bustamante Köster a P. Suárez Fernández, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2004) 4715 konečné ze dne 9. prosince 2004, kterým se prohlašuje spojení, na základě kterého chtěly EDP – Energias de Portugal, SA a Eni Portugal Investment, SpA získat společnou kontrolu nad Gás de Portugal, SA, za neslučitelné se společným trhem (věc COMP/M.3440 – EDP/ENI/GDP).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Každý z vedlejších účastníků ponese vlastní náklady řízení týkající se vedlejšího účastenství.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005


title: Věc T-110/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Siemens v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Rozdělení trhu — Účinky v rámci společného trhu — Pojem trvajícího protiprávního jednání — Délka trvání protiprávního jednání — Promlčení — Pokuty — Proporcionalita — Přitěžující okolnosti — Vedoucí úloha — Polehčující okolnosti — Spolupráce“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Siemens v. Komise
   (Věc T-110/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Rozdělení trhu - Účinky v rámci společného trhu - Pojem trvajícího protiprávního jednání - Délka trvání protiprávního jednání - Promlčení - Pokuty - Proporcionalita - Přitěžující okolnosti - Vedoucí úloha - Polehčující okolnosti - Spolupráce)
   2011/C 113/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens AG (Berlín a Mnichov, Německo) (zástupci: původně I. Brinker, T. Loest a C. Steinle, poté I. Brinker a C. Steinle, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a O. Weber, poté X. Lewis a R. Sauer, a konečně R. Sauer a A. Antoniadis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007, týkajícího se řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje), jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Siemens AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc C-42/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — Portugalsko) — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, dříve Baw International Ltd v. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 49 ES — Omezení volného pohybu služeb — Provozování hazardních her po internetu )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — Portugalsko) — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, dříve Baw International Ltd v. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   (Věc C-42/07) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Provozování hazardních her po internetu“)
   2009/C 267/15
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, dříve Baw International Ltd

      Žalovaný: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — Výklad článků 43 ES, 49 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní předpisy vyhrazující některým organizacím právo provozovat ve výlučném režimu hazardní hry a loterie a považující za delikt pořádání, provozování a přijímání, včetně prostřednictvím internetu, sázek na sportovní události — Zákaz podporovat, pořádat a provozovat tyto sázky a loterie prostřednictvím internetu a zpřístupňovat výhercům informace o hodnotě jejich cen, uložený podniku, který provozuje sázky a loterie on line, a který má své sídlo v jiném členském státě

      Výrok

   Článek 49 ES nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která hospodářským subjektům, jako je Bwin International Ltd, usazeným v jiných členských státech, v nichž legálně poskytují obdobné služby, zakazuje nabízet hazardní hry prostřednictvím internetu na území uvedeného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Spojené věci C-463/04 a C-464/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Federconsumatori, Adiconsum, ADOC, Ercole Pietro Zucca (C-463/04) a Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico, Sandro Sartorio (C-464/04) v. Comune di Milano (Článek 56 ES — Volný pohyb kapitálu — Omezení — Zprivatizované podniky — Vnitrostátní ustanovení, podle kterého mohou stanovy akciové společnosti poskytovat státu nebo veřejné organizaci majícím podíl na jejím kapitálu právo přímo jmenovat jednoho nebo více členů představenstva)

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Federconsumatori, Adiconsum, ADOC, Ercole Pietro Zucca (C-463/04) a Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico, Sandro Sartorio (C-464/04) v. Comune di Milano
   (Spojené věci C-463/04 a C-464/04) (1)

   (Článek 56 ES - Volný pohyb kapitálu - Omezení - Zprivatizované podniky - Vnitrostátní ustanovení, podle kterého mohou stanovy akciové společnosti poskytovat státu nebo veřejné organizaci majícím podíl na jejím kapitálu právo přímo jmenovat jednoho nebo více členů představenstva)
   (2008/C 22/02)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Federconsumatori, Adiconsum, ADOC, Ercole Pietro Zucca (C-463/04) a Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico, Sandro Sartorio (C-464/04)

      Žalovaná: Comune di Milano

      Vedlejší účastnice řízení: AEM SpA (C-463/04 a C-464/04), Edison SpA (C-463/04)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Výklad článku 56 ES – Vnitrostátní zákon umožňující veřejnoprávním subjektům jmenovat členy představenstva nebo auditory v privatizovaných podnicích – Použití územním celkem, který má značný podíl v privatizovaném podniku
   Výrok
   Článek 56 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jakým je článek 2449 italského občanského zákoníku, podle kterého mohou stanovy akciové společnosti poskytovat státu nebo veřejné organizaci majícím podíl na jejím kapitálu možnost přímo jmenovat jednoho nebo více členů jejího představenstva, které může samo, nebo jako ve věcech v původních řízeních ve spojení s takovým ustanovením, jakým je článek 4 nařízení s mocí zákona č. 332 ze dne 31. května 1994, nyní po změně zákona č. 474 ze dne 30. července 1994, ve znění zákona č. 350 ze dne 24. prosince 2003, který přiznává uvedenému státu nebo organizaci právo účastnit se volby členů představenstva nejmenovaných přímo jimi hlasováním o celé kandidátní listině, umožňovat tomuto státu nebo této organizaci získat nepřiměřené kontrolní pravomoci v poměru k jejich podílu na kapitálu uvedené společnosti.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc T-521/10: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2010 — Confortel Gestión v. OHIM — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/41

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2010 — Confortel Gestión v. OHIM — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)
   (Věc T-521/10)
   ()
   2011/C 30/74
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Confortel Gestión, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: I. Valdelomar Serrano)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Homargrup, SA (Sta Susana, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 5. srpna 2010 ve věci R 1359/2009-2 a v důsledku toho zápis ochranné známky Společenství „CONFORTEL AQUA 4“ (přihláška č. 5 276 951) pro všechny požadované třídy;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „CONFORTEL AQUA 4“ pro služby tříd 41, 43 a 44.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Homargrup, SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „AQUA“ a obrazová ochranná známka Společenství „A AQUA HOTEL“, španělské slovní ochranné známky „AQUAMARINA“ a „AQUATEL“ a španělská obrazová ochranná známka „AQUAMAR“ pro služby třídy 42.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-31/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – Rossi v. OHIM – K & L Ruppert Stiftung (Rossi)

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 17. června 2008 – Rossi v. OHIM – K & L Ruppert Stiftung (Rossi)
   (Věc T-31/05) (1)

   (2008/C 197/66)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-555/10: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/27

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-555/10)
   ()
   2011/C 30/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika nesplnila při provádění prvního železničního balíčku své povinnosti vyplývající z čl. 6 odst. 3 a přílohy II směrnice 91/440/EHS, ve znění pozdějších předpisů, jakož i z čl. 4 odst. 2 a čl. 14 odst. 2 směrnice 2001/14/ES;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise má za to, že nezávislost provozovatele železniční infrastruktury v Rakousku, požadovaná směrnicí, nebyla řádně provedena do vnitrostátního práva.
   V Rakousku je sice zásadně přípustné stávající uspořádání podniku, který plní hlavní funkce pro správu železniční infrastruktury, a podniku, který poskytuje služby železniční dopravy, ve společném holdingu. Musí však být zajištěno, že podniky jsou prokazatelně na sobě hospodářsky nezávislé.
   Především nesmí holding vykonávat žádnou kontrolu nad dceřinou společností, která plní hlavní funkce železniční infrastruktury. To podle názoru Komise není v Rakousku zajištěno. Na nezávislost provozovatele infrastruktury nedohlíží žádný nezávislý orgán a konkurenti nemají k dispozici žádnou účinnou možnost podání stížnosti v případě přednostního zacházení s určitým podnikem.
   Nejsou stanovena ani dostatečná zákonná nebo smluvní pravidla, která by upravovala vztah mezi holdingovou společností a její dceřinou společností, která plní hlavní funkce železniční infrastruktury.
   Podle názoru Komise vznikají pochybnosti ohledně hospodářské nezávislosti také z důvodu řady personálních propojení mezi holdingovou a dceřinou společností, jako jsou například dvojí funkce v představenstvech obou společností. Komise má za to, že je nezbytné, aby vedoucí pracovníci jednoho podniku byli na několik let vyloučeni z vedení druhého podniku. Krom toho musí ke jmenování vedoucího personálu společnosti pověřené plněním hlavních funkcí docházet jen pod dohledem nezávislého orgánu.
   Dále, k zajištění požadované nezávislosti podniku pověřeného plněním hlavních funkcí provozovatele železniční infrastruktury se zdá být podle Komise nezbytné i prostorové a personální oddělení jednotlivých informačních systémů.


title: Věc T-336/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Telefónica a Telefónica de España v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu — Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES — Stanovení cen — Tarifní nůžky — Vymezení trhů — Dominantní postavení — Zneužití — Výpočet stlačení marží — Účinky zneužití — Pravomoc Komise — Právo na obhajobu — Subsidiarita — Proporcionalita — Právní jistota — Loajální spolupráce — Zásada řádné správy — Pokuty“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Telefónica a Telefónica de España v. Komise
   (Věc T-336/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Španělské trhy širokopásmového přístupu k internetu - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES - Stanovení cen - Tarifní nůžky - Vymezení trhů - Dominantní postavení - Zneužití - Výpočet stlačení marží - Účinky zneužití - Pravomoc Komise - Právo na obhajobu - Subsidiarita - Proporcionalita - Právní jistota - Loajální spolupráce - Zásada řádné správy - Pokuty)
   2012/C 138/21
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) a Telefónica de España, SA (Madrid) (zástupci: původně F. González Díaz a S. Sorinas Jimeno, poté F. González Díaz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: France Telecom España, SA (Pozuelo de Alarcon, Španělsko) (zástupci: S. Martínez Lage, H. Brokelmann a M. Ganino, advokáti), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (Madrid) (zástupci: L. Pineda Salido a I. Cámara Rubio, advokáti) a European Competitive Telecommunications Association (Wokingham, Spojené království) (zástupci: M. Di Stefano a A. Salerno, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 3196 final ze dne 4. července 2007 v řízení podle článku 82 [ES] (věc COMP/38.784 — Wanadoo España v. Telefónica) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení výše pokuty uložené žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Telefónica, SA, a Telefónica de España, SA, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi, společnosti France Telecom España, SA, Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) a European Competitive Telecommunications Association v souladu s návrhovými žádáními posledně uvedených.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-377/12: Žaloba podaná dne 22. srpna 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Olivar Del Desierto (OLEOSPA)

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/27

      Žaloba podaná dne 22. srpna 2012 — Spa Monopole v. OHIM — Olivar Del Desierto (OLEOSPA)
      (Věc T-377/12)
      (2012/C 331/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Spa Monopole compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a É. De Gryse, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Olivar Del Desierto, SL (Almería, Španělsko)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. června 2012 ve věci R 135/2011-4;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Olivar Del Desierto, SL

         Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „OLEOSPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 35 a 39 — Přihláška č. 7 268 832.

         Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranné známky Beneluxu „SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3 a 32.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce se vyhovuje.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání se vyhovuje a námitka se zamítá.

         Dovolávané žalobní důvody:

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-421/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 7. února 2012 — Total SA, Elf Aquitaine SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Trh s metakryláty — Pojem „podnik“ — Domněnka rozhodujícího vlivu — Povinnost uvést odůvodnění — Zásada řádné správy — Rozsah právní moci — Použití násobícího faktoru za účelem odrazujícího účinku — Nedělitelnost pokuty — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/12

         Usnesení Soudního dvora ze dne 7. února 2012 — Total SA, Elf Aquitaine SA v. Evropská komise
   (Věc C-421/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh s metakryláty - Pojem „podnik“ - Domněnka rozhodujícího vlivu - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy - Rozsah právní moci - Použití násobícího faktoru za účelem odrazujícího účinku - Nedělitelnost pokuty - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
   2012/C 133/21
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Total SA, Elf Aquitaine SA (zástupci: E. Morgan de Rivery a A. Noël-Baron, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 17. května 2011, Elf Aquitaine v. Komise (T-206/06), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise K (2006) 2098 final ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.645 — Metakryláty) — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Porušení zásad svěření pravomocí a proporcionality — Zjevně nesprávný výklad — Porušení práva na obhajobu a zásad spravedlnosti a rovnosti zbraní — Povinnost odůvodnění — Porušení zásady řádné správy

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Total SA a Elf Aquitaine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-18/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd ( „Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Snížení daní skupiny — Vnitrostátní právní předpisy, které vylučují převádění ztrát vzniklých v tuzemsku stálé provozovně-nerezidentovi, která patří společnosti usazené v jiném členském státě, na společnost, náležející do stejné skupiny společností, usazenou v tuzemsku“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Spojené království) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd
      (Věc C-18/11) (1)

      (Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Snížení daní skupiny - Vnitrostátní právní předpisy, které vylučují převádění ztrát vzniklých v tuzemsku stálé provozovně-nerezidentovi, která patří společnosti usazené v jiném členském státě, na společnost, náležející do stejné skupiny společností, usazenou v tuzemsku)
      (2012/C 331/06)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

         Žalovaná: Philips Electronics UK Ltd

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) — Výklad článku 49 SFEU — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Daňová úleva — Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje převádění ztrát vzniklých v tuzemsku stálé provozovně, jež nemá v tuzemsku sídlo, společnosti usazené v jiném členském státě ve prospěch společnosti patřící do stejné skupiny společností usazené v tuzemsku

         Výrok

                  1)

                  Článek 43 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pokud podle vnitrostátních předpisů možnost převodu ztrát, jež vznikly stálé provozovně v tomto členském státě, která patří společnosti-nerezidentovi, na společnost-rezidenta prostřednictvím snížení daní skupiny, podléhá podmínce spočívající v nemožnosti využít tyto ztráty pro účely zahraniční daně, zatímco převod ztrát vzniklých v tomto členském státě společnosti-rezidentovi žádné rovnocenné podmínce nepodléhá, jedná se o omezení svobody společnosti-nerezidenta usadit se v jiném členském státě.

                  2)

                  Takové omezení svobody společnosti-nerezidenta usadit se v jiném členském státě, jako je omezení dotčené v původním řízení, nemůže být odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu vycházejícími z cíle zamezení dvojímu zohlednění ztrát, zachování vyváženého rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členské státy nebo kombinace těchto dvou důvodů.

                  3)

                  V takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, nesmí vnitrostátní soud použít žádné ustanovení vnitrostátního zákona, které je v rozporu s článkem 43 ES.

         (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Věc T-631/15: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2015 – Stena Line Scandinavia v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/22

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2015 – Stena Line Scandinavia v. Komise
   (Věc T-631/15)
   (2016/C 059/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Švédsko) (zástupci: P. Alexiadis, Solicitor, L. Sandberg-Mørch, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. července 2015 o státní podpoře SA.39078 (2014/IN) (Dánsko) na financování projektu Fehmarn Belt Fixed Link a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že finanční prostředky poskytnuté společnosti Femern A/S na dánská železniční spojení s vnitrozemím nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že opatření týkající se podpory poskytnuté společnosti Femern A/S na pevné spojení (Fixed Link) jsou slučitelná s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU. Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že učinila závěr, že projekt Fehmarn Belt Fixed Link byl ve společném evropském zájmu, a shledala, že podpora byla nezbytná a přiměřená. Komise se rovněž dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o zamezení neoprávněným narušením hospodářské soutěže, vyváženost a mobilizaci státních záruk.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení. Žalobkyně tvrdí, že existují důkazy o vážných obtížích souvisejících s délkou a okolnostmi předběžného vyšetřovacího řízení. Krom toho poukazují na nedostatečnou a neúplnou analýzu, pokud jde o finanční prostředky poskytnuté společnosti Femern A/S na dánská železniční spojení s vnitrozemím, společný evropský zájem na projektu Fehmarn Belt Fixed Link, nezbytnost a přiměřenost podpory a zamezení neoprávněným narušením hospodářské soutěže a vyváženost.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění. Komise neposkytla odůvodnění v souvislosti s dánskými železničními spojeními s vnitrozemím, společným evropským zájmem na projektu Fehmarn Belt Fixed Link, nezbytností a přiměřeností podpory a konečně v souvislosti s neoprávněnými narušeními hospodářské soutěže a vyvážeností.


title: Věc C-481/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 30. října 2014 – Jørn Hansson v. Jungpflanzen Grünewald GmbH

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 30. října 2014 – Jørn Hansson v. Jungpflanzen Grünewald GmbH
   (Věc C-481/14)
   (2015/C 034/04)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jørn Hansson

      Žalovaná: Jungpflanzen Grünewald GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2100/94 (1), protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, vychází-li se z obvyklé odměny, která je ve stejné oblasti požadována na základě licence běžné na trhu, za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, dodatečně vždy paušálně navýšit částku náhrady o určitou „přirážku pro porušitele“? Vyplývá to z čl. 13 odst. 1 druhé věty prováděcí směrnice (2)?

               2)

               Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, vychází-li se z obvyklé odměny, která je ve stejné oblasti požadována na základě licence běžné na trhu, za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, zohlednit v konkrétním případě následující úvahy resp. okolnosti navyšující částku náhrady:

                           a)

                           okolnost, že se v případě poškozené odrůdy, která je předmětem žaloby a v příslušném období představovala odrůdu, která měla vzhledem ke zvláštním vlastnostem jedinečné postavení na trhu, pokud se licenční poplatek obvyklý na trhu stanoví na základě licenčních smluv, jež byly uzavřeny a vyúčtování spojeného s odrůdou, která je předmětem žaloby;
                           Pokud zohlednění této okolnosti připadá v konkrétním případě v úvahu:
                           Je navýšení částky náhrady přípustné pouze tehdy, pokud jsou znaky, které odůvodňují jedinečnost odrůdy, která je předmětem žaloby, vyjádřeny v popisu odrůdového práva?

                           b)

                           okolnost, že odrůda, která je předmětem žaloby, již byla v okamžiku uvedení porušujícího druhu na trh s velkým úspěchem prodávána, čímž porušitel ušetřil vlastní náklady na uvedení porušující odrůdy na trh, pokud se na trhu obvyklý licenční poplatek stanoví na základě licenčních smluv, jež byly uzavřeny a vyúčtování spojeného s odrůdou, která je předmětem žaloby;

                           c)

                           okolnost, že rozsah porušení v souvislosti s právem k odrůdě, která je předmětem žaloby, byl z časového hlediska a s ohledem na počet prodaných kusů nadprůměrný;

                           d)

                           úvahu, že porušitel se – na rozdíl od držitele licence – nemusí obávat, že zaplatí licenční poplatek (a nebude moci požadovat jeho vrácení), ačkoliv odrůda, která je předmětem žaloby a v souvislosti s níž je vedeno řízení o neplatnosti odrůdových práv, bude později prohlášena za neplatnou;

                           e)

                           okolnost, že porušitel – na rozdíl od toho, jak tomu bylo obvyklé v případě držitelů licence – nebyl povinen provádět čtvrtletní vyúčtování;

                           f)

                           úvahu, že držitel odrůdového práva nese riziko inflace, což se projevuje tím, že vymáhání práva trvá velmi dlouhou dobu,

                           g)

                           úvahu, že držitel odrůdového práva nemůže z důvodu nutnosti vymáhání práva – na rozdíl od případu dosahování příjmů z udělování licencí k odrůdě, která je předmětem žaloby – plánovat příjmy dosažené z odrůdy, která je předmětem žaloby;

                           h)

                           úvahu, že držitel odrůdového práva nese při porušení práva k odrůdě, která je předmětem žaloby, jak obecné procesní riziko spojené se soudním řízením, tak i riziko, že nakonec nebude moci své právo u porušitele úspěšně prosadit;

                           i)

                           úvahu, že držitel odrůdového práva nemůže v případě porušení odrůdového práva z důvodu svévolného jednání porušitele volně rozhodnout, zda vůbec chce porušiteli dovolit využívání odrůdy, která je předmětem žaloby?

               3)

               Je nutno při stanovení „přiměřené náhrady“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, zohlednit také úročení náhrady dlužné za daný rok, a to podle obvyklé úrokové sazby, je-li nutné vycházet z toho, že rozumně si počínající smluvní strany by si takové úročení upravily?

               4)

               Je nutno při výpočtu „další škody vzniklé z protiprávního jednání“, kterou je porušitel povinen zaplatit držiteli odrůdového práva Společenství na základě čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94, protože provádí úkony uvedené v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94, aniž by k tomu měl oprávnění, použít jako základ pro výpočet obvyklou odměnu, která je ve stejné oblasti požadována za úkony popsané v čl. 13 odst. 2 nařízení č. 2100/94 na základě licence obvyklé na trhu?

               5)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:

                           a)

                           Lze při výpočtu „dalších škod“ na základě licence obvyklé na trhu podle čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 zohlednit v konkrétním případě úvahy resp. okolnosti uvedené výše v bodě 2 písm. a) až i) nebo okolnost, že držitel odrůdového práva je z důvodu nutnosti vymáhání práva nucen vynaložit osobně v obvyklém rozsahu čas na zjištění porušení a na řešení této záležitosti a provést v rozsahu obvyklém v případě porušení odrůdového práva šetření týkající se tohoto porušení, a to způsobem, který odůvodňuje přirážku k licenčnímu poplatku obvyklému na trhu?

                           b)

                           Je nutné při výpočtu „dalších škod“ na základě licence obvyklé na trhu podle čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 vždy navýšit paušálně částku náhrady o určitou „přirážku pro porušitele“? Vyplývá to z ustanovení čl. 13 odst. 1 druhé věty směrnice 2004/48/ES?

                           c)

                           Je nutné při stanovení rozsahu „dalších škod“ na základě licence obvyklé na trhu podle čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 zohlednit také úročení náhrady dlužné za daný rok, a to podle obvyklé úrokové sazby, je-li nutné vycházet z toho, že rozumně si počínající smluvní strany by si takové úročení upravily?

               6)

               Je nutné vykládat ustanovení čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 v tom smyslu, že zisk porušitele je „další škodou“ ve smyslu tohoto ustanovení, kterou lze dodatečně požadovat k přiměřené náhradě na základě čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2100/94, nebo porušitel dluží zisk v případě zaviněného protiprávního jednání podle čl. 94 odst. 2 první věty nařízení č. 2100/94 pouze jako alternativu k přiměřené náhradě podle čl. 94 odst. 1?

               7)

               Brání nárok na náhradu škody vyplývající z čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94 takovým vnitrostátním právním předpisům, podle nichž nemůže držitel odrůdového práva, jemuž byla v řízení o předběžném opatření z důvodu porušení odrůdového práva pravomocně uložena úhrada nákladů tohoto řízení, požadovat s odvoláním na hmotné právo náhradu těchto nákladů, i když tento držitel v následném hlavním řízení, jehož předmětem je totéž porušení odrůdového práva, uspěl?

               8)

               Brání nárok na náhradu škody vyplývající z čl. 94 odst. 2 nařízení č. 2100/94 vnitrostátním právním předpisům, podle nichž poškozený nemůže požadovat náhradu za vlastní čas vynaložený na mimosoudní a soudní řešení nároku na náhradu škody nad rámec úzkých mezí řízení o určení výše nákladů řízení, pokud časová náročnost nepřesahuje obvyklý rámec?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32).


title: Věc C-232/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 společností SPLIA proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 společností SPLIA proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
   (Věc C-232/13 P)
   2013/C 207/30
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Società per l'industria alberghiera (SPLIA) (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, avvocati)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Tribunálu,

               —

               přijmout návrhová žádání formulovaná v prvním stupni a v důsledku toho

                           —

                           zrušit, případně a v mezích zájmu navrhovatelky, rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích,

                           —

                           podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vrátit přiznané úlevy zvýšené o úroky za dotčená období,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku se uvádí těchto devět důvodů kasačního opravného prostředku:

                  První důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nepřijetí závěru, že dotčená opatření nepřiznávala žádnou výhodu svým příjemcům, jelikož měla kompenzační povahu.

                  Druhý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nevyloučení nebo v každém případě neposouzení schopnosti dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod v rámci Společenství.

                  Třetí důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].

                  Čtvrtý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].

                  Pátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].

                  Šestý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).

                  Sedmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení povahy podpory jako existující podpory a následného porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).

                  Osmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí navrácení.

                  Devátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o použití úroků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-421/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Barcelona - Sección Decimoquinta ze dne 28. června 2004 ve věci MATRATZEN CONCORD, AG proti HUKLA-GERMANY, S.A.

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Audiencia Provincial de Barcelona - Sección Decimoquinta ze dne 28. června 2004 ve věci MATRATZEN CONCORD, AG proti HUKLA-GERMANY, S.A.
   (Věc C-421/04)
   (2004/C 300/57)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Audiencia Provincial de Barcelona - Sección Decimoquinta (Španělsko) ze dne 28. června 2004 ve věci MATRATZEN CONCORD, AG proti HUKLA-GERMANY, S.A., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Audiencia Provincial de Barcelona žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Může platnost zápisu ochranné známky v jednom členském státě představovat zastřené omezování obchodu mezi členskými státy, jestliže tato ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost nebo slouží v oblasti obchodu k označení výrobku, na který se vztahuje, nebo jeho druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo jiných vlastností výrobku v jazyce jiného členského státu, pokud se tímto jazykem nemluví v prvním státě, jako tomu může být u španělské ochranné známky „MATRATZEN“ k označení matrací a souvisejících výrobků?


title: Věc C-613/11: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. března 2013 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Podpora, kterou Italská republika poskytla ve prospěch vodní dopravy na Sardinii — Rozhodnutí Komise 2008/92/ES, kterým se stanoví neslučitelnost této podpory se společným trhem a navrhuje její vrácení od příjemců — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/10

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. března 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-613/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpora, kterou Italská republika poskytla ve prospěch vodní dopravy na Sardinii - Rozhodnutí Komise 2008/92/ES, kterým se stanoví neslučitelnost této podpory se společným trhem a navrhuje její vrácení od příjemců - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2013/C 156/14
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, ve spolupráci se S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech opatření nezbytných pro dosažení souladu s články 2 a 5 rozhodnutí Komise 2008/92/ES ze dne 10. července 2007 o režimu podpor, který Itálie zřídila ve prospěch vodní dopravy na Sardinii (Úř. věst. 2008, L 29, s. 24) — Požadavek okamžitého a účinného výkonu rozhodnutí Komise — Nedostatečnost řízení o navrácení dotčené protiprávní podpory

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala všechna opatření nezbytná k tomu, aby příjemci vrátili státní podporu prohlášenou za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem článkem 1 rozhodnutí Komise 2008/92/ES ze dne 10. července 2007 o režimu podpor, který Itálie zřídila ve prospěch vodní dopravy na Sardinii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 5 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


title: Věc C-110/08: Žaloba podaná dne 11. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/8

         Žaloba podaná dne 11. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-110/08)
   (2008/C 158/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že žalovaná tím, že doposud nepředložila Komisi úplný seznam navržených lokalit významných pro Společenství, resp. tím, že současný seznam předložený Komisi stále ještě úplně neobsahuje šest přírodních stanovišť v alpinské biogeografické oblasti (3230, 6520, *7220, 8130, 9110 a 9180), jakož i deset přírodních stanovišť (*1530, 3240, *6110, *6230, 6520, 8150, 8220, 9150, 91FO a *91I0) a dvanáct druhů (Vertigo moulinsiana, *Osmoderma eremita, Rutilus pigus, Triturus cristatus, Triturus carnifex, Rhinolophus hipposideros, Barbastella barastellus, Myotis emarginatus, Myotis myotis, Mannia triandra, Buxbaumia viridis, Drepanocladus vernicosus) v kontinentální biogeografické oblasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102);

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Aby mohla být vytvořena spojitá evropská ekologická síť zvláštních oblastí ochrany podle stanoveného plánu, čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS ukládá členským státům, aby na základě kritérií stanovených v příloze III (etapa 1) a na základě příslušných vědeckých informací navrhly seznam lokalit, v němž bude uvedeno, jaké typy přírodních stanovišť z přílohy I a jaké druhy z přílohy II, původní pro toto území, se na jednotlivých lokalitách vyskytují. V tomto vnitrostátním seznamu je třeba uvést lokality, na kterých se nacházejí prioritní přírodní stanoviště a druhy, které členské státy vybraly podle kritérií přílohy III. „Prioritní“ jsou druhy a přírodní stanoviště, které jsou ohroženy vymizením a za jejichž zachování nese Společenství zvláštní odpovědnost s ohledem na poměr jejich přirozeného rozšíření, které se nachází na evropském území členských států. Tento seznam musí být do tří let od oznámení směrnice předložen Komisi současně s informacemi o jednotlivých lokalitách. Pro Rakouskou republiku vstoupila směrnice v účinnost, se změnami uvedenými ve smlouvě o přistoupení, vstupem do Evropské unie ke dni 1. ledna 1995 a lhůta k provedení směrnice v tomto případě již nesporně uplynula.
   Jelikož Rakouská republika Komisi doposud nepředložila úplný seznam navržených lokalit významných pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS.
   Rakouská republika se odvolává na údajné procesní vady, které způsobily, že postup Komise je nepřípustný.
   První námitka žalované se týká takzvaných seznamů s výhradou neúplnosti, tedy seznamů přírodních stanovišť a druhů, ohledně nichž Komise zjistila neúplnost sítě ve svých rozhodnutích o seznamech lokalit významných pro Společenství pro alpinské a kontinentální biogeografické oblasti. Žalovaná namítá, že jelikož směrnice nestanoví vyhotovení seznamů s výhradou neúplnosti, není Komise oprávněna se na ně odvolávat, aby žalované vytýkala neúplné sdělení oblastí ochrany.
   S tímto argumentem však nelze souhlasit. Nezáleží totiž vůbec na tom, zda směrnice upravuje vyhotovení seznamů s výhradou neúplnosti či nikoli, avšak pouze na otázce, zda vnitrostátní navržené seznamy, které byly Komisi předloženy, jsou úplné. Seznamy s výhradou neúplnosti představují podle Komise pouze inventuru nedostatků na cestě k vytvoření úplné sítě Natura 2000. Jelikož směrnice sice takové seznamy neupravuje, nezakazuje však ani jejich vyhotovení.
   Oznámením dalších dodatečných návrhů postrádá argument žalované, že se nemohla bránit, jelikož neměla přístup k vědeckým informacím Komise, na významu: žalovaná byla zjevně sama schopna pochopit, že je třeba další dodatečné návrhy doplnit. Krom toho byla žalovaná zapojená do biogeografického procesu.
   Uplynutí dlouhé doby mezi prvním odůvodněným stanoviskem a prvním a druhým doplňujícím stanoviskem neomezilo žalovanou ve využití práv na obhajobu a nemůže být tedy Komisi vytýkáno. Komise nepodala okamžitě žalobu proti žalované již v roce 1998, jelikož měla důvody se domnívat, že žalovaná splní brzy své povinnosti, které vyplývají ze směrnice. Žalované byla celkově poskytnuta třikrát lhůta, aby Komisi předložila úplné sdělení. Byla jí tedy poskytnuta neobvykle dlouhá doba, během níž mohla jak vyjádřit se k výtkám Komise, tak odstranit předmět řízení.
   Ani argument, podle kterého Komise vyžadovala výslovně doplnění seznamů o dodatečné návrhy v řízení podle článku 4 směrnice, a proto je „nelze hodnotit současně jako pokračování řízení o nesplnění povinnosti“, není zřejmě přesvědčivý. Právě proto, že bylo vyžadováno doplnění dalších návrhů v řízení podle článku 4 směrnice, avšak fáze podávání návrhů měla být dávno ukončena, představují požadavky k doplnění dodatečných návrhů jasnou indicii pro to, že žalovaná dosud nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 4 směrnice. Žalovaná tím, že Komise dlouhodobě přijímala doplnění návrhů, aniž by podala žalobu, měla další příležitosti, aby odstranila předmět řízení o nesplnění povinností.
   Konečně je třeba konstatovat, že na rozdíl od tvrzení žalované, není konzultační řízení stanovené v článku 5 směrnice v projednávaném případě použitelné. Uvedené řízení je totiž stanoveno pouze pro výjimečné případy, v nichž má být vyřešen vědecký spor mezi Komisí a členským státem, který se týká určité lokality, avšak nikoli pro případy, v nichž, jak je tomu v projednávaném případě, se jedná o neúplné předložení seznamů lokalit.
   Procesněprávní námitky, které uplatnila žalovaná, tedy nejsou opodstatněné.


title: Spojené věci F-7/11 a F-60/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — AX v. ECB ( „Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Disciplinární řízení — Dočasné zproštění výkonu služby zaměstnance bez snížení jeho základního platu — Zrušení rozhodnutí — Právo na obhajobu — Přístup ke spisu — Odůvodnění — Důvody rozhodnutí — Obvinění z nerespektování profesionálních závazků — Závažné porušování služebních povinností“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 — AX v. ECB
   (Spojené věci F-7/11 a F-60/11) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Disciplinární řízení - Dočasné zproštění výkonu služby zaměstnance bez snížení jeho základního platu - Zrušení rozhodnutí - Právo na obhajobu - Přístup ke spisu - Odůvodnění - Důvody rozhodnutí - Obvinění z nerespektování profesionálních závazků - Závažné porušování služebních povinností)
   2013/C 46/51
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: AX (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: ve věci F-7/11, P. Embley a E. Carlini, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát, a ve věci F-60/11, P. Embley a M. López Torres, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí žalované o propuštění žalobce s účinností od 5. srpna 2010 a návrh na náhradu utrpěné morální újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby ve spojených věcech F-7/11 a F-60/11 se zamítají.

               2)

               AX ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou.

      (1)  Úř. věst. C 152, 21.5.2011, s. 33 a Úř. věst. C 211, 16.7.2011, s. 35.


title: Věc F-41/15 DISS II: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2016 – FN, FP a FQ v. CEPOL „Veřejná služba — Zaměstnanci CEPOL — Dočasní zaměstnanci — Smluvní zaměstnanci — Místo výkonu zaměstnání odpovídající sídlu CEPOL — Přesun CEPOL do Budapešti (Maďarsko) — Odpovídající změna místa výkonu zaměstnání zaměstnanců — Smluvní důsledky — Nezbytnost souhlasu zaměstnanců — Opravný koeficient použitelný na nové místo výkonu zaměstnání — Legitimní očekávání — Zásada řádné správy“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2016 – FN, FP a FQ v. CEPOL
   (Věc F-41/15 DISS II) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci CEPOL - Dočasní zaměstnanci - Smluvní zaměstnanci - Místo výkonu zaměstnání odpovídající sídlu CEPOL - Přesun CEPOL do Budapešti (Maďarsko) - Odpovídající změna místa výkonu zaměstnání zaměstnanců - Smluvní důsledky - Nezbytnost souhlasu zaměstnanců - Opravný koeficient použitelný na nové místo výkonu zaměstnání - Legitimní očekávání - Zásada řádné správy“)
   (2016/C 191/68)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: FN, FP a FQ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská policejní akademie (zástupci: F. Bánfi a R. Woldhuis, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské policejní akademie (CEPOL), kterými se žalobcům ukládá povinnost vzdát se své funkce v CEPOL nebo se přestěhovat z Londýna do Budapešti, což je spojeno s finanční újmou, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jim tím údajně byla způsobena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               FN, FP a FQ ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou policejní akademií.

      (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015, s. 28.


title: Věc C-544/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2009 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu Evropské unie (sedmého senátu) vydanému dne 6. října 2009 ve věci T-21/06, Spolková republika Německo v. Komise Evropských společenství

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2009 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu Evropské unie (sedmého senátu) vydanému dne 6. října 2009 ve věci T-21/06, Spolková republika Německo v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-544/09 P)
   2010/C 51/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, J. Möller a B. Klein, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2009 ve věci T-21/06, Spolková republika Německo v. Komise Evropských společenství;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2005) 3903 ze dne 9. listopadu o státní podpoře, kterou poskytla Spolková republika Německo ve prospěch zavedení digitálního pozemního televizního vysílání (DVB-T) v regionu Berlín-Braniborsko, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek se týká rozsudku Tribunálu Evropské unie, kterým byla žaloba Spolkové republiky Německo proti rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2005 v řízení o státní podpoře C25/2004 o zavedení digitálního pozemního televizního vysílání (DVB-T) v regionu Berlín-Braniborsko zamítnuta jako neopodstatněná. V rozhodnutí považovala Komise opatření státní podpory za neslučitelné s vnitřním trhem (čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU).
   Spolková republika Německo uplatňuje celkem pět důvodů kasačního opravného prostředku, kterými vytýká, že Tribunál neuznal překročení mezí posuzovací pravomoci Komise, a tudíž žalobu neprávem zamítl.
   Zaprvé Tribunál nesprávně popřel účinek pobídky, který má státní podpora tím, že vycházel pouze z velmi omezeného časového úseku přechodu od pozemního analogového televizního vysílání na DVB-T, namísto, aby vzal v úvahu náklady podporovaného provozovatele televizního vysílání na celé opatření. Toto celkové opatření zahrnuje mimo samotného přechodu také povinnost zachovat po dobu pěti let programovou nabídku přes DVB-T nezávisle na akceptaci trhu, kterou nelze téměř předvídat. V úvahu je nutné vzít také následné náklady pro toto závazné přechodné období.
   Zadruhé Tribunál nesprávně příliš rozšířil míru přezkumu Komise podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU tím, že přijal, že Komise mohla vhodnost opatření státní podpory popřít již proto, že cíle by údajně bylo dosaženo také prostřednictvím alternativních regulačních opatření. Srovnání s alternativními opatřeními nenáleží z hlediska účelu ustanovení týkajících se kontroly státních podpor SFEU k přípustnému programu přezkumu Komise. Spolková vláda v této souvislosti také vytýká, že Tribunál uložil členskému státu povinnost doložit, že alternativní opatření, které navrhovala Komise by byla od počátku neúčinná. To je v rozporu se zásadou právní jistoty, obecnými zásadami rozdělení důkazního břemene a účelu kontroly státních podpor.
   Zatřetí Tribunál odmítl relevanci základních práv Evropské unie při přezkumu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, která jsou jakožto součást primárního práva pro všechny orgány Unie závazná při všech jejich jednáních. Pokud by stačil pouhý odkaz na údajně možná regulační alternativní opatření k odmítnutí schválení státní podpory, byla by opomenuta skutečnost, že regulační opatření narušují základní právo podniků na svobodné podnikání. To mělo být alespoň součástí uvážení, k čemuž nedošlo.
   Začtvrté Tribunál provedl s odkazem na regulační alternativní opatření nesprávný výklad pojmů vnitřní trh a narušení obchodních podmínek v čl. 107 odst. 3 SFEU tím, že nerozpoznal, že regulační opatření rovněž narušují hospodářskou soutěž. Paušální předpoklad, že každé regulační opatření narušuje tyto právní zájmy méně než podpora, vytváří nepřípustně restriktivní kritérium.
   Zapáté Spolková republika Německo vytýká, že Tribunál převzal zásadu technologické neutrality, kterou zavedla Komise, aniž by přitom rozpoznala, že je tím odmítán cíl opatření, který je v této věci sledován německými orgány. Technologická neutralita je potom vhodným kritériem pro přezkum slučitelnosti podpory pouze v případě, že samotným účelem podpory je přechod na digitální televizní vysílání. V případě podpory přechodu na DVB-T v regionu Berlín-Brandenbursko má být přitom z různých důvodů podporován právě tento způsob vysílání, zatímco vysílání přes kabel a satelit žádnou podporu nevyžadovaly. Při stanovení legitimního účelu opatření státní podpory má členský stát prostor pro posouzení.


title: Věc T-90/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Ferriere Nord v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO, po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO, na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Určování cen a platebních lhůt — Omezení nebo kontrola výroby nebo prodejů — Porušení podstatných procesních náležitostí — Pravomoc Komise — Právo na obhajobu — Určení porušení — Pokuty — Opakované porušení — Polehčující okolnosti — Spolupráce — Soudní přezkum v plné jurisdikci“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – Ferriere Nord v. Komise
   (Věc T-90/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO, po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO, na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Určování cen a platebních lhůt - Omezení nebo kontrola výroby nebo prodejů - Porušení podstatných procesních náležitostí - Pravomoc Komise - Právo na obhajobu - Určení porušení - Pokuty - Opakované porušení - Polehčující okolnosti - Spolupráce - Soudní přezkum v plné jurisdikci“)
   (2015/C 034/27)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně R. Sauer a B. Gencarelli, poté M. Sauer a R. Striani, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 7492 v konečném znění ze dne 30. září 2009 v řízení podle článku 65 [UO] (věc COMP/37.956 – Výztuže do betonu, opětovné přijetí), jak bylo změněno rozhodnutím Komise K (2009) 9912 v konečném znění ze dne 8. prosince 2009, a podpůrně návrh na částečné zrušení uvedeného rozhodnutí a na snížení pokuty uložené žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výše pokuty uložené společnosti Ferriere Nord SpA se určuje na 3 4 21  440 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnost Ferriere Nord ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Komise ponese čtvrtinu svých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 1.5.2010.


title: Věc C-406/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 24. července 2015 – Petya Milkova v. Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 24. července 2015 – Petya Milkova v. Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol
   (Věc C-406/15)
   (2015/C 337/09)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Petya Milkova

      Žalovaná: Agentsia za privatizatsia i sledprivatizatsionen kontrol (Agentura pro privatizaci a postprivatizační kontroly)

      Další účastnice řízení: Varhovna administrativna prokuratura

      Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje čl. 5 odst. 2 Úmluvy Organizace spojených národů o právech osob se zdravotním postižením členským státům zákonem stanovit specifickou předchozí ochranu před propuštěním u osob se zdravotním postižením, které jsou zaměstnanci, nikoli však u úředníků s týmž postižením?

               2)

               Připouštějí články 4 a další ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vnitrostátní právní úpravu, která poskytuje specifickou předchozí ochranu před propuštěním pouze osobám se zdravotním postižením, které jsou zaměstnanci, nikoli však i úředníkům s týmž postižením?

               3)

               Umožňuje článek 7 směrnice 2000/78, aby byla stanovena specifická předchozí ochrana před propuštěním pouze pro osoby se zdravotním postižením, které jsou zaměstnanci, nikoli však i pro úředníky s týmž postižením?

               4)

               V případě záporné odpovědi na první a třetí otázku: Požaduje dodržení ustanovení mezinárodního práva a práva Společenství vzhledem k uvedeným skutečnostem a okolnostem této věci, aby vnitrostátním zákonodárcem stanovenou specifickou předchozí ochranu před propuštěním pro osoby se zdravotním postižením, které jsou zaměstnanci, bylo možno použít i na úředníky s týmž postižením?

      (1)  Úř. Věst. L 303, S. 16.


title: Věc C-48/08: Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/18

         Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-48/08)
   (2008/C 92/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES ze dne 15. července 2003 o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 10. září 2006.

      (1)  Úř. věst. L 226, s. 4; Zvl. vyd. 07/07, s. 441.


title: Věc F-95/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 jednacího řádu — Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná razítkem reprodukujícím podpis advokáta nebo jiným způsobem reprodukce — Zmeškání lhůty pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/28

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-95/12)
   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 jednacího řádu - Žaloba podaná telefaxem ve lhůtě pro podání žaloby a podepsaná razítkem reprodukujícím podpis advokáta nebo jiným způsobem reprodukce - Zmeškání lhůty pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 71/48
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o provádění srážek z invalidního důchodu žalobce za účelem vymožení částky ve výši 3 000 eur vyplacené žalobci z titulu výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu, který byl následně zrušen Tribunálem Evropské unie.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  14. července 2005  ve věci C-70/04: Confédération suisse proti Komisi Evropských společenství (Vnější vztahy — Dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě — Žaloba na neplatnost podaná třetím státem — Švýcarská konfederace — Rozhodnutí Komise 2004/12/ES — Německá opatření týkající se přístupů k letišti v Curychu — Nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 — Rozhodnutí Rady 2004/407/ES, Euratom ze dne  26. dubna 2004 , kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora — Postoupení Soudu)

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/8

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-70/04: Confédération suisse proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Vnější vztahy - Dohoda ES-Švýcarsko o letecké dopravě - Žaloba na neplatnost podaná třetím státem - Švýcarská konfederace - Rozhodnutí Komise 2004/12/ES - Německá opatření týkající se přístupů k letišti v Curychu - Nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 - Rozhodnutí Rady 2004/407/ES, Euratom ze dne 26. dubna 2004, kterým se mění články 51 a 54 Protokolu o statutu Soudního dvora - Postoupení Soudu)
   (2005/C 296/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-70/04, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES ve vzájemném spojení s článkem 20 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, podaná dne 13. února 2004, Confédération suisse (advokáti: S. Hirsbrunner a U. Soltézs) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: F. Benyon, M. Huttunen a M. Niejahr) podporované Spolkovou republikou Německo (zmocněnci: C.-D. Quassowski a A. Tiemann, ve spolupráci s T. Masingem, advokátem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Věc C-70/04 se postupuje Soudu prvního stupně Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-373/17: Žaloba podaná dne 9. června 2017 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/37

         Žaloba podaná dne 9. června 2017 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
   (Věc T-373/17)
   (2017/C 256/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Louis Vuitton Malletier (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fulia Trading Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE“ – Přihláška č. 13 514 534

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. 3. 2017, ve věci R 1567/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem;

               —

               uložil Fulia náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení č. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 a zásady právní jistoty.


title: Věc T-79/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2010 — COLT Télécommunications France v. Komise ( „Předběžné opatření — Státní podpory — Provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou — Náhrada nákladů za veřejnou službu — Rozhodnutí konstatující, že oznámené opatření není podporou — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/39

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. června 2010 — COLT Télécommunications France v. Komise
   (Věc T-79/10 R)
   (Předběžné opatření - Státní podpory - Provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou - Náhrada nákladů za veřejnou službu - Rozhodnutí konstatující, že oznámené opatření není podporou - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
   2010/C 209/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: COLT Télécommunications France SAS (Paříž, Francie) (zástupce: M. Debroux, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2009) 7426 konečné ze dne 30. září 2009, týkajícího se návrhu na přiznání náhrady nákladů za veřejnou službu ve výši 59 milionů eur za vybudování a provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine (Francie).

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-143/10: Žaloba podaná dne 30. března 2010 — Ben Ri Electrónica v. OHIM — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/48

         Žaloba podaná dne 30. března 2010 — Ben Ri Electrónica v. OHIM — Sacopa (LT LIGHT-THECNO)
   (Věc T-143/10)
   2010/C 134/78
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ben Ri Electrónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Alejos Cutuli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sacopa, SAU [Sant Jaume de Llierca (Girona), Španělsko]

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM a zamítnout zápis ochranné známky Společenství č. 4 520 193;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Sacopa, S.A.U.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „LT“ (přihláška č. 4 520 193) pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství (č. 13 375) a španělské obrazové ochranné známky (č. 1 719 729 a č. 1 719 730) složené z písmen „L“a „T“ umístěných vedle sebe nad kruhem pro výrobky zařazené do tříd 9 a 11.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc F-68/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. září 2011 — Behnke v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Hodnocení a povyšování za rok 2009 — Odůvodnění stanoviska smíšeného výboru pro hodnocení a povyšování — Zjevně nesprávné posouzení )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. září 2011 — Behnke v. Komise
   (Věc F-68/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení a povyšování za rok 2009 - Odůvodnění stanoviska smíšeného výboru pro hodnocení a povyšování - Zjevně nesprávné posouzení)
   2011/C 340/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thorsten Behnke (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí zařadit žalobce do výkonnostní skupiny II a přidělit mu 5 bodů pro povýšení na základě posudku o vývoji jeho služebního postupu za období od 1. ledna do 31. prosince 2008.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vedle vlastních nákladů řízení čtvrtinu nákladů řízení vynaložených T. Behnkem.

               3)

               Thorsten Behnke ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010, s. 74.


title: Věc T-118/06: Žaloba podaná dne  12. dubna 2006  – Zuffa v. OHIM

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/48

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2006 – Zuffa v. OHIM
   (Věc T-118/06)
   (2006/C 131/89)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zuffa, LLC (Las Vegas, USA) (zástupci: S. Malynicz, barrister, M. Blair, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 30. ledna 2006 ve věci R 931/2005-1, kterým se zamítá odvolání podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

               —

               uložit Úřadu náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ULTIMATE FIGHTING CHAMPIONSHIP“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 25, 28 a 41 – přihláška č. 2 789 568

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro veškeré výrobky a služby uvedené v přihlášce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí průzkumového referenta, zamítnutí zápisu ochranné známky na základě čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94 a vrácení věci průzkumovému referentovi k dalšímu přezkoumání na základě čl. 7 odst. 3 nařízení.

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když slova ULTIMATE FIGHTING ztotožnil s identifikací názvu zvláštního sportu a shledal, že jejich význam je jasný a jednoznačný. Odvolací senát se proto dopustil nesprávného posouzení tím, že rozhodl, že přihlášená ochranná známka je popisná a že postrádá rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-120/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — Raiffeisenbank St. George reg. Gen. m.b.H. v. Tetyana Bonchyk

text:
               8.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 164/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Wedding (Německo) dne 14. března 2013 — Raiffeisenbank St. George reg. Gen. m.b.H. v. Tetyana Bonchyk
   (Věc C-120/13)
   2013/C 164/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Wedding

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raiffeisenbank St. Georgne reg. Gen. m.b.H.

      Žalovaná: Tetyana Bonchyk

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné vykládat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu (1), v tom smyslu, že žalovaný může podat návrh na soudní přezkum evropského platebního rozkazu i v případě, že mu platební rozkaz nebyl doručen či byl doručen neúčinně? Lze v takovém případě obdobně vycházet zejména z čl. 20 odst. 1 nebo z čl. 20 odst. 2 nařízení č. 1896/2006?

               2)

               V případě, že bude na první otázku odpovězeno kladně:
               Jaký je procesní právní následek v případě, že bude návrh na přezkum úspěšný — lze v takovém případě vycházet zejména z čl. 20 odst. 3 nebo z čl. 17 odst. 1 nařízení č. 1896/2006?

      (1)  Úř. věst. L 399, s. 1.


title: Věc T-348/03 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2010 — Koninklijke FrieslandCampina v. Komise

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2010 — Koninklijke FrieslandCampina v. Komise
   (Věc T-348/03 RENV) (1)

   2010/C 63/89

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc C-419/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 28. července 2016 – Sabine Simma Federspiel v. Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bolzano (Itálie) dne 28. července 2016 – Sabine Simma Federspiel v. Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA
   (Věc C-419/16)
   (2016/C 392/10)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Bolzano/Landesgericht Bozen

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sabine Simma Federspiel

      Žalované: Provincia autonoma di Bolzano, Equitalia Nord SpA

      Předběžné otázky

               1)

               musí být čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 75/363/EHS (1), ve znění směrnice 82/76/EHS (2), a příloha, na kterou se v tomto ustanovení odkazuje, vykládány v tom smyslu, že brání ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení použitelné v původním řízení, které podmiňuje vyplacení odměny určené lékařům během jejich specializace předložením prohlášení o závazku lékaře, který je příjemcem příspěvku, poskytovat alespoň pět let služby ve veřejném zdravotnictví v Provincia Autonoma di Bolzano, a to ve lhůtě deseti let ode dne dosažení specializace, a že v případě nesplnění této povinnosti v celém rozsahu, výslovně umožňuje Provincia Autonoma di Bolzano, subjektu, který financuje platy, dosáhnout vrácení částky do výše 70 % poskytnutého příspěvku, plus zákonné úroky vypočtené od chvíle, kdy správní orgán zaplatil jednotlivé příspěvky?

               2)

               v případě záporné odpovědi na první otázku, brání zásada volného pohybu pracovníků uvedená v článku 45 SFEU, takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení použitelné v původním řízení, které podmiňuje vyplácení odměny určené lékařům během jejich specializace předložením prohlášení o závazku lékaře, který je příjemcem příspěvku, poskytovat alespoň pět let služby ve veřejném zdravotnictví v Provincia Autonoma di Bolzano, a to ve lhůtě deseti let ode dne dosažení specializace, a že v případě nesplnění této povinnosti v celém rozsahu, výslovně umožňuje Provincia Autonoma di Bolzano, subjektu, který financuje platy, dosáhnout vrácení částky do výše 70 % poskytnutého příspěvku, plus zákonné úroky vypočtené od chvíle, kdy správní orgán zaplatil jednotlivé příspěvky?

      (1)  Směrnice Rady 75/363/EHS ze dne 16. června 1975 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů (Úř. věst. L 167, s. 14)

      (2)  Směrnice Rady 82/76/EHS ze dne 26. ledna 1982, kterou se mění směrnice 75/362/EHS o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci lékařů a o opatřeních určených k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, jakož i směrnice 75/363/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činností lékaře (Úř. věst. L 43, s. 21)


title: Věc T-384/09: Žaloba podaná dne 1. října 2009 — SKW Stahl-Metallurgie Holding a SKW Stahl-Metallurgie v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/23

         Žaloba podaná dne 1. října 2009 — SKW Stahl-Metallurgie Holding a SKW Stahl-Metallurgie v. Komise
   (Věc T-384/09)
   2009/C 297/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (Unterneukirchen, Německo) a SKW Stahl-Metallurgie GmbH (Unterneukirchen, Německo) (zástupci: A. Birnstiel, S. Janka a S. Dierckens, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               prohlásit napadené rozhodnutí v částech, v nichž je určeno žalobkyním, za neplatné;

               —

               podpůrně změnit článek 2 napadeného rozhodnutí, které žalobkyním ukládá pokutu, takovým způsobem, že pokutu buď zruší nebo ji alespoň podstatně sníží;

               —

               uložit žalované, aby nesla vlastní náklady řízení, a náhradu nákladů vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl. Tímto rozhodnutím byla žalobkyním a dalším společnostem uložena pokuta za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání v odvětví karbidu vápníku a hořčíku v celém EHP s výjimkou Španělska, Portugalska, Irska a Spojeného království, které spočívalo v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, určování cen a výměně citlivých obchodních informací o cenách, zákaznících a prodaných objemech.
   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.
   Zaprvé je žalované vytýkáno, že porušila právo žalobkyň být vyslechnuty, když jim neumožnila předložit své argumenty rovněž ústně.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise po právní stránce nesprávně použila čl. 81 odst. 1 ES. V tomto ohledu je žalované vytýkáno, že přičetla SKW Stahl-Metallurgie Holding AG jednání SKW Stahl-Metallurgie GmbH. Mimoto žalobkyně uvádějí, že požadavky na vyvrácení domněnky, že mateřská společnost vykonává rozhodující vliv na svoji dceřinou společnost, není možné splnit. Žalovaná porušuje svým postupem rovněž zásadu zkoumání skutečností z moci úřední.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise porušila svoji povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 ES, protože nevysvětlila, proč vyjádření žalobkyň nestačilo k vyvrácení domněnky o rozhodujícím vlivu SKW Stahl-Metallurgie Holding AG na SKW Stahl-Metallurgie GmbH.
   Dále je vytýkáno, že žalovaná v mnoha ohledech porušila zásadu rovného zacházení při výpočtu pokuty.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že Komise při výpočtu pokuty porušila články 7 a 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) a zásady proporcionality a legality při výpočtu pokut.
   Konečně žalobkyně uplatňují porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, neboť Komise společnosti SKW Stahl-Metallurgie GmbH uložila pokutu, která převyšovala 10 % obratu této společnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-499/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — MOL v. Komise ( „Státní podpory — Smlouva mezi maďarským státem a ropnou a plynárenskou společností MOL týkající se poplatků za těžbu uhlovodíků — Pozdější změna zákonné úpravy poplatků — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Selektivní povaha“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — MOL v. Komise
   (Věc T-499/10) (1)

   (Státní podpory - Smlouva mezi maďarským státem a ropnou a plynárenskou společností MOL týkající se poplatků za těžbu uhlovodíků - Pozdější změna zákonné úpravy poplatků - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Selektivní povaha)
   2013/C 377/25
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: N. Niejahr, advokát, F. Carlin, barrister, C. van der Meer, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/88/EU ze dne 9. června 2010 o státní podpoře C 1/09 (ex NN 69/08), kterou Maďarsko poskytlo podniku MOL Nyrt. (Úř. věst. 2011, L 34, s. 55) a podpůrně návrh na zrušení uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se Maďarsku nařizuje zajistit, aby uvedený podnik předmětnou podporu vrátil.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise 2011/88/EU ze dne 9. června 2010 o státní podpoře C 1/09 (ex NN 69/08), kterou Maďarsko poskytlo podniku Mol Nyrt., se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc C-575/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – Air Baltic Corporation AS v. Valsts robežsardze „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Nařízení (ES) č. 810/2009 – Článek 24 odst. 1 a článek 34 – Jednotné vízum – Prohlášení jednotného víza za neplatné nebo jeho zrušení – Platnost jednotného víza vyznačeného v neplatném cestovním dokladu – Nařízení (ES) č. 562/2006 – Článek 5 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 – Hraniční kontroly – Podmínky vstupu – Vnitrostátní právní úprava vyžadující platné vízum vyznačené v platném cestovním dokladu“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/8

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā apgabaltiesa – Lotyšsko) – Air Baltic Corporation AS v. Valsts robežsardze
      (Věc C-575/12) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 24 odst. 1 a článek 34 - Jednotné vízum - Prohlášení jednotného víza za neplatné nebo jeho zrušení - Platnost jednotného víza vyznačeného v neplatném cestovním dokladu - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Článek 5 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 - Hraniční kontroly - Podmínky vstupu - Vnitrostátní právní úprava vyžadující platné vízum vyznačené v platném cestovním dokladu“)
      (2014/C 395/09)
      Jednací jazyk: lotyšština

         Předkládající soud

      Administratīvā apgabaltiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Air Baltic Corporation AS

         Žalovaný: Valsts robežsardze

         Výrok

                  1)

                  Článek 24 odst. 1 a článek 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) musí být vykládány v tom smyslu, že prohlášení cestovního dokladu za neplatný orgánem třetí země nemá automaticky za následek neplatnost jednotného víza vyznačeného v tomto dokladu.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 265/2010 ze dne 25. března 2010, ve spojení s čl. 13 odst. 1 téhož nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že nepodmiňuje vstup státních příslušníků třetích zemí na území členských států tím, že platné vízum předložené při hraniční kontrole bude nutně vyznačeno v platném cestovním dokladu.

                  3)

                  Článek 5 odst. 1 nařízení č. 562/2006, ve znění nařízení č. 265/2010, ve spojení s čl. 13 odst. 1 téhož nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje vstup státních příslušníků třetích zemí na území dotyčného členského státu tím, že platné vízum předložené při hraniční kontrole bude nutně vyznačeno v platném cestovním dokladu.

         (1)  Úř. věst. C 38, 9.2.2013.