title: Věc T-336/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (Forma čokoládového zajíčka s červenou stužkou) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Forma čokoládového zajíčka s červenou stužkou — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (Forma čokoládového zajíčka s červenou stužkou)
   (Věc T-336/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Forma čokoládového zajíčka s červenou stužkou - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009))
   2011/C 46/14
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange, E. Schalast a G. Hild, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2008 (věc R 1332/2005-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení ve formě čokoládového zajíčka s červenou stužkou jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc F-88/09 a F-48/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2012 — Z v. Soudní dvůr Evropské unie ( „Veřejná služba — Úředníci — Přeřazení — Zájem služby — Pravidlo o souladu mezi platovou třídou a pracovním místem — Právo na obhajobu — Psychické obtěžování — Článek 12 služebního řádu — Povinnost péče — Zásada řádné správy — Disciplinární řízení — Disciplinární sankce — Písemná výstraha — Právo na obhajobu a zásada kontradiktornosti“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/29

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2012 — Z v. Soudní dvůr Evropské unie
   (Věc F-88/09 a F-48/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přeřazení - Zájem služby - Pravidlo o souladu mezi platovou třídou a pracovním místem - Právo na obhajobu - Psychické obtěžování - Článek 12 služebního řádu - Povinnost péče - Zásada řádné správy - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Písemná výstraha - Právo na obhajobu a zásada kontradiktornosti)
   2013/C 38/53
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Z (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti, poté F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: A.V. Placco, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí o převedení žalobce v zájmu služby na jiné ředitelství, jakož i uložení žalovanému zaplatit náhradu za nemajetkovou újmu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby ve spojených věcech F-88/09 a F-48/10 se zamítají.

               2)

               Ve věci F-88/09 ponese Z tři čtvrtiny svých nákladů řízení a ve věci F-48/10 ponese Z své náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Soudním dvorem Evropské unie.

               3)

               Ve věci F-88/09 ponese Soudní dvůr Evropské unie vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada jedné čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Z.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 80.


title: Věc T-174/09: Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Complejo Agrícola v. Komise

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/48

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2009 — Complejo Agrícola v. Komise
   (Věc T-174/09)
   2009/C 153/91
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Complejo Agrícola, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Menéndez Menéndez, advokát, G. Yanguas Montero, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit tuto žalobu za nepřípustnou;

               —

               částečně zrušit článek 1 ve spojení s přílohou 1 rozhodnutí Komise 2009/95/ES ze dne 12. prosince 2008 (1), pokud jde o výběr „Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz“ jako lokality významné pro Společenství (dále jen „LVS Acebuchales“) a plně znovu obnovit výkon vlastnického práva společnosti COMPLEJO AGRÍCOLA v části pozemku, která se nevyznačuje ekologickými hodnotami požadovanými k tomu, aby pozemek mohl být vybrán jako lokalita významná pro Společenství (dále jen „LVS“);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v probíhajícím řízení schvaluje druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle ustanovení čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (2). K LVS vybraným a zachovaným v napadeném rozhodnutí patří LVS Acebuchales o rozloze 26 475, 31 hektarů, jejíž souřadnice jsou následující: zeměpisná délka 5° 57' 4″ W a zeměpisná šířka 36° 24' 2″.
   Podle napadeného rozhodnutí rozloha 1 759 hektarů pozemku vlastněného žalobkyní (dále jen „pozemek“) byla zahrnuta do LVS Acebuchales. Od tohoto výběru se na tuto část pozemku automaticky uplatňuje ochranný právní režim stanovený v čl. 6 odst. 2, 3 a 4 směrnice 92/43. Tento právní režim omezuje možnosti žalobkyně využívat část pozemku zahrnutou do LVS Acebuchales.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí, že:

               —

               při určení obvodu LVS Acebuchales, která se týká pozemku žalobkyně, se Komise dopustila chyby vyplývající z nesprávného použití kritérií stanovených v přílohách I, II a III směrnice 92/43;
               Jak prokazuje správa o životním prostředí vypracovaná poradenskou společností v oblasti životního prostředí Istmo '94, 877 hektarů z 1 759 hektarů pozemku, který spadá do LVS Acebuchales nesplňuje ekologické podmínky vyžadované směrnicí 92/43 k tomu, aby mohlo být součástí LVS. Z nesprávného použití kritérií přílohy III směrnice 92/43, jehož se dopustila Komise, vyplývá, že velká část pozemku, jež nemá ekologickou hodnotu a jíž vlastní žalobkyně, byla prohlášena za LVS, čímž došlo mimo jiné k porušení zásad Společenství, a to zásady proporcionality a zásady legality;

               —

               z toho vyplývá neodůvodněné a nepřiměřené omezení možnosti využívat pozemek, která je součástí vlastnického práva žalobkyně, v částech pozemku, jež spadají do LVS Acebuchales a nemají ekologickou hodnotu;

               —

               žalobkyně neměla možnost se účastnit postupu směřujícího k výběru LVS Acebuchales, ani být informována o jeho průběhu před zveřejněním napadeného rozhodnutí, což je v rozporu s právem být vyslechnut a zásadou právní jistoty.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 12. prosince 2008, kterým se přijímá druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS [oznámeno pod číslem K(2008) 8049] (Úř. věst. L 43, s. 393).

      (2)  Úř. věst. L 59, s. 63; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


title: Věc C-165/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. dubna 2013 — Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. dubna 2013 — Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig
   (Věc C-165/13)
   2013/C 207/03
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Stanislav Gross

      Žalovaný: Hauptzollamt Braunschweig

      Předběžná otázka

   Brání čl. 9 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 92/12/EHS o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1), bez ohledu na svou systematickou souvislost s čl. 7 odst. 3 směrnice 92/12/EHS, zákonné právní úpravě členského státu, podle níž osoba, která pro obchodní účely drží výrobky, jež byly v jiném členském státě propuštěny pro domácí spotřebu a které podléhají spotřební dani, nedluží daň, pokud získala výrobky od jiné osoby až po ukončení dovozu?

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


title: Věc T-532/08: Usnesení Tribunálu ze dne 7. září 2010 — Norilsk Nickel Harjavalta a Umicore v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Životní prostředí a ochrana lidského zdraví — Klasifikace, balení a označování některých sloučenin uhličitanu nikelnatého jakožto nebezpečných látek — Směrnice 2008/58/ES — Směrnice 67/548/EHS — Nařízení (ES) č. 790/2009 — Nařízení (ES) č. 1272/2008 — Úprava návrhových žádání — Časová působnost čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. září 2010 — Norilsk Nickel Harjavalta a Umicore v. Komise
   (Věc T-532/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Klasifikace, balení a označování některých sloučenin uhličitanu nikelnatého jakožto nebezpečných látek - Směrnice 2008/58/ES - Směrnice 67/548/EHS - Nařízení (ES) č. 790/2009 - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Úprava návrhových žádání - Časová působnost čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2010/C 301/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Espoo, Finsko) a Umicore SA/NV (Brusel, Belgie) (zástupce: K. Nordlander, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a D. Kukovec, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Nickel Institute (Toronto, Kanada) (zástupci: K. Nordlander, advokát, D. Anderson, QC, S. Kinsella a H. Pearson, solicitors)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: B. Weis Fogh, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 246, s. 1), a dále na částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 235, s. 1), a to v rozsahu, v němž tyto akty pozměňují klasifikaci některých sloučenin uhličitanu nikelnatého

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Norilsk Nickel Harjavalta Oy a Umicore SA/NV ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Dánské království a Nickel Institute ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-275/04: Žaloba podaná dne 29. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/15

         Žaloba podaná dne 29. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-275/04)
   (2004/C 217/28)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. června 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. Giolitem a G. Wilmsem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že:

                           —

                           nezapsalo na účty uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení 1150/2000 (1) nároky konstatované v požadovaných lhůtách;
                           a

                           —

                           neověřilo, zda od 1. ledna 1995 nedošlo k jiným prodlením v poskytnutí vlastních zdrojů z důvodu pozdního zapsání na účty uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení 1150/2000, zničilo archívy, vztahující se na toto období a nepředalo je Komisi, aby mohla vypočítat dlužné úroky z prodlení podle článku 11 nařízení 1552/89 (2) z důvodu prodlení v poskytnutí vlastních zdrojů;

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 3, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (3), které od 31. května 2000 zrušilo a nahradilo nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (4) s týmž předmětem úpravy, a článku 10 Smlouvy ES.

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Skutečnost, že Belgické království porušilo ustanovení Společenství o zapisování na účty, způsobila prodlení v poskytnutí vlastních zdrojů. Členské státy jsou totiž povinny zapsat částky stanovených a zajištěných nároků, proti nimž nebyly vzneseny námitky, na účty uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení 1150/2000 („Účty A“), zatímco účty uvedené v odst. 3 písm. b) téhož ustanovení („Účty B“) jsou vyhrazeny pouze stanoveným nárokům, které ještě nebyly vybrány a na něž nebylo poskytnuto žádné zajištění. Částky, na něž bylo poskytnuto zajištění v rámci řízení o režimu vnějšího tranzitu (T1, karnet TIR, karnet ATA, atd.), mohou být zapsány na zvláštní účty pouze v případě, že proti nim byly řádně vzneseny námitky, což předpokládá zejména dodržení lhůt a podání písemné žaloby.
   Komise nemůže přijmout odůvodnění předložená Belgií k podpoře zjištěných odchylek a prodlení v zapsání.

      (1)  Nařízení Rady (EHS,Euratom) č. 1150 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1)

      (3)  Úř. věst. L 293, s. 9

      (4)  Úř. věst. L 185, s. 24


title: Věc T-16/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Nizozemsko v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené v rámci evropského režimu kvót na výrobu bramborového škrobu — Právo na obhajobu“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-16/11) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené v rámci evropského režimu kvót na výrobu bramborového škrobu - Právo na obhajobu“)
   2014/C 282/32
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Ree, M. Noort, M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Kranenborg, F. Wilman a P. Rossi, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobce: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/668/2010 ze dne 4. listopadu 2010, o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie (Úř. věst. L 288, s. 24), v rozsahu, v němž Nizozemskému království v rámci evropského režimu kvót na výrobu bramborového škrobu za roky 2003 až 2008 ukládá finanční opravu v celkové výši 2 8 9 47  149,31 eur.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Komise 2010/668/2010 ze dne 4. listopadu 2010, o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie, se zrušuje v rozsahu, v němž Nizozemskému království v rámci evropského režimu kvót na výrobu bramborového škrobu za roky 2003 až 2008 ukládá finanční opravu.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc C-517/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het Bedrijfsleven ze dne 15. prosince 2004 ve věci Visserijbedrijf D.J. Koornstra Zn. V.o.f. proti Productschap Vis

text:
               19.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het Bedrijfsleven ze dne 15. prosince 2004 ve věci Visserijbedrijf D.J. Koornstra Zn. V.o.f. proti Productschap Vis
   (Věc C-517/04)
   (2005/C 69/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 15. prosince 2004 ve věci Visserijbedrijf D.J. Koornstra Zn. V.o.f. proti Productschap Vis, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het Bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je poplatek takový jako sporný poplatek, který je uložen podniku členského státu za přepravu krevet rybářskou lodí registrovanou v tomto členském státě a který slouží k financování sítí a loupání krevet v tomto státě, slučitelný s právem Společenství, zejména s články 25 a 90 Smlouvy o ES, pokud je tento poplatek rovněž vybírán za krevety přepravované tímto podnikem na jiné místo ve Společenství?

               2)

               Je zodpovězení předchozí otázky ovlivněno,

                           a.

                           místem, kde byly krevety vyloveny;

                           b.

                           skutečností, že po přepravě na jiné místo ve Společenství byly krevety dále přepravovány do členského státu, ve kterém je registrována rybářská loď;

                           c.

                           skutečností, že v případě přepravy na jiné místo ve Společenství musí být třídění a loupání krevet rovněž tam předmětem úplaty?


title: Věc C-91/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. února 2015 – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) dne 25. února 2015 – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Věc C-91/15)
   (2015/C 146/33)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Kawasaki Motors Europe NV

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Předběžná otázka

   Je nařízení Komise (ES) č. 1051/2009 (1) ze dne 3. listopadu 2009 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury platné?

      (1)  Úř. věst. L 290, s. 56.


title: Věc C-290/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH v. Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel (Články 59 Smlouvy o EHS (později článek 59 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 49 ES) a 60 Smlouvy o EHS (později článek 60 Smlouvy o ES, nyní článek 50 ES) — Daňové právní předpisy — Daň z příjmu — Poskytování služeb uskutečňované nerezidentem v rámci uměleckých představení — Princip srážky daně u zdroje — Poskytovatel služeb bez státní příslušnosti členského státu)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH v. Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   (Věc C-290/04) (1)

   (Články 59 Smlouvy o EHS (později článek 59 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 49 ES) a 60 Smlouvy o EHS (později článek 60 Smlouvy o ES, nyní článek 50 ES) - Daňové právní předpisy - Daň z příjmu - Poskytování služeb uskutečňované nerezidentem v rámci uměleckých představení - Princip srážky daně u zdroje - Poskytovatel služeb bez státní příslušnosti členského státu)
   (2006/C 294/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) a 60 Smlouvy o ES (nyní článek 50 ES) – Vnitrostátní právní úprava v oblasti daně z příjmu, podle které je příjemce služeb rezident povinen přistoupit k výběru daně srážkou z odměny vyplácené poskytovateli služeb, který není rezidentem
   Výrok

               1)

               Články 59 a 60 Smlouvy o EHS musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání:

                           —

                           vnitrostátním právním předpisům, podle kterých se postup k provedení srážky daně uplatní na odměnu poskytovatelů služeb, kteří nejsou rezidenty členského státu, ve kterém jsou služby poskytovány, ačkoli odměna vyplácená poskytovatelům služeb, kteří rezidenty uvedeného členského státu jsou, takové srážce nepodléhá.

                           —

                           vnitrostátním právním předpisům, které stanoví odpovědnost příjemce služeb, který neprovedl srážku daně, kterou byl povinen provést.

               2)

               Články 59 a 60 Smlouvy o EHS musí být vykládány v tom smyslu, že:

                           —

                           brání vnitrostátním právním předpisům, které vylučují, aby příjemce služeb, který je dlužníkem povinným zaplatit odměnu poskytovateli služeb, který je nerezidentem, odečetl při provedení srážky daně výdaje na dosažení příjmu, které mu uvedený poskytovatel služeb sdělil a které mají přímou spojitost s jeho činností ve členském státě, kde byly služby poskytnuty, ačkoli poskytovatel služeb, který je rezidentem uvedeného státu, podléhá pouze dani z čistého příjmu, tedy z příjmu získaného po odečtení výdajů na jeho dosažení.

                           —

                           nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou při postupu k provedení srážky daně odečteny pouze výdaje na dosažení příjmu, které mají přímou spojitost s činností, ze které plynou zdanitelné příjmy, vykonávanou ve členském státě, kde byly služby poskytnuty a které poskytovatel služeb usazený v jiném členském státě sdělil dlužníkovi povinnému zaplatit odměnu, a podle níž mohou být ostatní výdaje, které nemají přímou spojitost s uvedenou hospodářskou činností, případně zohledněny v rámci pozdějšího řízení o vrácení daně.

                           —

                           nebrání tomu, aby osvobození od daně, které na základě smlouvy uzavřené dne 16. června 1959 mezi Spolkovou republikou Německo a Nizozemským královstvím za účelem zamezení dvojímu zdanění v oblasti daně z příjmů a daně z majetku, jakož i různých dalších daní a úpravy dalších daňových otázek, přísluší poskytovateli služeb – nerezidentovi, který vykonával svoji činnost v Německu, mohlo být zohledněno v rámci postupu k provedení srážky daně dlužníkem povinným zaplatit odměnu nebo v průběhu následného řízení o osvobození od daně či o vrácení daně, nebo také v řízení o určení odpovědnosti zahájeném proti posledně jmenovanému, pouze pokud bylo příslušným finančním úřadem vydáno osvědčení o osvobození od daně potvrzující, že byly splněny podmínky uložené k tomu účelu uvedenou smlouvou.

               3)

               Článek 59 Smlouvy o EHS musí být vykládán v tom smyslu, že není použitelný ve prospěch poskytovatele služeb, který je státním příslušníkem třetího státu.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-678/13: Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2014 – AEMN v. Parlament

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/65

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2014 – AEMN v. Parlament
   (Věc T-678/13) (1)

   2014/C 409/87
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc C-268/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 10. července 2009 – Vasil Ivanov Georgiev v. Tehnicheski universitet – Sofia, pobočka Plovdiv

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad Plovdiv (Bulharsko) dne 10. července 2009 – Vasil Ivanov Georgiev v. Tehnicheski universitet – Sofia, pobočka Plovdiv
   (Věc C-268/09)
   2009/C 220/53
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rayonen sad Plovdiv

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vasil Ivanov Georgiev

      Žalovaná: Tehnicheski universitet — Sofia, pobočka Plovdiv

      Předběžné otázky

               1)

               Brání ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), použití vnitrostátního zákona, který nepřipouští uzavření pracovních smluv na dobu neurčitou s profesory, kteří dosáhli věku 65 let? Jsou v této souvislosti — a konkrétně s přihlédnutím k čl. 6 odst. 1 směrnice — ustanovení, která jsou uvedena v čl. 7 odst. 1 bodu 6 zákona o ochraně před diskriminací, která zavádějí věkové hranice pro zaměstnání na konkrétní pozici, objektivní a rozumná a odůvodněná legitimním cílem, jakož i přiměřená s ohledem na skutečnost, že uvedená směrnice byla v plném rozsahu provedena do bulharského práva?

               2)

               Brání ustanovení směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, použití vnitrostátního zákona, podle kterého jsou profesoři, kteří dosáhli věku 68 let, nuceni odejít do důchodu? Je s ohledem na popsané skutečnosti a okolnosti projednávaného případu a v případě zjištění rozporu mezi ustanoveními směrnice a příslušným vnitrostátním právem, do kterého byla směrnice provedena, možné, že výklad ustanovení práva Společenství vede k nepoužití vnitrostátního práva?

               3)

               Stanoví vnitrostátní právo dosažení uvedené věkové hranice jako jedinou podmínku pro ukončení pracovního poměru na dobu neurčitou a pro možnost jeho pokračování jako pracovního poměru na dobu určitou mezi stejným zaměstnancem a stejným zaměstnavatelem na stejné pracovní místo? Stanoví vnitrostátní právo — po přeměně smlouvy na dobu neurčitou na smlouvu na dobu určitou — maximální dobu trvání a maximální počet prodloužení pracovního poměru na dobu určitou s jedním a tím stejným zaměstnavatelem, po jejichž uplynutí není pokračování pracovního poměru mezi uvedenými stranami možné?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


title: Věc C-186/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Berlin (Německo) dne 12. dubna 2017 – flightright GmbH v. Iberia Express SA

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgerichts Berlin (Německo) dne 12. dubna 2017 – flightright GmbH v. Iberia Express SA
   (Věc C-186/17)
   (2017/C 221/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Berlin

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: flightright GmbH

      Odpůrkyně: Iberia Express SA

      Předběžná otázka

   Může právo na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) existovat i tehdy, kdy cestující nestihne přímo navazující let kvůli relativně nepatrnému zpoždění na příletu, což má za následek zpoždění o tři hodiny a více v cílovém místě určení, i když každý z obou letů byl provozován jiným leteckým dopravcem a potvrzení o rezervaci vydala cestovní kancelář, která rezervovala celý let u jiného leteckého dopravce?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


title: Věc T-165/05: Žaloba podaná dne 21. dubna 2005 Neophytos Neophytou proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/29

         Žaloba podaná dne 21. dubna 2005 Neophytos Neophytou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-165/05)
   (2005/C 155/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. dubna 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Neophytosem Neophytouem, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným S. Pappasem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/A/1/03 nezahrnout jeho jméno na seznam náhradních pracovníků pro nábor pomocných správců pro občany Kyperské republiky.
   Na podporu své žaloby žalobce uvádí, že složením výběrové komise byla porušena zásada nediskriminace, že konečný výběr uchazečů nebyl v souladu s požadavky stanovenými v oznámení o výběrovém řízení, a že výběrová komise překročila meze svého volného uvážení tím, že přijala uchazeče, kteří měli právnické vzdělání pro výběrové řízení v oblasti veřejné správy. Žalobce také uvádí, že zamítnutí jeho stížnosti je stiženo nedostatkem odůvodnění.


title: Věc T-665/14 P: Usnesení Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Klar a Fernandez Fernandez v. Komise „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Výbor zaměstnanců Komise — Odvolání jednoho z členů místní sekce v Lucemburku z ústředního výboru touto sekcí — Rozhodnutí o odmítnutí uznat legalitu rozhodnutí o odvolání — Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné — Nedodr6en9 postupu před zahájením soudního řízení — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Klar a Fernandez Fernandez v. Komise
   (Věc T-665/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Výbor zaměstnanců Komise - Odvolání jednoho z členů místní sekce v Lucemburku z ústředního výboru touto sekcí - Rozhodnutí o odmítnutí uznat legalitu rozhodnutí o odvolání - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Nedodr6en9 postupu před zahájením soudního řízení - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2015/C 221/26)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Robert Klar (Grevenmacher, Lucembursko) a Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Lucembursko) (zástupce: A. Salerno, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a J. Curall, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 16. července 2014, Klar a Fernandez Fernandez v. Komise (F 114/13, RecFP, EU:F:2014:192) znějící na zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Robert Klar a Francisco Fernandez Fernandez ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené v tomto řízení Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


title: Věc C-187/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/18

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-187/06) (1)

   (2009/C 6/31)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda velkého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 154, 1.7.2006.


title: Věc T-162/09: Žaloba podaná dne 24. dubna 2009 — Würth a Fasteners (Shenyang) v. Rada

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/13

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2009 — Würth a Fasteners (Shenyang) v. Rada
   (Věc T-162/09)
   2009/C 167/28
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Adolf Würth GmbH & Co. KG (Künzelsau, Německo) a Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd (Shenyang, Čína) (zástupci: M. Karl a M. Mayer, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky; nebo podpůrně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky v části, v níž jsou jím žalobkyně osobně dotčeny, a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů nezbytných pro právní zastoupení, jiných nákladů a výdajů související s touto žalobou.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na návrh Komise přijala Rada dne 26. ledna 2009, opírajíc se o tzv. antidumpingové nařízení (1), nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (2).
   Žalobkyně uplatňují, že jsou antidumpingovým clem uloženým tímto nařízením dotčeny a navrhují (v tomto rozsahu) zrušení tohoto nařízení.
   K odůvodnění své žaloby poukazují žalobkyně v prvním žalobním důvodu na údajné procesní chyby v antidumpingovém řízení.
   Druhým až šestým žalobním důvodem žalobkyně namítají porušení nadřazeného práva Společenství:

               —

               Komise pečlivě a nestranně nepřezkoumala všechny relevantní aspekty jednotlivého případu a nedostatečně a neúplně zjistila skutkový stav, což vedlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 253 ES.

               —

               Normální hodnota, ze které vychází nařízení č. 91/2009, byla chybně zjištěna v rozporu s čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení č. 384/96.

               —

               Prahové hodnoty pro přípustnost antidumpingového řízení podle čl. 5 odst. 4 třetí věty nařízení č. 384/96 nebyly dosaženy.

               —

               Pojem „obdobný výrobek“ uvedený v čl. 1 odst. 4 nařízení č. 384/96 byl v napadeném rozhodnutí použit příliš široce, protože, dotčené výrobky vyráběné v Čínské lidové republice a výrobky vyráběné ve Společenství nejsou srovnatelné a zaměnitelné.

               —

               Újma pro průmysl Společenství, která je podle čl. 1 odst. 1 a článku 3 nařízení č. 384/96 nezbytná pro uložení antidumpingových cel, neexistuje.

         V sedmém žalobním důvodu žalobkyně konečně uvádějí zneužití pravomoci orgánů Společenství při přezkumu kritérií újmy, kauzality a zájmu Společenství.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45), naposledy pozměněno nařízením (ES) č. 2117/2005 (Úř. věst. L 340, s. 17).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1).


title: Věc F-145/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. května 2008 – Pascual-García v. Komise (Veřejná služba — Všeobecné výběrové řízení — Podmínky přijetí — Požadovaná odborná praxe — Odmítnutí přijmout uchazeče zapsaného na rezervním seznamu — Posuzovací pravomoc výběrové komise a orgánu oprávněného ke jmenování)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/71

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. května 2008 – Pascual-García v. Komise
   (Věc F-145/06) (1)

   (Veřejná služba - Všeobecné výběrové řízení - Podmínky přijetí - Požadovaná odborná praxe - Odmítnutí přijmout uchazeče zapsaného na rezervním seznamu - Posuzovací pravomoc výběrové komise a orgánu oprávněného ke jmenování)
   (2008/C 209/129)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Cesar Pascual-García (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí generálního ředitele Společného výzkumného střediska Komise ze dne 7. dubna 2006 o odmítnutí kandidatury žalobce na pracovní místo, na které se vztahuje oznámení o volném pracovním místě COM/2005/2969 – B*3/B*11 – IHCP – Ispra, a doplnění poznámky do rezervního seznamu výběrového řízení EPSO/B/23/04 informující útvary Komise o tom, že žalobce nesplňuje požadavky stanovené v oznámení o uvedeném výběrovém řízení.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí generálního ředitele Společného výzkumného střediska (SVS) Komise Evropských společenství ze dne 7. dubna 2006 o odmítnutí kandidatury Pascuala Garcíi na pracovní místo, na které se vztahuje oznámení o volném pracovním místě COM/2005/2969 a o doplnění poznámky do rezervního seznamu výběrového řízení EPSO/B/23/04 informující ostatní útvary o tom, že žalobce nesplňuje požadavky přijetí do výše uvedeného všeobecného výběrového řízení, se ruší.

               2)

               Komisi Evropských Společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 42.


title: Věc T-100/11: Žaloba podaná dne 17. února 2011 — MSE Pharmazeutika v. OHIM — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/28

         Žaloba podaná dne 17. února 2011 — MSE Pharmazeutika v. OHIM — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)
   (Věc T-100/11)
   2011/C 145/48
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MSE Pharmazeutika GmbH (Bad Homburg, Německo) (zástupce: T. Büttner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Merck Sharp & Dohme Corp. (New Jersey, USA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. prosince 2010 ve věci R 724/2010-1;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. března 2010, kterým bylo vyhověno námitkám č. B 1441684.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SINAMIT“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 951596

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis rakouské ochranné známky č. 57446 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis ochranné známky Beneluxu č. 320194 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis dánské ochranné známky č. VR197302373 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis finské ochranné známky č. 49091 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis řecké ochranné známky č. 34959 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis maďarské ochranné známky č. 116223 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis lotyšské ochranné známky č. M18257 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5; zápis litevské ochranné známky č. 12963 týkající se slovní ochranné známky „SINEMET“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro část zpochybňovaných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně konstatoval, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny jednak vzhledem k tomu, že jsou si ochranné známky značně podobné, a jednak vzhledem k tomu, že výrobky označené ochrannými známkami jsou totožné a podobné.


title: Věc F-3/09: Žaloba podaná dne 16. ledna 2009 – Ridolfi v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/53

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2009 – Ridolfi v. Komise
   (Věc F-3/09)
   (2009/C 55/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Roberto Ridolfi (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí OOJ, kterým zamítl přiznat žalobci plnění plynoucí ze zařazení do přeškolovacích kurzů v rámci přeřazení na pracovní místo v členském státu Evropských společenství, a zachování zvýšeného příspěvku na vzdělávání pro obě jeho starší děti
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 5. března 2008, kterým zamítl přiznat žalobci plnění plynoucí ze zařazení do přeškolovacích kurzů a zachování zvýšeného příspěvku na vzdělávání pro obě jeho starší děti;

               —

               zrušit všechna rozhodnutí, jimiž Komise provádí výše citované rozhodnutí OOJ ze dne 5. března 2008, zejména pak oznámení vedoucího odboru „Práva a povinnosti úředníků a smluvních pracovníků“ ředitelství zahraniční služby GŘ RELEX ze dne 12. prosince 2008, kterým se přistupuje k vymáhání částky 1 295,38 eur;

               —

               v případě potřeby zrušit výslovné rozhodnutí Komise ze dne 6. října 2008, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem na základě čl. 90 odst. 2 dne 5. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-138/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/40

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
   (Věc T-138/09)
   2009/C 153/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Španělsko) (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, abogados)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. ledna 2009 ve věci R721/2008-2, kterým bylo vyhověno přihlášce ochranné známky Společenství „RIOJAVINA“ (slovní ochranná známka) pro třídy 29, 30 a 35,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RIOJAVINA“ (přihláška č. 4 121 621) pro výrobky a služby tříd 29, 30 a 35.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Různé zapsané ochranné známky, mezi nimi obrazová ochranná známka „RIOJA“ (č. 226 118) pro výrobky třídy 33, a mezinárodní obrazová ochranná známka „RIOJA“ (č. 655 291) pro výrobky třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc T-689/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. září 2014 Evropskou agenturou pro bezpečnost sítí a informací (ENISA) proti rozsudku vydanému dne 2. července 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-63/13, Psarras v. ENISA

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/36

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. září 2014 Evropskou agenturou pro bezpečnost sítí a informací (ENISA) proti rozsudku vydanému dne 2. července 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-63/13, Psarras v. ENISA
   (Věc T-689/14 P)
   (2014/C 431/59)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (zástupci: P. Empadinhas a C. Meidanis, advokát)

      Další účastník řízení: Aristidis Psarras (Heraklion, Řecko)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) ze dne 2. července 2014 ve věci F-63/13 v plném rozsahu;

               —

               zamítl návrh podaný žalobcem ve věci F-63/13 v plném rozsahu;

               —

               uložil žalobci v prvním stupni náhradu všech nákladů řízení jak před SVS, tak před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů.

               1.

               První důvod vycházející ze zkreslení skutkového stavu, pokud jde o události ze dne 14. května 2012 a z následujícího období, jakož i z nesprávného právního posouzení, pokud jde o čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny a článek 47 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „PŘOZ“), ve spojení s článkem 59 Služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“).

               2.

               Druhý důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny, neboť bylo shledáno, že určení porušení tohoto ustanovení vede automaticky a ipso iure ke zrušení napadeného aktu, čímž dochází k odchýlení se od judikatury, podle níž žalobce měl navíc dokázat, že kdyby k porušení nedošlo, mohl by obsah napadeného aktu být odlišný, a že na základě takovéhoto nového výkladu ustanovení obsaženého ve zmíněném určení by doposud použitelná judikatura byla „definitivně zbavena svého smyslu“.

               3.

               Třetí důvod vycházející z porušení povinnosti SVS rozhodnout o námitkách nepřípustnosti, které vznesla žalovaná v prvním stupni, a z nedostatku odůvodnění, jakož i z porušení povinnosti dodržet postup před zahájením soudního řízení v souvislosti s návrhem na náhradu škody.

               4.

               Čtvrtý důvod vycházející z porušení judikatury, podle níž zrušení napadeného aktu v zásadě odpovídá dostatečné náhradě škody, z nedostatku odůvodnění a ze skutečnosti, že SVS rozhodl ultra vires, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.

               5.

               Pátý důvod vycházející z domnělého nedostatku nestrannosti SVS.


title: Věc C-347/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 25. června 2013 — Erich Pickert v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 25. června 2013 — Erich Pickert v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-347/13)
   2013/C 274/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Erich Pickert

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Musejí se mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (1) vztahovat přímo na rezervovaný let?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: kolik předcházejících letů letadla použitého při plánovaném letu je relevantních k tomu, aby se jednalo o mimořádné okolnosti? Existuje časové omezení pro zohlednění mimořádných okolností během předcházejících letů? A pokud ano, jak má být stanoveno?

               3)

               Pro případ, že jsou mimořádné okolnosti, které nastanou při předcházejících letech, relevantní pro pozdější let: musí se přiměřená opatření, která má provozující letecký dopravce přijmout podle čl. 5 odst. 3 nařízení, vztahovat pouze na zabránění mimořádným okolnostem nebo i na odvrácení delšího zpoždění?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-437/10: Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2014 — Gap granen & producten v. Komise

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. ledna 2014 — Gap granen & producten v. Komise
   (Věc T-437/10) (1)

   2014/C 78/34
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. června 2005 ve věci C-138/04: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 83/183/EHS — Přemístění bydliště z jednoho členského státu do jiného — Daň vybíraná při registraci motorového vozidla — Daňové osvobození)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 16. června 2005
   ve věci C-138/04: Komise Evropských společenství proti Dánskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 83/183/EHS - Přemístění bydliště z jednoho členského státu do jiného - Daň vybíraná při registraci motorového vozidla - Daňové osvobození)
   (2005/C 217/33)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-138/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a T. Fich) proti Dánskému království (zmocněnci: J. Molde a A. Rahbøl Jacobsen), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 15. března 2004, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Lenaerts (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 16. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

                  Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Přidělení p. Gratsiase k senátům

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/5

         Přidělení p. Gratsiase k senátům
   2010/C 317/11
   Dne 26. října 2010 rozhodla plenární konference Tribunálu v návaznosti na uvedení p. Gratsiase do funkce soudce změnit rozhodnutí plenární konference ze dne 20. září 2010 o přidělení soudců k senátům.
   Na období od 26. října 2010 až do dne uvedení bulharského soudce do funkce jsou přiděleni:

                     k I. rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

               p. Azizi, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. Gratsias, soudci,

                     ke III. rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:

               p. Czúcz, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. Gratsias, soudci,

                     k 3. senátu, v němž zasedají tři soudci:

                           p. Czúcz, předseda senátu;

                           pí Labucka, soudkyně;

                           p. Gratsias, soudce.


title: Věc T-235/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 — Timehouse v. OHIM (Tvar hodinek s vroubkovanou obrubou) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky — Tvar hodinek s vroubkovanou obrubou — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 — Timehouse v. OHIM (Tvar hodinek s vroubkovanou obrubou)
   (Věc T-235/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky - Tvar hodinek s vroubkovanou obrubou - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 238/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Timehouse GmbH (Eystrup, Německo) (zástupce: V. Knies, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 0942/2009-1), týkajícímu se zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem hodinek jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Timehouse GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-74/11: Žaloba podaná dne 1. února 2011 — Omnis Group v. Komise

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/10

         Žaloba podaná dne 1. února 2011 — Omnis Group v. Komise
   (Věc T-74/11)
   2011/C 95/16
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Omnis Group Srl (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: D.-A.-F. Tarara, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl této žalobě na zrušení rozhodnutí přijatého žalobkyní dne 1. prosince 2010 ve věci COMP/39.784 — Omnis v. Microsoft;

               —

               vrátil spis žalované k novému rozhodnutí;

               —

               podpůrně, rozhodl sám o spisu a vyhověl stížnosti žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá v souladu s článkem 263 SFEU zrušení rozhodnutí žalované ze dne 1. prosince 2010 ve věci COMP/39.784 — OMNIS v. Microsoft, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ohledně údajného protisoutěžního jednání společnosti Microsoft.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává následujících žalobních důvodů:

               1)

               První žalobní důvod se týká skutečnosti, že odmítnutí žalované vyšetřit zneužití ze strany společnosti Microsoft na trhu EAS/ERP (Entreprise Application Software/Entreprise Resource Planning) spočívá na odůvodnění, které postrádá právní základ.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalovaná nesprávně posoudila důležitost věci a dospěla k protiprávnímu závěru, který postrádá právní základ, podle něhož dotčená problematika nevykazuje zájem pro Evropskou unii.

               3)

               Třetí žalobní důvod spočívá ve skutečnosti, že rozhodnutí žalované nevyhovět stížnosti žalobkyně je protiprávní a postrádá právní základ, neboť zasahuje do práv žalobkyně.

               4)

               Podle čtvrtého žalobního důvodu bylo rozhodnutí žalované přijato při neexistenci dokumentů potvrzujících tvrzení společnosti Microsoft a na základě této skutečnosti protisoutěžní jednání, které je předmětem stížnosti, pokračuje, a brání tím rozvoji žalobkyně.


title: Věc C-62/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2015 DTL Corporación, S.L. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-176/13, DTL Corporación v. OHIM

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. února 2015 DTL Corporación, S.L. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-176/13, DTL Corporación v. OHIM
   (Věc C-62/15 P)
   (2015/C 146/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: DTL Corporación, S.L. (zástupce: A. Zuazo Araluze, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Částečné zrušení, ve vztahu ke všem produktům a službám tříd 9 a 37, usnesení čtvrtého odvolacího senátu ze dne 24. ledna 2013 ve věci R 661/2012-4, kterým se zamítá odvolání podané proti odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 8830821 „Generia“.

               —

               Uložit OHIM a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Porušení unijního práva ze strany Tribunálu: Čtvrtý odvolací senát změnil ve svém usnesení ze dne 24. ledna 2013 ve věci R 661/2012-4 odůvodnění usnesení námitkového oddělení o zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 8830821 „Generia“ ve třídách 9 a 37. Námitkové oddělení totiž zamítnutí založilo na podobnosti produktů a služeb zařazených ve třídách 9 a 37 s produkty a službami namítané ochranné známky zařazenými do třídy 7. Odvolací senát potvrdil zamítnutí, avšak z důvodu podobnosti uvedených produktů a služeb zařazených do tříd 9 a 37 se službami namítané ochranné známky zařazenými do třídy 40. Tím usnesení odvolacího senátu porušilo čl. 64 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství, jelikož služby namítané ochranné známky zařazené do třídy 40 nikdy nebyly namítány proti produktům a službám přihlašované ochranné známky zařazeným do tříd 9 a 37 (ačkoli byly namítány proti službám zařazeným do jiné třídy). Navíc uvedené usnesení porušilo článek 75 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, když nevyzvalo současnou navrhovatelku k podání vyjádření ohledně uvedené změny odůvodnění. Napadený rozsudek tvrdí, že řízení bylo právně v pořádku, což předpokládá porušení unijního práva (čl. 64 odst. 1 a článek 75 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství).

      (1)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc F-105/13: Žaloba podaná dne 22. října 2013 — ZZ a další v. Účetní dvůr

text:
               18.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 15/21

         Žaloba podaná dne 22. října 2013 — ZZ a další v. Účetní dvůr
   (Věc F-105/13)
   2014/C 15/32
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: A. Coolen, J-N. Louis, É. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaný: Účetní dvůr

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora ze dne 13. prosince 2012 nepodat k Soudnímu dvoru návrh na přezkoumání toho, zda paní S., v té době členka Účetního dvora, přestala splňovat požadované podmínky nebo plnit povinnosti vyplývající z její funkce, nerozhodnout o stížnostech žalobců, nepřijmout žádné opatření, aby veřejně uznal, že žalobci byli obtěžování a trpěli tím, nepřijmout opatření k napravení jejich poškozené dobré pověsti, věrohodnosti a důstojnosti a nenahradit způsobenou morální a majetkovou újmu.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí Účetního dvora ze dne 13. prosince 2012, jakožto OOJ, nerozhodnout o stížnosti žalobců, nepřijmout žádné opatření, aby veřejně uznal, že žalobci byli obtěžování a trpěli tím, nepřijmout opatření k napravení jejich poškozené dobré pověsti, věrohodnosti a důstojnosti a nenahradit způsobenou morální a majetkovou újmu;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-560/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallina Halduskohus (Estonsko) dne 18. prosince 2007 – Balbiino AS v. EV Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tallina Halduskohus (Estonsko) dne 18. prosince 2007 – Balbiino AS v. EV Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Věc C-560/07)
   (2008/C 64/31)
   Jednací jazyk: estonština
   Předkládající soud
   Tallina Halduskohus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Balbiino AS

      Žalovaní: EV Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Evropské unie, zejména čl. 6 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 60/2004 (1) ve spojení s třetím bodem odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 832/2005 (2), jakož i čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 (3) určit rozsah přebytečných zásob hospodářského subjektu tak, že se od přebytečných zásob (jako zásoby převáděné do následujícího období) automaticky odečtou průměrné zásoby hospodářského subjektu ke dni 1. května za posledních – ne více než čtyř – let činnosti před 1. květnem 2004 zvýšené o koeficient 1,2?
               V případě kladné odpovědi na tuto otázku, bude odpověď jiná tehdy, jestliže při určení rozsahu zásoby převáděné do následujícího období a přebytečných zásob může být zohledněn nárůst produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů hospodářského subjektu, doba dozrávání příslušného zemědělského produktu, doba vytvoření zásob, jakož i jiné na hospodářském subjektu nezávislé okolnosti?

               2)

               Je v souladu s cílem práva Evropské unie, zejména s cílem nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 považovat veškeré zásoby zemědělského produktu, které měl ke dni 1. května 2004 v držení hospodářský subjekt, za jeho přebytečné zásoby?

               3)

               Vylučuje právo Evropské unie, zejména článek 4 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003, jakož i článek 6 nařízení Komise (ES) č. 60/2004 v situaci, kdy hospodářský subjekt zahájil svoji činnost spojenou s příslušným zemědělským produktem méně než rok před 1. květnem 2004, aby tento hospodářský subjekt musel sám dokázat, že rozsah zásob zemědělského produktu, který držel dne 1. května 2004, odpovídá rozsahu zásob zemědělského produktu, který by běžně produkoval, prodával nebo jiným způsobem úplatně nebo bezúplatně převáděl nebo nabýval?
               V případě kladné odpovědi na tuto otázku, bude odpověď jiná tehdy, jestliže je orgán nezávisle na důkazní povinnosti hospodářského subjektu povinen na základě tímto subjektem podaného prohlášení o příslušném zemědělském produktu zohlednit při určení zásoby převáděné do následujícího období a přebytečných zásob hospodářského subjektu nárůst jeho produkčních, zpracovatelských nebo prodejních objemů jakož i jeho zásob po 1. květnu 2004?

               4)

               Je v souladu s cílem nařízení Komise (ES) č. 1972/2003, jakož i nařízení Komise (ES) č. 60/2004 vybírat poplatek z přebytečných zásob také tehdy, jestliže jsou u hospodářského subjektu k 1. květnu 2004 zjištěny přebytečné zásoby, tento však prokáže, že z uvedení přebytečných zásob na trh po 1. květnu 2004 neměl žádnou skutečnou výhodu v podobě cenového rozdílu?

               5)

               Může být čl. 6 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 60/2004, podle nějž se při zjištění přebytečného množství cukru, isoglukosy a fruktosy zohlední mimo jiné skladovací kapacity, vykládán v tom smyslu, že jestliže skladovací kapacity hospodářského subjektu byly v průběhu roku před přistoupením zvětšeny, představuje to základ pro nižší určení přebytečných zásob zemědělského produktu, který dne 1. května 2004 držel, nezávisle na hospodářské činnosti hospodářského subjektu, jakož i na rozsahu jeho zpracování zemědělského produktu a na příslušných zásobách v letech činnosti před 1. květnem 2004 jakož i ve dvou letech po 1. květnu 2004?

               6)

               Vylučuje článek 10 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003, požadovat od hospodářského subjektu poplatek z přebytečných zásob daňovým výměrem, jestliže byl daňový výměr sice vydán v době platnosti nařízení – dne 30. dubna 2007 – ale podle vnitrostátního práva nabyl vůči hospodářskému subjektu účinnosti až po skončení použitelnosti nařízení Komise a vnitrostátní právo nestanoví pro vyžadování poplatku ze zásob žádnou lhůtu?

      (1)  Ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8).

      (2)  Ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3).

      (3)  Ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3).


title: Věc C-102/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A a B

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A a B
   (Věc C-102/05)
   (2005/C 106/37)
   Jednací jazyk: švédština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A a B, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. února 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Regeringsrätten (Švédsko) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Brání ustanovení týkající se volného pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi tomu, aby, v situaci jako je projednávaná situace, dividendy, které A a B dostávají od X, byly předmětem méně výhodného zdanění, jen proto, že Y, dceřinná společnost X, provozuje činnost v Rusku a ne ve Švédsku?

               2)

               Má v tomto ohledu význam, že A a B získali svůj podíl v X před nebo po zahájení nebo změně činnosti v Rusku?


title: Věc T-368/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Rubinetteria Cisal v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací — Pojem protiprávní jednání — Oznámení o spolupráci z roku 2002 — Spolupráce — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Výpočet výše pokuty — Platební neschopnost“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Rubinetteria Cisal v. Komise
   (Věc T-368/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací - Pojem protiprávní jednání - Oznámení o spolupráci z roku 2002 - Spolupráce - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Výpočet výše pokuty - Platební neschopnost)
   2013/C 325/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Itálie) (zástupci: M. Pinnarò a P. Santer, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a L. Malferrari, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyni uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Rubinetteria Cisal SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-238/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Sniace v. Komise ( „Státní podpory — Dohody o nových podmínkách dluhu — Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné se společným trhem — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/48

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Sniace v. Komise
      (Věc T-238/09) (1)

      (Státní podpory - Dohody o nových podmínkách dluhu - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné se společným trhem - Povinnost uvést odůvodnění)
      (2012/C 25/92)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sniace, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. J. Moncholí Fernández a S. Rating, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupce: C. Urraca Caviedes, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/612/ES ze dne 10. března 2009, které se týká opatření K 5/2000 (dříve NN 118/97) přijatého Španělskem ve prospěch společnosti Sniace, SA, Torrelavega, Kantábrie, a kterým bylo změněno rozhodnutí 1999/395/ES (Úř. věst. L 210, s. 4).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Sniace, SA ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc T-237/09: Žaloba podaná dne 17. června 2009 — Région Wallonne v. Komise

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/27

         Žaloba podaná dne 17. června 2009 — Région Wallonne v. Komise
   (Věc T-237/09)
   2009/C 193/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Région Wallonne (zástupci: J.-M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009 o belgickém národním alokačním plánu v rozsahu, v němž zamítá přidělení povolenek zařízení č. 116 pro období 2008-2012, a povolit přidělení v ročních splátkách v souladu s přílohou Va národního alokačního plánu;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009 o národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeném Belgií na období 2008 až 2012, kterým Komise zamítla opravu tabulky „národní alokační plán povolenek“, kterou byly přiděleny povolenky zařízení č. 116.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje žalobní důvody vycházející:

               —

               z porušení čl. 44 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 (1) tím, že se Komise opírala o důvody, které použitelné ustanovení neupravuje;

               —

               z porušení povinnosti odůvodnit napadené rozhodnutí, jelikož z něj není možné určit, v čem oprava tabulky belgický „národní alokační plán povolenek“, týkající se zařízení č. 116, nebyla založena na národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů dříve oznámeném Belgií a schváleném Komisí;

               —

               z porušení zásady právní jistoty a legitimního očekávání, jelikož napadené rozhodnutí je v rozporu s belgickým národním alokačním plánem pro povolenky na emise skleníkových plynů schváleném Komisí;

               —

               z porušení zásady loajality Společenství a zásady dobré správy vzhledem k tomu, že Komise přijala rozhodnutí, které je v rozporu s prvním rozhodnutím přijatým o šest měsíců dříve.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 o standardizovaném a bezpečném systému rejstříků podle směrnice 2003/87/ES Evropského parlamentu a Rady a rozhodnutí 280/2004/ES Evropského parlamentu a Rady (Úř. věst. L 386, s. 1).


title: Věc T-580/13: Usnesení Tribunálu ze dne 21. dubna 2015 – Real Express v. OHIM – MIP Metro (real) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství real — Starší národní obrazové ochranné známky Real a Real mark — Zamítnutí námitky — Pravidlo 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. dubna 2015 – Real Express v. OHIM – MIP Metro (real)
   (Věc T-580/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství real - Starší národní obrazové ochranné známky Real a Real mark - Zamítnutí námitky - Pravidlo 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95“)
   (2015/C 198/52)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Real Express Srl (Rumunsko) (zástupkyně: C. Anitoae, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Rajh a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. září 2013 (věc 1519/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Real Express SRL a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá jako z části nepřípustná a z části zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.

               2.

               Společnosti Real Express SRL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-238/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 3. června 2008 – Google France v. CNRRH, Peirre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger, franšíza Unicis

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 3. června 2008 – Google France v. CNRRH, Peirre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger, franšíza „Unicis“
   (Věc C-238/08)
   (2008/C 209/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation (obchodní, finanční a hospodářský senát).
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Google France.

      Odpůrci: CNRRH, Peirre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger, franšíza „Unicis“.
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje rezervace klíčového slova, které v případě zadání obsahujícího toto slovo vede k zobrazení odkazu na internetovou stránku provozovanou hospodářským subjektem za účelem nabízení prodeje výrobků nebo služeb a které reprodukuje nebo napodobuje ochrannou známku zapsanou třetí osobou k označení totožných nebo podobných výrobků bez povolení majitele této ochranné známky, provedená tímto subjektem na základě servisní smlouvy týkající se sponzorovaných odkazů na internetu, sama o sobě zásah do výlučného práva zaručeného majiteli této ochranné známky článkem 5 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988 (1)?

               2)

               Musí být čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, vykládán v tom smyslu, že poskytovatel placené služby se sponzorovanými odkazy, který zpřístupňuje inzerentům reklamy klíčová slova reprodukující nebo napodobující zapsané ochranné známky a na základě servisní smlouvy zajišťuje prostřednictvím těchto klíčových slov vytvoření a přednostní zobrazení sponzorovaných odkazů na internetové stránky, na nichž jsou nabízeny výrobky totožné nebo podobné výrobkům, na které se vztahuje zápis ochranných známek, užívá tyto ochranné známky takovým způsobem, který je jejich majitel oprávněn zakázat?

               3)

               V případě, že takové užívání nepředstavuje užívání, které může být majitelem ochranné známky zakázáno na základě směrnice a nařízení [Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství] (2), lze poskytovatele placené služby se sponzorovanými odkazy považovat za poskytovatele služby informační společnosti spočívající v ukládání informací poskytovaných příjemcem služby ve smyslu článku 14 směrnice 2000/31 ze dne 8. června 2000 (3), takže jeho odpovědnost může být založena až poté, co byl informován majitelem ochranné známky o protiprávním užívání označení inzerentem reklamy?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 1989, L 40, s. 1).

      (2)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1).


title: Věc T-358/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2008 – Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení čl. 81 ES — Žaloba podaná podnikem uvedeným v odůvodnění rozhodnutí, které mu nebylo určeno — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/42

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2008 – Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. Komise
   (Věc T-358/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení čl. 81 ES - Žaloba podaná podnikem uvedeným v odůvodnění rozhodnutí, které mu nebylo určeno - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
   (2008/C 223/71)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV (Rosmalen, Nizozemsko) (zástupci: M. Smeets a A. Van den Oord, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/534/ES ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES [věc COMP/F/38.456 – Bitumen (Nizozemsko)] nebo podpůrně snížení pokuty uložené Heijmans NV a Heijmans Infrastructuur BV.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-274/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Článek 56 ES — Vnitrostátní ustanovení omezující hlasovací práva akcionářů v podnicích v odvětví energetiky — Omezení použitelné na veřejné subjekty)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-274/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 56 ES - Vnitrostátní ustanovení omezující hlasovací práva akcionářů v podnicích v odvětví energetiky - Omezení použitelné na veřejné subjekty)
   (2008/C 79/06)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnec)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 56 ES – Vnitrostátní ustanovení, které omezuje, za určitých předpokladů, hlasovací práva v podnicích v odvětví energetiky
   Výrok

               1)

               Tím, že zachovalo v platnosti opatření, jako jsou ustanovení 27. dodatečného ustanovení zákona č. 55/1999 ze dne 29. prosince 1999 o daňových, správních a sociálních opatřeních, ve znění článku 94 zákona č. 62/2003 ze dne 30. prosince 2003, která omezují hlasovací práva veřejných subjektů ve španělských podnicích v odvětví energetiky, Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 ES.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-196/13: Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/9

         Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-196/13)
   2013/C 207/16
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 26. dubna 2007 ve věci C-135/05, v němž bylo prohlášeno, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ve smyslu článků 4, 8 a 9 směrnice 75/442/EHS (1), ve znění směrnice 91/156/EHS (2), čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (3) a čl. 14 písm. a) — c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (4), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;

               —

               nařídit Italské republice, aby Komisi uhradila denní penále ve výši 256 819,2 eur za prodlení, pokud jde o vyhovění rozsudku ve věci C-135/05, a to ode dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, až do dne, kdy bude vyhověno rozsudku ve věci C-135/05;

               —

               uložit Italské republice, aby Komisi uhradila paušální částku, jejíž výše je stanovena jako násobek denní částky ve výši 28 089,6 eur a počtu dní, kdy pokračuje nesplnění povinnosti, a to ode dne vydání rozsudku ve věci C-135/05 až do dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci,

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Pokud jde o porušení článků 4, 8 a 9 směrnice 75/442/EHS, ve znění směrnice 91/156/EHS, a čl. 2 odst. 1 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, na základě informací předaných italskými orgány na italském území existuje ještě přinejmenším 218 nelegálních skládek odpadů, které se nacházejí ve všech italských regionech. Z důvodu jejich zneužívající povahy tak 218 nelegálních skládek porušuje výše uvedená ustanovení.
   Pokud jde o porušení čl. 14 písm. a) — c) směrnice 1999/31/ES o skládkách odpadů, na základě informací poskytnutých italskými orgány existuje ještě 5 skládek, pro něž nebyly předloženy nebo schváleny plány úprav, a přesto nebyly uzavřeny příslušnými orgány, a to v rozporu s tím, co je uvedeno ve výše uvedeném ustanovení.
   Navrhovaná sankce (denní penále a paušální částka) je přiměřená s ohledem na závažnost a délku trvání nesplnění povinnosti, přičemž je rovněž zohledněna nezbytnost zaručit odrazující účinek sankce.

      (1)  Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39).

      (2)  Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech (Úř. věst. L 78, s. 32).

      (3)  Směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 377, s. 20).

      (4)  Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1).


title: Věc T-223/11: Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Siemens v. Komise

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/17

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Siemens v. Komise
   (Věc T-223/11)
   2011/C 194/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Siemens AG (Mnichov, Německo) (zástupci: J. Risse, R. Harbst a H. Haller, advokáti)

      Žalovaný: Evropské společenství pro atomovou energii, zastoupené Evropskou komisí

      Návrhové žádání

               —

               uložit žalovanému, aby žalobkyni zaplatil částku ve výši 16 114 147 eur zvýšenou o úroky z prodlení od 20. dubna 2011 ve výši německé základní sazby zvýšené o 8 procentních bodů, a

               —

               uložit žalovanému, aby žalobkyni plně nahradil náklady za právní služby a jiné výdaje vynaložené žalobkyní v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že podle smlouvy uzavřené s žalovaným může uplatnit nárok na náhradu vynaložených dodatečných nákladů.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně alternativně tvrdí, že náhrada dodatečných nákladů by měla být poskytnuta podle německého práva, které je na smlouvu použitelné, a konkrétně podle § 313 německého občanského zákoníku (BGB).


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-161/17 (Úř. věst. C 151, 15.5.2017)

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/57

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-161/17
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 151 ze dne 15. května 2017
      )
   (2017/C 231/74)
   Sdělení ve věci T-161/17, Le Pen v. Parlament, je třeba číst následovně:

      „Žaloba podaná dne 11. března 2017 – Le Pen v. Parlament
      (Věc T-161/17)
      (2017/C 151/49)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2017, přijaté podle článků 33, 43, 62, 67 a 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, ‚kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu‘ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za žalobkyní ve výši 41 554 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vrácení a pověření příslušného příkazce ve spolupráci s účetním orgánem, a provedení jejich výběru na základě článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 66, 78, 79 a 80 finančního nařízení;

                  —

                  zrušil oznámení o dluhu č. 2017-22 ze dne 11. ledna 2017, jímž byla žalobkyně informována, že byla vůči ní konstatována na základě rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2017 pohledávka ve výši 41 554 eur, vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu zaplatit M. Le Pen částku 50 000,00 eur z titulu náhrady nahraditelných nákladů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na pět částí.

                              —

                              První část, podle níž pravomoc v oblasti finančních rozhodnutí týkajících se poslanců přísluší předsednictvu Evropského parlamentu, a nikoliv generálnímu tajemníkovi.

                              —

                              Druhou část, podle níž předsednictvo Evropského parlamentu nemůže změnit povahu svých pravomocí a rozšířit je. Generální tajemník přitom neprokázal žádné řádné zmocnění předsedy předsednictva Parlamentu, které by mu dávalo pravomoc přijímat a oznamovat napadené akty, pokud jde o vyřizování finančních otázek týkajících se poslanců.

                              —

                              Třetí část, podle níž nejsou napadené akty dostatečně odůvodněny a vykazují svévolný charakter.

                              —

                              Čtvrtou část vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí.

                              —

                              Pátou část vycházející z neexistence osobního přezkoumání spisu generálním tajemníkem Evropského parlamentu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na šest částí.

                              —

                              První část vycházející z porušení zásad ochrany legitimního očekávání a právní jistoty.

                              —

                              Druhou část vycházející z neexistence skutečností podporujících napadené akty.

                              —

                              Třetí část, podle níž jsou napadené akty stiženy zneužitím pravomoci.

                              —

                              Čtvrtou část, podle níž jsou napadené akty stiženy vadou řízení.

                              —

                              Pátou část vycházející z toho, že jsou napadené akty diskriminační, a z existence fumus persecutionis.

                              —

                              Šestou část vycházející z neexistence nezávislosti OLAF.“


title: Věc T-317/15: Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Itálie v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/21

         Žaloba podaná dne 18. června 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-317/15)
   (2015/C 254/24)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/302/15 – Administrátoři v oboru auditu (AD 5),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné v této věci jsou stejné jako ve věci T-17/15, Itálie v. Komise (Úř. věst. C 81 ze dne 9. března 2015, s. 27).


title: Věc T-112/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Hitachi a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Rozdělení trhu — Právo na obhajobu — Důkaz o protiprávním jednání — Jediné a trvající protiprávní jednání — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání — Odrazující účinek — Spolupráce“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Hitachi a další v. Komise
   (Věc T-112/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Rozdělení trhu - Právo na obhajobu - Důkaz o protiprávním jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Odrazující účinek - Spolupráce)
   2011/C 252/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hitachi Ltd (Tokio, Japonsko); Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Spojené království) a Japan AE Power Systems Corp. (Tokio) (zástupci: M. Reynolds, P. Mansfield a B. Roy, solicitors, D. Arts, advokát, N. Green, QC, a S. Singla, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, dále X. Lewis, poté P. Van Nuffel a J. Bourke, a konečně P. Van Nuffel, N. Khan a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmes, barrister)

      Předmět věci

   návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a návrh na zrušení pokut, které jim byly uloženy, jakož i podpůrně návrh na zrušení článku 2 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a dále podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokut uložených žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.