title: Věc T-69/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – FIAMM a FIAMM Technologies v. Rada a Komise ( Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) — Zavedení odvetných opatření Spojenými státy americkými ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO — Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinky — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů — Příčinná souvislost — Neobvyklá a zvláštní škoda )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – FIAMM a FIAMM Technologies v. Rada a Komise
   (Věc T-69/00) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) - Zavedení odvetných opatření Spojenými státy americkými ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinky - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů - Příčinná souvislost - Neobvyklá a zvláštní škoda“)
   (2006/C 48/40)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio SpA (FIAMM) (Montecchio Maggiore, Itálie) a Fabbrica italiana accumulatori motocarri Montecchio Technologies, Inc. (FIAMM Technologies) (East Haven, Delaware, Spojené státy) (zástupci: I. Van Bael, A. Cevese a F. Di Gianni, advokáti)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: G. Maganza, J. Huber, F. Ruggeri Laderchi a S. Marquardt, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci, C. Brown a E. Righini, poté P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalovaných: Španělské království (zástupci: původně R. Silva de Lapuerta, poté E. Braquehais Conesa, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně vyplývající z celní přirážky, jejíž uložení na dovozy stacionárních akumulátorů od žalobkyň povolil Spojeným státům americkým orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) na základě zjištění, že režim dovozu banánů do Společenství je neslučitelný s dohodami a ujednáními připojenými k Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Rady a Komise.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 13.5.2000.


title: Věc C-69/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2012 společností Noscira, SA proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. listopadu 2011 ve věci T-307/11: Noscira, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               15.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2012 společností Noscira, SA proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. listopadu 2011 ve věci T-307/11: Noscira, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-69/12 P)
   2012/C 389/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Noscira, SA (zástupce: A. Sirimarco, advocate)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Usnesením ze dne 21. září 2012 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc T-5/09: Žaloba podaná dne 2. ledna 2009 – Lind v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/45

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2009 – Lind v. Komise
   (Věc T-5/09)
   (2009/C 69/99)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Brigit Lind (Greve, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advocate)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila samotné žalobkyni částku 50 000 eur nebo částku, kterou Soud bude považovat za správnou a spravedlivou za šok a bolest, které prožila z důvodu bratrova strádání a nespravedlivé smrti, způsobených svévolným a protiprávním odmítnutím Komise prosadit provedení ustanovení směrnice 96/29 o lékařském pozorování v případě bývalých pracovníků, kteří byli účastníky radiologické nehody v Thule;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila dědicům Johna Erlinga Nochena, zastoupeným žalobkyní, částku 250 000 eur nebo částku, kterou Soud bude považovat za správnou a spravedlivou za bolest a strádání, včetně vědomí zkrácení života, od roku 2006 do jeho smrti v roce 2008 způsobených svévolným a protiprávním odmítnutím Komise prosadit provedení ustanovení směrnice 96/29 o lékařském pozorování v případě bývalých pracovníků, kteří byli účastníky radiologické nehody v Thule, a částku 6 000 eur za náklady na pohřeb;

               —

               uložit Komisi náhradu rozumných právních nákladů a výloh vynaložených žalobkyní v souvislosti se zahájením tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávané věci podává žalobkyně žalobu z titulu mimosmluvní odpovědnosti, která vyplývá z náhrady škody, kterou, jak tvrdí, utrpěla smrtí bratra údajně způsobenou protiprávním odmítnutím Komise splnit usnesení pléna Evropského parlamentu (1) a přimět Dánsko, aby uplatnilo ustanovení směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (2), na případ pracovníků, včetně bratra žalobkyně, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule, Řecku.

      (1)  Zpráva Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 2007 o důsledcích havárie v Thule v roce 1968 na veřejné zdraví (petice 720/2002) [2006/2012(INI)].

      (2)  Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291.


title: Věc T-481/08: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2008 – Alisei v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/40

         Žaloba podaná dne 5. listopadu 2008 – Alisei v. Komise
   (Věc T-481/08)
   (2009/C 6/79)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alisei ONG (Řím, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a S. Gobbato, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských Společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise D (2008) 8449 (AIDCO/G2/ML V) ze dne 19. srpna 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, nevládní organizace působící v oblasti mezinárodní rozvojové spolupráce a humanitární pomoci, zpochybňuje rozhodnutí žalované potvrzující korektnost řízení zahájeného v červnu 2006, jehož předmětem bylo účetní ověření několika smluv uzavřených s žalobkyní a následné pozastavení plateb. Komise žalobkyni předala krom toho konečnou zprávu společnosti Ernst & Young, ve které ji informovala o tom, že tato zpráva představuje hodnověrný technický základ umožňující přijmout příslušná opatření, zvláště zahájení řízení týkajícího se navrácení celkové částky 4 750 121 eur.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               Porušení zásad řádné správy a péče v rámci správní činnosti v rozsahu, v němž byla žalobkyně účastníkem správního řízení, jehož povaha a způsoby provádění byly řádně stanoveny, a následně žalobkyně zjistila, že toto řízení mělo ve skutečnosti charakteristické rysy (pokud jde o cíl a způsoby provádění) zcela odlišné od těch, které jí byly původně sděleny. Žalovaná konkrétněji odpovídá za to, že se původně rozhodla zahájit řízení týkající se účetního ověření prostřednictvím auditu, a následně přijala závěry získané prostřednictvím odlišného ověřovacího postupu, označeného jako „dohodnutý postup“, o kterém žalobkyně nebyla nikdy informována.

               —

               Porušení ustanovení v oblasti promlčení v rozsahu, v němž rozhodnutí nařizuje, aby byly navráceny bez rozdílu částky, které neměly být požadovány v důsledku promlčení práva žalované požadovat jejich navrácení.

         Žalobkyně uplatňuje rovněž porušení svého práva na obhajobu, jakož i zásady proporcionality.
   Konečně žalobkyně požaduje, aby Komisi byla uložena náhrada škody, která žalobkyni vznikla.


title: Věc T-48/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2009 — Fusco v. OHIM-Fusco International (FUSCOLLECTION)

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/21

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2009 — Fusco v. OHIM-Fusco International (FUSCOLLECTION)
   (Věc T-48/08) (1)

   2009/C 233/42

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-11/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 8. ledna 2010 — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 8. ledna 2010 — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV
   (Věc C-11/10)
   2010/C 80/23
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Staatssecretaris van Financiën

      Další účastnice řízení: Marishipping and Transport BV

      Předběžné otázky

               1)

               Je osvobození od cla pro farmaceutické látky podle přílohy I části I hlavy II oddílu C bodu 1 písm. i) nařízení (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 ve spojení se seznamem farmaceutických látek obsaženým v příloze 3 části III (přílohy) oddílu II omezeno na uvedenou (chemickou) látku v čisté formě?

               2)

               Jaká omezení mají platit, pokud k uvedeným farmaceutickým látkám smějí být přidány jiné látky?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).


title: Věc T-542/13: Žaloba podaná dne 2. října 2013 — Nizozemsko v. Komise

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/67

         Žaloba podaná dne 2. října 2013 — Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-542/13)
   2013/C 344/123
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: J. Langer a M. Bulterman)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 4474 final ze dne 18. července 2013 o nepoužitelnosti určitých ustanovení nařízení Nizozemského království s prováděcími předpisy týkajícími se liberalizace mezinárodní osobní železniční dopravy [neoficiální překlad],

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise v napadeném rozhodnutí nesprávně vycházela z článku 2012/34/EU (1). Pokud Komise nesouhlasí se způsobem, jímž nizozemský zákonodárce provádí směrnici, může použít článek 258 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady obrany, zásady ochrany legitimní důvěry a zásady loajální spolupráce, protože Komise po skončení projektu „EU Pilot“ (2) prohlásila nizozemské právní předpisy za nepoužitelné podle článku 61 směrnice 2012/34/EU. V odpovědi na otázky Komise v rámci projektu „EU Pilot“ mohlo Nizozemské království rozumně vycházet z toho, že Komise jí oznámené informace použije pouze v rámci (případného) řízení o nesplnění smlouvy.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodněné a nesprávného výkladu směrnice 2012/34/EU, neboť se Komise domnívala, že kritéria pro stanovení „hlavního účelu služby“ ve smyslu článku 10 odst. 3 nemohla být určena předem a že úlohou dozorčího orgánu je vytvořit kritéria „hospodářské vyváženosti“ ve smyslu článku 11 odst. 2 směrnice.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (Úř. věst. L 343, s. 32).

      (2)  Viz sdělení komise „Evropa přinášející výsledky — uplatňování práva Společenství“ (COM[2007] 502 final).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 24. února 2005 ve věci C-383/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/105/ES — Uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh — Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 24. února 2005
   ve věci C-383/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/105/ES - Uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 106/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-383/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 6. září 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Bordes) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně, R. Schintgen a G. Arestis (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. března 2005 ve spojených věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-265/00, T-267/00, T-268/00, T-271/00, T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, a další proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Rozhodnutí Komise, které konstatuje neslučitelnost režimů protiprávních podpor se společným trhem a ukládá navrácení neslučitelných podpor — Vyloučení vnitrostátního řízení o navrácení — Žaloba na neplatnost — Chybějící právní zájem na podání žaloby — Nepřípustnost)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/20

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. března 2005
   ve spojených věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-265/00, T-267/00, T-268/00, T-271/00, T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Rozhodnutí Komise, které konstatuje neslučitelnost režimů protiprávních podpor se společným trhem a ukládá navrácení neslučitelných podpor - Vyloučení vnitrostátního řízení o navrácení - Žaloba na neplatnost - Chybějící právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost)
   (2005/C 171/36)
   Jednací jazyk: italština
   Ve spojených věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-265/00, T-267/00, T-268/00, T-271/00, T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, Gruppo ormeggiatori del porto di Venezia Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách (Itálie), zastoupená F. Munarim, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-228/00, Grupo ormeggiatori del porto di Chioggia Piccola Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená S. Carbonem, A. Taramassem a F. Munarim, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-229/00, Compagnia lavoratori portuali Soc. coop. rl, Società cooperativa lavoratori portuali San Marco Venezia Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bortoluzzim a C. Montagnerem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-242/00, Portabagagli del porto di Venezia Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bortoluzzim a C. Montagnerem, avocats, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-243/00, Abibes SpA, se sídlem v Benátkách, zastoupená G. Orsonim, G. Simeonem a A. Schmittem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-245/00, Fluvio Padana Srl, se sídlem v Benátkách, zastoupená G. Orsonim, G. Simeonem a A. Schmittem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-246/00, Serenissima motoscafi Srl, se sídlem v Benátkách, zastoupená G. Orsonim, A. Pavaninim a A. Schmittem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-247/00, Integrated Shipping Co. Spa (ISCO), se sídlem v Benátkách, zastoupená G. Orsonim, G. Simeonem a A. Schmittem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-248/00, Società cooperativa veneziana motoscafi, Soc. coop. rl, Cooperativa „San Marco“ motoscafi in servizio pubblico Soc. coop. rl, Cooperativa serenissima taxi Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená G. Orsonim, A. Pavaninim a A. Schmittem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-250/00, Cooperativa ducale fra gondolieri di Venezia, Soc. coop. rl, Gondolieri Bauer Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená M. Giantinem, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-252/00, Sacra Srl, se sídlem v Benátkách, zastoupená M. Marinonim, G. M. Robertim a F. Sciaudonem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-256/00, Fondamente nuove servizio taxi e noleggio, Soc. coop. rl, Bucintoro motoscafi servizio taxi e noleggio Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená R. Vianellem, A. Bortoluzzim a C. Montagnerem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-257/00, Multiservice Srl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bortoluzzim a C. Montagnerem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-258/00, Veneziana di navigazione Spa, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bortoluzzim a C. Montagnerem, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-259/00, Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl, zastoupená A. Bortoluzzim, C. Montagnerem a F. Stivanellem Gussonim, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-265/00, Comitato „Venezia vuole vivere“, se sídlem v Benátkách, zastoupená ve věcech T-265/00 a T-267/00, A. Bortoluzzim, C. Montagnerem a F. Stivanellem Gussonim a ve věcech T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, A. Bianchinim, avocats, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-265/00, T-267/00, T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bortoluzzim a C. Montagnerem a F. Stivanellem Gussonim, avocats, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-267/00, Conepo servizi Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Biaginim, S. Scarpou a P. Pettinellim, avocats, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-268/00, Ligabue Catering SpA, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Vianellem, M. Merolou a A. Sodanem, avocats, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-271/00, Verde sport SpA, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-274/00, Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-275/00, Cipriani Spa, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-276/00, Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-281/00, Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocats, s adresou pro doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-287/00, Cooperativa braccianti mercato ittico „Tronchetto“ Soc. coop. rl, se sídlem v Benátkách, zastoupená A. Bianchinim, avocat s adresou pro účely doručování v Lucemburku, žalobkyně ve věci T-296/00, podporovaná ve věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-247/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-265/00, T-267/00, T-268/00 a T-271/00 Italskou republikou, zastoupenou U. Leanzou, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, vedlejší účastník, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, avocat, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o opatřeních podpor ve prospěch podniků v oblasti měst Benátky a Chioggia, stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, které stanoví snížení sociálních příspěvků (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Věci T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-265/00, T-267/00, T-268/00, T-271/00, T-274/00 až T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00 se spojují za účelem dalšího řízení.

               2.

               Žaloby ve věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-267/00, T-268/00, T-271/00, T-275/00, T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00 se odmítají jako nepřípustné.

               3.

               Žaloby ve věcech T-265/00 a T-274/00 se částečně odmítají jako nepřípustné, v rozsahu, v němž byly podány Cooperativa traghetto S. Lucia Soc. coop. rl (věc T-265/00) a Verde sport SpA (věc T-247/00).

               4.

               Ve věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-245/00 až T-248/00, T-250/00, T-252/00, T-256/00 až T-259/00, T-268/00 a T-271/00 ponesou jednak žalobkyně a jednak Komise vlastní náklady řízení.

               5.

               Ve věcech T-267/00, T-275/00, T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, Cooperativa Daniele Manin fra gondolieri di Venezia Soc. coop. rl, Cooperativa carico scarico e trasporti scalo fluviale Soc. coop. rl, Cipriani SpA, Cooperativa trasbagagli Soc. coop. rl, Cooperativa fra portabagagli della stazione di Venezia Srl a Cooperativa braccianti mercato ittico „Tronchetto“ Soc. coop. rl ponesou vlastní náklady řízení. V těchto věcech Komise ponese náklady řízení, které vynaložila ve vztahu se žalobami, v rozsahu, v němž byly podány těmito společnostmi. Comitato „Venezia vuole Vivere“ ponese kromě vlastních nákladů řízení náklady vynaložené do dnešního dne Komisí ve vztahu k žalobám ve věcech T-267/00, T-275/00, T-276/00, T-281/00, T-287/00 a T-296/00, v rozsahu, v němž byly podány Comitato „Venezia vuole vivere“.

               6.

               Žalobkyně ve věci T-265/00, Cooperativa traghetto S. Lucia, a ve věci T-247/00, Verde sport, ponesou vlastní náklady řízení. V těchto dvou věcech ponese Komise náklady, které vynaložila do dnešního dne ve vztahu k žalobám podaným těmito dvěma společnostmi.

               7.

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení ve věcech T-228/00, T-229/00, T-242/00, T-243/00, T-247/00, T-250/00, T-256/00 až T-259/00, T-267/00, T-268/00 a T-271/00, jakož i náklady, které vynaložila ve věci T-265/00 ve vztahu k žalobě podané Cooperativa traghetto S. Lucia.

               8.

               O ostatní části nákladů ve věcech T-265/00 a T-247/00 bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 302, 21.10.2000


title: Věc T-235/14: Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – ArcelorMittal Hamburg a další v. Komise

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/14

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – ArcelorMittal Hamburg a další v. Komise
   (Věc T-235/14)
   2014/C 223/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ArcelorMittal Hamburg GmbH (Hamburg, Německo), Bregal Bremer Galvanisierungs GmbH (Bremen, Německo), ArcelorMittal Hochfeld GmbH (Duisburg, Německo) a ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a nižší příplatek EEG pro podniky, které jsou velkými spotřebiteli energie;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož příplatek EEG a zvláštní systém náhrad, které jsou upraveny v zákoně o upřednostňování obnovitelných energií (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (dále jen „EEG“), nepředstavují poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Všechny relevantní skutečnosti pro kvalifikaci těchto opatření byly zjištěny v přípravném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Nezůstaly už žádné pochybnosti, o kterých měla Komise rozhodnout v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty

                           —

                           Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že použila řízení pro nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení pro existující podpory podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999 za účelem přezkoumání svého předběžného posouzení EEG jako podpory. V této souvislosti především uvádějí, že rozhodnutím ze dne 22. května 2002 Komise nepovažovala EEG 2000 za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož se neuskutečnil převod státních prostředků. Změny z EEG 2000 na EEG 2012 nebyly ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 zásadní. Komise tak mohla namítat změněný právní názor Komise v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU bez zatížení žalobkyň.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv a práva být vyslechnut

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž by předtím žalobkyním poskytla možnost se k věci vyjádřit.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-408/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 1. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-408/10) (1)

   2011/C 186/29
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-355/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 26. července 2012 — Nintendo Co., Ltd a další v. PC Box Srl a 9Net Srl

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 26. července 2012 — Nintendo Co., Ltd a další v. PC Box Srl a 9Net Srl
   (Věc C-355/12)
   2012/C 295/41
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nintendo Co., Ltd, Nintendo of America Inc., Nintendo of Europe GmbH

      Žalované: PC Box Srl, 9Net Srl

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 6 směrnice 2001/29/ES, také s ohledem na bod 48 odůvodnění této směrnice, vykládán v tom smyslu, že ochrana chráněných technologických prostředků děl nebo materiálů chráněných autorským právem, může být rozšířena také na systém, jenž byl vyroben a uveden na trh tím samým podnikem, ve kterém bylo do hardwaru nainstalováno zařízení určené k tomu, aby rozpoznalo na různých nosičích obsahujících chráněné dílo (videohra vyrobená touto společností nebo třetími osobami, jež jsou vlastníky chráněných děl) rozpoznávací kód, který pokud chybí, nemůže být uvedené dílo v prostředí takového systému zobrazeno a použito, a tak zapojit uvedený přístroj do uzavřeného operačního systému doplňkovými přístroji a výrobky, které nepocházejí z výrobního podniku vyrábějícího samotný systém?

               2)

               Může být článek 6 směrnice 2001/29/ES, také s ohledem na bod 48 odůvodnění této směrnice, tam, kde má zhodnotit, jestli použití výrobku nebo příslušenství za účelem obcházení ochranného technologického prostředku více či méně převládá nad ostatními účely nebo důležitým obchodním využitím, vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud musí přijmout kritéria hodnocení z takového pohledu, aby zdůraznil zvláštní určení připisované nositelem práv výrobku, do kterého je vložen chráněný obsah, buď alternativně, nebo současně s kritérii kvantitativní povahy související s množstvím srovnávaných použití nebo s kvalitativními kritérii týkajícími se povahy a důležitosti samotného použití?


title: Věc T-263/07: Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Estonsko v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/12

         Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Estonsko v. Komise
   (Věc T-263/07)
   (2007/C 223/17)
   Jednací jazyk: estonština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: Lembit Uibo)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 4. května 2007 o vnitrostátním plánu rozdělení skleníkových plynů, který Estonsko předložilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí Komise ze dne 4. května 2007 o vnitrostátním plánu rozdělení skleníkových plynů, který Estonsko předložilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být zrušeno z těchto důvodů:

               —

               porušení čl. 9 odst. 1 a 3, jakož i čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES, a v důsledku toho překročení pravomocí;

               —

               zjevně nesprávné posouzení, jelikož Komise nezohlednila dostupné pravdivé informace, avšak vycházela z nesprávných předpokladů, které přímo a významně ovlivnily obsah napadeného rozhodnutí a určení celkového množství emisních kvót;

               —

               porušení čl. 175 odst. 2 písm. c) ES, jelikož Komise podle Smlouvy o ES není oprávněna přijmout opatření, která významně ovlivňují volbu členského státu mezi různými energetickými zdroji a obecnou strukturu jeho zásobování energií;

               —

               porušení zásady řádné správy, jelikož Komise při přijetí rozhodnutí nezohlednila všechny podstatné okolnosti konkrétní situace a rovněž nepřezkoumala, zda všechny skutečnosti, o které se při přijetí rozhodnutí opírala, byly správné;

               —

               porušení povinnosti odůvodnění.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275 ze dne 25. října 2003, s. 32).


title: Věc T-760/15: Žaloba podaná dne 23. prosince 2015 – Nizozemsko v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/50

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2015 – Nizozemsko v. Komise
   (Věc T-760/15)
   (2016/C 059/58)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupkyně: M. Bulterman, B. Koopman a M. de Ree, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 č. spisu C(2015) 7143 final o státní podpoře SA.38374 (2014/C ex 2014/NN), kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Starbucks;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož se Komise domnívala, že „Advanced Pricing Agreement“ (dále jen „dohoda APA“) má selektivní povahu.

                           —

                           Zaprvé, Komise dostatečně a odděleně neprokázala, že je naplněno kritérium selektivnosti.

                           —

                           Zadruhé, Komise použila v rozporu s právem všeobecný nizozemský systém daně z příjmů právnických osob jako rámec zdanění. Podle žalobce je správným rámcem zdanění pro dohodu APA čl. 8b odst. 1 zákona o dani z příjmů právnických osob (Wet op de Vennootschapsbelasting) a výnos o započtení cen (Verrekenprijsbesluit). V dohodě APA nebyl tento rámec zdanění použit.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise přezkoumává podle zásady obvyklých tržních podmínek vyplývající z unijního práva, zda existuje výhoda. Taková zásad však neexistuje, a není tedy ani součástí přezkumu podpory.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise vychází z předpokladu, že dohoda APA poskytuje společnosti Starbucks Manufacturing EMEA BV výhodu v důsledku zvolení „Transactional Net Margin Method“ jako metody započtení cen.
               Komise v rozporu s právem tvrdí, že metoda dohodnutá v dohodě APA nepředstavuje spolehlivý výchozí bod pro tržní výsledky. Nemůže prokázat ani to, že odměna vyplacená společnosti Alki a příplatek k celkovým nákladům na zelená zrna neměly žádnou skutečnou hodnotu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož Komise uvádí, že dohoda APA poskytuje společnosti Starbucks Manufacturing EMEA BV výhodu v důsledku způsobu použití „Transactional Net Margin Method“.
               Komise vychází neprávem z předpokladu, že „Transactional Net Margin Method“ dohodnutá v dohodě APA byla nesprávně použita a že má za následek poskytnutí výhody společnosti Starbucks Manufacturing EMEA BV. Komise neprokázala, že by podle jejího názoru lepší použití „Transactional Net Margin Method“ mělo za následek vyšší zdanitelný zisk a že neexistovala žádná výhoda.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádní péče, jelikož Komise nevyhodnotila všechny relevantní údaje, nezahrnula je do rozhodnutí a také se opírala o anonymní údaje, které nebyly každopádně nikdy sděleny nizozemské vládě.


title: Věc T-30/10 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Reagens v. Komise ( „Předběžné opatření — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise ukládající pokutu — Bankovní záruka — Návrh na odklad vykonatelnosti — Finanční újma — Neexistence výjimečných okolností — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/39

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Reagens v. Komise
   (Věc T-30/10 R)
   („Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise ukládající pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence výjimečných okolností - Neexistence naléhavosti“)
   2010/C 179/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itálie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, D. Gullo a E. De Giorgi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009, které se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory)

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-363/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2016 – Secolux v. Komise „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se zadávacího řízení na veřejnou zakázku na služby — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce — Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu — Částečný přístup — Převažující veřejný zájem — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2016 – Secolux v. Komise
   (Věc T-363/14) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se zadávacího řízení na veřejnou zakázku na služby - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Částečný přístup - Převažující veřejný zájem - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 410/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Lucembursko) (zástupci: N. Prüm Carré a E. Billot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Buchet a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. a 14. dubna 2014, kterým byl žalobkyni odepřen plný přístup k některým dokumentům týkajícím se zadávacího řízení s referenčním číslem 02/2013/OIL ohledně bezpečnostních kontrol různých budov v Lucembursku (Úř. věst. 2013/S 156-271471).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-60/09: Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Herhof v. OHIM – Stabilator (stabilator)

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/20

         Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Herhof v. OHIM – Stabilator (stabilator)
   (Věc T-60/09)
   2009/C 102/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (Solms, Německo) (zástupci: A. Zinnecker a T. Bösling, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Stabilator sp. z o.o. (Gdyně, Polsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. prosince 2008 ve spojených věcech R 483/2008-4 a R 705/2008-4.

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Stabilator sp. z o.o.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „stabilator“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 19,37 a 42 (přihláška č. 4 068 961)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „STABILAT“ pro výrobky zařazené do tříd 1,7,11,20,37,40 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám a částečné zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny nebo přinejmenším nebezpečí asociace.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-224/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Itálie v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenství — Podpora zpracování rajčat a produkce olivového oleje )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-224/04) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpora zpracování rajčat a produkce olivového oleje“)
   (2009/C 6/38)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio a C. Cattabriga, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/536/ES ze dne 22. července 2003, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 184, s. 42), v rozsahu ve kterém vylučuje některé výdaje vynaložené Italskou republikou v rámci finančních roků 1999 až 2002.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003 (původně C-430/03).


title: Věc C-232/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2015 ultra air GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. března 2015 ve věci T-377/13, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2015 ultra air GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. března 2015 ve věci T-377/13, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-232/15 P)
   (2015/C 262/09)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ultra air GMbH (zástupce: C. König, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 9. března 2015 ve věci T-377/13 v rozsahu, v němž Tribunál Evropské unie nezrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. května 2013 (věc R 1100/2011-4),

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí dva důvody:
   1. důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 (1)

               a)

               Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 je zaprvé porušen proto, že údajně popisný význam ochranné známky „ultra.air ultrafilter“ ve významu „vzduch nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“ ve smyslu bodů 18 a 19 napadeného rozhodnutí nevyplývá bezprostředně a bez dalšího uvážení z ochranné známky . V bodě 19 Tribunál konstatuje, že „ultra.air“ jako takové nemá žádný konkrétní význam a není vyjádřením kvality a ani vlastnosti. K údajnému popisnému významu ochranné známky dospívá Tribunál pouze na základě konstatování, že dotčená veřejnost neposoudí označení „ultra.air“ tak, jak jí je předkládáno, ale doplní si slova jako „čistý“ nebo „výběrový“, které jsou vyjádřením kvality.

               b)

               K porušení článku 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 zadruhé dochází v souvislosti se zbožím „přístroje a zařízení na filtrování tekutin“ tím, že odlišný popisný význam, který Tribunál přisuzuje „ultra.air ultrafilter“ ve významu „výsledek filtrace nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“ tím spíše nevyplývá bezprostředně a bez dalšího uvážení z ochranné známky. Samotný Tribunál dospívá k tomuto odlišnému významu až po několika úvahách: zaprvé, relevantní veřejnost by musela „ultra.air ultrafilter“ vykládat ve významu „vzduch nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“. Zadruhé by relevantní veřejnost musela dospět k závěru, že tento údajný význam sice není popisný v případě skutečně posuzovaných přístrojů a zařízení na filtrování tekutin, ale má popisnou povahu v případě přístrojů a zařízení na filtrování vzduchu. Zatřetí by následně musela konkrétně určený význam „ultra.air ultrafilter“ přenést na „výsledek filtrace nejvyšší kvality získávání použitím ultra filtru“. Údajný význam získaný z těchto úvah vykazuje několik slov, které se v ochranné známce nenacházejí („výsledek filtrace“, „vysoká kvalita“), a obsažená slova („air“) jednoduše vynechává.

         2. důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
   Ze stejných důvodů, jako v případě čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 dochází k porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-203/10 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Stichting Woonpunt a další v. Komise „Státní podpora — Sociální bydlení — Systém státních podpor poskytnutých společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení — Existující podpory — Rozhodnutí o schválení závazků členského státu — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Stichting Woonpunt a další v. Komise
   (Věc T-203/10 RENV) (1)

   („Státní podpora - Sociální bydlení - Systém státních podpor poskytnutých společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 221/22)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Stichting Woonpunt (Maastrich, Nizozemsko); Stichting Havensteder, dříve Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nizozemsko); Woningstichting Haag Wonen (La Haye, Nizozemsko); a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: původně P. Glazener a E. Henny, poté P. Glazener, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a S. Noë, zmoncněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Belgické království (zástupci: původně T Materne a J.-C. Halleux, poté J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: M. Meulenbelt, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, týkajícího se státních podpor E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stichting Woonpunt, Stichting Havensteder, Woningstichting Haag Wonen a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

               3)

               Belgické království a Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc F-81/08: Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Ketselidou v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/59

         Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Ketselidou v. Komise
   (Věc F-81/08)
   (2008/C 313/108)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zoe Ketselidou (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, která je nutno zohlednit při převodu jejích nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 10. ledna 2008, kterým OOJ zamítl žádost podanou žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let, která nabyla v důchodovém režimu orgánů Evropských společenství poté, co řecké pojišťovny převedly její důchodové nároky;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-394/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2012 — Itálie v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Účetní závěrka — Výdaje vyloučené z financování — Nesrovnalosti nebo nedbalosti, které lze přičíst správním orgánům nebo jiným subjektům členských států — Článek 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 729/70 a čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1258/1999 — Značné zpoždění v rámci posouzení sdělení předaných na základě čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 ze strany Komise — Přiměřená lhůta“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2012 — Itálie v. Komise
   (Věc T-394/06) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Účetní závěrka - Výdaje vyloučené z financování - Nesrovnalosti nebo nedbalosti, které lze přičíst správním orgánům nebo jiným subjektům členských států - Článek 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 729/70 a čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1258/1999 - Značné zpoždění v rámci posouzení sdělení předaných na základě čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 ze strany Komise - Přiměřená lhůta)
   2012/C 319/07
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga, zmocněnec, ve spolupráci s M. Morettem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/678/ES ze dne 3. října 2006 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů (Úř. věst. L 278, s. 24).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-240/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg ze dne 1. června 2005 ve věci Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg ze dne 1. června 2005 ve věci Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL
   (Věc C-240/05)
   (2005/C 193/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg ze dne 1. června 2005 ve věci Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL, který došel kanceláři Soudního dvora dne 3. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Le Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Spadá dodání zboží, které pokud je uskutečněno uvnitř členského stát, je vyňato na základě článku 13 hlavy A odst. 1 písm. e) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z boratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) (1)a nezakládá právo na předchozí odpočet daně na základě článku 17 uvedené směrnice, do působnosti čl. 15 odst. 1 a 2 uvedené směrnice v jejím znění před 1. lednem 1993 a respektive čl. 28c části A písm. a) použitelném od 1. ledna 1993, a v důsledku toho tedy do působnosti čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice zakládající právo na předchozí odpočet daně pokud je uskutečněn hospodářským subjektem se sídlem v členském státě Společenství hospodářskému subjektu se sídlem v jiném členském státě a pokud jsou splněny podmínky, které upravují použití čl. 15 odst. 1 a 2 uvedené směrnice v jejím znění před 1. lednem 1993 a respektive čl. 28c části A písm. a) použitelném od 1. ledna 1993?

               2)

               Spadá poskytování služeb, které pokud bylo uskutečněno uvnitř členského státu, je vyňato na základě čl. 13 části A odst. 1 písm. e) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společený systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) a nezakládá právo na předchozí odpočet daně na základě čl. 17 uvedené směrnice, do působnosti čl. 15 odst. 3 v jejím znění před 1. lednem 1993 (přičemž žádné ustanovení o vynětí není stanoveno pro rok 1993) a v důsledku toho tedy do působnosti čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice zakládající právo na předchozí odpočet pokud je uskutečněn hospodářským subjektem se sídlem v členském státě Společenství hospodářskému subjektu se sídlem v jiném členském státě a pokud jsou splněny podmínky, které upravují použití čl. 15 odst. 3 v jejím znění před 1. lednem 1993?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1


title: Věc C-522/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 2037/2000 — Látky, které poškozují ozonovou vrstvu — Znovuzískávání, recyklace, regenerace a zneškodňování těchto látek)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/12

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-522/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 2037/2000 - Látky, které poškozují ozonovou vrstvu - Znovuzískávání, recyklace, regenerace a zneškodňování těchto látek)
   (2008/C 128/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: A. Hubert, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 244, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190) – Článek 16 odst. 5 a čl. 17 odst. 1 – Nepřijetí opatření definujících požadavky na minimální kvalifikaci požadovanou pro zaměstnance pověřené znovuzískáváním, recyklací, regenerací a zneškodňováním regulovaných látek uvedených v článku 2 nařízení a obsažených v chladicích a klimatizačních zařízeních, tepelných čerpadlech, systémech protipožární ochrany a hasicích přístrojích – Nepřijetí možných preventivních opatření za účelem odstranění a maximálního omezení úniků regulovaných látek a neexistence kontrol týkajících se případné přítomnosti úniků
   Výrok

               1)

               Belgické království

                           —

                           tím, že opomenulo definovat požadavky na minimální kvalifikaci požadovanou pro určité zaměstnance pověřené znovuzískáváním, recyklací, regenerací a zneškodňováním regulovaných látek podle čl. 16 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, a

                           —

                           tím, že pokud jde o region Valonsko, nepřijalo veškerá možná preventivní opatření za účelem odstranění a maximálního omezení úniků regulovaných látek, jakož i neprováděním ročních kontrol týkajících se případné přítomnosti úniků podle čl. 17 odst. 1 nařízení č. 2037/2000,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z uvedených ustanovení tohoto nařízení.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-98/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S v. Skatteministeriet (Šestá směrnice o DPH — Článek 19 odst. 2 — Výpočet odpočitatelného podílu — Vyloučení výše obratu vztahující se k dodáním investičního majetku, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku — Pojem investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku — Vozidla pořízená leasingovou společností za účelem jejich pronájmu a následného prodeje po skončení leasingové smlouvy)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-98/07) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 19 odst. 2 - Výpočet odpočitatelného podílu - Vyloučení výše obratu vztahující se k dodáním investičního majetku, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku - Pojem „investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku“ - Vozidla pořízená leasingovou společností za účelem jejich pronájmu a následného prodeje po skončení leasingové smlouvy)
   (2008/C 107/12)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Højesteret
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S

      Žalovaný: Skatteministeriet
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Højesteret – Výklad čl. 19 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01) – Výpočet odpočitatelného podílu – Zahrnutí nebo nezahrnutí výše obratu týkající se prodeje vozidel leasingové společnosti po skončení leasingových smluv
   Výrok
   Článek 19 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku“, nezahrnuje vozidla, která leasingová společnost pořizuje, aby je jako ve věci v původním řízení pronajala a poté po skončení leasingových smluv prodala, pokud je prodej uvedených vozidel při skončení těchto smluv nedílnou součástí obvyklých hospodářských činností tohoto podniku.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-181/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Sharif University of Technology v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Přípustnost — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávné posouzení“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Sharif University of Technology v. Rada
   (Věc T-181/13) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
   2014/C 282/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sharif University of Technology (Teherán, Írán) (zástupce: M. Happold, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím jméno žalobkyně zařazeno na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55) v rozsahu, v němž bylo tímto prováděcím nařízením jméno žalobkyně zařazeno na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím zařazeno jméno žalobkyně do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.

               2)

               Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo tímto prováděcím nařízením zařazeno jméno Sharif University of Technology do přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.

               3)

               Účinky rozhodnutí 2012/829 a prováděcího nařízení č. 1264/2012 zůstávají vůči Sharif University of Technology zachovány po dobu dvou měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku.

               4)

               Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Sharif University of Technology.

      (1)  Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2005 ve věci T-354/03, Gemma Reggimenti proti Evropskému parlamentu (Úředníci — Náhrada výdajů za cestu vyživovaného dítěte — Rozdělení v případě rozvodu dvou manželů úředníků)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/28

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 16. února 2005
   ve věci T-354/03, Gemma Reggimenti proti Evropskému parlamentu (1)

   (Úředníci - Náhrada výdajů za cestu vyživovaného dítěte - Rozdělení v případě rozvodu dvou manželů úředníků)
   (2005/C 93/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-354/03, Gemma Reggimenti, úřednice Evropského parlamentu, s bydlištěm ve Woluwé-Saint-Lambert (Belgie), zastoupená C. Junionem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: L. G. Knudsen a A. Bencomo Weber, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 27. května 2003 potvrzeného dopisem ze dne 17. července 2003, kterým Parlament rozhodl podle článku 8 přílohy VII služebního řádu rozdělit od roku 2002 náhradu nákladů za cestu týkajících se dcery žalobkyně mezi dva rozvedené úředníky, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a O. Czúcz, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 16. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba je nepřípustná, pokud jde o paušální náhradu nákladů na cestu dřívějších než z roku 2002.

               2.

               Žaloba je rovněž nepřípustná v tom rozsahu, ve kterém obsahuje návrh na příkaz k zaplacení.

               3.

               Zbývající část návrhů žaloby je zamítnuta jako neopodstatněná.

               4.

               Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-213/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Ewald Burtscher proti Josefu Staudererovi (Volný pohyb kapitálu — Článek 56 ES — Postup prohlášení o nabytí stavebního pozemku — Zpětná neplatnost převodu v případě opožděného prohlášení nabyvatele)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/12

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-213/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Ewald Burtscher proti Josefu Staudererovi (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Článek 56 ES - Postup prohlášení o nabytí stavebního pozemku - Zpětná neplatnost převodu v případě opožděného prohlášení nabyvatele)
   (2006/C 36/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-213/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 29. dubna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 19. května 2004, v řízení Ewald Burtscher proti Josefu Staudererovi, Soudní dvůr (třetí senát) ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 1. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 56 odst. 1 ES brání uplatňování takové vnitrostátní právní úpravy, jako je zákon o převodech pozemků (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz) ze dne 23. září 1993, v pozměněném znění, na základě které pouhé opožděné předložení požadovaného prohlášení o nabytí způsobuje zpětnou neplatnost dotyčného převodu pozemku.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-689/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-689/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 078/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, agent)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupce: D. Majer, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. září 2015 (věc R 2491/2014-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a společností Excellent Brands JMI

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Marcas Costa Brava, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-371/06: Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Německo v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/24

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Německo v. Komise
   (Věc T-371/06)
   (2007/C 42/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, C. Schulze-Bahr, C. von Donat, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 4193 konečné ze dne 25. září 2006 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) na základě rozhodnutí Komise č. K(97) 1120 ze dne 7. května 1997 pro cíl 2 programu Severního Porýní – Vestfálska (EFRR č. 97.02.13.005);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise snížila příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro cíl 2 programu Severního Porýní – Vestfálska.
   Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje porušení čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1), jelikož nejsou dány podmínky pro snížení finančního příspěvku. V této souvislosti zejména uplatňuje, že odchylky od orientačního finančního plánu nepředstavují závažnou změnu programu.
   Žalobkyně uplatňuje, že i kdyby k závažné změně programu došlo, existuje předchozí souhlas Komise, který byl udělen na základě jejích „Pokynů pro účetní závěrku operačních opatření (1994-1999) strukturálních fondů“ (SEK (1999) 1316).
   Za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro snížení finančního příspěvku, žalobkyně žalované vytýká, že vzhledem k tomuto konkrétnímu programu neuplatnila svou posuzovací pravomoc. Podle žalobkyně by snížení bylo výsledkem správného posouzení pouze v případě, kdyby se při zohlednění provádění programu a dosažení cíle zdálo být odůvodněné celkově. Jelikož žalovaná svou posuzovací pravomoc neuplatnila, má žalobkyně za to, že se jedná i o vadu odůvodnění.
   Konečně napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy, jelikož tímto rozhodnutím byla žalobkyně nucena znovu podat žalobu proti rozhodnutí, které bylo soudně projednávané v době podání žaloby.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1).


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. března 2005 ve věci C-90/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (Nesplnění povinnosti státem — Čl. 7 odst. 1 směrnice 1999/32/ES — Nepředložení zprávy o obsahu síry v kapalných palivech používaných na vnitrostátním území)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 3. března 2005
   ve věci C-90/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Čl. 7 odst. 1 směrnice 1999/32/ES - Nepředložení zprávy o obsahu síry v kapalných palivech používaných na vnitrostátním území)
   (2005/C 106/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-90/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Schieferer a G. Valero Jordana) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem podle článku 226 ES podaná dne 23. února 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk (zpravodaj) a P. Kūris, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 3. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rakouská republika tím, že opomněla před 30. červnem 2002 předložit zprávu za rok 2001, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004


title: Věc C-428/12: Žaloba podaná dne 20. září 2012 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/15

         Žaloba podaná dne 20. září 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-428/12)
   2012/C 379/26
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martin a G. Wilms, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje Soudnímu dvoru, aby:

               —

               určil, že Španělské království tím, že ve vyhlášce FOM/734/2007, ze dne 20. března 2007, kterou se stanoví prováděcí pravidla k zákonu o uspořádání pozemní dopravy v oblasti vydávání povolení k přepravě zboží po silnicích, stanovilo k získání „povolení k provozování soukromé doplňkové dopravy zboží“ povinnost mít ve vozovém parku alespoň jedno vozidlo, od jehož první registrace neuplynulo více než pět měsíců, a tím, že tuto povinnost neodůvodnilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 34 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Povinnost podniku mít k získání „povolení k provozování soukromé doplňkové dopravy zboží“ ve svém vozovém parku alespoň jedno vozidlo, od jehož první registrace neuplynulo více než pět měsíců, představuje opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu, které je v rozporu s článkem 34 Smlouvy o fungování Evropské unie. Toto omezení není odůvodněno žádným z důvodů obecného zájmů uvedených v článku 36 SFEU ani naléhavým požadavkem.
   K existenci omezení volného pohybu zboží Komise uvádí, že dotčený předpis v praxi omezuje dovoz vozidel již jednou registrovaných v jiných členských státech ve větší míře než nabývání vozidel registrovaných ve Španělsku. Kromě toho je tento předpis vzhledem k tomu, že vozidla registrovaná v jiných členských státech splňují evropské, respektive vnitrostátní technické požadavky k používání v členských státech původu, v rozporu se zásadou vzájemného uznávání, neboť je-li vozidlo způsobilé k provozu v jiném členském státě, musí být způsobilé k provozu i ve Španělsku. Dané opatření představuje navíc takové omezení v používání, jaké Soudní dvůr Evropské unie přezkoumával v rozsudcích ze dne 10. února 2009, Komise v. Itálie (C-110/05, Sb. rozh. 2009, s. I-519) a ze dne 4. června 2009, Mickelsson a Roos (C-142/05, Sb. rozh. 2009, s. I-4273).
   K odůvodněním uváděným Španělským královstvím, a sice bezpečnost silničního provozu a ochrana životního prostředí, poznamenává Komise, že sporný předpis je nepřiměřený sledovaným cílům a k jejich dosahování nepřispívá důsledně ani systematicky.
   Skutečnost, že od první registrace vozidla neuplynulo více než pět měsíců, neukazuje ani na to, že je technicky vhodné k podnikatelským činnostem, ani na to, jaký je vliv jeho používání na životní prostředí. Naproti tomu technická kontrola by umožnila, alespoň do určité míry, zjistit technický stav vozidla a představovala by méně omezující opatření. Stejně tak na základě posouzení technických vlastností vozidla by spolu s jeho případnou technickou kontrolou mělo být možné zhodnocení míry, v jaké toto vozidlo znečišťuje životní prostředí.
   Kromě toho není jasné, proč Španělské království stanoví maximální stáří alespoň jednoho vozidla na pět měsíců, ale u ostatních vozidel náležejících do téhož vozového parku nestanoví žádné omezení krom toho, že průměrné stáří vozového parku nesmí být vyšší než šest let.


title: Věc T-687/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-687/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 078/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupkyně: D. Majer, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2015 (věc R 2757/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a Excellent Brands JMI

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Marcas Costa Brava, SL, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-39/06: Žaloba podaná dne  3. února 2006  – Transcatab S.p.A, v likvidaci v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/35

         Žaloba podaná dne 3. února 2006 – Transcatab S.p.A, v likvidaci v. Komise
   (Věc T-39/06)
   (2006/C 86/72)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Transcatab S.p.A, v likvidaci (Caserta, Itálie) (zástupci: Cristoforo Osti, Alessandra Prastaro, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit čl. 1 první pododstavec rozhodnutí Komise K (2005) 4012 konečné ze dne 20. října 2005 v rozsahu, v němž měla Komise za to, že Standard Commercial Corporation (SCC) (a tedy Alliance One) musí být považována za společně a nerozdílně odpovědnou za porušení článku 81 ES, kterých se dopustila Transcatab;

               —

               snížit v důsledku toho pokutu uloženou Transcatab;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených Transcatab.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí, které je předmětem této věci, je stejné jako rozhodnutí ve věci T-11/06, Tabacchi v. Komise. Pokud jde o žalobkyni, toto rozhodnutí prohlásilo společnost Alliance One International za společně a nerozdílně odpovědnou jako podnik, který jako poslední ovládal Transcatab.
   Žalobkyně na podporu svých návrhových žádání uplatňuje, že Komise:

               —

               se dopustila pochybení tím, že prohlásila Alliance One International za odpovědnou za jednání Transcatab. Žalovaná zejména nedodržela zásady týkající se důkazního břemene, neprokázala vliv uplatňovaný Alliance One International, a tudíž překročila hranici 10 % obratu;

               —

               posoudila neprávem dotčené porušení jako velmi vážné a nikoliv, nanejvýše, jako vážné, z důvodu prakticky nulového dopadu dohody na relevantní trh, na primární trh a spotřebitele, jakož i omezené velikosti relevantního geografického trhu;

               —

               porušila zásady proporcionality a rovného zacházení tím, že stanovila jako základní částku pokuty výši 10 milionů eur;

               —

               měla rozlišovat mezi jednáními v období 1995-1998 a jednáními v následujícím období a považovat Transcatab za odpovědnou pouze ve vztahu k jednáním za prvně uvedené období. Komise totiž tím, že považovala žalobkyni odpovědnou rovněž za jednání v období 1999-2002, porušila zásadu rovného zacházení, jelikož uznala pro sdružení za polehčující okolnost existenci nejasného právního rámce, aniž by použila tutéž polehčující okolnost pro zpracovatelské podniky;

               —

               porušila zásadu non bis in idem tím, že uložila Transcatab a ostatním zpracovatelským podnikům pokutu nejdříve jako členům Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani a poté jako jednotlivým zpracovatelským podnikům.

               —

               měla neprávem za to, že nelze použít žádnou z polehčujících okolností, kterých se dovolává žalobkyně, jako jsou její spolupráce, neuplatnění dohod, jejich přerušení nebo existenci rozumné pochybnosti, pokud jde o to, zda sporné jednání má charakter porušení.


title: Věc C-219/08: Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/15

         Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-219/08)
   (2008/C 183/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že vyžaduje v případě vysílání pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích států, podniky Společenství v rámci poskytování služeb:

                           a)

                           povolení udělené před výkonem hospodářské činnosti;

                           b)

                           aby povolení k pobytu vydané ve státě usazení zaměstnavatele bylo platné ještě tři měsíce po ukončení poskytování služeb;

                           c)

                           že pracovník musí být zaměstnán u téhož zaměstnavatele, který je poskytovatelem služeb, nejméně šest měsíců před vysláním,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise v podstatě poukazuje na to, že požadavky uložené žalovaným v případě vysílání pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích států, poskytovateli služeb usazenými v jiném členském státě než v Belgii, omezují volný pohyb služeb a zároveň diskriminují tyto poskytovatele oproti jejich soutěžitelům usazeným na belgickém území.
   Ve svém prvním žalobním důvodu Komise tvrdí, že systém povolení uděleného před výkonem hospodářské činnosti představuje nepřiměřenou překážku volného pohybu služeb. Krom toho tato překážka nemůže být odůvodněna ani žádným důvodem obecného zájmu, ani odkazem na pravidla schengenského acquis.
   Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně zpochybňuje nepřiměřený charakter požadavku, podle něhož povolení k pobytu vydané ve státě usazení zaměstnavatele musí být platné až tři měsíce po ukončení poskytování služeb.
   Ve svém třetím žalobním důvodu Komise zdůrazňuje, že přes legislativní změny, které žalovaný provedl v kladném směru, podmínka, podle níž pracovník musí být zaměstnán u téhož zaměstnavatele, jenž je poskytovatelem služeb, nejméně šest měsíců před vysláním, představuje neodůvodnitelné omezení volného pohybu služeb.


title: Věc C-325/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 6. července 2010 — Doux Geflügel GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 6. července 2010 — Doux Geflügel GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-325/10)
   ()
   2010/C 274/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Doux Geflügel GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Předběžná otázka

   Musí být kuřata podpoložky 0207 12 10 (1) kombinované nomenklatury beze zbytku oškubaná, nebo může po provedení strojového oškubání na jatečně upraveném těle ještě zůstat několik malých stvolů, pírek, špiček brk a chloupků?

      (1)  Úř. věst. L 338, 30.12.1999, s. 1.


title: Věc C-422/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2011 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. května 2011 ve věci T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2011 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 23. května 2011 ve věci T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej v. Komise
   (Věc C-422/11 P)
   2011/C 311/37
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (zástupci: D. Dziedzic-Chojnacka a D. Pawłowska)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

   Navrhovatel navrhuje

               —

               zrušit usnesení Tribunálu a vrátit věc Tribunálu Evropské unie k novému projednání,

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Žaloba byla odmítnuta z důvodu, že právní zástupci (radcowie prawni), kteří zastupovali Prezesa Urzędu Komunikacji Elektronicznej (předsedu úřadu pro elektronickou komunikaci), byli s tímto úřadem v pracovním poměru, což podle názoru Tribunálu vylučovalo možnost, aby byl žalobce před Tribunálem zastoupen těmito právními zástupci.
   Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej uplatňuje proti napadenému usnesení tyto důvody kasačního opravného prostředku:

               Zaprvé Tribunál porušil čl. 19 odst. 3 a 4, ve spojení s čl. 53 odst. 1 statutu, jakož i ve spojení s čl. 254 odst. 6 SFEU a článkem jednacího řádu Tribunálu (dále jen „jednací řád“) tím, že provedl nesprávný výklad prvně uvedeného ustanovení a vycházel z předpokladu, že se toto ustanovení neuplatní na právní zástupce, kteří účastníka řízení zastupují před Tribunálem na základě uzavřené pracovní smlouvy.

               Zadruhé Tribunál porušil čl. 67 odst. 1 SFEU, ve spojení s článkem 113 jednacího řádu, jelikož nezohlednil odlišný právní systém a právní tradici členského státu a žalobu zamítl z důvodu, že právní zástupci, kteří jsou v pracovním vztahu, mají nižší stupeň nezávislosti než právní zástupci, kteří vykonávají činnost v rámci kanceláře nezávislé na zastupované osobě.

               Zatřetí Tribunál porušil čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, ve spojení s čl. 4 odst. 1 SEU, jakož i ve spojení s článkem 113 jednacího řádu tím, že vycházel z předpokladu, že ustanovení Smluv připouštějí rozlišování ohledně rozsahu oprávnění právních zástupců v oblasti zastupovaní před Tribunálem, přestože právo Společenství žádné takové rozlišování nestanoví a na Unii nebyla v této oblasti na základě Smluv přenesená žádná pravomoc.

               Začtvrté Tribunál porušil čl. 5 odst. 4 SEU, ve spojení s článkem 113 jednacího řádu tím, že rozhodl, že za účelem dosažení cílů Smluv nemohou právní zástupci, kteří jsou v pracovním poměru, zastupovat před Tribunálem účastníka řízení.

               Zapáté se Tribunál dopustil procesní vady, jelikož napadené usnesení dostatečně neodůvodnil.


title: Věc F-72/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. září 2015 – Anagnostu a další v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Povyšovací řízení 2010 a 2011 — Referenční sazby násobení — Článek 6 odst. 2 služebního řádu — Přechodná opatření pro období od 1. května 2004 do 30. dubna 2011 — Článek 9 přílohy XIII služebního řádu — Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu — Stanovení limitů pro povýšení — Nezařazení na seznam povýšených úředníků — Právní zájem na podání žaloby“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. září 2015 – Anagnostu a další v. Komise
   (Věc F-72/11) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšovací řízení 2010 a 2011 - Referenční sazby násobení - Článek 6 odst. 2 služebního řádu - Přechodná opatření pro období od 1. května 2004 do 30. dubna 2011 - Článek 9 přílohy XIII služebního řádu - Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 služebního řádu - Stanovení limitů pro povýšení - Nezařazení na seznam povýšených úředníků - Právní zájem na podání žaloby“)
   (2015/C 363/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Anastasios Anagnostu (Woluwe-Saint-Pierre, Belgie) a 24 dalších žalobců (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: J. Currall, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí o stanovení limitů pro povýšení v povyšovacích řízeních 2010 a 2011 do platových tříd AD13 a AD14 a zadruhé na zrušení seznamu úředníků povýšených do platových tříd AD13 a AD14 v povyšovacím řízení 2010 a zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým odmítla povýšit větší počet dalších úředníků do platových tříd AD12 a AD13.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. listopadu 2010 o nepovýšení A. Antoulase, D. Bruni, D. Nicolaidou-Kallergis a A. Xanthopoulose se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese čtyři pětadvacetiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětadvacetiny nákladů řízení vynaložených žalobci.

               4)

               Žalobci s výjimkou A. Antoulase, D. Bruni, D. Nicolaidou-Kallergis a A. Xanthopoulose ponesou dvacet jedna pětadvacetin vlastních nákladů řízení a nahradí dvacet jedna pětadvacetin nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1. 10. 2011, s. 20.


title: Věc T-209/06: Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/11

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise
   (Věc T-209/06)
   (2006/C 249/28)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals, Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren, Willem Plomp, působící pod obchodní firmou Plomps Vogelhandel a Marinus Borgstein (zástupce: J. Wouters, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2006, oznámené pod č. 2006/522/ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně jsou jednak sdružením, které zastupuje zájmy dovozců a vývozců ptáků a domácích zvířat, a jednak dovozci a vývozci mj. ptáků. Napadají rozhodnutí Komise 2006/522/ES (1).
   Žalobkyně mají za to, že napadené rozhodnutí není nezbytným opatřením, jelikož platná karanténní opatření poskytují dostatečnou ochranu.
   Rozhodnutí je krom toho v rozporu se zásadou obezřetnosti, jelikož Komise nevycházela z co možná nejpodrobnějšího vědeckého hodnocení.
   Vzhledem ke skutečným okolnostem rozhodnutí, a to infekci ptáků z Tchaj-wanu spojenou s influenzou ptáků, je úplný zákaz dovozu nepřiměřený.
   Krom toho Komise zneužila své pravomoci, jelikož skutečným důvodem prodloužení ochranných opatření bylo přání Komise počkat na výsledek zprávy Komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
   Krom toho jsou tato opatření diskriminační, jelikož drůbež nespadá do rozsahu působnosti.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství [oznámeno pod č. K (2006) 3303] (text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 205, s. 28).


title: Věc T-350/07 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – FMC Chemical a další v. Komise ( Předběžné opatření — Směrnice 91/414/EHS — Žádost o odklad výkonu — Přípustnost — Nedostatek naléhavosti )

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/23

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2007 – FMC Chemical a další v. Komise
   (Věc T-350/07 R)
   („Předběžné opatření - Směrnice 91/414/EHS - Žádost o odklad výkonu - Přípustnost - Nedostatek naléhavosti“)
   (2008/C 37/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: FMC Chemical (Brusel, Belgie), Arysta Lifescience SAS (Noguères, Francie), Belchim Crop Protection NV (Londerzeel, Belgie), FMC Foret, SA (Sant Cugat de Valles, Španělsko), F&N Agro Slovensko spol. s r.o. (Bratislava, Slovensko), F&N Agro Česká republika spol. s r.o. (Praha, Česká republika), F&N Agro Polska sp. z o.o. (Varšava, Polsko) a FMC Corp. (Filadelfie, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a B. Doherty, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žádost o odklad výkonu rozhodnutí Komise 2007/416/ES ze dne 13. června 2007 o nezařazení karbofuranu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku (Úř. věst. L 156, s. 30) do vyhlášení rozsudku v hlavním řízení.
   Výrok

               1)

               Žádost o předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.