title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím senátem pro správní záležitosti dne 18. prosince 2019 ve věci Adpublisher AG v. K (Věc E-12/19) 2020/C 110/09

text:
               2.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 110/10

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená odvolacím senátem pro správní záležitosti dne 18. prosince 2019 ve věci Adpublisher AG v. K
      (Věc E-12/19)
      (2020/C 110/09)
      Dne 23. prosince 2019 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal dne 18. prosince 2019 odvolací senát pro správní záležitosti (Beschwerdekommission für Verwaltungheelegenheiten) ve věci Adpublisher AG v. K v souvislosti s těmito otázkami:

                  1.

                  Vyplývá z nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) nebo z jiného ustanovení práva EHP, že se může na základě obecného nařízení o ochraně osobních údajů postupovat v obecném sporném řízení k projednání stížnosti, aniž by se zpřístupnilo jméno a adresa stěžovatele v řízení o stížnosti?
                  Pokud je odpověď na otázku kladná: Je v tomto případě nezbytné, aby byl pro anonymizaci prokázán alespoň prima facie oprávněný důvod, nebo se pro anonymizaci nevyžadují žádné důvody?

                  2.

                  Musí členský stát ve svých vnitrostátních procesních právních předpisech zajistit, aby v rámci řízení o stížnosti podle článku 77 obecného nařízení o ochraně osobních údajů byla všechna řízení u dalších odvolacích orgánů pro subjekt údajů bezplatná a aby subjektu údajů nebylo možné uložit ani úhradu nákladů řízení?

                  3.

                  Je-li odpověď na otázku č. 1 kladná a odpověď na otázku č. 2 záporná, což znamená, že podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů lze postupovat v obecném sporném řízení za účelem projednání stížnosti, aniž by se uvedlo jméno a adresa stěžovatele v řízení o stížnosti, a není zapotřebí, aby vnitrostátní procesní právní předpisy stanovily, že jsou v rámci řízení o stížnosti podle článku 77 obecného nařízení o ochraně osobních údajů všechna řízení u dalších vnitrostátních odvolacích orgánů pro subjekt údajů bezplatná, vyvstává otázka, jak lze vykonat rozhodnutí, které je výsledkem řízení o stížnosti a které subjektu údajů – jenž však zůstává anonymní – nařizuje úhradu nákladů řízení?


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Výborem pro vyřizování stížností v oblasti zadávání veřejných zakázek ze dne 18. prosince 2019 ve věci Hraðbraut ehf. v. mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. a Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. (Věc E-13/19) 2020/C 110/10

text:
               2.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 110/11

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená Výborem pro vyřizování stížností v oblasti zadávání veřejných zakázek ze dne 18. prosince 2019 ve věci Hraðbraut ehf. v. mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. a Menntaskóli Borgarfjarðar ehf.
      (Věc E-13/19)
      (2020/C 110/10)
      Dne 23. prosince 2019 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko, kterou Soudnímu dvoru ESVO podal dne 18. prosince 2019 Výbor pro vyřizování stížností v oblasti zadávání veřejných zakázek (kærunefnd útboðsmála) ve věci Hraðbraut ehf. v. mennta- og menningarmálaráðuneytið, Verzlunarskóli Íslands ses., Tækniskólinn ehf. a Menntaskóli Borgarfjarðar ehf. v souvislosti s těmito otázkami:

                  1.

                  Považuje se smlouva, kterou ministerstvo uzavře se subjektem, jenž může na základě licence působit jako vyšší střední škola, ve které se daný subjekt zavazuje poskytovat žákům a učitelům služby a vybavení, jež jsou obvyklé na úrovni vyššího sekundárního vzdělání, a která za to přiznává finanční příspěvek, za smlouvu o veřejných zakázkách na služby ve smyslu směrnice 2014/24/EU (viz zejména čl. 2 odst. 1 bod 9)?

                  2.

                  Představují služby popsané v otázce č. 1 sociální služby nebo jiné zvláštní služby ve smyslu článku 74 směrnice 2014/24/EU, a je-li tomu tak, použijí se, pokud jde o režim zadávání veřejných zakázek, ustanovení kapitoly I hlavy III směrnice?

                  3.

                  Má pro účely odpovědi na otázky č. 1 a 2 význam, je-li úhrada za dotčené služby stanovena rozpočtovými právními předpisy islandského parlamentu nebo v souladu s rozhodnutím ministra na základě použitelných vnitrostátních právních předpisů a pravidel?

                  4.

                  Má ministr školství, vědy a kultury povinnost použít zadávací řízení na základě směrnice 2014/24/EU, pokud jde o zakázku na poskytování služeb zahrnujících provoz škol a výuku na vyšší sekundární úrovni, za které jsou vypláceny finanční příspěvky?


title: Věc T-605/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2020 – ZF v. Komise („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Důchod – Rozhodnutí o stanovení nároků na důchod – Důchodové výplatní listy – Žaloba na neplatnost – Lhůta pro podání stížnosti – Opožděnost – Čistě potvrzující akt – Částečná nepřípustnost – Vydání bezdůvodného obohacení – Zařazení do platové třídy a platového stupně – Koeficient násobení – Zrušení aktu stiženého vadou protiprávnosti jeho autorem ab initio – Legitimní očekávání – Přiměřená lhůta“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/6

      Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2020 – ZF v. Komise
      (Věc T-605/18) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Důchod - Rozhodnutí o stanovení nároků na důchod - Důchodové výplatní listy - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání stížnosti - Opožděnost - Čistě potvrzující akt - Částečná nepřípustnost - Vydání bezdůvodného obohacení - Zařazení do platové třídy a platového stupně - Koeficient násobení - Zrušení aktu stiženého vadou protiprávnosti jeho autorem ab initio - Legitimní očekávání - Přiměřená lhůta“)
      (2020/C 114/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZF (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Mongin a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení oznámení ze dne 30. listopadu 2017, kterým Úřad Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) pozměnil s účinkem od 1. dubna 2015 nároky žalobce na starobní důchod, jakož i oznámení ze dne 31. ledna 2018, jímž žalobce informoval o výši zůstatku u pohledávek, které má vůči němu Evropská unie.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených ZF.

         (1)  Úř. věst. C 455, 17.12.2018.


title: Věc T-159/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Bog-Fran v. EUIPO – Fabryki Mebli „Forte“ (Nábytek) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující nábytek – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru – Důkaz o zpřístupnění veřejnosti – Článek 7 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 6/2002“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/7

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Bog-Fran v. EUIPO – Fabryki Mebli „Forte“ (Nábytek)
      (Věc T-159/19) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující nábytek - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru - Důkaz o zpřístupnění veřejnosti - Článek 7 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 6/2002“)
      (2020/C 114/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bog-Fran sp. z o.o. sp.k. (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Mikosza, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Gája a H. O’Neill, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fabryki Mebli „Forte“ S.A. (Ostrów Mazowiecka, Polsko) (zástupce: H. Basiński, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2019 (věc R 291/2018-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Bog-Fran a Fabryki Mebli „Forte“.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 14. ledna 2019 (věc R 291/2018-3) týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Bog-Fran sp. z o.o. sp. k. a Fabryki Mebli „Forte“ S.A. se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Bog-Fran.

                  4)

                  Společnost Fabryki Mebli „Forte“ ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6. 5. 2019.


title: Věc T-202/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Knaus Tabbert v. EUIPO – Carado (CaraTour) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CaraTour – Starší slovní ochranná známka Evropské unie Carado – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/7

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Knaus Tabbert v. EUIPO – Carado (CaraTour)
      (Věc T-202/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CaraTour - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Carado - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 114/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Německo) (zástupkyně: N. Maenz, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Německo) (zástupce: A. Otto, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2019 (věc R 506/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Carado a Knaus Tabbert.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Knaus Tabbert GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc T-203/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Knaus Tabbert v. EUIPO – Carado (CaraTwo) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CaraTwo – Starší slovní ochranná známka Evropské unie Carado – Relativní důvod pro zamítnutí – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/8

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2020 – Knaus Tabbert v. EUIPO – Carado (CaraTwo)
      (Věc T-203/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie CaraTwo - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Carado - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 114/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Německo) (zástupkyně: N. Maenz, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Německo) (zástupce: A. Otto, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. ledna 2019 (věc R 851/2018-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Carado a Knaus Tabbert.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Knaus Tabbert GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27. 5. 2019.


title: Věc T-212/19: Usnesení Tribunálu ze dne 5. února 2020 – Apple v. EUIPO (Stylus) („(Průmyslový) vzor Společenství – Rozdělení přihlášky, kterým se napravuje pochybení, jež vedlo k zamítnutí zápisu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/9

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. února 2020 – Apple v. EUIPO (Stylus)
      (Věc T-212/19) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Rozdělení přihlášky, kterým se napravuje pochybení, jež vedlo k zamítnutí zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2020/C 114/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Hanne a D. Botis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. ledna 2019 (věc R 2533/2017-3) týkajícímu se přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství znázorňujícího stylus.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnosti Apple Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc T-214/19: Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2020 – Fleximed v. EUIPO – docPrice (Fleximed) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie Fleximed – Starší slovní ochranná známka Evropské unie mediFLEX – Relativní důvod pro zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/9

      Usnesení Tribunálu ze dne 7. února 2020 – Fleximed v. EUIPO – docPrice (Fleximed)
      (Věc T-214/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Fleximed - Starší slovní ochranná známka Evropské unie mediFLEX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2020/C 114/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fleximed AG (Triesen, Lichtenštejnsko) (zástupce: M. Gail, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Söder, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: docPrice GmbH (Koblenz, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2019 (věc R 1121/2018-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi docPrice a Fleximed.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.

                  2)

                  Společnosti Fleximed AG se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc T-36/20: Žaloba podaná dne 22. ledna 2020 – IF v. Parlament

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/10

      Žaloba podaná dne 22. ledna 2020 – IF v. Parlament
      (Věc T-36/20)
      (2020/C 114/09)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: IF (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 16. dubna 2019 o zbavení žalobce funkce zástupce generálního tajemníka Aliance liberálů a demokratů pro Evropu;

                  —

                  uložil žalovanému, aby uhradil částku 50 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, která mu vznikla, spolu s úroky v zákonné sazbě až do úplného uhrazení;

                  —

                  uložil žalovanému, aby uhradil částku 1 000 eur jako nápravu nemožnosti obnovit předchozí právní stav žalobce, spolu s úroky v zákonné sazbě až do úplného uhrazení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti autora aktu a porušení zásady „dodržování stejného postupu“.

                              —

                              V tomto ohledu je tvrzeno, že napadené rozhodnutí bylo přijato předsednictvím skupiny, zatímco mělo být přijato její kanceláří.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut předtím, než je vůči němu přijato opatření, které může nepříznivě zasáhnout do jeho právní situace.

                              —

                              V tomto ohledu je tvrzeno, že žalobce neměl příležitost užitečně uplatnit své stanovisko před přijetím napadeného rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva každé osoby na nestranné, spravedlivé a pečlivé vyřízení jejích věcí a z nedostatečného odůvodnění.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že:

                                          —

                                          před přijetím napadeného rozhodnutí nebyly pečlivě a nestranně předloženy předsednictvu veškeré relevantní skutečnosti projednávaného případu,
                                          a

                                          —

                                          tím, že předsednictvo schválilo zprávu generálního tajemníka skupiny ze dne 12. dubna 2019, která obsahovala nesprávné odůvodnění, způsobilo, že napadené rozhodnutí je stiženo stejnou vadou.


title: Věc T-50/20: Žaloba podaná dne 29. ledna 2020 – PNB Banka v. ECB

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/11

      Žaloba podaná dne 29. ledna 2020 – PNB Banka v. ECB
      (Věc T-50/20)
      (2020/C 114/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: PNB Banka AS (Riga, Lotyšsko) (zástupce: O. Behrends, advokát)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB ze dne 19. listopadu 2019, ve kterém ECB odmítla vyhovět žádosti o udělení pokynu správci PNB Banky, aby poskytl přístup do banky, k jejím informacím, zaměstnancům a zdrojům;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že ECB nesprávně vycházela z toho, že požadovaný pokyn nespadá do jejích pravomocí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila právo banky na účinný prostředek nápravy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadeným rozhodnutím bylo porušeno právo banky být slyšena.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila právo banky na náležitě odůvodněné rozhodnutí.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu nemo auditur, protože jmenování správce a zásah do zastupování banky její správní radou jako jejím zákonným zástupcem je důsledkem pochybení ze strany ECB.


title: Věc T-53/20: Žaloba podaná dne 30. ledna 2020 – IMI 2 Joint Undertakings v. CHS

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/12

      Žaloba podaná dne 30. ledna 2020 – IMI 2 Joint Undertakings v. CHS
      (Věc T-53/20)
      (2020/C 114/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: IMI 2 Joint Undertakings (zástupci: D. Waelbroeck, A. Duron a F. Federici, advokáti)

         Žalovaná: Choice Healthcare Solutions Ltd (Cardiff, Spojené království)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  nařídil žalované, aby žalobci nahradila částku 128 996,04 eura spolu s úroky, v souvislosti s grantovou dohodou 115011 týkající se projektu „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD“, úročenou sazbou Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace ve výši 3,5 % ode dne 23. července 2019 až do dne přijetí žalobcem finančních prostředků, které mají být nahrazeny;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce uzavřel se žalovanou grantovou dohodu týkající se projektu „PROactive – Physical Activity as a Crucial Patient Reported Outcome in COPD“.
      Na podporu své žaloby podané na základě článku 272 Smlouvy o fungování Evropské unie žalobce tvrdí, že žalovaná porušila podmínky uvedené dohody, pokud jde o výdaje, jež vynaložila.


title: Věc T-71/20: Žaloba podaná dne 6. února 2020 – Puma v. EUIPO – CAMäleon (PUMA System)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/12

      Žaloba podaná dne 6. února 2020 – Puma v. EUIPO – CAMäleon (PUMA System)
      (Věc T-71/20)
      (2020/C 114/12)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. GonzálezBueno Catalán de Ocón, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CAMäleon Produktionsautomatisierung GmbH (Dettenhausen, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: přihláška slovní ochranné známky Evropské unie PUMA-System – přihláška č. 16 786 907

         Řízení před EUIPO: námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. listopadu 2019 ve věci R 404/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení zásady řádné správy,

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), článku 94 a čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-81/20: Žaloba podaná dne 11. února 2020 – Klose v. EUIPO (Znázornění čtyřúhelníku se třemi barevnými segmenty)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/13

      Žaloba podaná dne 11. února 2020 – Klose v. EUIPO (Znázornění čtyřúhelníku se třemi barevnými segmenty)
      (Věc T-81/20)
      (2020/C 114/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Anne-Marie Klose (Hamburk, Německo) (zástupkyně: I. Seher, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie (Znázornění čtyřúhelníku se třemi barevnými segmenty) – Přihláška č. 18 019 599

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2019, ve věci R 1955/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-83/20: Žaloba podaná dne 12. února 2020 – bonnanwalt v. EUIPO – Bayerischer Rundfunk a další (tagesschau)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/14

      Žaloba podaná dne 12. února 2020 – bonnanwalt v. EUIPO – Bayerischer Rundfunk a další (tagesschau)
      (Věc T-83/20)
      (2020/C 114/14)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: bonnanwalt Vermögens- und Beteiligungsgesellschaft mbH (Bonn, Německo) (zástupce: T. Wendt, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bayerischer Rundfunk (Mnichov, Německo), Hessischer Rundfunk (Frankfurt nad Mohanem, Německo), Mitteldeutscher Rundfunk (Lipsko, Německo), Norddeutscher Rundfunk (Hamburk, Německo), Rundfunk Berlin-Brandenburg (Berlín, Německo), Saarländischer Rundfunk (Saarbrücken, Německo), Südwestrundfunk (Mohuč, Německo), Westdeutscher Rundfunk Köln (Kolín nad Rýnem, Německo), Radio Bremen (Brémy, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelky sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie tagesschau – Ochranná známka Evropské unie č. 10 237 543

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2019, ve věci R 1487/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zrušil unijní ochrannou známku č. 10 237 543 s účinkem od 15. listopadu 2017 také ohledně služeb „Vysílání zpravodajských pořadů a programů“;

                  —

                  uložil majitelkám ochranných známek náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem a tohoto řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení podstatných formálních náležitostí (požadavek odůvodnění);

                  —

                  Porušení čl. 18 odst. 1 věty první nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-84/20: Žaloba podaná dne 12. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/15

      Žaloba podaná dne 12. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Věc T-84/20)
      (2020/C 114/15)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Qx World Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Á. László a A. Cserny, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Maďarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie EDUCTOR – Ochranná známka Evropské unie č. 11 043 296

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. listopadu 2019, ve věci R 1310/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, aby bylo zrušeno prvostupňové rozhodnutí a věc vrácena zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení;

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí i prvostupňové rozhodnutí a vrátil věc zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení podstatných formálních náležitostí.


title: Věc T-85/20: Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/15

      Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (EDUCTOR)
      (Věc T-85/20)
      (2020/C 114/16)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Qx World Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Á. László a A. Cserny, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Maďarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie EDUCTOR – Ochranná známka Evropské unie č. 12 250 593

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2019, ve věci R 1311/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, aby bylo zrušeno prvostupňové rozhodnutí a věc vrácena zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení;

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí i prvostupňové rozhodnutí a vrátil věc zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení podstatných formálních náležitostí.


title: Věc T-86/20: Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (SCIO)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/16

      Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Qx World v. EUIPO – Mandelay (SCIO)
      (Věc T-86/20)
      (2020/C 114/17)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Qx World Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Á. László a A. Cserny, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mandelay Kft. (Szigetszentmiklós, Maďarsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie SCIO – Ochranná známka Evropské unie č. 11 191 194

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2019, ve věci R 1312/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí tak, aby bylo zrušeno prvostupňové rozhodnutí a věc vrácena zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení;

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí i prvostupňové rozhodnutí a vrátil věc zrušovacímu oddělení EUIPO k dalšímu řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení podstatných formálních náležitostí.


title: Věc T-88/20: Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Rivière a další v. Parlament

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/17

      Žaloba podaná dne 13. února 2020 – Rivière a další v. Parlament
      (Věc T-88/20)
      (2020/C 114/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Jérôme Rivière (Nice, Francie) a dalších deset žalobců (zástupce: F. Wagner, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil slovní rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 13. ledna 2020, kterým se zakazuje, aby měli poslanci na stole státní vlajku;

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení a právního a skutkového zkreslení článku 10 jednacího řádu Evropského parlamentu, jakož i z porušení článku 4 Smlouvy o Evropské unii, a to zejména v souvislosti s tím, že malá vlajka, kterou umístí poslanec na svůj stůl, není transparent, ani reklamní panel. Přítomnost takové vlajky kromě toho neohrožuje hladký průběh činnosti Parlamentu, fungování jeho zařízení ani řádný průběh jednání v jednacím sále a nepředstavuje nevhodné jednání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení dřívější praxe Evropského parlamentu a zásady právní jistoty, kterou Soudní dvůr Evropské unie uznává ve své judikatuře jako „základní požadavek“.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, jelikož předseda nemá podle článku 22 jednacího řádu Evropského parlamentu sám pravomoc neudělit slovo poslanci z důvodu, který uvedl. Žalobci tvrdí, že otázky týkající se průběhu zasedání řeší Předsednictvo Evropského parlamentu.


title: Věc T-93/20: Žaloba podaná dne 17. února 2020 – Albert Darboven Holding v. EUIPO – (WINDSOR-CASTLE)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/18

      Žaloba podaná dne 17. února 2020 – Albert Darboven Holding v. EUIPO – (WINDSOR-CASTLE)
      (Věc T-93/20)
      (2020/C 114/19)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Albert Darboven Holding GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie WINDSOR-CASTLE – Přihláška č. 17 881 910

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2019, ve věci R 2448/2018-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí pozměnil v tom smyslu, že přihláška slovní ochranné známky Evropské unie „WINDSOR-CASTLE“ – přihláška č. 17 881 910 bude přijata pro účely zveřejnění i pro zboží „káva, čaj a jejich náhražky; pekárenské výrobky a cukrovinky“;
                  podpůrně

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-98/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Biochange Group v. EUIPO – Laubender (medical beauty research)

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/18

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Biochange Group v. EUIPO – Laubender (medical beauty research)
      (Věc T-98/20)
      (2020/C 114/20)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biochange Group GmbH (Bad Schlema, Německo) (zástupce: C. König, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laubender GmbH (Vídeň, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie medical beauty research – Ochranná známka Evropské unie č. 4 215 935

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. listopadu 2019, ve věci R 114/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Laubender GmbH, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 věty třetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-100/20: Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Junqueras i Vies v. Parlament

text:
               6.4.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/19

      Žaloba podaná dne 20. února 2020 – Junqueras i Vies v. Parlament
      (Věc T-100/20)
      (2020/C 114/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Oriol Junqueras i Vies (Sant Joan de Vilatorrada, Španělsko) (zástupce: A. Van den Eynde Adroer, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál rozhodl, že žaloba podaná proti napadenému aktu a jeho přílohám byla podána ve stanovené lhůtě, prohlásil ji za přípustnou, na základě předložených žalobních důvodů zrušil napadený akt předsedy Evropského parlamentu a uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Projednávaná žaloba je namířena proti rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 10. prosince 2019, kterým (s odkazem na jeho rozhodnutí ze dne 22. srpna 2019 napadené před Tribunálem Evropské unie, číslo věci T-734/19, Junquieras i Vies v. Parlament) odmítl vyřídit žádost o ochranu imunity podanou paní Dianou Riba i Giner, poslankyní Evropského parlamentu, ve prospěch poslance Evropského parlamentu pana Oriol Junqueras i Viesa.
      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod založený na porušení článku 39 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), čl. 3 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, článku 20, čl. 21 odst. 1 a 2, a čl. 41 odst. 1 a 2 Listiny, jakož i na nevyložení článků 7 a 9 jednacího řádu Evropského parlamentu v souladu s výše uvedenými ustanoveními.

                              —

                              V tomto ohledu je tvrzeno, že vstup Listiny v platnost jakožto primárního práva EU (a konkrétně jejích výše uvedených článků) přiznává poslancům Evropského parlamentu autonomní subjektivní práva vůči Evropskému parlamentu, jejichž projevem má být správný výklad článků 7 a 9 jednacího řádu Evropského parlamentu v tom smyslu, že na evropské úrovni je ochrana imunity poslanců Evropského parlamentu založena na rovnoprávnosti a zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti, nebo jejichž projevem jsou přinejmenším procesní práva, jež ukládají Evropskému parlamentu povinnost vyřídit žádost o ochranu imunity se zárukami, které uvedená práva chrání.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod založený na nedodržení rozsudku Soudního dvora ze dne 19. prosince 2019 (C-502/19, Junquieras i Vies) a práva na ochranu imunity v souladu s článkem 39 Listiny a článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství a článků 4 a 9 jednacího řádu Evropského parlamentu.

                              —

                              V tomto ohledu žalobce tvrdí, že Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku uznal, že žalobce měla postavení člena Evropského parlamentu a rozhodl, že bylo nutné požádat Evropský parlament o zbavení imunity. Soudní dvůr rovněž rozhodl, že vzhledem k tomu, že samotný Evropský parlament udělil žalobci postavení poslance Evropského parlamentu, byl v projednávaném případě přehlédnut rozsudek a porušena práva pana Junquerase jako poslance Evropského parlamentu v souladu s výše uvedenými články tím, že bylo odmítnuto rozhodnutí o žádosti o ochranu imunity.

                  3.

                  Třetí žalobní důvody založený na porušení článků 7 a 9 jednacího řádu Evropského parlamentu tím, že předseda Parlamentu nebyl příslušný k rozhodnutí o přípustnosti žádosti o ochranu imunity a tím, že nedodržel postup stanovený v těchto článcích.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že předseda Parlamentu nebyl příslušný k přijetí rozhodnutí o nepřípustnosti žádosti o ochranu imunity a že byly porušeny články 7 a 9 jednacího řádu Evropského parlamentu, jelikož nebyl dodržen v nich stanovený postup.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod založený na porušení článku 39 Listiny, článku 9 in totum Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie a článku 7 jednacího řádu Evropského parlamentu.

                              —

                              Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že tím, že nebyla chráněna imunita pana Junquerase a tím, že nebylo vyžadováno, aby se před Evropským parlamentem rozhodlo o žádosti o ochranu imunity, bylo právo na ochranu imunity přiznané článkem 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie porušeno v plném rozsahu.


title: Věc T-400/20: Žaloba podaná dne 29. června 2020 – El Corte Inglés v. EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)

text:
               10.8.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/37

      Žaloba podaná dne 29. června 2020 – El Corte Inglés v. EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)
      (Věc T-400/20)
      (2020/C 262/50)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rudolf Böckenholt GmbH & Co. KG (Ostbevern, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka LLOYD’S – Ochranná známka Evropské unie č. 2 957 132

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. dubna 2020 ve věci R 1119/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž toto rozhodnutí tím, že zamítá odvolání společnosti El Corte Inglés, S.A., potvrzuje rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým bylo částečně vyhověno návrhu na prohlášení neplatnosti č. 18 381 C, a potvrzuje částečné prohlášení neplatnosti ochranné známky Evropské unie č. 2 957 132 LLOYD’S (obrazové) pro „výrobky z těchto materiálů (kůže a imitace kůže), které nejsou zahrnuty do jiných tříd, s výjimkou kůže určené na výrobu obuvi“, zařazené do třídy 18;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení protistraně nebo protistranám, které s touto žalobou nesouhlasí.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.

                  —

                  Rozpor s rozhodnutím prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2009 v řízení R 562/2006-1.

                  —

                  Rozporuplnost a inkoherence rozhodnutí, pokud jde o argumenty, na nichž je založeno, a porušení čl. 32 písm. i) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430.


title: Věc C-113/19: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Luxaviation SA v. Ministre de l'Environnement („Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů – Směrnice 2003/87/ES – Pokuta za překročení emisí – Neexistence liberačního důvodu v případě skutečného držení nevyřazených povolenek, s výjimkou případu vyšší moci – Nemožnost upravit výši pokuty – Proporcionalita – Články 20, 41, 47 a čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie – Zásada ochrany legitimního očekávání“)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/2

      Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative – Lucembursko) – Luxaviation SA v. Ministre de l'Environnement
      (Věc C-113/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Pokuta za překročení emisí - Neexistence liberačního důvodu v případě skutečného držení nevyřazených povolenek, s výjimkou případu vyšší moci - Nemožnost upravit výši pokuty - Proporcionalita - Články 20, 41, 47 a čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie - Zásada ochrany legitimního očekávání“)
      (2020/C 320/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour administrative

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Luxaviation SA

         Žalovaný: Ministre de l'Environnement

         Výrok

                  1)

                  Články 20 a 47, jakož i čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby v souvislosti s paušální pokutou stanovenou čl. 16 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009 nebyla vnitrostátnímu soudu dána žádná možnost upravit její výši.

                  2)

                  Článek 41 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na situaci, která spočívá v určení, zda mají členské státy povinnost, a nikoli pouze možnost zavádět mechanismy zahrnující upozornění, upomínky a předčasné vyřazení povolenek, které provozovatelům jednajícím v dobré víře umožňují dokonale se seznámit se svou vyřazovací povinností, a vyhnout se tak jakémukoli riziku uložení pokuty podle čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87 ve znění směrnice 2009/29.

                  3)

                  Zásada ochrany legitimního očekávání musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání uložení pokuty stanovené v čl. 16 odst. 3 směrnice 2003/87 ve znění směrnice 2009/29 v situaci, kdy příslušné orgány neupozornily provozovatele před uplynutím lhůty pro vyřazení povolenek, přestože tak učinily, aniž k tomu byly povinny, v předchozím roce.

                  4)

                  Je na předkládajícím soudu, aby posoudil, zda se pojem „vyšší moc“ ve smyslu bodu 31 rozsudku ze dne 17. října 2013, Billerud Karlsborg a Billerud Skärblacka (C 203/12, EU:C:2013:664), použije na takovou situaci, jako je situace, která nastala v původním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc C-162/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-471/18, WV v. ESVČ

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2020 WV proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-471/18, WV v. ESVČ
      (Věc C-162/20 P)
      (2020/C 320/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: WV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 29. ledna 2020 ve věci T-471/18 v rozsahu, v němž toto usnesení původní žalobu na neplatnost podanou navrhovatelkou zčásti odmítlo jako zjevně nepřípustnou a zčásti zamítlo jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněnou a uložilo navrhovatelce náhradu nákladů řízení;

                  —

                  uložil původní žalované náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem Evropské unie podle článku 184 jednacího řádu Soudního dvora Evropské unie;

                  —

                  vrátil věc Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o žalobě.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka má za to, že Tribunál tím, že přijal napadené usnesení, porušil zásadu volného hodnocení důkazů a nerespektoval pojetí souboru shodujících se nepřímých důkazů, a v důsledku toho porušil pravidla týkající se důkazního břemene, zejména pokud jde o důkazy a nepřímé důkazy předložené navrhovatelkou, které se týkaly údajného porušení článku 1e a článku 12a služebního řádu úředníků Evropské unie.
      Jediný důvod kasačního opravného prostředku uplatněný navrhovatelkou vychází rovněž z odepření spravedlnosti, diskriminace, zkreslení skutkového stavu v napadeném usnesení a ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Tribunál dopustil, když uvedl nesprávné právní odůvodnění.


title: Věc C-218/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Latte Più Srl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/15

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. února 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Latte Più Srl a další v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
      (Věc C-218/18) (1)

      (2020/C 320/21)
      Jednací jazyk: italština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 240, 9.7.2018.


title: Věc C-534/18 P: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. června 2020 – Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Núcleo de comunicaciones y control SL

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. června 2020 – Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Núcleo de comunicaciones y control SL
      (Věc C-534/18 P) (1)

      (2020/C 320/27)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 16, 14.1.2019.


title: Spojené věci C-694/18 až C-697/18: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Económico Administrativo Central – Španělsko) – Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Económico Administrativo Central – Španělsko) – Ente Público Radio Televisión Madrid (C-694/18), Agencia Pública Empresarial de la Radio y Televisión de Andalucía (RTVA) (C-695/18), Radiotelevisión del Principado de Asturias S.A.U. (C-696/18), Ente Público de Radiotelevisión de Castilla La Mancha (C-697/18) v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT)
      (Spojené věci C-694/18 až C-697/18) (1)

      (2020/C 320/29)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věc C-861/19: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n° 26 de Barcelona – Španělsko) – LJ v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/23

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. března 2020 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 26 de Barcelona – Španělsko) – LJ v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)
      (Věc C-861/19) (1)

      (2020/C 320/50)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 54, 17.2.2020.


title: Věc T-501/20: Žaloba podaná dne 10. srpna 2020 – Makk v. EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)

text:
               28.9.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/28

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2020 – Makk v. EUIPO – Ubati Luxury Cosmetics (PANTA RHEI)
      (Věc T-501/20)
      (2020/C 320/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Stefan Makk (Štýrský Hradec, Rakousko) (zástupkyně: I. Hödl, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ubati Luxury Cosmetics, SL (Alcobendas, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky PANTA RHEI – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 393 404

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. června 2020, ve věci R 2337/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a případně vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Usnesení Předsedy 16. července 2020 Ve věci E-6/20 Pintail AG v. Finanzmarktaufsicht 2021/C 5/14

text:
               7.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/14

      USNESENÍ PŘEDSEDY
      16. července 2020
      Ve věci E-6/20
      Pintail AG v. Finanzmarktaufsicht
      (2021/C 5/14)
      ŽÁDOST o poradní stanovisko předložená Soudnímu dvoru komisí Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, vydal předseda Soudního dvora usnesení ze dne 16. července 2020, jehož výrok zní takto:
      Věc E-6/20 je vyškrtnuta z rejstříku.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Eyjólfur Orri Sverrisson v. Island (Věc E-11/20) 2021/C 5/15

text:
               7.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 5/15

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Eyjólfur Orri Sverrisson v. Island
      (Věc E-11/20)
      (2021/C 5/15)
      Dne 27. srpna 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost o poradní stanovisko ze dní 19. června a 26. srpna 2020, kterou Soudnímu dvoru podal soud Héraðsdómur Reykjavíkur ve věci Eyjólfur Orri Sverrisson v. Island v souvislosti s následujícími otázkami:

                  1.

                  Měl by být článek 2 směrnice 2003/88/ES vykládán v tom smyslu, že doba, kterou zaměstnanec v rámci služby svému zaměstnavateli a na jeho příkaz stráví cestou na pracoviště, které není jeho běžným pracovištěm, je pracovní dobou, když nespadá do tradiční denní pracovní doby?

                  2.

                  Má pro zodpovězení otázky č. 1 význam, zda se cesta podnikaná zaměstnancem v zájmu zaměstnavatele uskutečňuje v rámci domovského státu, nebo přes hranice států?

                  3.

                  Má pro zodpovězení otázky č. 1 význam forma pracovního příspěvku během cesty?


title: Věc C-644/18: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. listopadu 2020 – Evropská komise v. Italská republika („Nesplnění povinnosti státem – Životní prostředí – Směrnice 2008/50/ES – Kvalita vnějšího ovzduší – Článek 13 odst. 1 a příloha XI – Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro mikročástice (PM10) v některých italských zónách a aglomeracích – Článek 23 odst. 1 – Příloha XV – ‚Co možná nejkratší‘ období překročení – Náležitá opatření“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. listopadu 2020 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-644/18) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/50/ES - Kvalita vnějšího ovzduší - Článek 13 odst. 1 a příloha XI - Systematické a trvající překračování mezních hodnot pro mikročástice (PM10) v některých italských zónách a aglomeracích - Článek 23 odst. 1 - Příloha XV - ‚Co možná nejkratší‘ období překročení - Náležitá opatření“)
      (2021/C 9/02)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně G. Gattinara a K. Petersen, poté G. Gattinara a E. Manhaeve, zmocněnci)

         Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s F. De Lucou et P. Gentilim, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Italská republika tím, že systematicky a trvale překračovala mezní hodnoty koncentrací částic PM10 a jejich překračování neukončila,

                              —

                              pokud jde o denní mezní hodnotu,

                                          —

                                          od roku 2008 do roku 2017 včetně v následujících zónách: IT 1212 (údolí Sacco); IT 1507 (bývalá zóna IT 1501, asanovaná zóna Neapol a Caserte); IT 0892 (Emilia-Romagna, Pianura Ovest [západní nížina]); zóna IT 0893 (Emilia-Romagna, Pianura Est [východní nížina]); IT 0306 (aglomerace Milán); IT 0307 (aglomerace Bergamo); IT 0308 (aglomerace Brescia); IT 0309 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace A); IT 0310 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace B); IT 0312 (Lombardie, údolí D); IT 0119 (Piemontská nížina); IT 0120 (Piemontské pohoří);

                                          —

                                          od roku 2008 do roku 2016 včetně v zóně IT 1215 (aglomerace Řím);

                                          —

                                          od roku 2009 do roku 2017 včetně v následujících zónách: IT 0508 a IT 0509 (bývalá zóna IT 0501, aglomerace Benátky-Treviso); IT 0510 (bývalá zóna IT 0502, aglomerace Padova); IT 0511 (bývalá zóna IT 0503, aglomerace Vicenza), IT 0512 (bývalá zóna IT 0504, aglomerace Verona); IT 0513 a IT 0514 (bývalá zóna IT 0505; zóna A1 – provincie Benátsko);

                                          —

                                          od roku 2008 do roku 2013 a poté opět od roku 2015 do roku 2017 v zóně IT 0907 (zóna Prato-Pistoia);

                                          —

                                          od roku 2008 do roku 2012 a poté opět od roku 2014 do roku 2017 v zónách IT 0909 (zóna Valdarno Pisano a Piana Lucchese) a IT 0118 (aglomerace Turín);

                                          —

                                          od roku 2008 do roku 2009 a od roku 2011 do roku 2017 v zónách IT 1008 (zóna Conca Ternana [Terniská kotlina]) a IT 1508 (bývalá zóna IT 1504, zóna Beneventského horského úpatí);

                                          —

                                          v roce 2008 a od roku 2011 do roku 2017 v zóně IT 1613 (Apulie – průmyslová zóna) a od roku 2008 do roku 2012 a v letech 2014 a 2016 v zóně IT 1911 (aglomerace Palermo); a

                              —

                              pokud jde o roční mezní hodnotu, v následujících zónách: IT 1212 (údolí Sacco) od roku 2008 do roku 2016 včetně; IT 0508 a IT 0509 (bývalá zóna IT 0501, aglomerace Benátky-Treviso) v letech 2009, 2011 a 2015; IT 0511 (bývalá zóna IT 0503, aglomerace Vicenza) v letech 2011, 2012 a 2015; IT 0306 (aglomerace Milán) od roku 2008 do roku 2013 a v roce 2015; IT 0308 (aglomerace Brescia), IT 0309 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace A) a IT 0310 (Lombardie, nížina s vysokou mírou urbanizace B) od roku 2008 do roku 2013 a v letech 2015 a 2017; IT 0118 (aglomerace Turín) od roku 2008 do roku 2012 a v letech 2015 a 2017,

                        nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 ve spojení s přílohou XI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu,
                  a
                  tím, že od 11. června 2010 nepřijala náležitá opatření k zajištění dodržování mezních hodnot koncentrací částic PM10 ve všech těchto zónách, nesplnila povinnosti stanovené článkem 23 odst. 1 směrnice 2008/50, vykládaným samostatně a ve spojení s přílohou XV oddílem A této směrnice, a konkrétně povinnost, stanovenou v čl. 23 odst. 1 druhém pododstavci uvedené směrnice, zajistit, že plány kvality ovzduší stanoví náležitá opatření, aby období překročení mezních hodnot bylo co možná nejkratší.

                  2)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-158/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2020 Jean Whitehead a David Evans proti usnesení Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-541/19, Shindler a další v. Rada

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2020 Jean Whitehead a David Evans proti usnesení Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 29. ledna 2020 ve věci T-541/19, Shindler a další v. Rada
      (Věc C-158/20 P)
      (2021/C 9/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean Whitehead, David Evans (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Harry Shindler, Douglas Edward Watson, David Maxwell Anstead, Ross Adrian Bailey
      Usnesením ze dne 1. října 2020 Soudní dvůr (devátý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný.


title: Věc C-170/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanţa (Rumunsko) dne 23. dubna 2020 – SC Novart Engineering SRL v. Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanţa (Rumunsko) dne 23. dubna 2020 – SC Novart Engineering SRL v. Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      (Věc C-170/20)
      (2021/C 9/04)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Constanţa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Novart Engineering SRL

         Žalovaný: Unitatea Administrativ Teritorială Municipiul Tulcea
      Usnesením ze dne 12. listopadu 2020 prohlásil Soudní dvůr (desátý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-235/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. června 2020 ViaSat, Inc. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. března 2020 ve věci T-734/17, ViaSat v. Komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/4

      Kasační opravný prostředek podaný dne 5. června 2020 ViaSat, Inc. proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. března 2020 ve věci T-734/17, ViaSat v. Komise
      (Věc C-235/20 P)
      (2021/C 9/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ViaSat, Inc. (zástupci: P. de Bandt, advokát, M. R. Gherghinaru, advokátka, J. Ruiz Calzado, abogado, L. Marco Perpiñà, abogada)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Inmarsat Ventures Ltd

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  Rozhodl, že je tento opravný kasační prostředek přípustný a opodstatněný, a proto

                  —

                  zrušil napadený rozsudek a vydal konečné rozhodnutí v této věci v tom smyslu, že Komisi uloží povinnost zpřístupnit požadované dokumenty,

                  —

                  Zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 11. ledna 2018;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení navrhovatelky.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku spočívá v nesprávné aplikaci obecné domněnky o důvěrnosti na požadované dokumenty a porušení čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 (1) týkajícího se ochrany obchodních zájmů, jakož i povinnosti uvést odůvodnění.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku spočívá v nesprávném posouzení existence převažujícího obecného zájmu na zpřístupnění a porušení poslední části věty čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 týkající se ochrany obchodních zájmů.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).


title: Věc C-305/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Kerry Luxembourg Sàrl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-109/19, Kerry Luxembourg v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 10. července 2020 Kerry Luxembourg Sàrl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 29. dubna 2020 ve věci T-109/19, Kerry Luxembourg v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-305/20 P)
      (2021/C 9/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kerry Luxembourg Sàrl (zástupci: A. von Mühlendahl, H. Hartwig, Rechtsanwälte)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 29. října 2020 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že společnost Kerry Luxembourg Sàrl ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-367/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 6. srpna 2020 – SP v. KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 6. srpna 2020 – SP v. KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland
      (Věc C-367/20)
      (2021/C 9/08)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Hamburg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: SP

         Žalovaná: KLM Royal Dutch Airlines, Direktion für Deutschland

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 261/2004 (1), ve spojení s jeho čl. 3 odst. 5, vykládány v tom smyslu, že v případě letu s mezipřistáním sestávajícího ze dvou úseků, na něž byla učiněna jediná rezervace, a směřujícího z letiště umístěného mimo území jakéhokoli členského státu (v třetí zemi) na letiště umístěné na území členského státu přes letiště v jiném [členském státě] může cestující, který do cílového místa určení dorazil se zpožděním v rozsahu tří hodin nebo více majícím původ v prvním úseku letu provozovaném v rámci dohody o sdílení kódů dopravcem se sídlem ve třetí zemi, uplatnit svůj nárok na náhradu podle tohoto nařízení vůči leteckému dopravci Společenství, u kterého rezervoval let jako celek a který provedl pouze druhý úsek letu?
      Soudní dvůr Evropské unie (devátý senát) rozhodl usnesením ze dne 12. listopadu 2020 následovně:
      Článek 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. b) a odst. 5 tohoto nařízení, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě letu s mezipřistáním sestávajícího ze dvou úseků, na něž byla učiněna jediná rezervace, a směřujícího z letiště umístěného na území třetí země na letiště umístěné na území členského státu přes letiště umístěné v jiném členském státě může cestující, který do cílového místa určení dorazil se zpožděním v rozsahu tří hodin nebo více majícím původ v prvním úseku letu provozovaném v rámci dohody o sdílení kódů dopravcem se sídlem ve třetí zemi, uplatnit svůj nárok na náhradu podle tohoto nařízení vůči leteckému dopravci Společenství, který provedl druhý úsek letu.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc C-446/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Katjes Fassin GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. července 2020 ve věci T-616/19, Katjes Fassin GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2020 Katjes Fassin GmbH & Co. KG proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. července 2020 ve věci T-616/19, Katjes Fassin GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-446/20 P)
      (2021/C 9/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (zástupkyně: S. Stolzenburg-Wiemer, advokátka)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Haribo The Netherlands & Belgium B.V.
      Usnesením ze dne 12. listopadu 2020 Soudní dvůr Evropské unie (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-463/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 24. září 2020 – Namur-Est Environnement ASBL v. Région wallonne

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 24. září 2020 – Namur-Est Environnement ASBL v. Région wallonne
      (Věc C-463/20)
      (2021/C 9/10)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Namur-Est Environnement ASBL

         Žalovaný: Région wallonne

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představují rozhodnutí „o povolení k vyrušení živočišných druhů a poškození stanovišť těchto druhů za účelem provozování lomu“ a rozhodnutí, kterým se toto provozování lomu povoluje, nebo zamítá (jednotné povolení), totéž povolení [ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1)] týkající se téhož záměru [ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. c) téže směrnice], jestliže jednak nelze lom provozovat bez prvního z uvedených povolení a jednak orgánu příslušnému k vydávání jednotných povolení zůstává zachována možnost přísnějšího posouzení vlivů tohoto provozu na životní prostředí v porovnání s parametry definovanými orgánem, který vydal první z uvedených rozhodnutí?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na tuto první otázku, jsou požadavky stanovené v uvedené směrnici, zejména jejích článcích 2, 5, 6, 7 a 8, dostatečně dodrženy, pokud první fáze s účastí veřejnosti proběhla až po vydání rozhodnutí „o povolení k vyrušení živočišných druhů a poškození stanovišť těchto druhů za účelem provozování lomu“, avšak před vydáním hlavního rozhodnutí opravňujícího oznamovatele k provozování lomu?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 26, s. 1.


title: Věc C-469/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 29. září 2020 – RightNow GmbH v. Wizz Air

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 29. září 2020 – RightNow GmbH v. Wizz Air
      (Věc C-469/20)
      (2021/C 9/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Amtsgericht Nürnberg

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: RightNow GmbH

         Žalovaná: Wizz Air

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (1) vykládán v tom smyslu, že ujednání obsažené ve všeobecných obchodních podmínkách komerčního leteckého dopravce, které nebylo individuálně sjednáno a podle nějž se smlouva uzavřená elektronickou cestou s přepravovaným spotřebitelem řídí právem členského státu, v němž má letecký dopravce své sídlo, a toto právo není shodné s právem v obvyklém bydlišti přepravovaného spotřebitele, je zneužívající, pokud spotřebitele uvádí v omyl tím, že jej neupozorňuje na skutečnost, že volba jiného rozhodného práva podle čl. 5 odst. 2 druhého pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I) (2) je možná pouze omezeně a nelze zvolit jakékoliv rozhodné právo, nýbrž pouze právo země tak, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci nařízení Řím I?
      Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 12. listopadu 2020 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.

         (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.

         (2)  Úř. věst. 2008, L 177, s. 6.


title: Věc C-471/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 28. září 2020 – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL v. FS

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 28. září 2020 – Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL v. FS
      (Věc C-471/20)
      (2021/C 9/12)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Mons

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Centre d’Enseignement Secondaire Saint-Vincent de Soignies ASBL

         Odpůrce: FS

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může činnost vychovatele v internátní škole, který vykonává práci především v noci, spadat do působnosti výjimek stanovených v čl. 17 odst. 3 písm. b) směrnice 2003/88/ES (1)?

                  2)

                  Lze mít za to, aniž by práva přiznaná směrnicí 2003/88/ES pozbyla užitečného účinku, že v rámci článku 18 směrnice 2003/88/ES ve vztahu k referenční době dvanácti měsíců nemusí být výslovně stanovena náhradní doba odpočinku a že případně může být tato náhradní doba poskytnuta automaticky, pokud jde o zaměstnance ve školství, například vychovatele v internátní škole, který vykonává práci především v noci, vzhledem k tomu, že veškerá práce přesčas vykonaná takovým zaměstnancem, i ve velkém objemu, může být nahrazena v období školních prázdnin, zejména letních prázdnin?“

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9).


title: Věc C-483/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 29. září 2020 – XXXX v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 29. září 2020 – XXXX v. Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
      (Věc C-483/20)
      (2021/C 9/13)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: XXXX

         Odpůrce: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

         Předběžná otázka

      Brání právo Evropské unie, zejména články 18 a 24 Listiny základních práv Evropské unie, články 2, 20, 23 a 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (1) a čl. 25 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (2) tomu, aby členský stát při uplatnění svého oprávnění podle čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU odmítl žádost o mezinárodní ochranu jako nepřípustnou z důvodu, že ochrana již byla poskytnuta jiným členským státem, pokud je žadatelem otec nezletilého dítěte bez doprovodu požívajícího ochrany v prvním členském státě, který je jediným rodičem tvořícím jádro rodiny, jenž s tímto dítětem žije a bydlí a jehož rodičovská odpovědnost vůči dotyčnému dítěti byla uvedeným členským státem uznána? Nevyžadují naopak zásady zachování celistvosti rodiny a respektování nejlepšího zájmu dítěte, aby byla tomuto rodiči přiznána ochrana státem, ve kterém získalo ochranu jeho dítě?

         (1)  Úř. věst. L 337, s. 9.

         (2)  Úř. věst. L 180, s. 60.


title: Věc C-485/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 29. září 2020 – XXXX v. HR Rail SA

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Belgie) dne 29. září 2020 – XXXX v. HR Rail SA
      (Věc C-485/20)
      (2021/C 9/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XXXX

         Žalovaná: HR Rail SA

         Předběžná otázka

      Musí být článek 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládán v tom smyslu, že zaměstnavatel je povinen přeřadit osobu, která z důvodu svého zdravotního postižení již není schopna plnit podstatné funkce pracovního místa, na které byla zařazena, na jinou pracovní pozici, pro kterou má požadované odborné znalosti, schopnosti a osobní možnosti, pokud taková povinnost pro zaměstnavatele neznamená neúměrné břemeno?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16.


title: Věc C-505/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. října 2020 – trestní řízení proti RR a JG

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 8. října 2020 – trestní řízení proti RR a JG
      (Věc C-505/20)
      (2021/C 9/15)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního trestního řízení

      RR a JG

         Předběžné otázky

      Brání článek 8 směrnice 2014/42 (1) vnitrostátnímu zákonu, podle kterého nemá dotčená osoba po zajištění majetku, který byl zabaven jako domnělý nástroj nebo výnos z trestné činnosti, právo podat v průběhu soudního stádia trestního řízení návrh na vydání tohoto majetku?
      Je vnitrostátní zákon, který neumožňuje konfiskaci „nástroje“, pokud jde o věc, která je ve vlastnictví třetí osoby nezúčastněné na spáchání trestného činu, kterou však tato třetí osoba ponechala obžalovanému k trvalému užívání takovým způsobem, že v rámci vnitřního vztahu mezi těmito osobami právě obžalovaný vykonává práva vyplývající z vlastnictví věci, v souladu s čl. 4 odst. 1 ve spojení s čl. 2 bodem 3 směrnice 2014/42 a s článkem 17 Listiny?
      V případě záporné odpovědi na tuto otázku: stanoví čl. 8 odst. 6 druhá věta a odstavec 7 směrnice 2014/42 povinnost vykládat vnitrostátní zákon v tom smyslu, že se třetí osobě, jejíž majetek je zajištěn a může být jako nástroj pro spáchání trestného činu zkonfiskován, umožňuje zúčastnit se řízení, které může vést ke konfiskaci, jakož i, že má právo soudně napadnout rozhodnutí o konfiskaci?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii (Úř. věst. 2014, L 127, s. 39).


title: Věc C-556/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 23. října 2020 – Schneider Electric SA a další v. Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 23. října 2020 – Schneider Electric SA a další v. Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance
      (Věc C-556/20)
      (2021/C 9/16)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Schneider Electric SA, Axa SA, BNP Paribas SA, Engie SA, Orange SA, L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude

         Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Economie, des Finances et de la Relance

         Předběžná otázka

      Brání ustanovení článku 4 směrnice 90/435/ES ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (1), zejména s ohledem na její čl. 7 odst. 2, takovému ustanovení, jako je ustanovení článku 223e code général des impôts (obecný daňový zákoník), které pro účely správného uplatnění opatření určeného k zamezení dvojímu ekonomickému zdanění dividend stanoví odvod při přerozdělení zisků mateřskou společností, které jí byly vyplaceny dceřinými společnostmi usazenými v jiném členském státě Evropské unie?

         (1)  Úř. věst. 1990, L 225, s. 6.


title: Věc T-814/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Lietuvos geležinkeliai v. Komise („Hospodářská soutěž – Zneužití dominantního postavení – Trh nákladní železniční přepravy – Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 102 SFEU – Přístup třetích podniků k infrastrukturám provozovaným litevskou státní železniční společností – Demontáž úseku železniční trati – Pojem ‚zneužití‘ – Skutečné nebo pravděpodobné vyloučení konkurenta – Výpočet pokuty – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Nápravná opatření – Proporcionalita – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/13

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2020 – Lietuvos geležinkeliai v. Komise
      (Věc T-814/17) (1)

      („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh nákladní železniční přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 102 SFEU - Přístup třetích podniků k infrastrukturám provozovaným litevskou státní železniční společností - Demontáž úseku železniční trati - Pojem ‚zneužití‘ - Skutečné nebo pravděpodobné vyloučení konkurenta - Výpočet pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Nápravná opatření - Proporcionalita - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
      (2021/C 9/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilnius, Litva) (zástupci: W. Deselaers, K. Apel a P. Kirst, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Cleenewerck de Crayencour, A. Dawes, H. Leupold a G. Meessen, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Orlen Lietuva AB (Mažeikiai, Litva) (zástupci: C. Thomas a C. Conte, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh zakládající se na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2017) 6544 final ze dne 2. října 2017 v řízení podle článku 102 SFEU (Věc AT.39813 – Baltic Rail) a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Výše pokuty uložené společnosti Lietuvos geležinkeliai AB v článku 2 rozhodnutí Evropské komise C(2017) 6544 final ze dne 2. října 2017 v řízení podle článku 102 SFEU (věc AT.39813 – Baltic Rail) se stanoví na 20 068 650 eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Lietuvos geležinkeliai a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

                  4)

                  Společnost Orlen Lietuva AB ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 52, 12.2.2018.


title: Věc C-586/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2020 P. Krücken Organic GmbH proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2020 ve věci T-565/18, P. Krücken Organic GmbH v. Evropská komise

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 9. listopadu 2020 P. Krücken Organic GmbH proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 9. září 2020 ve věci T-565/18, P. Krücken Organic GmbH v. Evropská komise
      (Věc C-586/20 P)
      (2021/C 9/17)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: P. Krücken Organic GmbH (zástupce: H. Schmidt, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 9. září 2020 ve věci T-565/18;

                  —

                  uložil Evropské komisi zaplacení částky 216 749,02 eur navýšené o úroky z prodlení ode dne doručení žaloby ve výši osmi procentních bodů za rok nad rámec základní úrokové sazby Evropské centrální banky (ECB);

                  —

                  uložil Evropské komisi, aby jí vydala všechny dokumenty, které vznikly v důsledku činnosti ECOCERT při ekologické kontrole podniku, který vyrobil sporný výrobek, tím, že jí umožní nahlédnout do spisu, zejména zprávy o kontrole a s nimi související hodnotící listy z let 2016, 2017 a 2018, které souvisejí se zjištěními, hodnoceními a rozhodnutími ECOCERT a které byly základem pro vydání potvrzení o kontrole pro sporný výrobek a pro dodatečné zrušení tohoto potvrzení o kontrole ze strany ECOCERT;

                  —

                  uložil Komisi, aby ekologickým kontrolním subjektům, které pověřuje ve třetích zemích plněním úkolů v rámci kontrolního systému Evropské unie pro ekologické zemědělství, uložila povinnost doručit příslušnému dovozci její rozhodnutí týkající se zrušení, zpětvzetí nebo prohlášení neplatnosti udělených potvrzení o kontrole a přijmout jeho námitky a rozhodnout o nich; uložit Komisi, aby kontrolním subjektům, které pověřila ve třetích zemích, nařídila poskytnout dovozcům dokumenty týkající se ekologického kontrolního řízení, na kterých byla založena taková rozhodnutí, zejména zprávy o kontrole a hodnotící listy, přičemž se skryjí části, které podléhají ochraně osobních údajů ve prospěch třetích osob; podpůrně navrhuje, omezit tuto povinnost Komise na povinnost vůči žalobkyni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka má za to, že byla porušena její základní práva na svobodu podnikání a na ochranu vlastnictví. Unijní právo týkající se ekologické produkce musí být podle ní vykládáno ve světle Listiny základních práv. Tribunál to podle ní ve svém rozsudku zcela opominul. Podniky, které dovážejí ekologické produkty ze států, které nejsou členy EU, jsou tak zcela zbaveny ochrany vyplývající ze základních práv.
      Rozsudek Tribunálu podle ní spočívá na nesprávném právním posouzení rozsahu povinností, a tudíž odpovědnosti, Evropské komise za jednání a rozhodnutí kontrolních subjektů. Tribunál měl ve svém rozsudku nesprávně za to, že neexistují žádná „konkrétní ustanovení“, ze kterých by vyplývalo, že jednání ECOCERT v rozporu s jeho povinnostmi prostřednictvím dceřiné společnosti v Čínské lidové republice je nutné přičítat Unii nebo Evropské komisi. Tribunál má za to, že přičítání předpokládá, že samotné Komisi byla svěřena ekologická kontrola jako výsostná úloha ve státech, které nejsou členy EU. Ustanovení nařízení (ES) č. 834/2007 (1) a nařízení (ES) č. 1235/2008 (2) stanoví pro Evropskou komisi způsob, jakým má být ekologická kontrola ve státech, které nejsou členy EU prováděna, a sice pověřením ekologických kontrolních subjektů jako unijních zástupců.
      Dále podle ní neodpovídá úvaha Tribunálu, podle níž jak článek 33 nařízení č. 834/2007, tak i rámec zkoumání správní odpovědnosti mají za následek, že Evropské komisi byl přiznán „široký prostor pro uvážení“ jak, pokud jde o zjištění a hodnocení rizika, tak také ve vztahu k opatřením sledování, která lze vyvodit ze zjištěného rizika, významu ochrany základních práv. Takto široký prostor pro uvážení by měl podle ní za následek neexistenci soudního přezkumu jednání Evropské komise.
      Nakonec je odůvodnění Tribunálu, pokud jde o odmítnutí žalobního návrhu na uložení povinnosti Komisi, aby zajistila transparentnost rozhodnutí přijatých ekologickými kontrolními subjekty, neslučitelné s významem základních práv a významem zajištění účinné právní ochrany z hlediska základních práv.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (Úř. věst. 2007, L 189, s. 1).

         (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 ze dne 8. prosince 2008 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o opatření pro dovoz ekologických produktů ze třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 334, s. 25).


title: Věc T-594/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Pharma Mar v. Komise („Humánní léčivé přípravky – Žádost o registraci léčivého přípravku Aplidin – plitidepsin – Zamítavé rozhodnutí Komise – Nařízení (ES) č. 726/2004 – Vědecké hodnocení rizik a přínosů léčivého přípravku – Výbor pro humánní léčivé přípravky – Objektivní nestrannost“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/13

      Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2020 – Pharma Mar v. Komise
      (Věc T-594/18) (1)

      („Humánní léčivé přípravky - Žádost o registraci léčivého přípravku Aplidin – plitidepsin - Zamítavé rozhodnutí Komise - Nařízení (ES) č. 726/2004 - Vědecké hodnocení rizik a přínosů léčivého přípravku - Výbor pro humánní léčivé přípravky - Objektivní nestrannost“)
      (2021/C 9/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Španělsko) (zástupci: M. Merola a V. Salvatore, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a A. Sipos, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2018) 4831 final ze dne 17. července 2018 o zamítnutí registrace humánního léčivého přípravku Aplidin – plitidepsin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise C(2018) 4831 final ze dne 17. července 2018 o zamítnutí registrace humánního léčivého přípravku Aplidin – plitidepsin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky, se zrušuje.

                  2)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Věc T-25/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – AD v. ECHA („Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Smlouva na dobu určitou – Rozhodnutí o neobnovení smlouvy – Povinnost jednat s náležitou péčí – Rovné zacházení – Zjevně nesprávné posouzení – Zneužití pravomoci – Právo být vyslechnut – Povinnost uvést odůvodnění – Odpovědnost“)

text:
               11.1.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 11. listopadu 2020 – AD v. ECHA
      (Věc T-25/19) (1)

      („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozhodnutí o neobnovení smlouvy - Povinnost jednat s náležitou péčí - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění - Odpovědnost“)
      (2021/C 9/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: AD (zástupkyně: N. Flandin a L. Levi, advokátky)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: C.-M. Bergerat a T. Zbihlej, zmocněnci, ve spolupráci s A. Duron, advokátkou)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí ECHA ze dne 28. března 2018 o neobnovení smlouvy žalobkyně na dobu určitou a zadruhé oznámení o volném pracovním místě za účelem vytvoření rezervního seznamu pro přijetí smluvních zaměstnanců do zaměstnání ve funkční skupině II, které bylo zveřejněno dne 9. března 2018, a dále na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku rozhodnutí ze dne 28. března 2018 a oznámení o volném pracovním místě ze dne 9. března 2018.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  AD se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.