title: Věc T-468/08: Žaloba podaná dne 21. října 2008 – AES-Tisza v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/37

         Žaloba podaná dne 21. října 2008 – AES-Tisza v. Komise
   (Věc T-468/08)
   (2009/C 6/74)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft) (Tiszaújváros, Maďarsko) (zástupci: T. Ottervanger a E. Henny, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 4. června 2008, C 41/2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise C (2008)2223 konečné ze dne 4. června 2008, prohlašujícího podporu přiznanou maďarskými orgány ve prospěch určitých výrobců elektřiny ve formě dohod o dlouhodobém nákupu elektřiny (Power Purchase Agreement, dále jen „PPA“) uzavřených před přidružením Maďarské republiky k Evropské unii mezi provozovatelem sítě „MVM“, drženým Maďarským státem, a výrobci za neslučitelnou se společným trhem [Státní podpora C 41/2005 (ex NN 49/2005) – „Uvízlé náklady“ v Maďarsku]. Žalobkyně je v napadeném rozhodnutí označena jako příjemce údajné podpory a rozhodnutí nařizuje Maďarsku, aby od žalobkyně vymohlo navrácení podpory včetně úroků.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise rozhodnutím, že závazky nákupu obsažené v PPA mezi MVM a žalobkyní nepředstavují protiprávní státní podporu, porušila právo a dopustila se zjevně nesprávného posouzení a dále porušila základní zásady evropského práva. Na podporu svého tvrzení žalobkyně uvádí sedm žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 87 odst. 1 ES v rozsahu, ve kterém porušila právo a dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že dostatečně neprokázala, že údajná opatření podpory poskytla žalobkyni selektivní výhodu ze státních prostředků.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že tím, že rozhodnutí označilo PPA za podporu a že nařídilo navrácení podpory, porušuje základní principy práva Společenství. Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila procesní právo tím, že nerespektovala právo být vyslechnut. Podle žalobkyně Komise porušila rovněž základní zásady právní jistoty a legitimního očekávání v rozsahu, ve kterém na údajnou podporu uplatnila posouzení ex post, které se odchyluje od ustáleného pravidla posouzení ex ante, bez jakéhokoli odůvodnění. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila zásady neutrality a rovného zacházení.
   Zatřetí žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení ve vztahu k použití kumulativních kritérií čl. 87 odst. 1 ES na PPA žalobkyně v době po přistoupení.
   Začtvrté žalobkyně uvádí, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění, jak vyžaduje článek 253 ES, zvláště ve vztahu k závěrům ohledně označení PPA od 1. května 2004 za podporu a v použití „alternativního“ trhu.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) ES tím, že neuznala, že PPA, kterou žalobkyně uzavřela, zajišťuje nezbytnou investici do moderní a vylepšené elektrárny.
   Zašesté Komise podle názoru žalobkyně porušila svou povinnost řádně právně odůvodnit povinnost navrácení podpory, nekvalifikovala dosah a význam pojmu „závazky nákupu“ a své nařízení k navrácení založila na hypotetických skutečnostech.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila základní zásady práva Společenství tím, že nařídila navrácení údajné podpory.


title: Věc T-94/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. září 2006 – Athinaïki Techniki v. Komise Evropských společenství ( Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Stížnost — Odložení stížnosti — Nepřípustnost )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/57

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. září 2006 – Athinaïki Techniki v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-94/05) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Stížnost - Odložení stížnosti - Nepřípustnost“)
   (2006/C 326/123)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Athinaïki Techniki (Athény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Athens Resort Casino AE Symmetochon (Marrousi, Řecko) (zástupci: F. Carlin, barrister, N. Niejahr, J. Dryllerakis, F. Spyropoulos a N. Korogiannakis, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 2. prosince 2004, kterým byla žalobkyně informována o odložení její stížnosti týkající se státní podpory, kterou údajně poskytla Řecká republika konsorciu Hyatt Regency v rámci veřejné zakázky Casino Mont Parnès
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Athinaïki Techniki AE se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


title: Věc F-89/06: Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Nolin v. Komise

text:
               30.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 237/20

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2006 – Nolin v. Komise
   (Věc F-89/06)
   (2006/C 237/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí a formální záměr generálního ředitele Právní služby, přijaté na základě čl. 13 odst. 3 a čl. 5 odst. 7 obecných ustanovení k provedení článku 45 služebního řádu přijatých rozhodnutím Komise ze dne 23. prosince 2004 (dále jen „obecná prováděcí ustanovení“), nepřiznat žalobci žádný prioritní bod generálního ředitelství (PPDG) za povyšovací období 2005, jak byly potvrzeny a staly se konečnými rozhodnutím generálního ředitele pro zaměstnance a správu přijatým podle čl. 10 odst. 2 obecných prováděcích ustanovení, kterým se zamítá správní odvolání podané dne 26. září 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitele pro zaměstnance a správu přijaté podle čl. 10 odst. 2 uvedených obecných prováděcích ustanovení nepřiznat žalobci žádný zvláštní prioritní bod uznávající práci vykonanou v zájmu orgánu (PPII) za povyšovací období 2005;

               —

               zrušit seznam úředníků, kterým byly přiznány PPII, seznam zásluh úředníků platové třídy A*12 za období 2005 a seznam úředníků povýšených do platové třídy A*13 za totéž období;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje, že Komise tím, že použila obecná prováděcí ustanovení na povyšovací období 2005, porušila zásadu právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jelikož tato ustanovení byla přijata koncem prosince 2004.
   Nadto žalobce tvrdí, že rozhodnutí nepřiznat mu žádný PPDG, i když obdržel nejvyšší hodnocení ve své platové třídě a svém služebním poměru pro období červenec 2001 až prosinec 2003, porušuje článek 45 služebního řádu a obecná prováděcí ustanovení, která vyžadují, aby kritériem pro přidělení těchto bodů byly zásluhy, a obsahuje zjevně nesprávné posouzení. Navíc se žalobce domnívá, že jelikož PPDG nebyly přiděleny jako odměna za zásluhy, dopustila se Komise zneužití pravomoci.
   Dále žalobce uplatňuje, že rozhodnutí nepřidělit mu žádný PPII je protiprávní, vzhledem ke skutečnosti, že jeho kandidatura na člena komise pro výběrové řízení byla přijata. Z toho vyplývá porušení článku 5 služebního řádu a zásady rovného zacházení.
   Konečně musí být podle žalobce rovněž zrušeny seznamy uvedené ve třetí odrážce výše a to jednak z důvodu vad napadených rozhodnutí a jednak z důvodu protiprávnosti některých článků obecných prováděcích ustanovení. Žalobce se totiž domnívá, že:

               —

               článek 9 obecných prováděcích ustanovení tím, že stanoví přidělení PPII za některé doplňující úkoly provedené v zájmu orgánu, které jsou již zohledněny při hodnocení a přidělování PPDG, porušuje článek 45 služebního řádu, jakož i zásadu práva na služební postup a zásadu rovného zacházení;

               —

               článek 13 odst. 3 obecných prováděcích ustanovení tím, že stanoví pro hodnotící období 2005 přidělení přechodných prioritních bodů založených výhradně na letech služby v platové třídě, porušuje článek 45 služebního řádu;

               —

               článek 6 odst. 2 obecných prováděcích ustanovení tím, že stanoví výhodnější zacházení pro úředníky z generálních ředitelství nebo služeb s malým počtem zaměstnanců, včetně členů kabinetů, porušuje článek 45 služebního řádu, jakož i zásadu práva na služební postup a zásadu rovného zacházení.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2004 ve věci C-311/03, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinností státem — Směrnice 1999/44/ES — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 1. července 2004
   ve věci C-311/03, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinností státem - Směrnice 1999/44/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2004/C 217/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 311/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: D. Martin) proti Francouzské republice (zmocněnec: G. de Bergues a R. Loosli-Surrans), jejímž předmětem je určení, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda, R. Schintgen a K. Schiemann, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 1. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-392/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 4. srpna 2010 — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/21

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 4. srpna 2010 — Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
      (Věc C-392/10)
      ()
      (2010/C 288/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Suiker Unie GmbH — Zuckerfabrik Anklam

         Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je podmínka pro obdržení rozlišené náhrady uvedená v čl. 15 odst. 1 ve spojení s čl. 15 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (1), totiž podmínka splnění dovozních celních formalit, splněna tehdy, pokud ve třetí zemi určení po odbavení za účelem propuštění do režimu aktivního zušlechťovacího styku bez výběru dovozního cla došlo k podstatnému zpracování nebo opracování výrobku ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (2), a pokud je výrobek vzniklý z takového zpracování nebo opracování vyvezen do třetí země?

         (1)  Úř. věst. L 102, s. 11; Zvl. vyd. 03/25, s. 129.

         (2)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc F-36/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Schell v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Přidělování prioritních bodů generálními řediteli — Rok povýšení 2007 )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/84

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. září 2009 — Schell v. Komise
   (Věc F-36/08) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Přidělování prioritních bodů generálními řediteli - Rok povýšení 2007“)
   2009/C 267/151
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 a zrušení jeho hodnotící zprávy za rok 2007

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               A. Schellovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008, s. 40.


title: Věc C-549/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. dubna 2012 — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Dominantní postavení — Zneužití — Trh zařízení na výkup použitých nápojových obalů — Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP — Výhradní dohody, množstevní závazky a věrnostní slevy“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. dubna 2012 — Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS v. Evropská komise
   (Věc C-549/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Dominantní postavení - Zneužití - Trh zařízení na výkup použitých nápojových obalů - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP - Výhradní dohody, množstevní závazky a věrnostní slevy)
   2012/C 165/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB, Tomra Butikksystemer AS (zástupci: O. W. Brouwer, advocaat, J. Midthjell, advokat, A.J. Ryan, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a N. Khan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. září 2010 ve věci T-155/06, Tomra Systeme ASA a další v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. března 2006 v řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/38.113 — Prokent/Tomra), kterým byla účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek uložena pokuta ve výši 24 milionů eur za to, že se dopouštěly praktik kombinujících výhradní dohody, kvantitativní závazky a věrnostní slevy s cílem zabránit nebo omezit vstup jiných výrobců na rakouský, německý, nizozemský, norský a švédský trh s odběrními automaty RVM, a zneužily tak své dominantní postavení, jakož i podpůrně zrušení, nebo podstatné snížení pokuty

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB a Tomra Butikksystemer AS se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc C-339/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA jménem Carteria Mobiliara SA SICAV v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/33

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Santander Asset Management SGIIC SA jménem Carteria Mobiliara SA SICAV v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-339/11)
   2011/C 269/65
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Santander Asset Management SGIIC SA jménem Cartera Mobiliaria SA SICAV

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc F-47/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. února 2013 — M v. EMA

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/48

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. února 2013 — M v. EMA
   (Věc F-47/12) (1)

   2013/C 114/75
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 227, 28.7.2012, s. 37.


               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/49

         (2006/C 86/89)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 74, 25.3.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 60, 11.3.2006

      Úř. věst. C 48, 25.2.2006

      Úř. věst. C 36, 11.2.2006

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc F-35/10: Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Adriaansen v. EIB

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/54

         Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Adriaansen v. EIB
   (Věc F-35/10)
   ()
   2010/C 209/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mary Lucie Adriaansen (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: A.-M. Schmit, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EIB, kterým se zamítá poskytnout žalobkyni informace o výši nároku jejího bývalého manžela na důchod.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí EIB ze dne 18. března 2010;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídit předběžný výkon rozsudku, který má být vydán, bez ohledu na podání kasačního opravného prostředku a bez nutnosti složit jistotu;

               —

               vyhradit žalobkyni právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky, a předkládat jakékoli žalobní důvody, či žaloby.


title: Věc F-68/10: Žaloba podaná dne 20. srpna 2010 — Behnke v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/74

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2010 — Behnke v. Komise
      (Věc F-68/10)
      ()
      (2010/C 288/141)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Thorsten Behnke (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

         Žalovaná: Evropská Komise

         Předmět a popis sporu

      Zrušení rozhodnutí zařadit žalobce do výkonnostní skupiny II a přidělit mu 5 bodů pro povýšení na základě posudku o vývoji jeho služebního postupu za období od 1. ledna do 31. prosince 2008

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  Zrušit rozhodnutí zařadit žalobce do výkonnostní skupiny II a přidělit mu 5 bodů pro povýšení na základě posudku o vývoji jeho služebního postupu za období od 1. ledna do 31. prosince 2008;

                  —

                  podpůrně, určit, že čl. 8 odst. 4 obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu je protiprávní v rozsahu, v němž umožňuje přijetí stanoviska Smíšeného výboru pro hodnocení a povyšování na základě konsensu;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-62/07: Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/12

         Žaloba podaná dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-62/07)
   (2007/C 69/29)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES (1) ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 odst. 1 této směrnice;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/28/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 29. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 91, s. 13.


title: Věc C-587/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras v. Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė „Řízení o předběžné otázce — Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Nehoda, k níž došlo v roce 2006 mezi vozidly s obvyklým stanovištěm v různých členských státech — Vnitřní předpisy Rady národních kanceláří pojistitelů členských států — Nedostatek pravomoci Soudního dvora — Směrnice 2009/103/ES — Nepoužitelnost ratione temporis — Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 2000/26/ES — Nepoužitelnost ratione materiae — Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie — Nepoužitelnost — Neuplatňování práva Unie“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras v. Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė
   (Věc C-587/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Nehoda, k níž došlo v roce 2006 mezi vozidly s obvyklým stanovištěm v různých členských státech - Vnitřní předpisy Rady národních kanceláří pojistitelů členských států - Nedostatek pravomoci Soudního dvora - Směrnice 2009/103/ES - Nepoužitelnost ratione temporis - Směrnice 72/166/EHS, 84/5/EHS a 2000/26/ES - Nepoužitelnost ratione materiae - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Nepoužitelnost - Neuplatňování práva Unie“)
   (2017/C 277/07)
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras

      Žalovaní: Gintaras Dockevičius, Jurgita Dockevičienė

      Výrok

   Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodovat o té části předběžných otázek položených předkládajícím soudem, která se týká výkladu vnitřních předpisů Rady kanceláří, které byly přijaty Dohodou ze dne 30. května 2002 mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států, jež je přílohou rozhodnutí Komise 2003/564/ES ze dne 28. července 2003, kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel.

               —

               Vzhledem k tomu, že se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění nepoužije ratione temporis na spor v původním řízení,

               —

               že se směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, ve znění směrnice 2005/14, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS nepoužijí ratione materiae na tento spor, a tudíž

               —

               se z důvodu, že není uplatňováno právo Unie ve smyslu čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, nepoužije na uvedený spor ani článek 47 této Listiny,

         musí být uvedené směrnice a článek 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že v daném případě nebrání následkům plynoucím z judikatury předkládajícího soudu, podle které Lietuvos Respublikos transporto priemonių draudikų biuras (litevská kancelář pojistitelů motorových vozidel) nese pro účely uplatnění regresního nároku důkazní břemeno ohledně veškerých okolností prokazujících občanskoprávní odpovědnost žalovaných v původním řízení za nehodu, k níž došlo dne 20. července 2006.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016


title: Věc C-225/12: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — C. Demir v. Staatssecretaris van Justitie ( „Řízení o předběžné otázce — Dohoda o přidružení EHS-Turecko — Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 — Klauzule „standstill“ — Pojem „legální pobyt“  “ )

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/9

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — C. Demir v. Staatssecretaris van Justitie
   (Věc C-225/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Klauzule „standstill“ - Pojem „legální pobyt“)
   2014/C 9/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: C. Demir

      Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Nizozemsko — Výklad článku 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou o přidružení mezi EHS a Tureckem — Zákaz zavádět nová omezení přístupu tureckých pracovníků na pracovní trh, kteří se nacházejí na jejich příslušném území v legálním postavení, co se týče pobytu a zaměstnání, adresovaný členským státům — Vnitrostátní právní úprava stanovící hmotnou nebo procesní podmínku prvního vstupu tureckých státních příslušníků na vnitrostátní území — Požadavek mít dočasné povolení k pobytu před vstupem na území Nizozemska a podáním žádosti o povolení k pobytu — Bod 85 rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-317/01 (Abatay) a C-369/01(Sahin) (Sb. rozh. s. I–12301)

      Výrok

               1)

               Článek 13 rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, která byla podepsána dne 12. září 1963 v Ankaře Tureckou republikou na jedné straně a členskými státy EHS a Společenstvím na straně druhé a která byla uzavřena, schválena a potvrzena jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963, musí být vykládán tak, že je-li cílem opatření hostitelského členského státu vymezit kritéria legálnosti postavení tureckých státních příslušníků tím, že se přijímají nebo mění hmotněprávní nebo procesní podmínky vstupu, pobytu a případně zaměstnávání těchto státních příslušníků na jeho území, a představují-li tyto podmínky nové omezení výkonu volného pohybu tureckých pracovníků ve smyslu klauzule „standstill“ uvedené v tomto článku, pak samotná skutečnost, že opatření má bránit nelegálnímu vstupu a pobytu před podáním žádosti o povolení k pobytu, neumožňuje vyloučit použití této klauzule.

               2)

               Článek 13 rozhodnutí č. 1/80 musí být vykládán tak, že držení dočasného povolení k pobytu, jež platí pouze do vydání konečného rozhodnutí o právu pobytu, nepředstavuje „legální pobyt“.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-365/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – CBM v. OHIM – Aeronautica Militare (TRECOLORE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TRECOLORE — Národní obrazové a slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství FRECCE TRICOLORI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/53

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – CBM v. OHIM – Aeronautica Militare (TRECOLORE)
   (Věc T-365/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TRECOLORE - Národní obrazové a slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství FRECCE TRICOLORI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curych, Švýcarsko) (zástupci: U. Lüken, M. Grundmann a N. Kerger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aeronautica Militare Stato Maggiore (Řím, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2014 (věc R 411/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aeronautica Militare – Stato Maggiore et CBM Creative Brands Marken GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               CBM Creative Brands Marken GmbH ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-400/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne  11. listopadu 2005  ve věci B. A. S. Trucks B.V. proti Staatssecretaris van Financiën

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hoge Raad der Nederlanden ze dne 11. listopadu 2005 ve věci B. A. S. Trucks B.V. proti Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-400/05)
   (2006/C 36/37)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 11. listopadu 2005 ve věci B. A. S. Trucks B.V. proti Staatssecretaris van Financiën, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Hoge Raad der Nederlanden žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Brání okolnost, že korbové sklápěče jsou navrženy podle svých charakteristických vlastností také k využití na zpevněných veřejných cestách, zařazení pod položku 8704 10 Kombinované nomenklatury?


title: Věc T-48/05: Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Yvesem Franchetem a Danielem Bykem proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/36

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Yvesem Franchetem a Danielem Bykem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-48/05)
   (2005/C 93/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Yvesem Franchetem, bydlištěm v Nice (Francie), a Danielem Bykem, bydlištěm v Lucemburku, zastoupenými Georgesem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               uložil Komisi odškodnit majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobcům pochybeními Komise, která je předběžně a spravedlivě ohodnocena na jeden milion eur,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci byli obviněni OLAF z porušení předpisů ve vztahu ke správě některých spisů týkajících se Eurostatu. Žalobci shledávají, že opatření posléze přijatá Komisí obsahují pochybení procesní povahy a nedodržují jejich základní práva.
   Podle žalobců se OLAF dopustil pochybení tím, že předal spisový materiál s obviněním francouzským a lucemburským soudním orgánům, aniž by o tom informoval žalobce nebo Komisi, čímž porušil zásadu důvěrnosti, zásadu presumpce neviny, zásadu řádné správy a článek 9 nařízení 1073/1999 (1), právo být slyšen a povinnost odůvodnění. Žalobci mimoto odkazují na skutečnost, že OLAF zamítl přístup k některým dokumentům a nakonec tvrdí, že OLAF nevyřídil věci v přiměřené lhůtě a porušil články 6 a 11 nařízení 1073/1999.
   Žalobci se rovněž dovolávají skutečnosti, že Komise pochybila v tom, že nezajistila důvěrnost a nedodržela základní práva, zejména práva obhajoby a zásadu presumpce neviny. Žalobci krom toho Komisi vytýkají rozporuplné jednání a násobení řízení, porušení zásady řádné správy a nakonec zamítnutí přístupu k dokumentům OLAF v držení Komise.
   Žalobci tvrdí, že tato pochybení jim způsobila nemajetkovou a majetkovou újmu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (Úř. věst. L 136, s. 1).


title: Věc F-90/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. května 2011 — Florentiny v. Parlament

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/43

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. května 2011 — Florentiny v. Parlament
   (Věc F-90/10) (1)

   2011/C 232/78
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného urovnání sporu rozhodl předseda prvního senátu o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011, s. 36.


title: Věc C-269/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. července 2012 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Články 18 ES, 39 ES a 43 ES — Články 28 a 31 Dohody o EHP — Daňové právní předpisy — Přemístění bydliště daňového poplatníka do zahraničí — Povinnost zahrnout veškeré dosud v žádném zdaňovacím období nezdaněné příjmy do základu daně za poslední zdaňovací období — Ztráta případné výhody spočívající v odkladu daňového dluhu“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. července 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-269/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 18 ES, 39 ES a 43 ES - Články 28 a 31 Dohody o EHP - Daňové právní předpisy - Přemístění bydliště daňového poplatníka do zahraničí - Povinnost zahrnout veškeré dosud v žádném zdaňovacím období nezdaněné příjmy do základu daně za poslední zdaňovací období - Ztráta případné výhody spočívající v odkladu daňového dluhu)
   2012/C 287/02
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Vedlejší účastníci podporující žalovaného: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, C. Blaschke a K. Petersen, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. de Ree, zmocněnkyně), Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 19 ES, 38 ES a 43 ES a článků 28 a 31 Dohody o EHP — Daňoví poplatníci, kteří přemístí své bydliště do zahraničí — Povinnost zahrnout veškerý nezdaněný příjem do základu daně za poslední zdaňovací období, v němž byli považováni za daňové rezidenty

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti v čl. 14 odst. 3 zákona č. 35/2006 o daních z příjmů fyzických osob, kterým se částečně mění zákony o korporační dani, o daních z příjmů nerezidentů a o dani z majetku (Ley 35/2006, del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y de modificación parcial de las leyes de los Impuestos sobre Sociedades, sobre la Renta de no residentes y sobre el Patrimonio), ze dne 28. listopadu 2006, ustanovení, které daňovým poplatníkům, již přemisťují své bydliště do jiného členského státu, ukládá povinnost zahrnout veškeré dosud v žádném zdaňovacím období nezdaněné příjmy do základu daně za poslední zdaňovací období, pro které byli považováni za daňové poplatníky — rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a 43 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá povinnost nést tři čtvrtiny veškerých nákladů řízení. Evropské komisi se ukládá povinnost nést zbývající čtvrtinu nákladů řízení.

               4)

               Spolková republika Německo, Nizozemské království a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-251/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Rakousko v. Komise „Státní podpory — Elektřina — Státní podpora pro energeticky náročné podniky — Rakouský zákon o zelené elektřině — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Pojem státní podpora — Státní prostředky — Přičitatelnost státu — Selektivní povaha — Obecné nařízení o blokových výjimkách — Překročení pravomoci — Rovné zacházení“

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/42

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Rakousko v. Komise
   (Věc T-251/11) (1)

   („Státní podpory - Elektřina - Státní podpora pro energeticky náročné podniky - Rakouský zákon o zelené elektřině - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem státní podpora - Státní prostředky - Přičitatelnost státu - Selektivní povaha - Obecné nařízení o blokových výjimkách - Překročení pravomoci - Rovné zacházení“)
   (2015/C 046/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, J. Bauer, zmocněnci, ve spolupráci T. Rablem, advokátem)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Kreuschitz a T. Maxian Rusche, poté T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer a S. Ossowski, poté S. Behzadi-Spencer a L. Christie, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/528/EU ze dne 8. března 2011 o státní podpoře C 24/09 (ex N 446/08) – Státní podpora pro energeticky náročné podniky, rakouský zákon o zelené elektřině (Úř. věst. L 235, s. 42).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc T-371/17: Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Qualcomm a Qualcomm Europe v. Komise

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/34

         Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Qualcomm a Qualcomm Europe v. Komise
   (Věc T-371/17)
   (2017/C 256/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy), Qualcomm Europe, Inc. (San Diego) (zástupci: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato a M. Davilla, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2017) 2258 final ze dne 31. března 2017 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 písm. d) nařízení Rady č. 1/2003 ve věci AT.39711 – Qualcomm (predation), a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu nezbytnosti.

                           —

                           Žalobkyně nejprve uvádí, že napadené rozhodnutí překračuje úzký rozsah šetření vedeného Komisí, jak byl definován v prohlášení o námitkách, na ústním jednání, na bilanční schůzce a v předchozích žádostech o informace, a to pokud jde o délku údajného zneužívání a potenciální teorie újmy sledované Komisí.

                           —

                           Dále tvrdí, že rozsáhlé otázky obsažené v napadeném rozhodnutí nelze charakterizovat jako navazující otázky, které pouze usilují o objasnění argumentů, které žalobkyně uvedly v odpovědi na prohlášení o námitkách a na ústním jednání, ale jako zcela nové neodůvodněné otázky.

                           —

                           Dále mají žalobkyně za to, že cílem napadeného rozhodnutí je navázat na otázky, které se týkají jejich odpovědí na žádosti o informace přijaté v některých případech před více než pěti lety a týkající se skutečností, které nastaly před více než deseti lety. Žalobkyně tvrdí, že pokud je dodatečná informace, která je nyní požadována, skutečně nezbytná k tomu, aby Komise pokračovala v šetření, legitimně by očekávaly, že Komise by přinejmenším požadovala takovou informací a vysvětlení před přijetím prohlášení o námitkách v prosinci 2015, a nikoliv na začátku roku 2017.

                           —

                           Dále jsou žalobkyně toho názoru, že napadené rozhodnutí vyžaduje, aby vykonaly značné množství práce za Komisi, včetně zpracování údajů, které mají být poskytnuty v konkrétním formátu.

                           —

                           Žalobkyně konečně uvádí, že Komise nemůže pod hrozbou pokuty uložit povinnost, která má zdánlivě umožnit žalobkyním doložit argumenty, které uvedly v odpovědi na prohlášení o námitkách.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu proporcionality.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že informace, kterou mají na základě napadeného rozhodnutí poskytnout, je neodůvodněná, rozsáhlá a je mimořádně obtížné ji shromáždit nebo vytvořit. Podle žalobkyň napadené rozhodnutí vyžaduje, aby shromáždily velké množství informací, které systematicky neshromažďují a neuchovávají v rámci běžného obchodního styku, a převzaly značné množství práce za Komisi.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že penále stanovená v napadeném rozhodnutí pro případ, že by žalobkyně neposkytly takovou informaci v dané lhůtě, jsou neodůvodněná a stanovené lhůty jsou nepřiměřené.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné.
               Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí v řadě případů uvádí nepřesvědčivé, nejasné, vágní a nedostatečné důvody, které neospravedlňují přehnanou a zbytečnou žádost Komise o poskytnutí informace. V jiných případech napadené rozhodnutí podle žalobkyň neuvádí vůbec žádné důvody. Žalobkyně tudíž tvrdí, že nemůžou porozumět důvodům, proč Komise požadovanou informace potřebuje k vedení šetření.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že cílem napadeného rozhodnutí je neoprávněné obrácení důkazního břemene.
               Žalobkyně uvádí, že cílem napadeného rozhodnutí je obrátit důkazní břemeno a účinně na žalobkyně „přenést“ úkol připravit řízení, které má být proti nim vedeno. Napadené rozhodnutí především vyžaduje, aby žalobkyně jménem Komise ověřily účetní údaje žalobkyň, ačkoli tato data byla důsledně zkontrolována externími kontrolory. Podobně, jak uvádí žalobkyně, napadené rozhodnutí požaduje, aby žalobkyně prokázaly, že vykonávaly svou činnost v souladu s právem.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje právo nevypovídat ve svůj neprospěch.

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí vyžaduje, aby poskytly „informaci“, u které nelze mít legitimně za to, že sestává z faktů nebo dokumentů, ale která namísto toho sestává z výpočtů, podrobností a kódů, hypotetických cen a analýz a výkladů historických domněnek učiněných před několika lety.

                           —

                           Žalobkyně dále uvádí, že napadené rozhodnutí vyžaduje, aby prokázaly, že aktivně přijaly opatření k dosažení souladu s pravidly EU v oblasti hospodářské soutěže.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy.
               Žalobkyně mají za to, že časový harmonogram přijetí, obsah a kontext napadeného rozhodnutí vyvolávají vážné obavy o nesprávném úředním postupu, prokurátorském základu a obtěžování, a tvrdí, že Komise zneužívá své široké pravomoci v oblasti šetření ve snaze skrýt neschopnost prokázat tvrzené porušení povinnosti po více než sedmi letech šetření.


title: Věc T-59/06: Žaloba podaná dne  23. února 2006  – Low & Bonar a Bonar Technical Fabrics v. Komise

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/42

         Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Low & Bonar a Bonar Technical Fabrics v. Komise
   (Věc T-59/06)
   (2006/C 86/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Low & Bonar plc (Dundee, Spojené království) a Bonar Technical Fabrice NV (Zele, Belgie) (zástupci: L. Garzaniti, M. O'Regan, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zcela zrušit napadené rozhodnutí Komise č. K (2005)4634 ze dne 30. listopadu 2005 ve věci COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle, pokud jde o žalobkyně; nebo

               —

               podpůrně, částečně zrušit čl. 1 odst. 1 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a částečně zrušit, nebo, podpůrně, poměrně snížit pokuty uložené článkem 2 žalobkyním; a

               —

               dále podpůrně podstatně snížit částku pokuty uložené článkem 2 žalobkyním; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení, včetně úroků z prodlení spojených s placením pokuty nebo její části, vzniklých žalobkyním nebo některé z nich;

               —

               přijmout další opatření, která bude Soudní dvůr považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise určila, že Bonar Phormium Packaging („BPP“) se účastnila komplexního kartelu mezi výrobci plastových průmyslových pytlů, který se dotýkal Belgie, Francie, Německa, Lucemburska, Nizozemska a Španělska. Určila rovněž, že tento kartel byl organizován na evropské úrovni v okruhu obchodního sdružení známého jako Valveplast, společně s různými podskupinami. Shledala první žalobkyni odpovědnou za účast BPP z důvodu, že byla mateřskou společností Bonar Phormium NV („BP“), jíž byla BPP pobočkou, a druhou žalobkyni odpovědnou z důvodu, že byla právní nástupkyní BP, se kterou se legálně spojila. Komise žalobkyním uložila pokutu ve výši 12,24 milionů EUR.
   První žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že ji shledala odpovědnou za porušení, kterého se dopustila BPP. Tvrdí, že se v rozporu se zjištěními napadeného rozhodnutí, nepodílela na obchodní politice BPP, jejíž vedení stanovovalo nezávisle její chování na trhu.
   Obě žalobkyně dále podpůrně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že komplexní dohoda identifikovaná v napadeném rozhodnutí byla jediným trvajícím porušením článku 81 Smlouvy o ES, kterého se na evropské úrovni dopustil okruh kolem Valveplast, podpůrně tím, že shledala, že BPP se zúčastnila nebo si byla jinak vědoma takového porušení, a tím za něj byla odpovědná. Podle žalobkyň byla Komise oprávněna konstatovat pouze, že BPP se účastnila, či, podpůrně, si byla vědoma a odpovědná za dohody týkající se Belgie a Nizozemska a účastnila se kartelu Valveplast po dobu jednoho týdne, tedy od 21. listopadu 1997, kdy se zástupce BPP účastnil jednání Valveplast, do 28. listopadu 1997, kdy podle napadeného rozhodnutí, byla účast BPP ukončena.
   Žalobkyně dále podpůrně tvrdí, že pokuta uložená Komisí byla příliš vysoká a nepřiměřená a porušila zásady rovného zacházení a nediskriminace a že se Komise dopustila dalšího nesprávného právního posouzení tím, že stanovila výši pokuty a dále neuvedla odůvodnění svého výpočtu pokuty. V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že Komise nevzala v úvahu, že BPP hrála výlučně pasivní a omezenou úlohu a dále že Komise stanovila nepřiměřenou a příliš vysokou základní částku.


title: Věc C-431/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supremo Tribunal de Justiça ze dne  3. listopadu 2005  ve věci Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, Lda. proti Merck & CO. INC. a Merck Sharp & Dohme, Lda.

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Supremo Tribunal de Justiça ze dne 3. listopadu 2005 ve věci Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, Lda. proti Merck & CO. INC. a Merck Sharp & Dohme, Lda.
   (Věc C-431/05)
   (2006/C 36/46)
   Jednací jazyk: portugalština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Supremo Tribunal de Justiça ze dne 3. listopadu 2005 ve věci Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos, Lda. proti Merck & CO. INC. a Merck Sharp & Dohme, Lda., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Supremo Tribunal de Justiça žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Má Soudní dvůr pravomoc vykládat článek 33 dohody TRIPS (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, musí vnitrostátní soudní orgány uvedený článek použít, z úřední povinnosti nebo na návrh účastníka řízení, ve sporech, které projednávají?

      (1)  Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která tvoří přílohu 1C dohody zakládající Světovou obchodní organizaci, schválenou jménem Společenství, pokud jde o věci náležející do jeho působnosti, rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 (Úř. věst. L 336, s. 1).


title: Věc T-327/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Aldi Einkauf v. EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie ANTICO CASALE — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Aldi Einkauf v. EUIPO – Fratelli Polli (ANTICO CASALE)
   (Věc T-327/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie ANTICO CASALE - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 256/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fratelli Polli, SpA (Milán, Itálie) (zástupci: C. Bacchini, M. Mazzitelli a E. Rondinelli, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. dubna 2016 (věc R 1337/2015-2) týkajícímu řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Aldi Einkauf a Fratelli Polli

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 287, 8.8.2016.


title: Věc C-209/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. června 2009 — Lahti Energia Oy

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. června 2009 — Lahti Energia Oy
   (Věc C-209/09)
   2009/C 193/16
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lahti Energia Oy

      Další účastníci řízení: Lahden seudun ympäristölautakunta, Hämeen ympäristökeskus, Salpausselän luonnonystävät ry

      Předběžné otázky

               1)

               Spadá spalování plynu získaného z plynového generátoru jako přídavného paliva v kotli elektrárny do působnosti článku 3 směrnice 2000/76 (1), jestliže plyn, který je veden do spalovací jednotky, není po zplynování vyčištěn?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: ovlivňuje povaha odpadu určeného ke spalování nebo obsah suspendovaných částic nebo jiná znečištění plynu vedeného do spalovací jednotky posouzení případu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353).


title: Věc T-162/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. ledna 2009 – Kronoply v. Komise ( Státní podpory — Regionální podpory pro velké investiční projekty — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem — Odůvodnění — Motivační účinek podpory — Nezbytnost podpory )

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/22

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. ledna 2009 – Kronoply v. Komise
   (Věc T-162/06) (1)

   („Státní podpory - Regionální podpory pro velké investiční projekty - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem - Odůvodnění - Motivační účinek podpory - Nezbytnost podpory“)
   (2009/C 55/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo) (zástupci: R. Nierer a L. Gordalla, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně K. Gross a T. Scharf, poté V. Kreuschitz, K. Gross a T. Scharf, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/262/ES ze dne 21. září 2005 o státní podpoře C 5/2004 (ex N 609/2003), kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply (Úř. věst. 2006, L 94, s. 50).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Kronoply GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-27/14: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Česká republika v. Komise („Žaloba na neplatnost – Vnitřní trh se zemním plynem – Článek 22 směrnice 2003/55/ES – Dopis Komise, kterým žádá regulační orgán, aby zrušil své rozhodnutí o udělení výjimky – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/40

      Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Česká republika v. Komise
      (Věc T-27/14) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Vnitřní trh se zemním plynem - Článek 22 směrnice 2003/55/ES - Dopis Komise, kterým žádá regulační orgán, aby zrušil své rozhodnutí o udělení výjimky - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2015/C 016/63)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil a T. Müller, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a P. Němečková, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise C (2013) 7221 final ze dne 4. listopadu 2013, určeném ministrovi průmyslu a obchodu České republiky a předsedkyni českého Energetického regulačního úřadu, přijatého na základě čl. 22 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Česká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc C-267/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. června 2015 – Gemeente Woerden, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. června 2015 – Gemeente Woerden, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-267/15)
   (2015/C 262/13)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Gemeente Woerden

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

   Má osoba povinná k dani v takové věci, jako je projednávaná věc, kdy osoba povinná k dani postaví budovu a tuto budovu prodá za cenu, která nepokrývá všechny náklady, zatímco kupující přenechá část této budovy třetí osobě k bezplatnému užívání, nárok na odpočet celé daně z přidané hodnoty, která se týká výstavby budovy, nebo pouze na dílčí odpočet v poměru k částem budovy, které kupující používá pro výdělečné činnosti (pronájem za úplatu)?


title: Spojené věci C-320/11, C-330/11, C-382/11 a C-383/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — DIGITALNET OOD (C-320/11 a C-383/11), Cifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11) v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna ( „Společný celní sazebník — Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Přístroje schopné přijímat televizní signál, jež mají zabudovaný modem pro získání přístupu na internet a mají funkci interaktivní výměny informací“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Varna — Bulharsko) — DIGITALNET OOD (C-320/11 a C-383/11), Cifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11) v. Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna
   (Spojené věci C-320/11, C-330/11, C-382/11 a C-383/11) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Přístroje schopné přijímat televizní signál, jež mají zabudovaný modem pro získání přístupu na internet a mají funkci interaktivní výměny informací)
   2013/C 26/18
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad — Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: DIGITALNET OOD (C-320/11 a C-383/11), Cifrova kompania OOD (C-330/11), M SAT CABLE AD (C-382/11)

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt — Varna Zapad pri Mitnica Varna

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad — Varna — Výklad nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 291, s. 1) — Podpoložka 8528 71 13 kombinované nomenklatury [Přístroje se zařízením na bázi mikroprocesoru se zabudovaným modemem pro získání přístupu na internet a které mají funkci interaktivní výměny informací, schopné přijímat televizní signál („set-top boxy s komunikační funkcí“)] nebo podpoložka 8521 90 00 (Ostatní přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci, též s vestavěným videotunerem) — Přístroj, který je schopen přijímat televizní signál nebo sloužit jako modem pro získání přístupu na internet, jenž má funkci interaktivní výměny informací — Význam pojmů „internet“, „modem“ a „modulace“ a „demodulace“ s ohledem na vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 a nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že pro účely zařazení zboží do podpoložky 8528 71 13 je modem pro získání přístupu na internet chápán jako zařízení, které je způsobilé samo a bez zásahu jakéhokoli jiného přístroje nebo mechanismu získat přístup na internet a zajistit interaktivitu a obousměrnou výměnu informací. Pro účely zařazení do uvedené podpoložky je relevantní pouze schopnost získat přístup na internet, a nikoliv technika k tomu použitá.

               2)

               Uvedená kombinovaná nomenklatura musí být vykládána v tom smyslu, že přijímání televizního signálu a přítomnost modemu umožňujícího přístup na internet jsou dvě rovnocenné funkce, které musí mít přístroje zařazované do podpoložky 8528 71 13. Při neexistenci jedné z těchto funkcí musí být přístroje zařazeny do podpoložky 8528 71 19.

               3)

               Článek 78 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že kontrola zboží po jeho propuštění a následná změna jeho sazebního zařazení mohou být provedeny na základě písemných dokumentů, aniž celní orgány musí zboží fyzicky kontrolovat.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.8.2011.

      Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc T-275/04: Žaloba podaná dne 7. července 2004 Aries Meca proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/32

         Žaloba podaná dne 7. července 2004 Aries Meca proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-275/04)
   (2004/C 262/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Aries Meca, se sídlem v Poissy (Francie), zastoupenou Jean-Paulem Poulainem a Jean-Emmanuelem Kuntzem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 v rozsahu, v němž ve svém článku 1 prohlásilo za protiprávní režim osvobození od daně v plném rozsahu společností přebírajících podnik v obtížné situaci;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 v rozsahu, v němž ve svém článku 5 nařídilo navrácení veškerých podpor poskytnutých podle režimu článku 44g ODZ společnostmi založenými pro převzetí podniku v obtížné situaci;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí, které je předmětem projednávané věci, je rozhodnutí napadené ve věci T-273/04, Brandt Industries v. Komise.
   Žalobkyně v projednávané věci, ARIES MECA, je společnost, která po převzetí ARIES SAS využila ustanovení obecného daňového zákoníku uvedeného v napadeném rozhodnutí. Její žaloba na zrušení se zakládá na dvou žalobních důvodech vycházejících z porušení článku 253 Smlouvy o ES a článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).

      (1)  Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.


title: Věc C-150/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rechtbank s'Hertogenbosch ze dne 23. března 2005 ve věci Jean Leon van Straaten proti Nizozemskému státu a Italské republice

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Rechtbank s'Hertogenbosch ze dne 23. března 2005 ve věci Jean Leon van Straaten proti Nizozemskému státu a Italské republice
   (Věc C-150/05)
   (2005/C 155/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Rechtbank s'Hertogenbosch (Nizozemsko) ze dne 23. března 2005 ve věci Jean Leon van Straaten proti Nizozemskému státu a Italské republice, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 4. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Rechtbank s'Hertogenbosch žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Co je nutné chápat pod pojmem „totožný čin“ ve smyslu článku 54 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě (1)? (Je držení ca. 1 000 gramů heroinu v Nizozemsku v období mezi 27. až 30. březnem 1983 nebo v období okolo tohoto data totožným činem jako držení ca. 5 kilogramů heroinu v Itálii dne 27. března 1983 nebo v období okolo tohoto data, s přihlédnutím k tomu, že zásilka heroinu byla v Nizozemsku částí zásilky heroinu, která se nacházela v Itálii? Je vývoz zásilky heroinu z Itálie do Nizozemska totožným činem jako dovoz totožné zásilky heroinu z Itálie do Nizozemska také v případě zohlednění skutečnosti, že osoby podezřelé spolu s p. Van Straatenem nejsou v Nizozemsku a v Itálii všechny totožné? Jedná se v případě souboru trestných jednání, který se skládá z držení uvedeného heroinu v Itálii, jeho vývozu z Itálie, jeho dovozu do Nizozemska a jeho držení v Nizozemsku o „totožný čin“?)

               2)

               Jedná se o odsouzení osoby ve smyslu článku 54 prováděcí úmluvy k Schengenské dohodě v případě, že čin, z něhož byla tato osoba obviněna, byl prohlášen za zákonně dostatečně a přesvědčivě neprokázaný a byla-li tato osoba zproštěna rozsudkem obvinění?

      (1)  Schengenský acquis - Úmluva k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. L 239, 22.9.2000, s. 19).


title: Věc C-5/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën/B. F. Joustra (Daňová ustanovení — Harmonizace právních předpisů — Směrnice 92/12/EHS — Spotřební daně — Víno — Články 7 až 10 — Určení členského státu, v němž vznikne daňová povinnost — Nabytí zboží jednotlivcem k uspokojení vlastních potřeb a potřeb dalších jednotlivců — Přeprava do jiného členského státu přepravní společností — Režim použitelný v členském státě určení)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën/B. F. Joustra
   (Věc C-5/05) (1)

   (Daňová ustanovení - Harmonizace právních předpisů - Směrnice 92/12/EHS - Spotřební daně - Víno - Články 7 až 10 - Určení členského státu, v němž vznikne daňová povinnost - Nabytí zboží jednotlivcem k uspokojení vlastních potřeb a potřeb dalších jednotlivců - Přeprava do jiného členského státu přepravní společností - Režim použitelný v členském státě určení)
   (2006/C 331/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: B. F. Joustra
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článků 7, 8 a 9 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) – Víno, které bylo zakoupeno v členském státě státními příslušníky jiného členského státu bez účelu dosažení zisku a přepraveno podnikem posledně uvedeného státu – Spotřební daň zaplacená v prvním členském státě
   Výrok
   Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být vykládána v tom smyslu, že pokud stejně jako ve věci v původním řízení nabude jednotlivec nejednající při výkonu svého povolání a neusilující o dosažení zisku v prvním členském státě pro uspokojení svých potřeb i potřeb dalších jednotlivců výrobky podléhající spotřební dani, které byly v tomto členském státě propuštěny pro domácí spotřebu, a nechá je přepravit do druhého členského státu na svůj účet přepravní společností usazenou v tomto druhém státě, použije se článek 7 této směrnice, a nikoli její článek 8, takže se spotřební daň vyměří i v tomto státě. Podle čl. 7 odst. 6 uvedené směrnice se v takovém případě vrátí spotřební daň zaplacená v tomto prvním členském státě plátci v souladu s jejím čl. 22 odst. 3.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc C-174/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 19. dubna 2005 ve věci 1. Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie 2. Stichting Natuur en Milieu proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, vedlejší účastník: Bayer CropScience B.V.

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 19. dubna 2005 ve věci 1. Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie 2. Stichting Natuur en Milieu proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, vedlejší účastník: Bayer CropScience B.V.
   (Věc C-174/05)
   (2005/C 155/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 19. dubna 2005 ve věci 1. Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie 2. Stichting Natuur en Milieu proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen, přičemž vedlejším účastníkem je Bayer CropScience B.V., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Je čl. 2 návětí a bod 3 rozhodnutí 2003/199/ES (1) platný?

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 18. března 2003o nezařazení aldikarbu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 76, 22.03.2003, s. 21).


title: Věc T-519/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Seikoh Giken v. OHIM — Seiko Holdings (SG SEIKOH GIKEN) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis — Žádost o územní rozšíření ochrany — Obrazová ochranná známka SG SEIKOH GIKEN — Starší slovní ochranná známka Společenství SEIKO — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/19

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Seikoh Giken v. OHIM — Seiko Holdings (SG SEIKOH GIKEN)
   (Věc T-519/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis - Žádost o územní rozšíření ochrany - Obrazová ochranná známka SG SEIKOH GIKEN - Starší slovní ochranná známka Společenství SEIKO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 217/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kabushiki Kaisha Seikoh Giken (Matsudo shi Chiba, Japonsko) (zástupci: G. Marín Raigal, P. López Ronda a G. Macias Bonilla, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Seiko Holdings Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. Fish, R. Miller, solicitors, a A. Bryson, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. srpna 2010 (věc R 1553/2009-1) týkajícího se námitkového řízení mezi společnostmi Seiko Holdings Kabushiki Kaisha a Kabushiki Kaisha Seikoh Giken

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kabushiki Kaisha Seikoh Giken se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


title: Věc C-248/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Koninklijke Coöperatie Cosun UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Zemědělství — Společná organizace trhů — Cukr — Článek 26 nařízení (EHS) č. 1785/81 a článek 3 nařízení (EHS) č. 2670/81 — Poplatek dlužný za cukr C prodaný na vnitřním trhu — Nepoužitelnost článku 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 — Neexistence možnosti vrácení nebo prominutí z důvodů ekvity — Platnost nařízení (EHS) č. 1785/81 a č. 2670/81 — Zásady rovnosti a právní jistoty — Ekvita)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Koninklijke Coöperatie Cosun UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-248/04) (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Zemědělství - Společná organizace trhů - Cukr - Článek 26 nařízení (EHS) č. 1785/81 a článek 3 nařízení (EHS) č. 2670/81 - Poplatek dlužný za cukr C prodaný na vnitřním trhu - Nepoužitelnost článku 13 nařízení (EHS) č. 1430/79 - Neexistence možnosti vrácení nebo prominutí z důvodů ekvity - Platnost nařízení (EHS) č. 1785/81 a č. 2670/81 - Zásady rovnosti a právní jistoty - Ekvita)
   (2006/C 326/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Koninklijke Coöperatie Cosun UA

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Platnost nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 177, s. 4) a nařízení Komise č. 2670/81/EHS ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty (Úř. věst. L 262, s. 14) v případě neexistence řízení o prominutí dodatečné dávky srovnatelného s řízením obsaženým v článku 13 nařízení Rady č. 1430/79/EHS ze dne 2. července 1979 o vracení nebo promíjení dovozního nebo vývozního cla (Úř. věst. L 175, s. 1) – Prominutí z důvodů vycházejících z ekvity – Výrobce cukru nad rámec kvóty (cukr C), který nebyl zapojen do podvodného jednání zjištěného vnitrostátními orgány a který o tom nebyl pro účely šetření neprodleně informován
   Výrok
   Přezkum první otázky neukázal žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 305/91 ze dne 4. února 1991 a nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3559/91 ze dne 6. prosince 1991.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


title: Věc T-136/07: Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – Colgate-Palmolive v. OHIM – CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/39

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – Colgate-Palmolive v. OHIM – CMS Hasche Sigle (VISIBLE WHITE)
   (Věc T-136/07)
   (2007/C 140/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler, H. Harmeling a K.-U. Plath, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: CMS Hasche Sigle (Kolín, Německo)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 15. února 2007;

               —

               potvrdit rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlásit, že ochranná známka Společenství č. 802 793 „VISIBLE WHITE“ zůstává zapsána;

               —

               přisoudit žalobkyni náhradu nákladů v řízení o návrhu na prohlášení neplatnosti, obrátit rozhodnutí odvolacího senátu o nákladech řízení a přisoudit žalobkyni náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „VISIBLE WHITE“ pro výrobky zařazené do třídy 3 – ochranná známka Společenství č. 802 793

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: CMS Hasche Sigle

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zrušení ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil jak prvek „VISIBLE“, tak prvek „WHITE“ jako popisné vzhledem k „zubní pastě“, jakož i „ústní vodě“ a jejich kombinaci považoval za čistě popisnou, postrádající rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-225/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  16. května 2006  Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne  15. března 2006  ve věci T-35/04, Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferrero OHG mbh

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2006 Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 15. března 2006 ve věci T-35/04, Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferrero OHG mbh
   (Věc C-225/06 P)
   (2006/C 178/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Athinaïki Oikogeniaki Artopoiia AVEE (zástupce: A. Tsavdaridis, Attorney at Law)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Ferrero OHG mbh
   Návrhová žádání
   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil sporné rozhodnutí Soudu prvního stupně,

               —

               s konečnou platností zamítl v plném rozsahu námitku proti zapsání požadované ochranné známky,

               —

               uložil OHIM a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v průběhu námitkového řízení před odvolacím senátem a před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka má za to, že Soud prvního stupně se dopustil pochybení při výkladu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), a to z následujících důvodů:
   Soud prvního stupně nezohlednil skutečnost, že posouzení rizika záměny závisí na množství skutečností uvedených v sedmém bodě odůvodnění nařízení Rady č. 40/94 a zejména na známosti ochranné známky na trhu, a nikoli pouze na stupni podobnosti mezi ochrannou známkou a označením a mezi označenými výrobky nebo službami (2).
   Dřívější ochranná známka „Ferrero“ se nepoužívá pro označení výrobků prodávaných na německém trhu. V důsledku toho neexistuje nebezpečí záměny pro průměrného německého spotřebitele, který ochrannou známku „Ferrero“ nespojuje s označenými výrobky, bez ohledu na stupeň podobnosti mezi uvedenými dvěma označeními.
   Soud prvního stupně rovněž nezohlednil skutečnost, že v souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora musí být riziko záměny ze strany veřejnosti posuzováno celkově tím, že se zohlednění všechny relevantní faktory projednávané věci. Dále celkové posouzení rizika záměny předpokládá určitou vzájemnou závislost mezi zohledněnými faktory. Navrhovatelka má za to, že kdyby Soud prvního stupně zohlednil vzájemnou závislost zohledněných faktorů, došel by k závěru, že neexistuje riziko záměny.

      (1)  Úř. věst. L 11, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 209, s. 18-19.


title: Věc C-273/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 10. května 2017 – Sol Gas Primari Srl v. Autorità per l'energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 10. května 2017 – Sol Gas Primari Srl v. Autorità per l'energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Věc C-273/17)
   (2017/C 309/25)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sol Gas Primari Srl

      Žalovaná: Autorità per l'energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice 2009/72/ES (1), a zejména čl. 3 odst. 5 a 6 a článek 28 vykládány v tom smyslu, že soustava vytvořená a provozovaná soukromou osobu, ke které je připojen omezený počet výrobních a spotřebních jednotek a která je připojena k veřejné síti, nutně představuje elektroenergetickou síť, a tudíž „distribuční soustavu“ ve smyslu této směrnice, aniž by bylo možné z této klasifikace vyloučit soukromé soustavy s těmito vlastnostmi vytvořené před vstupem směrnice v platnost a původně vzniklé za účelem vlastní výroby?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je jedinou možností, kterou nabízí směrnice pro účely zhodnocení zvláštních charakteristik soukromé elektroenergetické sítě, zařadit tuto síť do kategorie uzavřených distribučních soustav uvedené v článku 28 této směrnice, nebo je vnitrostátnímu zákonodárci dovoleno stanovit jinou kategorii distribučních soustav podléhajících zjednodušené právní úpravě, která se liší od úpravy stanovené pro UDS?

               3)

               Bez ohledu na předchozí otázky, musí být směrnice vykládána v tom smyslu, že se na uzavřené distribuční soustavy uvedené v článku 28 v každém případě vztahuje povinnost přístupu třetích osob?

               4)

               Bez ohledu na předchozí otázky, umožňuje klasifikace soukromé elektroenergetické sítě jako uzavřené distribuční soustavy ve smyslu článku 28 směrnice 2009/72/ES vnitrostátnímu zákonodárci, aby ve prospěch této soustavy stanovil pouze výjimky ze všeobecného režimu distribučních soustav, které jsou výslovně stanoveny v článku 28 a čl. 26 odst. 4 této směrnice, nebo je s ohledem na ustanovení bodu 29 a 30 odůvodnění směrnice dovoleno či uloženo členskému státu stanovit další výjimky z použití všeobecného režimu distribučních soustav tak, aby bylo zajištěno dosažení cílů stanovených ve výše uvedených bodech odůvodnění?

               5)

               V případě, že Soudní dvůr učiní závěr, že členský stát může nebo musí přijmout právní úpravu, která zohledňuje zvláštnosti uzavřených distribučních soustav, brání ustanovení směrnice 2009/72/ES, a zejména body 29 a 30 odůvodnění, čl. 15 odst. 7, čl. 37 odst. 6 písm. b) a čl. 26 odst. 4 takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy relevantní v tomto řízení, které podrobují uzavřené distribuční soustavy právní úpravě v oblasti dispečinku a účetního a funkčního oddělení, která je zcela obdobná právní úpravě, která je stanovena pro veřejné sítě a která v oblasti všeobecných nákladů elektrické soustavy stanoví placení těchto poplatků v poměrné výši i za energii spotřebovanou uvnitř uzavřené soustavy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).


title: Věc T-19/06: Žaloba podaná dne  20. ledna 2006  – Mindo v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/49

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2006 – Mindo v. Komise
   (Věc T-19/06)
   (2006/C 60/92)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mindo Srl (Řím, Itálie) (zástupci: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               prohlásit čl. 1 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Komise K(2005)4012 konečné ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES (věc COMP/C.38.281/B.2 – Surový tabák, Itálie) za částečně neplatný a zrušit jej v rozsahu, v jakém se týká delší doby trvání protiprávního jednání (o němž se má za to, že skončilo dne 19. února 2002 místo nejpozději 15. ledna 2002);

               —

               prohlásit čl. 2 písm. b) napadeného rozhodnutí za neplatný a zrušit jej v rozsahu, v jakém mělo být MINDO plně osvobozeno od pokut na základě oznámení o shovívavosti nebo podpůrně v rozsahu, v jakém měla být částka pokuty, uložená společně a nerozdílně MINDO a „Alliance One International“, podstatně snížená;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise shledala, že několik společností, včetně žalobkyně, porušilo čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES tím, že uzavřelo kartelové dohody nebo se dopustilo jednání ve vzájemné shodě v odvětví surového tabáku v Itálii. Žalobkyně navrhuje částečné zrušení uvedeného rozhodnutí a dovolává se zaprvé údajného porušení svých legitimních očekávání, pokud jde o uplatnění oznámení o shovívavosti. Žalobkyně tvrdí, že tím, že Komise zamítla její žádost o osvobození na základě skutečnosti, že jiné společnosti, ale nikoli žalobkyni, bylo osvobození uděleno. Podle žalobkyně uvedená jiná společnost nesplňovala požadavky oznámení o shovívavosti, zatímco Komise neprokázala, že žalobkyně nesplnila tytéž požadavky.
   Podpůrně žalobkyně uvádí, že její účast na protiprávním jednání ustala nejpozději dne 15. ledna 2002 a nikoli 19. února 2002 a že jí uložená pokuta by v souladu s tím měla být snížena.
   Dále je žalobkyně toho názoru, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, jakož i povinnost uvést odůvodnění týkající se posouzení rozsahu jednání ve vzájemné shodě žalobkyně. Podle žalobkyně Komise nezohlednila, že se účastnila kartelových dohod týkajících se nákupní ceny a množství nadbytečné produkce pouze v letech 1998 a 1999 a že to udělala v kontextu meziodvětvových dohod schválených podle italských právních předpisů.
   Žalobkyně se rovněž dovolává porušení práva na obhajobu, jakož i zásady proporcionality a zásady legitimních očekávání při výpočtu základní částky pokuty. V tomto kontextu žalobkyně uvádí, že základní částka pokuty hmotně převyšuje celkovou cenu produktů dotčených kartelovými praktikami; že Komise pochybila při posouzení dvou možných účinků jednání ve vzájemné shodě uvedených v napadeném rozhodnutí; že ony dva možné účinky jsou v napadeném rozhodnutí uvedeny nově a nebyly uvedeny v oznámení námitek; a že Komise nesprávně uplatnila násobící činitel za účelem započtení základní částky pokuty, aniž by zohlednila, že v době přijetí napadeného rozhodnutí nebyla žalobkyně součástí žádného velkého nadnárodního podniku.
   Dále se žalobkyně dovolává porušení povinnosti uvést důvody a zásady právní jistoty a zásady legitimních očekávání ve spojení s údajným pochybením Komise, která nezohlednila některé polehčující okolnosti, zejména časné ukončení protiprávního jednání a minimální účinky jednání ve vzájemné shodě přičítaného žalobkyni.
   Konečně, žalobkyně se také dovolává porušení zásady proporcionality a zásady legitimních očekávání, jakož i povinnosti uvést důvody při uplatnění oddílu 5 písm. b) obecných zásad Komise ohledně zvláštního hospodářského a sociálního kontextu, v němž k jednání ve vzájemné shodě došlo. Rovněž tvrdí, že Komise při stanovení částky pokuty nesprávně nezohlednila její obzvláště nejistou hospodářskou situaci ani její platební schopnost.


title: Věc T-526/09: Žaloba podaná dne 28. prosince 2009 — PAKI Logistics v. OHIM (PAKI)

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/31

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2009 — PAKI Logistics v. OHIM (PAKI)
   (Věc T-526/09)
   2010/C 80/53
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PAKI Logistics GmbH (Ennepetal, Německo) (zástupci: M. Bergermann, P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt a J. Vogtmeier, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. října 2009 (R 180/2007-1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení o odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PAKI“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 20, 37 a 39 (přihláška č. 4 790 895)

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Odmítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné právní posouzení při použití čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009 (1) ve spojení s čl. 7 odst. 2 téhož nařízení, jelikož přihlášená ochranná známka není v rozporu s dobrými mravy

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-319/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht – Německo) – Udo Rätzke v. S+K Handels GmbH „Řízení o předběžné otázce — Energie — Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 — Povinnosti obchodníků — Televizní přijímač dodaný obchodníkovi bez tohoto štítku před začátkem použitelnosti nařízení — Povinnost obchodníka označit takový televizní přijímač energetickým štítkem od začátku použitelnosti nařízení a dodatečně si štítek obstarat“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht – Německo) – Udo Rätzke v. S+K Handels GmbH
   (Věc C-319/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Energie - Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 - Povinnosti obchodníků - Televizní přijímač dodaný obchodníkovi bez tohoto štítku před začátkem použitelnosti nařízení - Povinnost obchodníka označit takový televizní přijímač energetickým štítkem od začátku použitelnosti nařízení a dodatečně si štítek obstarat“)
   2014/C 159/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Thüringer Oberlandesgericht

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Udo Rätzke

      Odpůrkyně: S+K Handels GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Thüringer Oberlandesgericht – Výklad čl. 4 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 ze dne 28. září 2010, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů (Úř. věst. L 314, s. 64) – Působnost ratione temporis – Povinnost obchodníka zajistit, aby každý televizní přijímač v prodejně byl označen štítkem označujícím třídu energetické účinnosti poskytnutým dodavatelem – Televizní přijímače dodané dodavatelem bez energetického štítku před počátkem účinnosti nařízení

      Výrok

   Článek 4 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 ze dne 28. září 2010, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů, musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost obchodníků zajistit, aby každý televizní přijímač byl v místě prodeje označen energetickým štítkem poskytnutým dodavatelem podle čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení, se vztahuje pouze na televizní přijímače, které byly uvedeny na trh, tj. byly výrobcem poprvé uvedeny do prodejního řetězce za účelem distribuce, ode dne 30. listopadu 2011.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.