title: Věc T-895/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Toontrack Music v. EUIPO (SUPERIOR DRUMMER) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUPERIOR DRUMMER — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Toontrack Music v. EUIPO (SUPERIOR DRUMMER)
   (Věc T-895/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SUPERIOR DRUMMER - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/53)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Toontrack Music AB (Umeå, Švédsko) (zástupce: L.-E. Ström, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. října 2016 (věc R 2438/2015-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení SUPERIOR DRUMMER jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Toontrack Music AB se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 46, 13.2.2017.


title: Věc C-424/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2017 Vilislavem Andrejevem Kalejčevem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 22. června 2017 ve věci T-58/17, Kalejčev v. Evropský soud pro lidská práva

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2017 Vilislavem Andrejevem Kalejčevem proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 22. června 2017 ve věci T-58/17, Kalejčev v. Evropský soud pro lidská práva
   (Věc C-424/17 P)
   (2018/C 022/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vilislav Andrejev Kalejčev (zástupkyně: K. Mladenova, advokátka)

      Další účastník řízení: Evropský soud pro lidská práva
   Usnesením ze dne 22. listopadu 2017 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-909/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NRIM Life Sciences — Starší slovní ochranná známka RYM — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/2001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Sharma (NRIM Life Sciences)
   (Věc T-909/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NRIM Life Sciences - Starší slovní ochranná známka RYM - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/2001]“)
   (2018/C 022/54)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa Rodríguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Anil K. Sharma (Hillingdon, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2016 (věc R 2376/2015–5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Laboratorios Ern a A. M. Sharmou.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Laboratorios Ern, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc C-619/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 3. listopadu 2017 – Ministerio de Defensa v. Ana de Diego Porras

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 3. listopadu 2017 – Ministerio de Defensa v. Ana de Diego Porras
   (Věc C-619/17)
   (2018/C 022/38)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Ministerio de Defensa

      Další účastnice řízení: Ana de Diego Porras

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je přílohou směrnice 1999/70 (1), vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která nestanoví žádné odstupné pro případ skončení prozatímního pracovního poměru na dobu určitou, uzavřeného za účelem zastupování jiného pracovníka, jenž má nárok na zachování pracovního místa, je-li takové skončení důsledkem návratu zastupovaného pracovníka, a která naopak stanoví takové odstupné pro případ skončení pracovního poměru z jiných zákonem vymezených důvodů?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, spadá takové opatření, jako je opatření stanovené španělským zákonodárcem a spočívající ve stanovení odstupného ve výši 12násobku denní mzdy za každý odpracovaný rok, jež má být pracovníkovi vyplaceno při skončení dočasného pracovního poměru uplynutím smluvené doby nebo dosažením smluveného účelu, i když v jeho rámci došlo k uzavření jen jedné pracovní smlouvy, do působnosti ustanovení 5 rámcové dohody?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, je zákonné ustanovení, které pracovníkům se smlouvou na dobu určitou přiznává při skončení pracovního poměru uplynutím smluvené doby nebo dosažením smluveného účelu odstupné ve výši 12násobku denní mzdy za každý odpracovaný rok, ale nepřiznává takové odstupné pracovníkům se smlouvou na dobu určitou, jejichž pracovní poměr je uzavřen prozatímně za účelem zastupování pracovníka, jenž má nárok na zachování pracovního místa, v rozporu s ustanovením 5 rámcové dohody?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, p. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368).


title: Věc T-50/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Mackevision Medien Design v. EUIPO (TO CREATE REALITY) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TO CREATE REALITY — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Mackevision Medien Design v. EUIPO (TO CREATE REALITY)
   (Věc T-50/17) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie TO CREATE REALITY - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/55)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart (Stuttgart, Německo) (zástupci: E. Stolz, U. Stelzenmüller a J. Weiser, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul a S. Hanne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2016 (věc R 995/2016-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení TO CREATE REALITY jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc C-620/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék (Maďarsko) dne 2. listopadu 2017 – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe v. Fővárosi Törvényszék

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék (Maďarsko) dne 2. listopadu 2017 – Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe v. Fővárosi Törvényszék
   (Věc C-620/17)
   (2018/C 022/39)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Székesfehérvári Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hochtief Solutions AG Magyarországi Fióktelepe

      Žalovaný: Fővárosi Törvényszék

      Předběžné otázky

               1.

               Mají být základní zásady a ustanovení unijního práva (zejména čl. 4 odst. 3 SEU a požadavek jednotného výkladu), jak je vyložil Soudní důr Evropské unie zejména v rozsudku ve věci Köbler, vykládány v tom smyslu, že určení odpovědnosti soudu členského státu, který v posledním stupni rozhodne rozsudkem, který porušuje unijní právo, se zakládá výhradně na vnitrostátním právu či na kritériích stanovených vnitrostátním právem? Mají být v případě záporné odpovědi základní zásady a ustanovení unijního práva, zejména tři kritéria pro určení odpovědnosti „státu“, které Soudní důr Evropské unie stanovil ve věci Köbler, vykládány v tom smyslu, že splnění podmínek odpovědnosti členského státu za porušení unijního práva, kterého se dopustily soudy tohoto státu, se má posuzovat na základě vnitrostátního práva?

               2.

               Mají být základní zásady a ustanovení unijního práva (zejména čl. 4 odst. 3 SEU a požadavek jednotného výkladu), zvláštní rozsudky Soudního dvora Evropské unie týkajíce se odpovědnosti členského státu vydané mimo jiné ve věcech Francovich, Brasserie du [P]êcheur a Köbler, vykládány v tom smyslu, že nabytí právní moci rozsudků, které porušují unijní právo, vydaných soudy členského státu, které rozhodovaly v posledním stupni, vylučuje určení odpovědnosti členského státu za škodu?

               3.

               Je přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek přesahujících prahové hodnoty Společenství, a soudní přezkum správního rozhodnutí vydaného v uvedeném řízení s ohledem na směrnici 89/665/EHS, pozměněnou směrnicí 2007/66/ES (1), a na směrnici 92/13/EHS, relevantní pro účely unijního práva? Je v případě kladné odpovědi unijní právo a judikatura Soudního dvora Evropské unie (mimo jiné rozsudky vydané ve věcech Kühne & Heitz, Kapferer a zejména Impresa Pizzarotti) relevantní, pokud jde o nezbytnost připustit obnovu řízení jako mimořádný opravný prostředek, který vyplývá z vnitrostátního práva, v souvislosti se soudním přezkumem správního rozhodnutí vydaného v uvedeném přezkumném řízení při zadávání veřejných zakázek?

               4.

               Mají být směrnice týkajíce se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (konkrétně směrnice 89/665/EHS, která byla mezitím změněna směrnicí 2007/66/ES, a směrnice 92/13/EHS) vykládány v tom smyslu, že jim neodporuje vnitrostátní právní úprava, podle které vnitrostátní soudy, které projednávají spor ve věci samé, nemusí zohlednit skutečnost, která má být přezkoumána podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie – vydaného v předběžném řízení v souvislosti s přezkumným řízením při zadávání veřejných zakázek – a kterou navíc nezohledňují ani vnitrostátní soudy, které rozhodují v řízení zahájeném na návrh na obnovu řízení podaný proti rozhodnutí vydanému v sporu ve věci samé?

               5.

               Mají být směrnice Rady 89/665/EHS z 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, zejména její čl. 1 odst. 1 a 3, a směrnice Rady 92/13/EHS ze dne [25.] února 1992, o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, zejména její články 1 a 2 – zvláště s ohledem na rozsudky vydané ve věcech Willy Kempter, Pannon GSM a VB Pénzügyi Lízing, jakož i Kühne & Heitz, Kapferer a Impresa Pizzarotti –, vykládány v tom smyslu, že je v souladu s uvedenými směrnicemi, s požadavkem účinné soudní ochrany a se zásadou ekvivalence a efektivity taková vnitrostátní právní úprava nebo její uplatňování, podle které navzdory tomu, že rozsudek Soudního dvora Evropské unie vydaný v předběžném řízení před vydáním rozsudku v řízení ve druhém stupni stanoví relevantní výklad ustanovení unijního práva, soud rozhodující ve věci samé výklad odmítne z důvodu opožděnosti, a soud vyššího stupně později rozhodne, že obnova řízení není přípustná?

               6.

               Pokud na základě vnitrostátního práva musí být povolena obnova řízení v zájmu obnovení ústavnosti podle nového rozhodnutí Ústavního soudu, neměla by v souladu se zásadou ekvivalence a zásadou stanovenou v rozsudku Transportes Urbanos být povolena obnova řízení v případě, kdy z důvodu ustanovení vnitrostátního práva týkajících se procesních lhůt v řízení ve věci samé nebylo možné zohlednit rozsudek Soudního dvora Evropské unie?

               7.

               Mají být směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, zejména její čl. 1 odst. 1 a 3, a směrnice Rady 92/13/EHS ze dne [25.] února 1992, o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací, zejména její články 1 a 2, s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropské unie Willy Kempter (C-2/06), podle kterého se jednotlivec nemusí zvlášť dovolávat judikatury Soudního dvora, vykládány v tom smyslu, že přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek upravené uvedenými směrnicemi lze zahájit jen na základě opravného prostředku, který obsahuje výslovný popis namítaného porušení v rámci zadávání veřejných zakázek a navíc je v něm přesně uvedeno porušené ustanovení týkajíce se zadávání veřejných zakázek – konkrétní článek a odstavec –, jinými slovy, že v přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek lze přezkoumat pouze porušení, které navrhovatel uvedl prostřednictvím odkazu na porušené ustanovení týkajíce se zadávání veřejných zakázek – konkrétní článek a odstavec –, zatímco v kterémkoli jiném správním a občanském soudním řízení stačí, aby jednotlivec uvedl skutečnosti a důkazy uvedené na jejich podporu a příslušný orgán nebo soud rozhodne o návrhu v souladu s jeho obsahem?

               8.

               Má být požadavek týkající se dostatečně závažného porušení stanovená v rozsudcích Köbler a Traghetti [del Mediterraneo] vykládán v tom smyslu, že o takové porušení nejde, pokud soud rozhodující v posledním stupni ve zjevném rozporu s ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie, která byla citovaná s nejvyšší mírou podrobnosti – a která se dokonce opírá o různá právní stanoviska –, zamítne žádost jednotlivce o podání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se nezbytnosti připustit obnovu řízení a to na základě absurdního odůvodnění, že unijní právo – v tomto případě zejména směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS – neobsahuje ustanovení, která by upravovala obnovu řízení, ačkoli v této souvislosti byla též s nejvyšší mírou podrobnosti citována relevantní judikatura Soudního dvora Evropské unie, a to včetně rozsudku Impresa Pizzarotti, v němž se právě v souvislosti s postupem zadávání veřejných zakázek konstatuje, že je obnova řízení nezbytná? S přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora Evropské unie CILFIT (C-283/81), s jakou mírou podrobnosti musí vnitrostátní soud odůvodnit nepřipuštění obnovy řízení, pokud se odkloní od závazného právního výkladu provedeného Soudním dvorem?

               9.

               Mají být zásada účinné soudní ochrany a zásada ekvivalence uvedené v článku 19 SEU a čl. 4 odst. 3 SEU, svoboda usazování a volný pohyb služeb stanovené v článku 49 SFEU, a směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, jakož i směrnice 89/665/EHS, 92/13/EHS a 2007/66/ES vykládány v tom smyslu, že [nebrání tomu], aby příslušné orgány a soudy ve zjevném rozporu s použitelným unijním právem postupně zamítly všechny opravné prostředky podané žalobcem z toho důvodu, že se nemohl účastnit postupu zadávání veřejných zakázek, přičemž při podání uvedených opravných prostředků je třeba vypracovat řadu dokumentů, které vyžadují vynaložení značného množství času a peněz, nebo se účastnit slyšení, a ačkoli je pravda, že teoreticky existuje možnost určit odpovědnost za škodu způsobenou při výkonu soudní moc, relevantní právní úprava žalobci odnímá možnost žádat od soudu náhradu škody způsobené v důsledku protiprávních opatření?

               10.

               Mají být zásady stanovené v rozsudcích Köbler, Traghetti [del Mediterraneo] a Sa[n] Giorgio vykládány v tom smyslu, že nelze nahradit škodu způsobenou tím, že soud členského státu rozhodující v posledním stupni v rozporu s ustálenou judikaturou Soudního dvora nevyhověl návrhu na obnovu řízení včas podanému jednotlivcem, který v jeho rámci mohl žádat o náhradu vynaložených nákladů?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007 , kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. 2007, L 335, s. 31).


title: Věc T-670/16: Usnesení Tribunálu ze dne 22. listopadu 2017 – Digital Rights Ireland v. Komise „Žaloba na neplatnost — Prostor svobody, práva a bezpečnosti — Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů — Přenos osobních údajů do Spojených států — Nezisková organizace založená podle irského práva — Neexistence ochrany osobních údajů právnických osob — Správce — Žaloba jménem členů a podpůrců — Žaloba ve veřejném zájmu — Nepřípustnost“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. listopadu 2017 – Digital Rights Ireland v. Komise
   (Věc T-670/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Prostor svobody, práva a bezpečnosti - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Přenos osobních údajů do Spojených států - Nezisková organizace založená podle irského práva - Neexistence ochrany osobních údajů právnických osob - Správce - Žaloba jménem členů a podpůrců - Žaloba ve veřejném zájmu - Nepřípustnost“)
   (2018/C 022/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Digital Rights Ireland Ltd (Bennettsbridge, Irsko) (zástupce: E. McGarr, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci:: H. Kranenborg a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/1250 ze dne 12. července 2016 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající úrovni ochrany poskytované štítem EU-USA na ochranu soukromí (Úř. věst. 2016, L 207 s. 1).

      Výrok

               1)

               Žaloba je nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrzích na vstup České republiky, Spolkové republiky Německo, Irska, Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Spojených států amerických, Nizozemského království, Francouzské republiky, Business Software Alliance (BSA), Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs a Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir) do řízení jako vedlejší účastníci.

               3)

               Digital Rights Ireland Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.

               4)

               Česká republika, Spolková republika Německo, Irsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Spojené státy americké, Nizozemské království, Francouzská republika, BSA, Microsoft Corporation, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs a UFC – Que choisir supporteront ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-455/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 31. července 2017 – Benedikt Brisch v. TUIfly GmbH

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 31. července 2017 – Benedikt Brisch v. TUIfly GmbH
   (Věc C-455/17)
   (2018/C 022/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Benedikt Brisch

      Žalovaná: TUIfly GmbH
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 21. září 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-762/17: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2017 – Grammer v. EUIPO (Vyobrazení geometrické figury)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/55

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2017 – Grammer v. EUIPO (Vyobrazení geometrické figury)
   (Věc T-762/17)
   (2018/C 022/73)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grammer AG (Amberg, Německo) (zástupci: J. Bühling a D. Graetsch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení geometrické figury) – Přihláška č. 15 389 621

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. září 2017 ve věci R 2250/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-456/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 31. července 2017 – Gabriela Verena Glanzmann a další v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 31. července 2017 – Gabriela Verena Glanzmann a další v. Deutsche Lufthansa AG
   (Věc C-456/17)
   (2018/C 022/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gabriela Verena Glanzmann, Sara Glanzmann, Loris Glanzmann

      Žalovaná: Deutsche Lufthansa AG
   Věc byla usnesením ze dne 6. října 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-621/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 3. listopadu 2017 – Kiss Gyula v. CIB Bank Zrt. a další

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 3. listopadu 2017 – Kiss Gyula v. CIB Bank Zrt. a další
   (Věc C-621/17)
   (2018/C 022/40)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gyula Kiss

      Žalovaní: CIB Bank Zrt., Emil Kiss, Gyuláné Kiss

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se požadavek jasnosti a srozumitelnosti, který je stanoven v čl. 4 odst. 2 a v článku 5 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice“) (1), vykládat v tom smyslu, že ujednání smlouvy o spotřebitelském úvěru, které nebylo individuálně sjednáno, tento požadavek splňuje, pokud přesně stanoví výši poplatků, provizí a dalších výdajů (dále jen souhrnně „poplatky“), jež musí nést spotřebitel, jakož i metodu jejich výpočtu a okamžik jejich splatnosti, avšak neupřesňuje, za jaké konkrétní služby mají být tyto poplatky zaplaceny; anebo musí být vykládán v tom smyslu, že ve smlouvě musí být rovněž uvedeno, o jaké konkrétní služby se jedná? Postačuje v posledně jmenovaném případě to, že lze obsah poskytované služby vyvodit z označení příslušného poplatku?

               2)

               Musí se čl. 3 odst. 1 směrnice vykládat v tom smyslu, že smluvní ujednání o poplatcích použité v projednávané věci, které neumožňuje, aby bylo ze smlouvy jednoznačně vyvozeno, jaké konkrétní služby jsou za zaplacení těchto poplatků poskytovány, způsobuje v rozporu s požadavkem poctivosti významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývají z dané smlouvy, v neprospěch spotřebitele?

      (1)  Úř. věst. 1993, L 95, s. 29.


title: Věc T-423/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. listopadu 2017 – Nexans France a Nexans v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Elektrické kabely — Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s určitými informacemi obsaženými v rozhodnutí, kterými bylo konstatováno porušení článku 101 SFEU — Návrh na vydání předběžného opatření — Neexistence naléhavosti“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/41

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. listopadu 2017 – Nexans France a Nexans v. Komise
   (Věc T-423/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Elektrické kabely - Zamítnutí žádosti o důvěrné zacházení s určitými informacemi obsaženými v rozhodnutí, kterými bylo konstatováno porušení článku 101 SFEU - Návrh na vydání předběžného opatření - Neexistence naléhavosti“)
   (2018/C 022/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nexans France (Courbevoie, Francie) a Nexans (Courbevoie) (zástupci: G. Forwood, A. Rogers a A. Oh, a M. Powell, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, G. Meessen a I. Zaloguin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článků 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2017) 3051 final ze dne 2. května 2017 o žádosti o důvěrné zacházení (věc COMP/AT.39610 – Elektrické kabely) v rozsahu, v němž byla tato žádost zamítnuta, pokud jde o informace nashromážděné od žalobkyň a dalšího hospodářského subjektu, a dále návrh na to, aby byla Komisi uložena povinnost nezveřejňovat znění rozhodnutí C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 (věc COMP/AT.39610 – Elektrické kabely) obsahující tyto informace.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 12. července 2017, Nexans France a Nexans v. Komise (T-423/17 R), se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-470/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 7. srpna 2017 – Teresa Coria Garcia a daší v. Austrian Airlines AG

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 7. srpna 2017 – Teresa Coria Garcia a daší v. Austrian Airlines AG
   (Věc C-470/17)
   (2018/C 022/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Teresa Coria Garcia, Marina Velasco Coria, Miriam Coria Garcia

      Žalovaná: Austrian Airlines AG
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 25. října 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc C-623/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Investigatory Powers Tribunal – London (Spojené království) dne 31. října 2017 – Privacy International v. Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs a další

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Investigatory Powers Tribunal – London (Spojené království) dne 31. října 2017 – Privacy International v. Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs a další
   (Věc C-623/17)
   (2018/C 022/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Investigatory Powers Tribunal – London

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Privacy International

      Žalovaní: Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs, Secretary of State for the Home Department, Government Communications Headquarters, Security Service Srl, Secret Intelligence Service

      Předběžné otázky

   V případě, že:

               a.

               možnosti BZA (1) využívat HKÚ (2), které jsou jim dodány, jsou nezbytné pro ochranu národní bezpečnosti Spojeného království, včetně oblastí boje proti terorismu, kontrašpionáže a boje proti šíření jaderných zbraní;

               b.

               základním rysem využívání HKÚ ze strany BZA je odhalování dosud neznámých hrozeb pro národní bezpečnost prostřednictvím neadresných hromadných metod, které jsou závislé na shromažďování HKÚ na jednom místě. Jeho hlavní užitečnost spočívá v rychlé identifikaci a rozpracování cílů, jakož i v poskytnutí základny pro činnost v případě bezprostředního ohrožení;

               c.

               poskytovatel sítě elektronických komunikací tudíž nemá povinnost uchovávat HKÚ (mimo dobu své obvyklé obchodní potřeby), které jsou tak uchovávány pouze státem (BZA);

               d.

               vnitrostátní soud je názoru (s výhradou některých vyhrazených otázek), že záruky týkající se využívání HKÚ ze strany BZA jsou v souladu s požadavky EÚLP (3);

               e.

               vnitrostátní soud je názoru, že při uplatnění podmínek stanovených v bodech 119 až 125 rozsudku [ze dne 21. prosince 2016, Tele2 Sverige a Watson, C-203/15 a C-698/15] („podmínky Watson“) by byla zmařena opatření přijatá BZA za účelem ochrany národní bezpečnosti, čímž by došlo k ohrožení národní bezpečnosti Spojeného království;

               1)

               Spadá požadavek v pokynu ministra adresovaný poskytovateli sítě elektronických komunikací, aby poskytoval hromadné komunikační údaje bezpečnostním a zpravodajským agenturám („BZA“) členského státu, s ohledem na článek 4 TEU a čl. 1 odst. 3 směrnice 2002/58/ES (4) o soukromí a elektronických komunikacích, do oblasti působnosti unijního práva a směrnice o soukromí a elektronických komunikacích?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, bude se na takový pokyn ministra vztahovat jakákoliv z podmínek Watson nebo jakákoli jiná podmínka nad rámec těch stanovených v EÚLP? A pokud ano, jak a v jakém rozsahu se tyto podmínky uplatní, vzhledem k nezbytnosti využívání metod hromadného shromažďování a automatického zpracovávání ze strany BZA za účelem ochrany národní bezpečnosti a vzhledem k rozsahu, ve kterém tyto možnosti, jež jsou jinak v souladu s EÚLP, mohou být uplatněním takových podmínek kriticky oslabeny?

      (1)  Bezpečnostní a zpravodajské agentury.

      (2)  Hromadné komunikační údaje.

      (3)  Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod.

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. 2002, L 201, s. 37).


title: Věc T-765/17: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Kiku v. EUIPO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/56

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Kiku v. EUIPO – Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Pinova)
   (Věc T-765/17)
   (2018/C 022/75)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kiku GmbH (Girlan, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, Rechtsanwalte)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Sächsisches Landesamt für Umwelt, Landwirtschaft und Geologie (Dresden, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Držitel sporné odrůdy: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná odrůda: Odrůdové právo na odrůdu jablka „PINOVA“ – Osvědčení č. EU 1298

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. srpna 2017, ve věci A005/2016

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 20 odst. 1 písm. a) nařízení č. 2100/94 ve spojení s čl. 10 a 116 odst. 1 tohoto nařízení.


title: Věc C-472/15 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA v. Evropská komise, Italská republika „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Pojištění vývozního úvěru — Zajišťovací krytí poskytnuté veřejným podnikem jeho dceřiné společnosti — Pojem státní podpora — Přičitatelnost státu — Kritérium soukromého investora“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/2

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 23. listopadu 2017 – Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA v. Evropská komise, Italská republika
   (Věc C-472/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Pojištění vývozního úvěru - Zajišťovací krytí poskytnuté veřejným podnikem jeho dceřiné společnosti - Pojem státní podpora - Přičitatelnost státu - Kritérium soukromého investora“)
   (2018/C 022/02)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE), Sace BT SpA (zástupci: M. Siragusa a G. Rizza, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, G. Conte a D. Grespan, zmocněnci), Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Firentinem, avvocato dello Stato)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Servizi assicurativi del commercio estero SpA (SACE) a Sace BT SpA se ukládá, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v souvislosti s řízením o kasačním opravném prostředku.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc T-526/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Ruiz Jayo a další v. SRB

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/42

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Ruiz Jayo a další v. SRB
   (Věc T-526/17)
   (2018/C 022/58)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: María Concepción Ruiz Jayo (Madrid, Španělsko) a dalších 3499 žalobců (zástupci: S. Rodríguez Bajón, F. Cremades García a M. Ruiz Núñez, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               připustil tuto žalobu na neplatnost a rozhodl, že žaloba je opodstatněná;

               —

               v souladu s článkem 277 SFEU určil, že nařízení (EU) č. 806/2014 nebo podpůrně článek 21, čl. 22 odst. 2 písm. a) a článek 24, jakož i články 18 a 23 citovaného nařízení (EU) č. 806/2014 se nepoužijí;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí SRB;

               —

               uložil SRB povinnost nahradit žalobcům škody, které jim vznikly v důsledku uplatnění předpisů, které jsou v rozporu s unijním právem;

               —

               podpůrně uložil SRB povinnost vyplatit žalobcům odškodnění akcionářům nebo věřitelům s tím, že ocenění Banco Popular [Español] předložené žalobci uzná za konečné ocenění podle nařízení č. 806/2014, aby vyhodnotil, zda by se akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení, pokud by instituce v režimu řešení krize vstoupila do běžného úpadkového řízení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se schvaluje program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Spojené věci C-596/15 P a C-597/15 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Veřejné zdraví — Ochrana spotřebitele — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Zdravotní tvrzení při označování potravin — Článek 13 odst. 3 — Seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin — Rostlinné látky — Pozastavená zdravotní tvrzení — Žaloba pro nečinnost — Článek 265 SFEU — Zaujetí stanoviska Evropskou komisí — Právní zájem na podání žaloby — Aktivní legitimace“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2017 – Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) v. Evropská komise
   (Spojené věci C-596/15 P a C-597/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejné zdraví - Ochrana spotřebitele - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Článek 13 odst. 3 - Seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin - Rostlinné látky - Pozastavená zdravotní tvrzení - Žaloba pro nečinnost - Článek 265 SFEU - Zaujetí stanoviska Evropskou komisí - Právní zájem na podání žaloby - Aktivní legitimace“)
   (2018/C 022/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bionorica SE (C-596/15 P), Diapharm GmbH & Co. KG (C-597/15 P) (zástupci: M. Weidner, T. Guttau a N. Hußmann, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Grünheid a M. Wilderspin, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 16. září 2015, Bionorica v. Komise (T 619/14, nezveřejněné, EU:T:2015:723) se zrušuje.

               2)

               Žaloba pro nečinnost podaná společností Bionorica SE ve věci T 619/14 se odmítá jakožto nepřípustná.

               3)

               Kasační opravný prostředek ve věci C 597/15 P se zamítá.

               4)

               Bionorica SE a Evropská komise ponesou vlastní náklady vynaložené jak v řízení v prvním stupni ve věci T 619/14, tak v řízení ve druhém stupni ve věci C 596/15 P.

               5)

               Společnosti Diapharm GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C 597/15 P.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc T-693/17: Žaloba podaná dne 5. října 2017 – García Gómez a další v. SRB

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/42

         Žaloba podaná dne 5. října 2017 – García Gómez a další v. SRB
   (Věc T-693/17)
   (2018/C 022/59)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Abel García Gómez (Torrevieja, Španělsko) a dalších 2 199 žalobců (zástupci: J. Cremades García, S. Rodríguez Bajón a M. F. Ruiz Núñez, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               připustil tuto žalobu na neplatnost a rozhodl, že žaloba je opodstatněná;

               —

               v souladu s článkem 277 SFEU určil, že nařízení (EU) č. 806/2014 nebo podpůrně článek 21, čl. 22 odst. 2 písm. a) a článek 24, jakož i články 18 a 23 citovaného nařízení (EU) č. 806/2014 se nepoužijí;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí SRB;

               —

               uložil SRB povinnost nahradit žalobcům škody, které jim vznikly v důsledku uplatnění předpisů, které jsou v rozporu s unijním právem;

               —

               podpůrně uložil SRB povinnost vyplatit žalobcům odškodnění akcionářům nebo věřitelům s tím, že ocenění Banco Popular [Español] předložené žalobci uzná za konečné ocenění podle nařízení č. 806/2014, aby vyhodnotil, zda by se akcionářům a věřitelům dostalo lepšího zacházení, pokud by instituce v režimu řešení krize vstoupila do běžného úpadkového řízení;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se schvaluje program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-766/17: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Eglo Leuchten v. EUIPO (Di Ka (Leuchtendesign)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/57

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Eglo Leuchten v. EUIPO (Di Ka (Leuchtendesign)
   (Věc T-766/17)
   (2018/C 022/76)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Rakousko) (zástupce: H. Lauf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Di-Ka Vertriebs GmbH & Co. KG (Arnsberg, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2435768-0033

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2017, ve věci R 738/2016-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-549/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajinou proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-346/14 DEP, Janukovyč v. Rada

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajinou proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-346/14 DEP, Janukovyč v. Rada
   (Věc C-549/17 P)
   (2018/C 022/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ukrajina (zástupce: M. Kostytska, advokátka)

      Další účastníci řízení: Viktor Fedorovyč Janukovyč, Rada Evropské unie, Polská republika, Evropská komise
   Usnesením ze dne 23. listopadu 2017 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřístupný.


title: Věc T-767/17: Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Eglo Leuchten v. EUIPO – Briloner Leuchten (Wandelampe)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/58

         Žaloba podaná dne 23. listopadu 2017 – Eglo Leuchten v. EUIPO – Briloner Leuchten (Wandelampe)
   (Věc T-767/17)
   (2018/C 022/77)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eglo Leuchten GmbH (Pill, Rakousko) (zástupce: H. Lauf, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Briloner Leuchten GmbH (Brilon, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 2435768-0036

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. září 2017, ve věci R 746/2016-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-550/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajina proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-347/14, Janukovyč v. Rada

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajina proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-347/14, Janukovyč v. Rada
   (Věc C-550/17 P)
   (2018/C 022/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ukrajina (zástupkyně: M. Kostytska, advokátka)

      Další účastníci řízení: Olga Stanislavovna Janukovyč jakožto dědička po Viktoru Viktorovyčovi Janukovyčovi, Rada Evropské unie, Evropská komise
   Usnesením ze dne 23. listopadu 2017 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřístupný.


title: Věc T-719/17: Žaloba podaná dne 23. října 2017 – DuPont de Nemours a další v. Komise

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/43

         Žaloba podaná dne 23. října 2017 – DuPont de Nemours a další v. Komise
   (Věc T-719/17)
   (2018/C 022/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: DuPont de Nemours (Deutschland) GmbH (Neu-Isenburg, Německo) a 12 dalších (zástupci: D. Waelbroeck, I. Antypas a A. Accarain, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Komise (EU) 2017/1496 ze dne 23. srpna 2017, pokud jde o neobnovení schválení účinné látky flupyrsulfuron-methyl (dále jen „FPS“) a zrušení povolení k uvedení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku na trh (1),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení nařízení o přípravcích na ochranu rostlin (č. 1107/2009) (2), nařízení o obnovení zařazení (č. 1141/2010) (3), nařízení o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (1272/2008) (4) a směrnice o zvířatech používaných pro vědecké účely (2010/63) (5):

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s nařízením o obnovení zařazení (č. 1141/2010) a s příručkou pro obnovování (SANCO/10387/2010 rev. 8), jelikož EFSA přehodnotil profil nebezpečnosti FPS navzdory nezměněnému stavu vědeckého poznání a platnému právnímu rámci,

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s nařízením o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (č. 1272/2008) a s příručkou Komise ohledně metabolitů v podzemních vodách (Sanco/221/2000 rev.10), jelikož EFSA vycházel při předpokladu toxicity tří metabolitů v podzemních vodách ze svého vlastního návrhu klasifikace rizik FPS,

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s předpisy unijního práva ohledně experimentů na zvířatech obsažených v nařízení o přípravcích na ochranu rostlin (č. 1107/2009) a směrnici o zvířatech používaných pro vědecké účely (2010/63), jelikož EFSA konstatoval nedostatek informací pro další studie genotoxicity, aniž by náležitě zohlednil veškeré důkazy a navzdory neexistenci prokázané nutnosti dalších testů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že [EFSA] vycházel z nových a nedoložených pokynů, což je v rozporu se zásadou právní jistoty, právem na obhajobu, jakož i s různými ustanoveními unijního práva:

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu se zásadou právní jistoty, právem žadatele o obnovení na obhajobu, jakož i s několika ustanoveními unijního práva, jelikož EFSA provedl posouzení genotoxicity dvou metabolitů FPS na základě nových a neschválených vědeckých stanovisek, která jsou nyní přezkoumávána, což ho vedlo k umělému konstatování nedostatku informací ve spisu pro obnovení, přičemž žalobkyni nebylo umožněno k tomuto posouzení zaujmout stanovisko.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z absence kompletního posouzení rizik, v rozporu s právem na obhajobu, jakož i s různými ustanoveními unijního práva:

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení bylo přijato v rozporu s právem žadatele o obnovení na obhajobu a s několika ustanoveními unijního práva, jelikož Komise při rozhodnutí o zákazu FPS vycházela výhradně ze závěrů EFSA, aniž by zohlednila všechny vědecké údaje podpírající jeho bezpečnost, zejména doplňující studie uskutečněné dobrovolně žadatelem o obnovení v reakci na údajný nedostatek dat a obavy uváděné ze strany EFSA, jakož i hodnocení zpravodajského členského státu a komentářů ostatních členských států během přezkumu obnovení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality:

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení je zjevně nepřiměřené celkovému bezpečnostnímu profilu FPS a že Komise mohla na údajné obavy, na nichž je napadené nařízení založeno, reagovat méně omezujícími opatřeními neobsahujícími zákaz používání FPS, například použitím postupu týkajícího se potvrzujících informací stanoveného v čl. 6 písm. f) nařízení o přípravcích na ochranu rostlin (č. 1107/2009) nebo opatřeními ke zmírnění rizika přijatými na vnitrostátní úrovni členskými státy Unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace:

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu nediskriminace tím, že ve své předchozí praxi na obavy údajně zakládající napadené nařízení vždy reagovala méně omezujícími opatřeními. Komise přitom dosud nikdy neodůvodnila úplný zákaz používání nějaké látky takovými obavami.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásad řádné správy a legitimního očekávání společnosti DuPont:

                           —

                           žalobkyně tvrdí, že Komise neuskutečnila postup zkoumání FPS tak, jak měla, v důsledku čehož musela DuPont investovat značné zdroje do přípravy vědeckých spisů, které se v konečném důsledku ukázaly být zcela zbytečnými, jelikož Komise nečekaně změnila své stanovisko k některým obavám. Mimoto žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení ohrožuje dosažení cílů politiky hospodářské soutěže, které jsou základem útlumu oblasti FPS, který sama Komise uložila společnosti Dow/DuPont v rámci zabránění vytvoření dominantního postavení na trhu EHP s herbicidy pro obilniny. Tento špatný postup zkoumání FPS představuje porušení povinnosti řádné péče a zásad řádné správy a legitimního očekávání společnosti DuPont ze strany Komise.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1496 ze dne 23. srpna 2017, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky DPX KE 459 (flupyrsulfuron-methyl) a kterým se mění prováděcí nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2017, L 218, s. 7).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. 2009, L 309, s. 1).

      (3)  Nařízení Komise (EU) č. 1141/2010 ze dne 7. prosince 2010, kterým se stanoví postup pro obnovení zařazení druhé skupiny účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a kterým se vytváří seznam těchto látek (Úř. věst. 2010, L 322, s. 10)

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. 2008, L 353, s. 1).

      (5)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/63/EU ze dne 22. září 2010 o ochraně zvířat používaných pro vědecké účely (Úř. věst. 2010, L 276, s. 33).


title: Věc T-769/17: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2017 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/58

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2017 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)
   (Věc T-769/17)
   (2018/C 022/78)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gallen, Švýcarsko) (zástupci: S. Overhage a R. Böhm, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: André Tanner (Schindellegi, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „ALPRAUSCH“ č. 1 218 671

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. srpna 2017, ve věci R 1596/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-678/17: Žaloba podaná dne 5. prosince 2017 – Evropská komise v. Irsko

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/31

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2017 – Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-678/17)
   (2018/C 022/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. J. Loewenthal, A. Bouchagiar, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo všechna opatření nezbytná k tomu získat od Apple Sales International a Apple Operations Europe zpět protiprávní státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem na základě článku 1 rozhodnutí Komise (EU) 2017/1283 ze dne 30. srpna 2016 o státní podpoře SA.38373 (2014/C) (ex 2014/NN)(ex 2014/CP) poskytnuté Irskem společnosti Apple […] (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí, jakož i z čl. 108 odst. 2 SFEU;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. srpna 2016 ve věci SA.38373 mělo Irsko do čtyř měsíců získat zpět protiprávní a neslučitelnou státní podporu poskytnutou společnostem Apple Sales International („ASI“) a Apple Operations Europe („AOE“). Státní podpora vyplývala ze dvou daňových rozhodnutí Irska vydaných ve prospěch ASI a AOE dne 29. ledna 1991 a 23. května 2007, která těmto společnostem umožnila založit každoročně až do roku 2014 povinnost ke korporační dani v Irsku.
   Irsko tuto státní podporu nezískalo zpět do čtyř měsíců od oznámení rozhodnutí Komise, jak mělo povinnost učinit. Irsko dále nepřijalo všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s rozhodnutím Komise.

      (1)  Úř. věst. 2017, L 187, s 1.


title: Věc T-727/17: Žaloba podaná dne 26. října 2017 – PP a další v. ESVČ

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/45

         Žaloba podaná dne 26. října 2017 – PP a další v. ESVČ
   (Věc T-727/17)
   (2018/C 022/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: PP, PQ a UQ (zástupce: N. de Montigny, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil

                           —

                           přehledy mezd žalobců ze dne 3. února, 6. února a 20. března 2017, které jim byly zaslány e-mailem oddělením lidských zdrojů Evropské služby pro vnější činnost, jakož i pokud je to nezbytné, výplatní pásky, kterými jim byla přiznána platba příspěvků na vzdělání pro jejich děti;

                           —

                           a konečně, pokud je to nezbytné, zrušil rozhodnutí AIPN ve formě e-mailu ze dne 15. prosince 2016, kterým jim bylo sděleno:

                                       —

                                       že bylo vyhověno žádosti o náhradu nákladů na vzdělání přesahující strop pro příspěvek na vzdělání typu B za školní rok 2016/2017 a

                                       —

                                       že každá částka přesahující tento strop nemůže v žádném případě překročit 9 704,16 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody:

               1.

               První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti, jelikož napadené rozhodnutí žalované, kterým se stanoví maximální výše náhrady nákladů na vzdělání přesahující strop stanovený ve služebním řádu, jakož i poznámka ze dne 15. dubna 2016, na níž je toto rozhodnutí založeno a pokyny jsou v rozporu se služebním řádem úředníků Evropské unie a jeho přílohou X.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti individuálního rozhodnutí z následujících důvodů:

                           —

                           Porušení zásady předvídatelnosti, legitimního očekávání a právní jistoty a porušení zásady řádné správy, jakož i jejich nabytých práv;

                           —

                           Porušení práva na rodinu a práva na vzdělání;

                           —

                           Porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace;

                           —

                           Neprovedení zvážení zájmů a nedodržní zásady proporcionality přijatého opatření.


title: Věc C-551/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajinou proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-348/14 DEP, Janukovyč v. Rada

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2017 Ukrajinou proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 19. července 2017 ve věci T-348/14 DEP, Janukovyč v. Rada
   (Věc C-551/17 P)
   (2018/C 022/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ukrajina (zástupce: M. Kostytska, advokátka)

      Další účastníci řízení: Oleksandr Viktorovyč Yanukovyč, Rada Evropské unie, Evropská komise
   Usnesením ze dne 23. listopadu 2017 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřístupný.


title: Věc C-658/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Robeco Hollands Bezit NV a další v. Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM) „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/39/ES — Trhy finančních nástrojů — Článek 4 odst. 1 bod 14 — Pojem ‚regulovaný trh‘ — Oblast působnosti — Systém, kterého se účastní jednak makléři zastupující investory a jednak agenti investičních subjektů ‚otevřeného typu‘, kteří mají povinnost provádět příkazy vztahující se k jejich fondům“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – Robeco Hollands Bezit NV a další v. Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)
   (Věc C-658/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/39/ES - Trhy finančních nástrojů - Článek 4 odst. 1 bod 14 - Pojem ‚regulovaný trh‘ - Oblast působnosti - Systém, kterého se účastní jednak makléři zastupující investory a jednak agenti investičních subjektů ‚otevřeného typu‘, kteří mají povinnost provádět příkazy vztahující se k jejich fondům“)
   (2018/C 022/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Robeco Hollands Bezit NV, Robeco Duurzaam Aandelen NV, Robeco Safe Mix NV, Robeco Solid Mix NV, Robeco Balanced Mix NV, Robeco Growth Mix NV, Robeco Life Cycle Funds NV, Robeco Afrika Fonds NV, Robeco Global Stars Equities, Robeco All Strategy Euro Bonds, Robeco High Yield Bonds, Robeco Property Equities

      Žalovaný: Stichting Autoriteit Financiële Markten (AFM)

      Výrok

   Článek 4 odst. 1 bod 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že systém obchodování, v rámci něhož velký počet agentů fondů zastupuje investiční subjekty „otevřeného typu“ a velký počet makléřů zastupuje investory, jehož jediným úkolem je pomáhat těmto investičním subjektům při plnění jejich povinnosti provádět příkazy uvedených investorů k nákupu a prodeji podílových jednotek, spadá pod pojem „regulovaný trh“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


title: Věc C-577/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 2. října 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 2. října 2017 – Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl
   (Věc C-577/17)
   (2018/C 022/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl (Spolkový úřad pro cizince a azyl, Rakousko)

      Vedlejší účastníci řízení: Clinton Osas Alake, zvaný též Klenti Solim, Cynthia Nomamidobo a Prince Nomamidobo

      Předběžné otázky

               1)

               Může dožádaný členský stát – který je podle kritérií kapitoly III nařízení Dublin III (1) státem příslušným – vyhovět platně žádosti o přijetí zpět podle čl. 23 odst. 1 nařízení Dublin III i v případě, že již uplynula lhůta pro odpověď stanovená v čl. 25 odst. 1 nařízení Dublin III a dožádaný členský stát tuto žádost o přijetí zpět již předtím ve stanovené lhůtě zamítl, stejně jako ve stanovené lhůtě zamítl i žádost o nové posouzení žádosti podanou na základě čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení (2)?
               V případě, že odpověď na první otázku musí být záporná:

               2)

               Je v důsledku toho, že členský stát, který je podle kritérií uvedených v kapitole III nařízení Dublin III státem příslušným, ve stanovené lhůtě zamítl žádost o přijetí zpět, dožadující členský stát, ve kterém byla podána nová žádost, povinen tuto žádost posoudit a zajistit tak, aby tato žádost byla v souladu s čl. 3 odst. 1 nařízení Dublin III některým členským státem posouzena?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (přepracované znění) (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 222, s. 3).


title: Věc C-671/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Président de l’Autorité de la concurrence v. Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) a další „Řízení o předběžné otázce — Společná zemědělská politika — Článek 42 SFEU — Nařízení (ES) č. 2200/96 — Nařízení (ES) č. 1182/2007 — Nařízení (ES) č. 1234/2007 — Jednání narušující hospodářskou soutěž — Článek 101 SFEU — Nařízení č. 26 — Nařízení (ES) č. 1184/2006 — Organizace producentů — Sdružení organizací producentů — Úlohy těchto organizací a sdružení — Jednání spočívající v určování minimální prodejní ceny — Jednání ve vzájemné shodě týkající se množství uváděného na trh — Jednání spočívající ve výměně strategických informací — Francouzský trh s čekankou“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Président de l’Autorité de la concurrence v. Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE) a další
   (Věc C-671/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Článek 42 SFEU - Nařízení (ES) č. 2200/96 - Nařízení (ES) č. 1182/2007 - Nařízení (ES) č. 1234/2007 - Jednání narušující hospodářskou soutěž - Článek 101 SFEU - Nařízení č. 26 - Nařízení (ES) č. 1184/2006 - Organizace producentů - Sdružení organizací producentů - Úlohy těchto organizací a sdružení - Jednání spočívající v určování minimální prodejní ceny - Jednání ve vzájemné shodě týkající se množství uváděného na trh - Jednání spočívající ve výměně strategických informací - Francouzský trh s čekankou“)
   (2018/C 022/05)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Président de l’Autorité de la concurrence

      Odpůrci: Association des producteurs vendeurs d’endives (APVE), Comité économique régional agricole fruits et légumes de Bretagne (Cerafel), Fraileg SARL, Prim’Santerre SARL, Union des endiviers, anciennement Fédération nationale des producteurs d’endives (FNPE), Soleil du Nord SARL, Comité économique fruits et légumes du Nord de la France (Celfnord), Association des producteurs d’endives de France (APEF), Section nationale de l’endive (SNE), Fédération du commerce de l’endive (FCE), France endives société coopérative agricole, Cambrésis Artois-Picardie endives (CAP’Endives) société coopérative agricole, Marché de Phalempin société coopérative agricole, Primacoop société coopérative agricole, Coopérative agricole du marais audomarois (Sipema), Valois-Fruits union de sociétés coopératives agricoles, Groupe Perle du Nord SAS, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique

      Výrok

   Článek 101 SFEU ve spojení s článkem 2 nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi, čl. 11 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou, článkem 2 nařízení Rady (ES) č. 1184/2006 ze dne 24. července 2006 o použití některých pravidel hospodářské soutěže na produkci některých zemědělských produktů a obchod s nimi, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1182/2007 ze dne 26. září 2007, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro odvětví ovoce a zeleniny a kterým se mění směrnice 2001/112/ES a 2001/113/ES a nařízení (EHS) č. 827/68, (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96, (ES) č. 2826/2000, (ES) č. 1782/2003 a (ES) č. 318/2006 a ruší nařízení (ES) č. 2202/96, jakož i čl. 122 prvním pododstavcem a články 175 a 176 nařízení č. 1234/2007, ve znění nařízení Rady (ES) č. 491/2009 ze dne 25. května 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že:

               —

               taková jednání, která spočívají ve společném určování minimálních prodejních cen, v jednání ve vzájemné shodě ohledně množství uváděného na trh nebo ve výměně strategických informací a o která se jedná ve věci v původním řízení, nemohou být vyloučena z působnosti zákazu kartelových dohod stanoveného v čl. 101 odst. 1 SFEU, jsou-li ujednána mezi různými organizacemi producentů nebo sdruženími organizací producentů nebo se subjekty, které nebyly uznány členským státem za účelem dosažení cíle vymezeného normotvůrcem Evropské unie v rámci společné organizace dotčeného trhu, jako jsou profesní organizace, které nemají postavení organizace producentů, sdružení organizací producentů nebo mezioborové organizace ve smyslu právní úpravy Evropské unie, a

               —

               taková jednání ve vzájemné shodě týkající se cen nebo množství uváděného na trh nebo jednání spočívající ve výměně strategických informací, o která se jedná ve věci v původním řízení, mohou být vyloučena z působnosti zákazu kartelových dohod stanoveného v čl. 101 odst. 1 SFEU, jsou-li ujednána mezi členy téže organizace producentů nebo téhož sdružení organizací producentů uznaných členským státem a jsou-li nezbytně nutná ke sledování cíle či cílů dotčené organizace producentů nebo dotčeného sdružení organizací producentů v souladu s právní úpravou Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


title: Věc T-772/17: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2017 – Café del Mar a další v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/59

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2017 – Café del Mar a další v. EUIPO – Guiral Broto (Café del Mar)
   (Věc T-772/17)
   (2018/C 022/79)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Café del Mar SC (Sant Antoni de Portmany, Španělsko), José Les Viamonte (Sant Antoni de Portmany) a Carlos Andrea González (Sant Antoni de Portmany) (zástupci: F. Miazzetto a J. L. Gracia Albero, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Café del Mar“ – Ochranná známka Evropské unie č. 2 090 520

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2017 ve věci R 1540/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               prohlásil obrazovou ochrannou známku Evropské unie obsahující slovní prvek „Café del Mar“ č. 2 090 520 za neplatnou;

               —

               určil, že náklady řízení o tomto opravném prostředku ponese žalovaný a náklady řízení vzniklé v řízení před zrušovacím oddělením a před odvolacími senáty EUIPO ponese majitel ochranné známky, jejíž prohlášení za neplatnou se navrhuje.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2017/1001


title: Věc T-728/17: Žaloba podaná dne 24. října 2017 – Marinvest a Porting v. Komise

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/46

         Žaloba podaná dne 24. října 2017 – Marinvest a Porting v. Komise
   (Věc T-728/17)
   (2018/C 022/62)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Marinvest d.o.o. (Izola-Isola, Slovinsko) a Porting d.o.o. (Izola-Isola) (zástupci: G. Cecovini Amigoni a L. Daniele, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. července 2017, C (2017) 5049 final [Státní podpora SA.45220 (2016/FC) – Slovinsko – Údajná podpora ve prospěch Komunala Izola d.o.o.], které bylo oznámeno společnostem Marinvest a Porting dne 16. srpna 2017;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. července 2017, C (2017) 5049 final [Státní podpora SA.45220 (2016/FC) – Slovinsko – Údajná podpora ve prospěch Komunala Izola d.o.o.], které bylo oznámeno společnostem Marinvest a Porting dne 16. srpna 2017.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení práva na kontradiktorní diskuzi, neboť v napadeném rozhodnutí byly použity zcela nové důvody, které nebyly zmíněné Komisí v dopise s výzvou předložit vyjádření, z porušení základního práva na řádnou správu, které je stanoveno v článku 41 Listiny, z porušení obecné zásady kontradiktornosti a z porušení čl. 24 odst. 2 nařízení 2015/1589.

                           —

                           Odchylně od původního znění čl. 20 odst. 2 nařízení 659/1999, čl. 24 odst. 2 nařízení 2015/1589 přiznává zúčastněným stranám (které podaly stížnost) právo předložit připomínky již ve fázi předběžného šetření. Článek 24 odst. 2 je specifickým uplatněním základního práva na řádnou správu podle článku 41 Listiny a obecné zásady kontradiktornosti.

                           —

                           V dané věci byla vážně porušena práva společností Marinvest a Porting zaručená v čl. 24 odst. 2. Je pravda, že Komise vyzvala stěžovatele k předložení připomínek dopisem ze dne 14. února 2017 a že společnosti Marinvest a Porting vyjádřily svůj postoj k předběžnému hodnocení obsaženému v tomto dopise. Nicméně Komise následně napadené konečné rozhodnutí zcela opřela o skutečnosti, které v dopise ze dne 14. února 2017 nebyly uvedeny ani zmíněny, a k nimž se tedy stěžovatelé nemohli vyjádřit.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na kontradiktorní diskuzi vzhledem k odepření přístupu ke spisu a možnosti být vyslechnut před přijetím konečného rozhodnutí, z porušení základního práva na řádnou správu uvedeného v článku 41 Listiny, z porušení obecné zásady kontradiktornosti, z porušení čl. 24 odst. 2 nařízení 2015/1589 a z nedostatku odůvodnění v projednávaném případu.

                           —

                           Stěžovatelé požádali o možnost přístupu k dokumentům, které Komisi předložily slovinské úřady a o možnost sejít se s útvary Komise za účelem sdělení potřebných objasnění, zejména ve věci vlivu napadených opatření na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy. Komise přijala napadené rozhodnutí, aniž nejprve zaslala požadované dokumenty a aniž se se stěžovateli sešla. Tím tak Komise porušila čl. 24 odst. 2 nařízení 2015/1589, vykládaný v souladu s článkem 41 Listiny a s obecnou zásadou kontradiktornosti.

                           —

                           Možnost stěžovatelů vyjádřit se k předběžnému hodnocení provedenému Komisí ve smyslu čl. 24 odst. 2 nutně předpokládá právo na přístup ke spisu a právo požádat Komisi o schůzku. Tyto výsady jsou totiž nerozlučně spojeny s tímto základním právem. V projednávané věci nebylo odepření těchto práv odůvodněno.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z chybného výkladu pojmu státní podpora ve vztahu k podmínce ovlivnění přeshraničního obchodu, z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, z porušení Sdělení Komise o pojmu státní podpora, z porušení obecné zásady legitimního očekávání a z nedostatku odůvodnění v projednávaném případu.

                           —

                           Podle judikatury Soudního dvora a podle Sdělení Komise o pojmu státní podpora poměrně malá velikost podniku, který je příjemcem, a priori nevylučuje možnost, že může být ovlivněn obchod mezi členskými státy. Veřejná podpora poskytnutá podniku, který poskytuje služby pouze na místní či regionální úrovni a neposkytuje služby mimo svůj stát původu, může mít přesto dopad na obchod mezi členskými státy, pokud tyto služby mohou být poskytovány podniky z jiných členských států (také prostřednictvím práva na usazování) a tato možnost není pouze hypotetická.

                           —

                           Komise zcela opominula, že společnosti Marinvest a Porting jsou stoprocentně kontrolovány společností Altan Prefabbricati se sídlem v Itálii. Tato společnost provedla významnou investici k výstavbě Marina d’Isola, která je nyní spravována prostřednictvím jejích dceřiných společností v režimu svobody usazování ve smyslu článku 49 SFEU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z chybného výkladu pojmu státní podpora ve vztahu k podmínce narušení hospodářské soutěže a ovlivnění přeshraničního obchodu, z nesprávného zjištění skutkových okolností a zkreslení skutkového stavu a z nedostatku odůvodnění v projednávaném případu.

                           —

                           V napadeném rozhodnutí Komise vyloučila existenci ovlivnění obchodu mezi členskými státy a zaměřila se hlavně na skutečnost, že služby nabízené společností Marina di Komunala Izola by nebyly schopné přilákat potenciální zákazníky služeb nabízených žalobkyněmi.

                           —

                           Zjištění skutkových okolností Komisí je chybné. Vedle turistického přístavu společností Marinvest a Porting existuje ještě další zařízení spravované podnikem, který je příjemcem podpory (Komunala Izola) a poskytuje podobné služby s potenciální nabídkou zhruba 505 kotvišť prováděnou prostřednictvím internetové stránky taktéž v italštině všem potenciálním zákazníkům.


title: Spojené věci T-101/15 a T-102/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Red Bull v. EUIPO – Optimum Mark (Kombinace modré a stříbrné barvy) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Ochranná známka Evropské unie tvořená kombinací modré a stříbrné barvy — Absolutní důvod pro zamítnutí — Dostatečně jasné a přesné grafické ztvárnění — Nezbytnost systematického uspořádání, které přiřazuje barvy předem určeným a stálým způsobem — Legitimní očekávání — Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2017 – Red Bull v. EUIPO – Optimum Mark (Kombinace modré a stříbrné barvy)
   (Spojené věci T-101/15 a T-102/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Ochranná známka Evropské unie tvořená kombinací modré a stříbrné barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Dostatečně jasné a přesné grafické ztvárnění - Nezbytnost systematického uspořádání, které přiřazuje barvy předem určeným a stálým způsobem - Legitimní očekávání - Článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/44)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupce: A. Renck, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Marques (Leicester, Spojené království) (zástupci: původně R. Mallinson a F. Delord, poté R. Mallinson, solicitors)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Optimum Mark sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupci: R. Skubisz, M. Mazurek, J. Dudzik a E. Jaroszyńska-Kozłowska, advokáti)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2014 (věci R 2037/2013-1 a R 2036/2013-1), týkajícím se dvou řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Optimum Mark a Red Bull

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Red Bull GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Optimum Mark sp. z o.o.

               3.

               Marques ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-589/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 10. října 2017 – Prenatal S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Španělsko) dne 10. října 2017 – Prenatal S.A. v. Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)
   (Věc C-589/17)
   (2018/C 022/28)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Prenatal S.A.

      Žalovaný: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (T.E.A.R.C.)

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Komise K(2008) 6317 final ze dne 3. listopadu 2008, kterým se konstatuje nutnost přistoupit k dodatečnému výběru dovozního cla a nemožnost odůvodnit osvobození od tohoto cla zvláštností situace týkající se dovozu textilních výrobků s deklarovaný původem na Jamajce (věc REM 03/07), v rozporu s unijním právem, zejména s čl. 220 odst. 2 písm. b) a článkem 239 Celního kodexu Společenství?

               2)

               Pokud Komise po podání žádosti o odpuštění cla oznámí rozhodnutí, podle kterého se věc ze skutkového a právního hlediska podobá jiné starší věci, o které již Komise rozhodla, nebo rozhodnutí, podle kterého probíhá řízení týkající se podobné věci, má být některé z uvedených rozhodnutí považováno za akt s právním obsahem, kterým jsou vázané orgány členského státu, v němž je podána žádost o odpuštění cla, a žadatel o odpouštění cla [článek 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává Celní kodex Společenství (1)] či nevybrání cla [čl. 220 odst. 2 písm. b) uvedeného Celního kodexu Společenství] jej tedy může napadnout žalobou?

               3)

               Pokud se uvedené rozhodnutí nepovažuje za rozhodnutí Komise se závazným právním obsahem, přísluší vnitrostátním orgánům posoudit, zda je daný případ ze skutkového a právního hlediska podobný?

               4)

               V případě kladné odpovědi, pokud se uskutečnil takový přezkum a byl učiněn závěr, že nejde o podobné případy, je třeba uplatnit čl. 905 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává Celní kodex Společenství (2), a proto musí Komise vydat rozhodnutí s právním obsahem, kterým jsou uvedené vnitrostátní orgány vázané?

      (1)  Úř. věst. 1992, L 302, s. 1

      (2)  Úř. věst. 1993 L 253, s. 1


title: Věc T-731/17: Žaloba podaná dne 30. října 2017 – Escribà Serra a další v. SRB

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/48

         Žaloba podaná dne 30. října 2017 – Escribà Serra a další v. SRB
   (Věc T-731/17)
   (2018/C 022/63)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Juan Escribà Serra (Girona, Španělsko) a dalších 8 žalobců (zástupci: R. Vallina Hoset a A. Lois Perreau de Pinninck, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Jednotného výboru pro řešení krizí a uložil tomuto Výboru povinnost nahradit škodu způsobenou žalobcům v důsledku veškerých jeho jednání a opomenutí, která vedla k naprostému zmaření investic do podřízených dluhopisů Banco Popular Español, S.A.;

               —

               uložil Jednotnému výboru povinnost zaplatit: následujícím žalobcům, z titulu náhrady způsobené škody (dále jen „nárokovatelná částka“), částku 1 726 504 eura, a sice konkrétně:

                           —

                           Ramónu Romaguerovi Amatovi: 1 071 602,94 eura;

                           —

                           společnosti Cerámica Puigdemont: 260 437,16 eura;

                           —

                           Marii Dolors Guell Parnau: 52 524,35 eur;

                           —

                           Enriquemu Escribà Nadalovi: 70 838,57 eura;

                           —

                           Joanu Escribà Serře a Maríi Dolors Nadal Casaponsa: 151 796,93 eura;

                           —

                           Laie Escribà Nadal a Maríi Dolors Nadal Casaponsa: 25 299,49 eura;

                           —

                           Josému Sabaterovi Comasovi a Maríi Inmaculadě Urgellés Bosch: 94 004,56 eura;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o vyrovnávací úroky plynoucí od 7. června 2017 do vyhlášení rozsudku, jímž bude rozhodnuto o této žalobě;

               —

               rozhodl, že nárokovatelná částka se navyšuje o příslušné úroky z prodlení plynoucí ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného zaplacení nárokovatelné částky a v sazbě, kterou ECB stanoví pro své operace refinancování, zvýšené o dva procentní body;

               —

               uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věci T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Věc C-691/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 – Evropská komise v. Bilbaína de Alquitranes, SA a další „Kasační opravný prostředek — Životní prostředí — Nařízení (ES) č. 1272/2008 — Klasifikace, označování a balení některých látek a směsí — Nařízení (EU) č. 944/2013 — Klasifikace látky ‚pitch, coal tar, high-temp.‘ (smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní) — Kategorie Akutní toxicita pro vodní prostředí (H400) a Chronická toxicita pro vodní prostředí (H410) — Povinnost řádné péče — Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/5

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. listopadu 2017 – Evropská komise v. Bilbaína de Alquitranes, SA a další
   (Věc C-691/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Klasifikace, označování a balení některých látek a směsí - Nařízení (EU) č. 944/2013 - Klasifikace látky ‚pitch, coal tar, high-temp.‘ (smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní) - Kategorie Akutní toxicita pro vodní prostředí (H400) a Chronická toxicita pro vodní prostředí (H410) - Povinnost řádné péče - Zjevně nesprávné posouzení“)
   (2018/C 022/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: K. Talabér-Ritz a P.J. Loewenthal, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Bilbaína de Alquitranes, SA; Deza, a.s.; Industrial Química del Nalón, SA; Koppers Denmark A/S; Koppers UK Ltd; Koppers Netherlands BV; Rütgers basic aromatics GmbH; Rütgers Belgium NV; Rütgers Poland Sp. z o.o.; Bawtry Carbon International Ltd; Grupo Ferroatlántica, SA; SGL Carbon GmbH; SGL Carbon GmbH; SGL Carbon; SGL Carbon, SA; SGL Carbon Polska S.A.; ThyssenKrupp Steel Europe AG; Tokai erftcarbon GmbH (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu a M. Grunchard, avocats, a P. Sellar, advocate); Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: N. Herbatschek, W. Broere a M. Heikkilä, zmocněnci); GrafTech Iberica, SL (zástupci: C. Mereu, K. Van Maldegem a M. Grunchard, avocats, a P. Sellar, advocate)

      Vedlejší účastníci řízení podporující navrhovatelku: Dánské království (zástupci: C. Thorning a M. N. Lyshøj, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman, C. S. Schillemans a J. Langer, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica SA, SGL Carbon GmbH (Německo), SGL Carbon GmbH (Rakousko), SGL Carbon, SGL Carbon SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH, včetně nákladů řízení o předběžném opatření ve věci, ve které bylo vydáno usnesení místopředsedy Soudního dvora ze dne 7. července 2016, Komise v. Bilbaína de Alquitranes a další (C-691/15 P–R, nezveřejněné, EU:C:2016:597).

               3)

               Dánské království, Spolková republika Německo a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               GrafTech Iberica SL a Evropská agentura pro chemické látky ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc T-31/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – adp Gauselmann v. EUIPO – (Juwel) „Ochranná známky Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Juwel — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. listopadu 2017 – adp Gauselmann v. EUIPO – (Juwel)
   (Věc T-31/16) (1)

   („Ochranná známky Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Juwel - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2018/C 022/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Schifko a A. Söder, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. listopadu 2015 (věc R 2571/2014-1) týkajícímu se se zápisu slovního označení Juwel jako ochranné známky Evropské unie

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti adp Gauselmann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


title: Věc C-122/16 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 – British Airways plc v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh letecké nákladní dopravy — Rozhodnutí Komise o dohodách a jednáních ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy — Vada odůvodnění — Důvod veřejného pořádku uplatněný unijním soudem i bez návrhu — Zákaz rozhodnout ultra petitum — Návrhové žádání žaloby v prvním stupni směřující k částečnému zrušení sporného rozhodnutí — Zákaz, podle kterého Tribunál Evropské unie nemůže zrušit sporný akt v plném rozsahu — Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie — Právo na účinnou právní ochranu“

text:
               22.1.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. listopadu 2017 – British Airways plc v. Evropská komise
   (Věc C-122/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Rozhodnutí Komise o dohodách a jednáních ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy - Vada odůvodnění - Důvod veřejného pořádku uplatněný unijním soudem i bez návrhu - Zákaz rozhodnout ultra petitum - Návrhové žádání žaloby v prvním stupni směřující k částečnému zrušení sporného rozhodnutí - Zákaz, podle kterého Tribunál Evropské unie nemůže zrušit sporný akt v plném rozsahu - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na účinnou právní ochranu“)
   (2018/C 022/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: British Airways plc (zástupci: J. Turner, QC, a R. O’Donoghue, barrister, zmocněnými A. Lyle-Smythe, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: N. Khan a A. Dawes, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti British Airways plc se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.