title: Věc C-208/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. března 2011 Hilfsfonds e.V. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2011 ve věci T-36/10, Hilfsfonds e.V. v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. března 2011 Hilfsfonds e.V. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2011 ve věci T-36/10, Hilfsfonds e.V. v. Komise
   (Věc C-208/11 P)
   2011/C 211/27
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Internationaler Hilfsfonds e.V (zástupce: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Dánské království

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               prohlásit za neplatná sporná opatření a rozhodnout ve věci s konečnou platností nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel je nevládní organizací založenou podle německého práva, která je činná v humanitární oblasti. Těžištěm sporu je smlouva „LIEN 97-2011“ uzavřená s Komisí, jejímž předmětem je spolufinancování projektu pomoci v oblasti zdravotnictví v Kazachstánu. Smlouvu a projekt Komise v říjnu 2009 jednostranně ukončila, k čemuž podle názoru navrhovatele došlo protiprávně.
   Navrhovatel se od ukončení smlouvy snaží zjistit, jaké důvody vedly Komisi k tomu, že přerušila podle názoru navrhovatele tak i vlády Kazachstánu tak důležitý a úspěšný projekt. Navrhovatel se domnívá, že došlo ke zneužití pravomoci, a proto se v několika řízeních u veřejného ochránce práv a soudů Unie pokouší dosáhnout toho, aby Komise předložila veškeré s projektem související podklady na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (dále jen nařízení č. 1049/2001). Komise úplný přístup k dokumentům odmítá.
   Navrhovatel napadá usnesení Tribunálu, kterým tento zamítl jako nepřípustnou jeho žalobu na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009, v němž tato znovu odmítla předložit veškeré doklady, a kterým tento soud uložil navrhovateli náhradu nákladů řízení. Navrhovatel namítá, že Tribunál chybně vypočítal a vyložil lhůtu stanovenou pro podání žaloby.
   Navrhovatel především namítá, že Tribunál nezohlednil skutečnost, že jeho žaloba směřovala proti rozhodnutí Komise ve dvoustupňovém řízení podle nařízení č. 1049/2001. Navrhovatel tvrdí, že z procesního hlediska vůbec nemohl podat žalobu před tím, než Komise oznámila odpověď na jeho druhou žádost ze dne 15. října 2009, ve které žádal o přezkum odpovědi ze dne 9. října 2009 na svoji první žádost. Takto jednal podle svého názoru v souladu s judikaturou soudů Unie. Lhůta pro podání žaloby začala podle něho běžet poté, co obdržel podle čl. 8 odst. 3 nařízení 1049/2001 zamítavou odpověď na svoji druhou žádost, a to dne 2. prosince 2009. Tato lhůta skončila 2. února 2010. Žaloba tedy byla podle názoru navrhovatele podána včas. Navrhovateli je nejasné, proč Tribunál nesprávně stanovil lhůtu pro podání žaloby na 16. října 2009 (datum podání jeho druhé žádosti) a její konec na 29. prosince 2009, aniž zohlednil, že rozhodnutí ze dne 9. října 2009 (předběžná odpověď na první žádost) se stalo napadnutelným právním aktem až po zamítavé odpovědi na jeho druhou žádost.


title: Věc T-149/09 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Dover v. Parlament ( Předběžné opatření — Vymáhání příspěvků vyplacených ve formě náhrady nákladů na parlamentní asistenci — Návrh na odklad výkonu — Nepřípustnost — Neexistence naléhavosti )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/51

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Dover v. Parlament
   (Věc T-149/09 R)
   („Předběžné opatření - Vymáhání příspěvků vyplacených ve formě náhrady nákladů na parlamentní asistenci - Návrh na odklad výkonu - Nepřípustnost - Neexistence naléhavosti“)
   2009/C 180/96
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Densmore Ronald Dover (Borehamwood, Hertfordshire, Spojené království) (zástupci: D. Vaughan, QC, M. Lester, barrister, a M. French, solicitor)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, D. Moore a M. Windisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad výkonu rozhodnutí D (2009) 4639 generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2009 o vymáhání příspěvků, které byly žalobci údajně neoprávněně vyplaceny z titulu náhrady nákladů na parlamentní asistenci, výzvy k úhradě dluhu učiněné na základě uvedeného rozhodnutí a veškerých rozhodnutí vydaných s cílem započíst požadovanou částku na výplatu ostatních parlamentních příspěvků splatných ve prospěch žalobce.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-163/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Arbeitsgemeinschaft Golden Toast v. OHIM (Golden Toast) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Golden Toast — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Arbeitsgemeinschaft Golden Toast v. OHIM (Golden Toast)
   (Věc T-163/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Golden Toast - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 179/57
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arbeitsgemeinschaft Golden Toast e. V. (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Späth a G. Hasselblatt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. ledna 2008 (věc R 761/2007-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Golden Toast jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Arbeitsgemeinschaft Golden Toast e. V. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-651/13: Usnesení Tribunálu ze dne 2. června 2014 – Time v. OHIM (InStyle)

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/72

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. června 2014 – Time v. OHIM (InStyle)
   (Věc T-651/13) (1)

   2014/C 315/121
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 61, 1. 3. 2014.


title: Věc T-133/16: Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence v. ECB

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/30

         Žaloba podaná dne 29. března 2016 – Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence v. ECB
   (Věc T-133/16)
   (2016/C 175/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caisse régionale de crédit agricole mutuel Alpes Provence (Aix-en-Provence, Francie) (zástupce: H. Savoie, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 29. ledna 2016 (ECB/SSM/2016 – 969500TJ5KRTCJQWXH05/98) přijaté na základě čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení Evropské centrální banky (EU) č. 468/2014 a na základě článků L. 511-13, L. 511-52, L. 511-58, L. 612-23-1 a R. 612-29-3 francouzského měnového a finančního zákoníku.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je protiprávní v rozsahu, v němž porušuje ustanovení článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, o změně směrnice 2002/87/ES a zrušení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES (dále jen „směrnice CRD IV“), a ustanovení článku L. 511-13 francouzského měnového a finančního zákoníku (dále jen „CMF“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je protiprávní v tom rozsahu, v němž porušuje ustanovení článku L. 511-52 CMF.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je protiprávní v tom rozsahu, v němž ECB porušuje články 511-13 CMF a články 13 a 88 směrnice CRD IV.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, uváděný podpůrně, vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je rovněž protiprávní v tom rozsahu, v němž ECB porušuje články L. 511-58 CMF.


title: Věc T-443/17: Žaloba podaná dne 14. července 2017 – António Conde & Companhia v. Komise

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/39

         Žaloba podaná dne 14. července 2017 – António Conde & Companhia v. Komise
   (Věc T-443/17)
   (2017/C 293/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalsko) (zástupce: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise odmítnout okamžitě předat tajemníkovi Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku jména portugalských licencovaných plavidel SANTA ISABEL a CALVÃO, čímž jim brání od 1. července 2017 v rybolovných oblastech severovýchodního Atlantiku lovit okouníka bradatého a krevety, a tím porušila čl. 5 odst. 1 nařízení č. 1236/2010 (1);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná porušila čl. 5 odst. 1 nařízení č. 1236/2010 tím, že zasahovala do procesu sestavování a sdělování seznamu plavidel vypracovávaného Portugalskem pro předání tajemníkovi Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku. Žalovaná není oprávněna se k těmto seznamům vyjadřovat, měnit je, vydávat k nim doporučení, posuzovat je, zamítat je, navrhovat jejich znění nebo vyvíjet v tomto ohledu tlak na členské státy.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1236/2010 ze dne 15. prosince 2010, kterým se stanoví systém kontroly a vynucování platný v oblasti vymezené Úmluvou o budoucí multilaterální spolupráci při rybolovu v severovýchodním Atlantiku a zrušuje nařízení Rady (ES) č. 2791/1999 (Úř. věst. 2010 L 348, s. 17).


title: Věci T-321/11 a T-322/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Morelli v. OHIM — Associazone nazionale circolo del popolo della libertà a Brambilla (PARTITO DELLA LIBERTA’) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PARTITO DELLA LIBERTA’ a přihláška obrazové ochranné známky Společenství Partito della Libertà — Starší jméno národní domény „partitodellaliberta.it“ — Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 — Neprokázání používání staršího jména domény „partitodellaliberta.it“ v obchodních věcech“ )

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Morelli v. OHIM — Associazone nazionale circolo del popolo della libertà a Brambilla (PARTITO DELLA LIBERTA’)
   (Věci T-321/11 a T-322/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PARTITO DELLA LIBERTA’ a přihláška obrazové ochranné známky Společenství Partito della Libertà - Starší jméno národní domény „partitodellaliberta.it“ - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Neprokázání používání staršího jména domény „partitodellaliberta.it“ v obchodních věcech)
   2013/C 178/15
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Raffaello Morelli (Řím, Itálie) (zástupce: G. Brenelli, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Associazone nazionale circolo del popolo della libertà (Milán, Itálie) (věc T-321/11); a Michela Vittoria Brambilla (Milán) (věc T-322/11) (zástupci: P. Tarchini, G. Sena a C. M. Furlani, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloby podané proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2011 (věci R 1303/2010-1 a R 1304/2010-1) týkající se námitkových řízení mezi na jedné straně Raffaellem Morellim a na druhé straně Associazione nazionale circolo del popolo della libertà a Michela Vittoria Brambilla.

      Výrok

               1)

               Věci T-321/11 a T-322/11 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Žaloby se zamítají.

               3)

               Raffaellu Morellimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-489/12: Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2013 — Planet v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Smlouvy týkající se projektů Ontogov, FIT a RACWeb — Způsobilé náklady — Nedostatek právního zájmu na podání žaloby — Nepřípustnost“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2013 — Planet v. Komise
   (Věc T-489/12) (1)

   (Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace - Smlouvy týkající se projektů Ontogov, FIT a RACWeb - Způsobilé náklady - Nedostatek právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost)
   2013/C 336/51
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a B. Conte, zmocněnci, ve spolupráci s S. Drakakakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba založená na článku 272 SFEU a čl. 340 prvním pododstavci SFEU, jejímž předmětem je určit, že odmítnutí Komise považovat za způsobilé náklady některé částky předem vyplacené na základě smluv „Ontology enabled E-Gov Service Configuration (ONTOGOV)“, „Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies (FIT)“ a „Risk Assessment for Customs in Western Balkans (RACWeb)“ uzavřených v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) představuje porušení Komisí jejích smluvních povinností, a dále že tyto částky představují způsobilé náklady a nemusejí být vráceny.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-193/04: Žaloba podaná dne 1. června 2004 Hansem-Martinem Tillackem proti Komisi Evropských společenství

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/19

         Žaloba podaná dne 1. června 2004 Hansem-Martinem Tillackem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-193/04)
   (2004/C 251/36)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Hansem-Martinem Tillackem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Ianem S. Forresterem, QC, Thierrym Boslym, Christophem Arholdem, Nathalie Flandin, Justem Herrlingerem a Juliette Siaens. advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí OLAF podat stížnost německým a belgickým orgánům;

               —

               přiznal mu peněžitou náhradu ve výši částky stanovené Soudem spolu s úroky ve výši stanovené Soudem;

               —

               přiznal mu náhradu nákladů tohoto řízení;

               —

               podnikl podobné další kroky k dosažení spravedlnosti.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   V březnu 2004 byla belgickými orgány prohledávána žalobcova kancelář a domov na základě úřední stížnosti Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), který žalobce obvinil z podplácení úředníka EU.
   Žalobce žádá, aby rozhodnutí OLAF bylo zrušeno, neboť při jeho přijímání byly porušeny základní procesní podmínky a základní právo na ochranu novinářských zdrojů.
   Žalobce tvrdí, že v důsledku porušení čl. 11 odst. 7 nařízení 1073/99 (1) nebyl dozorčí výbor OLAF informován před podáním stížností vnitrostátním orgánům. V průběhu celého vyšetřování OLAF nebyl žalobce slyšen. Navíc bylo rozhodnutí neplatné, protože se zakládalo na nesprávném právním základě. OLAF jednal v rámci vnitřního vyšetřování, které má za cíl ochranu domnělých porušení příslušných pravidel úředníky, ačkoliv žalobce není úředníkem ani zaměstnancem žádného z orgánů Společenství.
   Kromě toho žalobce tvrdí, že rozhodnutí OLAF porušilo základní právo na ochranu novinářských zdrojů jakožto součásti svobody tisku, jelikož vnitrostátní orgány byly žádány o prohledání žalobcova domova a kanceláře za účelem identifikace jeho informátorů uvnitř Komise.
   Co se týče žaloby na náhradu škody, žalobce tvrdí, že stížnosti OLAF vůči vnitrostátním orgánům a jeho různá veřejná obviňování žalobce byly nesprávným úředním postupem, který způsobil závažnou újmu žalobcově profesní a osobní pověsti.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 25.12.1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 1).


title: Věc F-127/05: Žaloba podaná dne  21. prosince 2005  – Nanbru v. Evropský parlament

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/55

         Žaloba podaná dne 21. prosince 2005 – Nanbru v. Evropský parlament
   (Věc F-127/05)
   (2006/C 60/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nicole-Kiwi Nanbru (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 28. dubna 2005, oznámené žalobkyni dne 3. května 2005, týkající se nového oznámení o stanovení jejích nároků na starobní důchod ode dne 1. ledna 2005;

               —

               navrátit žalobkyni její nárok na důchod tak, jak byl upřesněn pevnými, souhlasnými a ověřenými údaji poskytnutými písemně (e-mailem nebo zprávou) a potvrzenými ústně GŘ pro personál Evropského parlamentu, a přiznat jí částku navýšenou o 634,40 eur měsíčně až do uplynutí jejího starobního důchodu;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu vzniklou žalobkyni, přičemž tato újma je odhadnuta ex aequo et bono a dočasně na 250 000 eur.

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která byla dočasnou zaměstnankyní Evropského parlamentu a je ode dne 1. ledna 2005 v důchodu napadá rozhodnutí uvedeného orgánu snížit výši jejího důchodu vzhledem k částce, která jí byla oznámena v době, kdy zvažovala možnost odejít do důchodu, a popřípadě požádat o převod nároků na důchod získaných v Belgii do systému Společenství.
   Co se týče návrhu na zrušení, žalobkyně uplatňuje, že i když je možné, aby správní orgán nahradil protiprávní rozhodnutí, v projednávaném případě nebylo nové rozhodnutí, kterým se stanoví nižší úroveň nároků na důchod žalobkyně, než byla úroveň stanovena dříve, přijato v přiměřené lhůtě. Za těchto podmínek nebylo respektováno očekávání, ze kterého mohla žalobkyně legitimně vycházet ohledně výše svého důchodu.
   Nemajetková újma vyplývá z veškerých pochybení, kterých se Evropský parlament v průběhu této věci dopustil.


title: Věc T-654/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Revolution v. EUIPO (REVOLUTION) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REVOLUTION — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Revolution v. EUIPO (REVOLUTION)
   (Věc T-654/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie REVOLUTION - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 251/25)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Revolution LLC (Washington DC, Spojené státy americké) (zástupci: P. Roncaglia, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Geroulakos, poté D. Gája a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2014 (věc R 2143/2013) týkajícímu se přihlášky slovního označení REVOLUTION jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Revolution LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc T-324/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Pescatori San Francesco di Paola v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/37

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Pescatori San Francesco di Paola v. Komise
   (Věc T-324/08)
   (2008/C 272/72)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Societa Cooperativa Pescatori San Francesco di Paola (Vibo Valentia, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis a A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 zveřejněné v Úř. věst. L 155 ze dne 13. června 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc C-556/11: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo n °4 de Valladolid — Španělsko) — María Jesús Lorenzo Martínez v. Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody UNICE, CEEP a EKOS o pracovních poměrech na dobu určitou — Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejnoprávním sektoru — Neuniverzitní vzdělávání — Právo na šestiletý příplatek za celoživotní vzdělávání — Vyloučení pedagogických pracovníků zaměstnaných jako dočasní zaměstnanci — Zásada nediskriminace“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/13

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid — Španělsko) — María Jesús Lorenzo Martínez v. Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación
   (Věc C-556/11) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody UNICE, CEEP a EKOS o pracovních poměrech na dobu určitou - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejnoprávním sektoru - Neuniverzitní vzdělávání - Právo na šestiletý příplatek za celoživotní vzdělávání - Vyloučení pedagogických pracovníků zaměstnaných jako dočasní zaměstnanci - Zásada nediskriminace)
   2012/C 133/23
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Valladolid

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: María Jesús Lorenzo Martínez

      Žalovaná: Junta de Castilla y León, Dirección General de Recursos Humanos de la Consejería de Educación

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado Contencioso-Administrativo de Valladolid — Výklad ustanovení 4 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368) — Zásada nediskriminace — Přiznání šestiletého příplatku za celoživotní vzdělávání pedagogickým pracovníkům — Přiznání výlučně kariérním úředníkům

      Výrok

   Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, je třeba vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která bez jakéhokoli odůvodnění objektivními důvody vyhrazuje nárok na pobírání šestiletého příplatku za celoživotní vzdělávání jen těm pedagogickým pracovníkům, kteří jsou zaměstnáni jako kariérní úředníci, a vylučuje pedagogické pracovníky zaměstnané jako dočasní úředníci, jsou-li z hlediska tohoto příplatku obě uvedené kategorie pracovníků ve srovnatelném postavení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2010.


title: Věc T-26/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2014 — dm-drogerie markt v. OHIM — Semtee (CALDEA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CALDEA — Starší mezinárodní slovní ochranná známka BALEA — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence rizika záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2014 — dm-drogerie markt v. OHIM — Semtee (CALDEA)
   (Věc T-26/13) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CALDEA - Starší mezinárodní slovní ochranná známka BALEA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence rizika záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009)
   2014/C 93/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: O. Bludovsky, B. Beinert a A. Bender, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Semtee (Escaldes Engornay, Andora)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2012 (věc R 2432/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi dm-drogerie markt GmbH & Co. KG a Semtee.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti dm-drogerie markt GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-429/04: Žaloba podaná dne 30. září 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/13

         Žaloba podaná dne 30. září 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-429/04)
   (2004/C 284/26)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. září 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Knutem Simonssonem a Wouterem Wilsem, jako zmocněnci.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/96/ES (1) ze dne 4. prosince 2001, kterou se stanoví harmonizované požadavky a postupy pro bezpečnou nakládku a vykládku lodí přepravujících hromadné náklady, nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2001/96/ES uplynula dne 5. srpna 2003.

      (1)  Úř. věst. L 13, 16.1.2002, s. 9-20.


title: Věc T-388/15: Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (JN-JOY)

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/45

         Žaloba podaná dne 15. července 2015 – J & Joy v. OHIM – Joy-Sportswear (JN-JOY)
   (Věc T-388/15)
   (2015/C 381/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua a C. Pirenne, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „JN-JOY“ – Přihláška č. 11 410 041

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2015, ve věci R 1353/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přezkoumal rozhodnutí námitkového oddělení a prohlásil námitky za nepřípustné;

               —

               uložil subjektu, který podal námitky, náhradu nákladů, které žalobkyně vynaložila v námitkovém řízení, na základě článku 81 nařízení o ochranné známce Společenství.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-31/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Eurodrive v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství euroMASTER — Starší národní ochranné známky EUROMASTER — Nedostatek podobnosti výrobků a služeb — Částečné zamítnutí námitek — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Eurodrive v. OHIM
   (Věc T-31/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství euroMASTER - Starší národní ochranné známky EUROMASTER - Nedostatek podobnosti výrobků a služeb - Částečné zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2006/C 108/32)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Eurodrive Services and Distribution NV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: E. Chévarri a A. Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. de Medrano Caballero, zmocněnec)

      Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Jesús Gómez Frías (Madrid, Španělsko)
   Předmět věci
   Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. listopadu 2003 (věci R 419/2001-1 a R 530/2001-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Jesúsem Gómezem Fríasem a Eurodrive Services and Distribution NV.
   Výrok rozsudku

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


title: Věc T-401/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Caixa General de Depósitos v. Komise ( „EFRR — Snížení finanční pomoci — Globální dotace na podporu místních investicí v Portugalsku — Žaloba na neplatnost — Nepřímé dotčení — Nepřípustnost — Rozhodčí doložka“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2011 — Caixa General de Depósitos v. Komise
   (Věc T-401/07) (1)

   (EFRR - Snížení finanční pomoci - Globální dotace na podporu místních investicí v Portugalsku - Žaloba na neplatnost - Nepřímé dotčení - Nepřípustnost - Rozhodčí doložka)
   2011/C 113/23
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caixa General de Depósitos, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: N. Mimoso Ruiz, F. Ponce de Leão Paulouro a C. Farinhas, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: L. Flynn, P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995 a návrh, aby Komise uhradila zůstatek finanční pomoci podle článku 238 ES

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Causa Geral de Depósitos, SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc T-569/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2009 — Visonic v. OHIM — Sedea Electronique (VISIONIC)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/37

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. července 2009 — Visonic v. OHIM — Sedea Electronique (VISIONIC)
   (Věc T-569/08) (1)

   2009/C 256/66

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-341/13: Žaloba podaná dne 27. června 2013 — Groupe Léa Nature v. OHIM — Debonaire Trading (SO'BiO ētic)

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/42

         Žaloba podaná dne 27. června 2013 — Groupe Léa Nature v. OHIM — Debonaire Trading (SO'BiO ētic)
   (Věc T-341/13)
   2013/C 260/76
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Groupe Léa Nature (Périgny, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Debonaire Trading Internacional, Lda (Funchal, Portugalsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí R 203/2011-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. března 2013 oznámené dne 18. dubna 2013;

               —

               uložil společnosti DEBONAIRE TRADING INTERNACIONAL LDA a OHIM náhradu nákladů, které vznikly v řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SO’Bio ētic“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 24 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 827 281

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihlášky ochranné známky Společenství a ochranné známky Spojeného království slovního označení „SO…?“et al., pro výrobky zařazené do tříd 3 a 2

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení sporného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro všechny požadované výrobky zařazené do tříd 3 a 25

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-85/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – KPN BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM) „Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Univerzální služba a práva uživatelů — Směrnice 2002/22/ES — Článek 28 — Přístup k číslům a službám — Nezeměpisná čísla — Směrnice 2002/19/ES — Články 5, 8 a 13 — Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů — Regulace cen — Tranzitní služby volání — Vnitrostátní právní úprava, která poskytovatelům tranzitních služeb telefonních hovorů zakazuje uplatnění vyšších poplatků za volání na nezeměpisná čísla, než za volání na zeměpisná čísla — Podnik, který nemá významnou tržní sílu — Příslušný vnitrostátní orgán“

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/9

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven – Nizozemsko) – KPN BV v. Autoriteit Consument en Markt (ACM)
   (Věc C-85/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Univerzální služba a práva uživatelů - Směrnice 2002/22/ES - Článek 28 - Přístup k číslům a službám - Nezeměpisná čísla - Směrnice 2002/19/ES - Články 5, 8 a 13 - Pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů - Regulace cen - Tranzitní služby volání - Vnitrostátní právní úprava, která poskytovatelům tranzitních služeb telefonních hovorů zakazuje uplatnění vyšších poplatků za volání na nezeměpisná čísla, než za volání na zeměpisná čísla - Podnik, který nemá významnou tržní sílu - Příslušný vnitrostátní orgán“)
   (2015/C 371/11)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: KPN BV

      Žalovaný: Autoriteit Consument en Markt (ACM)

      Výrok

               1)

               Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že příslušnému vnitrostátnímu orgánu umožňuje uložit cenovou povinnost, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, podle článku 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, s cílem odstranit překážku volání na nezeměpisná čísla v Unii, jež nemá technickou povahu, ale vzniká v důsledku uplatňovaných poplatků, aniž by byla provedena analýza trhu, jež by prokazovala, že má dotčený podnik významnou tržní sílu, pokud taková povinnost představuje potřebné a přiměřené opatření k zaručení toho, aby koncoví uživatelé měli přístup ke službám s využitím nezeměpisných čísel v Unii.
               Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda je splněna tato podmínka, zda cenová povinnost je objektivní, transparentní, přiměřená nediskriminační, vychází z povahy zjištěného problému, je odůvodněna vzhledem k cílům uvedeným v článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro elektronické komunikační sítě a služby (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, a zda byly dodrženy postupy stanovené v článcích 6, 7 a 7a směrnice 2002/21, pozměněné směrnicí 2009/140.

               2)

               Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že členský stát může stanovit, že cenovou povinnost podle článku 28 směrnice 2002/22 ve znění směrnice 2009/136, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, uloží jiný vnitrostátní orgán než VRO, který je obecně pověřen uplatňováním nového regulačního rámce Unie pro elektronické komunikační sítě a služby, za předpokladu, že tento orgán splňuje podmínky pravomoci, nezávislosti, nestrannosti a transparentnosti stanovené směrnicí 2002/21 pozměněnou směrnicí 2009/140 a že rozhodnutí, která přijme, budou moci být předmětem účinného opravného prostředku před orgánem nezávislým na zúčastněných stranách, což přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc T-767/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Labeyrie v. EUIPO – Delpeyrat (Vyobrazení rozsevu světlých rybek na tmavém pozadí) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující rozsev světlých rybek na tmavém pozadí — Zrušení — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) a článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Labeyrie v. EUIPO – Delpeyrat (Vyobrazení rozsevu světlých rybek na tmavém pozadí)
   (Věc T-767/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Evropské unie znázorňující rozsev světlých rybek na tmavém pozadí - Zrušení - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) a článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Podoba, která se liší prvky neměnícími rozlišovací způsobilost“)
   (2017/C 121/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francie) (zástupkyně: A. Lecomte, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Delpeyrat (Saint-Pierre-du-Mont, Francie) (zástupce: J. Ennochi, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. října 2015 (věc R 2694/2014-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Delpeyrat a Labeyrie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Labeyrie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EUIPO.

               3.

               Delpeyrat ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29. 2. 2016.


title: Věc T-661/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Araujo v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/74

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Araujo v. Parlament
   (Věc T-661/15)
   (2016/C 048/82)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rui Araujo (Lisabon, Portugalsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8663 C ze dne 15. září 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova potvrzující žádost o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu,

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi žalobcovými argumenty.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


20150731063617142015/C 270/473122015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150609373822Věc T-312/15: Žaloba podaná dne 9. června 2015 – Market Watch v. OHIM – Glaxo Group (MITOCHRON)
 ---documentbreak--- C2702015CS3720120150609CS0047372382Žaloba podaná dne 9. června 2015 – Market Watch v. OHIM – Glaxo Group (MITOCHRON)
   (Věc T-312/15)2015/C 270/47Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Market Watch Franchise & Consulting, Inc. (Freeport, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Glaxo Group Ltd (Brentford, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „MITOCHRON“ – Přihláška č. 11 200 078

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2015, ve věci R 507/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            připustil námitku;

            —

            napadené rozhodnutí zrušil a v plném rozsahu připustil přihlášku ochranné známky podanou další účastnicí řízení před odvolacím senátem;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Sporné ochranné známky nejsou natolik podobné, aby u nich mohlo existovat nebezpečí záměny.


title: Věc T-723/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – HX v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Úprava návrhových žádání — Nesprávné posouzení“

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – HX v. Rada
   (Věc T-723/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Úprava návrhových žádání - Nesprávné posouzení“)
   (2016/C 251/27)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastníci řízení

      Žalobce: HX (Damašek, Sýrie) (zástupce: S. Koev, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: I. Gurov a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/488/SZBP ze dne 22. července 2014, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 217, s. 49), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 793/2014 ze dne 22. července 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 217, s. 10), a rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2015, L 132, s. 82), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce zapsáno na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/488/SZBP ze dne 22. července 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 793/2014 ze dne 22. července 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají HX.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené HX.

      (1)  Úř. věst. C 462, 22.12.2014.


title: Věc T-260/16: Žaloba podaná dne 24. května 2016 – Švédsko v. Komise

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/38

         Žaloba podaná dne 24. května 2016 – Švédsko v. Komise
   (Věc T-260/16)
   (2016/C 305/53)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Švédské království (zástupci: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer Seitz, U. Persson a L. Swedenborg)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016 ([dále jen], sporné rozhodnutí) v rozsahu, v němž mají být finanční opravy prováděny ve výši paušální částky 2 % odpovídající částce 8 811 286,44 eur v případě přímých podpor oddělených od produkce vyplacených Švédsku za rok žádosti 2013 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 73/2009[, ze dne 19. ledna 2009,] kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003; a

               —

               podpůrně zrušil a změnil sporné rozhodnutí tak, že výše uvedená vyloučená částka bude snížena na 1 022 259,46 eur;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce tvrdí, že Komise porušila článek 52 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 12[0]0/2005 a (ES) č. 485/2008 a čl. 11 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV, a to tím, že v rámci svého sdělení doručovaného členským státům v souladu s výše uvedenými ustanoveními neupřesnila údajný nedostatek přičitatelný žalobci v projednávané věci ani neuvedla nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího dodržování uvedené unijní právní úpravy. Z tohoto důvodu nelze tímto sdělením odůvodňovat uložení sporné paušální finanční opravy Švédsku.
   Žalobce tvrdí, že Komise své sporné rozhodnutí založila na nesprávných závěrech o rozdílech vyplývajících ze srovnání počtu chyb zjištěných pomocí teledetekční kontroly s počtem chyb zjištěných za použití klasické kontrolní metody, tj. kontroly na místě. Podle žalobce se Komisi nepodařilo ani prokázat, v čem údajné nedostatky spočívají nebo jak by mohly vyvolat riziko újmy pro EZZF. Žalobce uvádí, že Švédsko provedlo kontrolní výběr [vzorků] a v zásadě též analýzu rizik, jak stanoví článek 31 nařízení Komise (ES) č. 1122/2009 ze dne 30. listopadu 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 73/2009, pokud jde o podmíněnost, modulaci a integrovaný administrativní a kontrolní systém v rámci režimů přímých podpor pro zemědělce stanovených v uvedeném nařízení, a k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde podmíněnost v rámci režimu přímé podpory pro odvětví vína, a že tedy Švédsko nevystavilo EZZF rizikům, na něž poukazuje Komise. Podle žalobce tedy rozhodnutí Komise o paušální finanční opravě ve výši 2 % porušuje článek 31 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky a článek 52 [shora uvedeného] nařízení [(EU) č.] 1306/2013.
   Pro případ, že by Tribunál dospěl k závěru, že analýza rizik nebyla provedena účinně v souladu s čl. 31 odst. 2 [shora uvedeného] nařízení [(ES) č.] 1122/2009, žalobce podpůrně uvádí, že neexistoval důvod, aby Komise uplatnila paušální opravu ve výši 2 %. Částku 8 811 286,44 eur, která byla sporným rozhodnutím vyloučena z unijního financování, nelze odůvodnit ani významem údajného protiprávního jednání z hlediska jeho povahy a rozsahu, ani finanční újmou, kterou mohlo protiprávní jednání způsobit Unii. Žalobce tvrdí, že při vyvinutí přiměřeného úsilí lze určit částku odpovídající riziku, jež mohlo protiprávní jednání způsobit. V důsledku toho je uplatnění předmětné paušální opravy v rozporu s čl. 52 odst. 2 [shora uvedeného] nařízení [(EU) č.] 1306/2013, s pokyny Komise týkajícími se výpočtu finančních důsledků při přípravě rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF, dokument [č.] VI/5330/97 [ze dne 23. prosince 1997], a se zásadou proporcionality. Dle názoru žalobce tedy musí být stanovená částka paušální opravy snížena.


title: Věc C-524/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division ze dne 21. prosince 2004 ve věci Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division ze dne 21. prosince 2004 ve věci Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue
   (Věc C-524/04)
   (2005/C 57/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Velká Británie) ze dne 21. prosince 2004 ve věci Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation proti Commissioners of Inland Revenue, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 31. prosince 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Je v rozporu s články 43, 49 a 56 ES, pokud členský stát (dále jen „stát společnosti přijímající úvěr“) ponechává v účinnosti a uplatňuje ustanovení jako jsou články 209, 212 a příloha 28AA Income and Corporation Taxes Act 1988 (dále jen „vnitrostátní předpisy“), jež ukládají omezení možnosti společnosti, která je rezidentem v tomto členském státě („společnost přijímající úvěr“) odečíst pro daňové účely úroky z úvěru poskytnutého přímou nebo nepřímou mateřskou společností, která je rezidentem v jiném členském státě, přičemž pokud by mateřská společnost byla rezidentem státu společnosti přijímající úvěr, nepodléhala by společnost přijímající úvěr takovým omezením?

               2.

               Jaký rozdíl, pokud nějaký, je v odpovědi na otázku 1, pokud:

                           a)

                           úvěr není poskytnut mateřskou společností, nýbrž jinou společností (dále jen „společnost poskytující úvěr“) té samé skupiny společností, která má společnou přímou nebo nepřímou mateřskou společnost jako společnost přijímající úvěr, a jak mateřská společnost tak i společnost poskytující úvěr jsou rezidenty jiného členského státu než státu společnosti přijímající úvěr ?

                           b)

                           je společnost poskytující úvěr rezidentem jiného členského státu než státu společnosti přijímající úvěr, ale všechny přímé nebo nepřímé mateřské společnosti přijímající úvěr a společnosti poskytující úvěr jsou rezidenty třetí země?

                           c)

                           všechny společné přímé nebo nepřímé mateřské společnosti poskytující úvěr a společnosti přijímající úvěr jsou rezidenty třetích zemí a společnost poskytující úvěr je rezidentem v jiném členském státě než státě společnosti přijímající úvěr, ale úvěr poskytla společnosti přijímající úvěr ze své pobočky umístěné ve třetí zemi?

                           d)

                           společnost poskytující úvěr a všechny společné přímé a nepřímé mateřské společnosti společnosti poskytující úvěr a společnosti přijímající úvěr jsou rezidenty třetích zemí?

               3.

               Změnily by se odpovědi na otázky 1 a 2, pokud by se prokázalo, že poskytnutím úvěru došlo k porušení práv nebo že bylo součástí fiktivního ujednání určeného k obcházení daňových předpisů členského státu společnosti přijímající úvěr? Pokud ano, jaké obecné pokyny považuje Soudní dvůr za vhodné poskytnout ohledně toho, co způsobuje takové porušení nebo fiktivní ujednání v kontextu případů jako jsou tyto?

               4.

               Pokud existuje omezení pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi v rámci článku 56 ES, existovalo takové omezení pro účely článku 57 ES dne 31. prosince 1993?

               5.

               V případě, že kterákoli skutečnost, na kterou odkazují otázky 1 nebo 2, je v rozporu s články 43, 49 nebo 56 ES, potom za okolností, kdy společnost přijímající úvěr nebo jiné společnosti skupiny společnosti přijímající úvěr („žadatelé“) uplatňují následující nároky:

                           a)

                           nárok na vrácení dodatečné daně z příjmu právnických osob zaplacené společností přijímající úvěr v důsledku neuznání úroků zaplacených společnosti poskytující úvěr jako odpočtu ze zisku podléhajícímu dani z příjmu právnických osob, pokud by tyto úroky byly považovány za uznatelné odpočty ze zisku společnosti přijímající úvěr, pokud by společnost poskytující úvěr byla rovněž rezidentem státu společnosti přijímající úvěr;

                           b)

                           nárok na vrácení dodatečné daně z příjmu právnických osob zaplacené společností přijímající úvěr, pokud celá částka úroku z úvěru byla skutečně zaplacena společnosti poskytující úvěr, nicméně nárok na odpočet ohledně tohoto úroku byl snížen z důvodu vnitrostátních předpisů anebo jejich aplikace daňovými orgány;

                           c)

                           nárok na vrácení dodatečné daně z příjmu právnických osob zaplacené společností přijímající úvěr, pokud úrok z úvěru poskytnutého společností poskytující úvěr uznaný pro účely odpočtu ze zisku společnosti přijímající úvěr, byl snížen, jelikož byl upsán vlastní kapitál, spíše než cizí kapitál, nebo nahradil stávající cizí kapitál, z důvodu vnitrostátních předpisů anebo jejich aplikace daňovými orgány;

                           d)

                           nárok na vrácení dodatečné daně z příjmu právnických osob zaplacené společností přijímající úvěr, pokud úrok z úvěru od společnosti poskytující úvěr uznaný pro účely odpočtu ze zisku společnosti přijímající úvěr, byl snížen tak, že byla v důsledku vnitrostátních předpisů anebo jejich aplikace daňovými orgány snížena sazba úroku z úvěru (anebo se úvěr stal bezúročným);

                           e)

                           nárok na náhradu nebo odškodnění ztrát nebo dalších daňových úlev nebo dobropisů společnosti přijímající úvěr (nebo které byly přenechány společnosti přijímající úvěr dalšími společnostmi ve skupině společnosti přijímající úvěr, které byly rovněž rezidenty státu společnosti přijímající úvěr) použité společností přijímající úvěr na dodatečné vyrovnání závazku zaplatit daň z příjmu právnických osob, na které odkazují odstavce a), b) a c) výše, pokud by takové ztráty, úlevy a dobropisy jinak mohly být použity jiným způsobem nebo by mohly být přeneseny;

                           f)

                           nárok na vrácení nevyužité zálohy na daň z příjmu právnických osob zaplacené společností přijímající úvěr z úroků placených společnosti poskytující úvěr, které byly překvalifikovány na rozdělení zisku;

                           g)

                           nárok na náhradu nebo odškodnění částek zálohy na daň z příjmu právnických osob zaplacených za okolností, na které odkazuje odstavec f) výše, které však byly následně použity na vyrovnání závazku společnosti přijímající úvěr zaplatit daň z příjmu právnických osob;

                           h)

                           nárok na odškodnění nákladů a výdajů žadatelů v souvislosti s dodržováním vnitrostátních předpisů a jejich aplikace daňovým orgánem;

                           i)

                           nárok na náhradu nebo odškodnění ztrát na zisku z cizího kapitálu investovaného jako vlastní kapitál (nebo přeměněného na vlastní kapitál) za okolností popsaných v odstavci c); a

                           j)

                           nárok na náhradu nebo odškodnění za jakoukoli daňovou povinnost společnosti poskytující úvěr ve státě, jehož je rezidentem, na základě předpokládaného nebo připsaného přijetí úroku od společnosti přijímající úvěr, který byl překvalifikován na rozdělení zisku podle vnitrostátních předpisů, na které odkazuje otázka 1
                           je třeba takové nároky pro účely práva Společenství považovat za:
                           nároky na náhradu nebo vrácení částek neoprávněně vybraných, které vznikly jako důsledek a vedlejší produkt porušení výše uvedených ustanovení práva Společenství; nebo
                           nároky na odškodnění nebo náhradu škody; nebo
                           nároky na zaplacení částky představující neprávem odepřený prospěch?

               6.

               V případě, že odpovědí na jakoukoliv část otázky 5 je, že nároky jsou nárokem na zaplacení částky představující neprávem odepřený prospěch:

                           a)

                           jsou takové nároky důsledkem a vedlejším produktem práva uděleného výše uvedenými ustanoveními práva Společenství; nebo

                           b)

                           musí být splněny všechny nebo některé podmínky pro navrácení stanovené ve spojených věcech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame; nebo

                           c)

                           musí být splněny nějaké jiné podmínky?

               7.

               Má nějaký vliv skutečnost, že podle vnitrostátního práva jsou nároky v otázce 6 uplatněny jako nároky na navrácení nebo jsou uplatněny nebo musejí být uplatněny jako nároky na náhradu škody?

               8.

               Jaké obecné pokyny, pokud nějaké, považuje Soudní dvůr za vhodné poskytnout v projednávaných případech ohledně okolností, které by měl vnitrostátní soud zohlednit při určování, zda existuje dostatečně vážné porušení ve smyslu rozsudku ve spojených věcech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame, zejména pokud jde o otázku, zda bylo s ohledem na stávající judikaturu Soudního dvora týkající se výkladu příslušných ustanovení práva Společenství toto porušení omluvitelné?

               9.

               Může v zásadě existovat přímá příčinná souvislost (ve smyslu rozsudku ve spojených věcech C-46/93 a C-48/93 Brasserie du Pecheur a Factortame) mezi jakýmkoli porušením článků 43, 49 a 56 ES a ztrátami spadajícími do kategorií uvedených v otázce 5 a) až h), které z toho podle tvrzení žadatelů vyplývají? Pokud ano, jaké obecné pokyny, pokud nějaké, považuje Soudní dvůr za vhodné poskytnout ohledně okolností, které by měl vnitrostátní soud vzít v úvahu při určení, zda taková přímá příčinná souvislost existuje?

               10.

               Při určení ztráty nebo škody, které mohou být nahrazeny, může vnitrostátní soud zohlednit skutečnost, zda poškozené osoby vynaložily náležitou péči, aby se předešlo jejich ztrátám nebo se tyto ztráty omezily, zejména využitím právních prostředků, které by mohly prokázat, že vnitrostátní ustanovení neuložila (z důvodu uplatnění smluv o zamezení dvojího zdanění) omezení uvedená v otázce 1? Je odpověd na tuto otázku ovlivněna přesvědčením stran v rozhodné době ohledně účinnosti smluv o zamezení dvojího zdanění?


title: Věc T-440/15: Žaloba podaná dne 29. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/31

         Žaloba podaná dne 29. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
   (Věc T-440/15)
   (2015/C 337/32)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: I. Ampazis a M. Sfiri, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil žádost č. SC002 o poskytování služeb (Request Form for Services) Evropské agentury pro léčivé přípravky v rámci rámcové smlouvy ΕΜΑ/2012/10/ICT, oznámenou žalobkyním v e-mailu vedoucího ústředního odboru pro zásobování ze dne 22. května 2015, a

               —

               uložil Evropské agentuře pro léčivé přípravky náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadená žádost o poskytování služeb (Request Form for Services) musí být podle žalobkyň zrušena podle článku 263 SFEU, neboť EMA změnila kritéria pro zadání zakázky, jež byla stanovena v zadávací dokumentaci, tím, že ve stádiu zaslání žádosti o poskytování služeb obchodních analytiků (Business Analysts) doplnila nová kritéria.


title: Věc T-87/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla) „Ochranná známka Evropské unie — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)
   (Věc T-87/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 419/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O'Neill, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. prosince 2014 (věc R 1797/2014-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství žalobkyně

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Aston Martin Lagonda Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí nahradit náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc T-436/11: Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Afriqiyah Airways v. Rada

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/14

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Afriqiyah Airways v. Rada
   (Věc T-436/11)
   2011/C 290/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Afriqiyah Airways (Tripolis, Libye) (zástupce: B. Sarfati, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2011/300/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/137/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. L 136, 24. května 2011, s. 85), společně s přílohou II uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z vad postupu vedoucího k přijetí aktu. Žalobkyně namítá, že postup při přijetí napadeného rozhodnutí, který je stanoven v čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. L 58, s. 53), byl stižen vadami a byl porušen čl. 296 druhý pododstavec SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění rozhodnutí. Žalobkyně vytýká Radě, že poskytla stereotypní odůvodnění, jež neumožňuje osobě, které je rozhodnutí určeno, pochopit důvody jeho přijetí, a Tribunálu provést soudní přezkum legality aktu. Odůvodnění, podle kterého je žalobkyně pobočkou a vlastnictvím fondu Libyan African Investment Portfolio, tedy subjektu, který je sám dotčen omezujícími opatřeními, není dostatečné.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu, jelikož není nijak prokázáno, že právo na obhajobu bylo dodrženo a že žalobkyně se mohla domáhat svých práv dříve, než byla zapsána na seznam.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 27 SEU. Žalobce tvrdí, že rozhodnutí 2011/137/SZBP uvedené v bodě 2 a rozhodnutí Rady 2011/178/SZBP ze dne 23. března 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. L 78, s. 24), byla přijata v rozporu s ustanoveními čl. 27 odst. 1 SEU.

               5)

               Pátý žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalobkyně je civilní leteckou společností provozující osobní a nákladní dopravu, zatímco napadené rozhodnutí má za následek zmrazení prostředků žalobkyně pouze z toho důvodu, že žalobkyni prostřednictvím investičního fondu vlastní Libyjský stát.


title: Věc T-28/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2011 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAYMENT) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EURO AUTOMATIC PAYMENT — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               28.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 160/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2011 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Věc T-28/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EURO AUTOMATIC PAYMENT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 160/33
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Štrasburk, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2009 (věc R 635/2009-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení EURO AUTOMATIC PAYMENT jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Euro-Information — Européenne de traitement de l’information se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc C-82/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado (Elektronické komunikace — Sítě a služby — Článek 3 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) — Národní číslovací plány — Zvláštní regulační orgán)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/7

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado
   (Věc C-82/07) (1)

   (Elektronické komunikace - Sítě a služby - Článek 3 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice) - Národní číslovací plány - Zvláštní regulační orgán)
   (2008/C 107/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Supremo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Žalovaná: Administración del Estado
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Supremo – Výklad čl. 3 odst. 1, 2 a 4 a čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33) – Přidělování národních číslovacích zdrojů a správa národních číslovacích plánů – Regulační a provozní funkce svěřené zvláštnímu orgánu
   Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 2 a 4, jakož i čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být ve vzájemném spojení s jejím jedenáctým bodem odůvodnění vykládány v tom smyslu, že funkce přidělení národních číslovacích zdrojů a správy národních číslovacích plánů musí být považovány za regulační funkce. Členské státy tyto různé funkce nemusí svěřit odlišným vnitrostátním regulačním orgánům.

               2)

               Článek 10 odst. 1, jakož i čl. 3 odst. 2, 4 a 6 směrnice 2002/21 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby funkce přidělení národních číslovacích zdrojů a funkce správy národních číslovacích plánů byly sdíleny několika nezávislými regulačními orgány s výhradou, že rozdělení úkolů je zveřejněno, snadno přístupné a oznámeno Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc C-207/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  1. června 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika (Nesplnění povinnosti státem — Státní podpora — Článek 88 odst. 2 druhý pododstavec ES — Podpora neslučitelná se společným trhem — Povinnost navrácení — Neprovedení )

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-207/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpora - Článek 88 odst. 2 druhý pododstavec ES - Podpora neslučitelná se společným trhem - Povinnost navrácení - Neprovedení )
   (2006/C 178/15)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, ve spolupráci s M. Fiorillim, avvocato dello Stato)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 3 a 4 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytnuté Itálií ve formě osvobození od daně a zvýhodněných půjček podnikům veřejných služeb, jejichž většinovým vlastníkem jsou veřejné subjekty (neoficiální překlad) [K-27/99 (dříve NN 69/98)] (Úř. věst. L 77, s. 21) – Nepřijetí opatření nezbytných za účelem navrácení podpory, která byla prohlášena za neslučitelnou se společným trhem, ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách opatření nezbytná pro navrácení podpor ze strany příjemců těchto podpor, které byly prohlášeny za protiprávní a neslučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytnuté Itálií ve formě osvobození od daně a zvýhodněných půjček podnikům veřejných služeb, jejichž většinovým vlastníkem jsou veřejné subjekty, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 4 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc T-244/07: Žaloba podaná dne 13. července 2007 – Campo de Cartagena v. Rada a Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/46

         Žaloba podaná dne 13. července 2007 – Campo de Cartagena v. Rada a Komise
   (Věc T-244/07)
   (2007/C 211/85)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: S.A.T., „Campo de Cartagena“ (Murcia, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši dvě stě osmdesát osm tisíc dvě stě třicet osm eur (288 238 eur) a

               —

               uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


title: Věc T-204/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. září 2016 – Victor International v. EUIPO – Ovejero Jiménez a Becerra Guibert (VICTOR) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VICTOR — Starší národní obrazová ochranná známka victoria — Relativní důvod pro zamítnutí — Skutečné užívání starší ochranné známky — Povaha užívání — Forma lišící se prvky, které neovlivňují rozlišovací způsobilost — Článek 15 odst. 1 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. září 2016 – Victor International v. EUIPO – Ovejero Jiménez a Becerra Guibert (VICTOR)
   (Věc T-204/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie VICTOR - Starší národní obrazová ochranná známka victoria - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Povaha užívání - Forma lišící se prvky, které neovlivňují rozlišovací způsobilost - Článek 15 odst. 1 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 383/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Victor International GmbH (Elmshorn, Německo) (zástupci: R. Kaase a J. C. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. García Murillo a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastníci řízení před Tribunálem: Gregorio Ovejero Jiménez (Alicante, Španělsko) a María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante) (zástupce: M. Veiga Serrano, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2014 (věc R 2208/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi G. Ovejero Jiménezem a M. L. C. Becerra Guibert na jedné straně a Victor International na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Victor International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc T-130/17: Žaloba podaná dne 1. března 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. Komise

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/48

         Žaloba podaná dne 1. března 2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. Komise
   (Věc T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varšava, Polsko) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2016)6950 ze dne 28. října 2016 o změně podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se Baltského plynovodu (OPAL);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šestnáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení základních práv a nesprávného posouzení právního aktu, kterým bylo zahájeno řízení o změně dosavadní výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem, které byly uděleny OPAL v roce 2009 na základě rozhodnutí německé Bundesnetzagentur (Spolková agentura pro sítě).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z chybějící pravomoci k přijetí rozhodnutí o změně výjimky udělené OPAL z některých požadavků stanovených unijním právem.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být uděleny výjimky plynárenským infrastrukturám podle čl. 36 odst. 1 ve spojení s čl. 2 bodem 17 směrnice 2007/73/ES.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 2 bodem 33 směrnice 2009/73/ES.

                           —

                           Podmínkou k tomu, aby regulační úřad mohl poskytnout výjimku nové velké plynárenské infrastruktuře, je, že úroveň rizika spojeného s investicí musí být taková, že k investici by bez udělení výjimky nedošlo.

                           —

                           Investice, která je předmětem stavby plynovodu OPAL, se uskutečnila v plném rozsahu a byla dokončena dne 13. července 2011, takže již nelze hovořit o existenci rizik tohoto typu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. a) a e) směrnice 2009/73/ES, a ze závěru, který byl v důsledku toho učiněn, že změna výjimky udělené regulačním úřadem ve prospěch OPAL nebude mít negativní dopad na hospodářskou soutěž na trhu se zemním plynem.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu podmínek, za nichž mohou být plynárenským infrastrukturám uděleny výjimky podle čl. 36 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/73/ES, a ze závěru, který byl v důsledku toho učiněn, že změna výjimky udělené regulačním úřadem ve prospěch OPAL zlepší bezpečnost dodávek energie na vnitřním trhu.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z nezohlednění okolnosti, že německá Spolková agentura pro sítě musí při přijetí rozhodnutí o výjimce podle článku 36 směrnice 2009/73/ES splnit podmínky článku 102 SFEU.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnit právní akt ve smyslu článku 296 SFEU i článku 263 SFEU.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím rozhodnutí odporujícího dalším politikám Evropské unie by odběratelé zemního plynu v Polské republice byli vystaveni riziku nedostatku dodávek zemního plynu, což by bylo porušením cíle Smlouvy spočívajícího v zajištění bezpečnosti dodávek energie a zásady energetické solidarity ve spojení s porušením článku 7 Smlouvy.

               12.

               Dvanáctý žalobní důvod vycházející ze zvýhodnění infrastruktury, která je předmětem výjimky a jejíž postavení není v souladu s unijním právem.

               13.

               Třináctý a čtrnáctý žalobní důvod vycházející z porušení článku 274 resp. článku 254 Dohody o přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé.

               14.

               Patnáctý žalobní důvod vycházející z porušení článku 7 SFEU tím, že bylo přijato rozhodnutí, které je v rozporu s dalšími politikami Evropské unie.

               15.

               Šestnáctý žalobní důvod vycházející z nepoužitelnosti čl. 2 bodu 33 ve spojení s čl. 36 odst. 1 směrnice 2009/73/ES na základě článku 277 SFEU, jelikož tímto bylo zavedeno diskriminující rozlišování mezi infrastrukturami, kterým mohou být regulačním úřadem uděleny výjimky, a ostatními infrastrukturami, které pro takové výjimky nepřicházejí úvahu.


title: Věc C-384/05: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Johan Piek v. Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Mléko a mléčné výrobky — Doplňková dávka na mléko — Zvláštní referenční množství — Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 857/84)

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Johan Piek v. Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   (Věc C-384/05) (1)

   (Mléko a mléčné výrobky - Doplňková dávka na mléko - Zvláštní referenční množství - Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení (EHS) č. 857/84)
   (2007/C 42/12)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Johan Piek

      Žalovaný: Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 90, s. 13) – Stanovení referenčních množství osvobozených od dávky – Vnitrostátní opatření, které stanoví přidělení zvláštních referenčních množství producentům, kteří v rámci plánu rozvoje či nikoli uskutečnili investice mezi 1. zářím 1981 a 31. březnem 1984 – Slučitelnost s právní úpravou Společenství stanovící období mezi 1. lednem 1981 a 31. březnem 1984
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 857/84 ze dne 31. března 1984, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dávku uvedenou v článku 5c nařízení (EHS) č. 804/68 v odvětví mléka a mléčných výrobků, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je předmětem věci v původním řízení, která omezuje kategorii producentů mléka, kteří mohou mít nárok na zvláštní referenční množství, na producenty, kteří investiční závazky sjednali po 1. září 1981, ale před 1. březnem 1984.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc C-254/04: Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/14

         Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-254/04)
   (2004/C 201/27)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Georgiosem Zavvosem a Michaelem Shotterem, členy právní služby Komise.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 24. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.


title: Věc T-426/09: Žaloba podaná dne 21. října 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke v. OHIM — Koninklijke BAM Groep (bam)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/29

         Žaloba podaná dne 21. října 2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke v. OHIM — Koninklijke BAM Groep (bam)
   (Věc T-426/09)
   2010/C 11/56
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe (Hofolding, Německo) (zástupci: R. Kunze, Rechtsanwalt a Solicitor, a G. Würtenberger, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Nizozemsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. srpna 2009 ve věci R 1005/2008-2 v rozsahu, v němž byly zamítnuty námitky ohledně „nekovového pevného potrubí pro stavebnictví; přenosných konstrukcí; nekovových monumentů; výstavby budov; stavebních oprav; opravy a údržby“;

               —

               vyhovět námitkám proti dotčené ochranné známce Společenství také pro „nekovové pevné potrubí pro stavebnictví; přenosné konstrukce; nekovové monumenty; výstavba budov; stavební opravy; opravu a údržbu“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „bam“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 19, 37 a 42

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé obrazové ochranné známky „bam“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 19

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát nerozhodl, že existuje podobnost jednak mezi výrobky a službami, na něž se vztahuje dotčená ochranná známka Společenství, a jednak mezi výrobky, na něž se vztahuje ochranná známka uvedená v námitkovém řízení; zneužití pravomoci, neboť odvolací senát jednal ultra vires; porušení článku 75 nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát úplně neprojednal argumenty žalobkyně obsažené v odůvodnění odvolání; porušení čl. 63 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát chybně určil rozsah ochrany dotčené ochranné známky Společenství a tak chybně nezohlednil všechny relevantní faktory.


title: Věc T-121/16: Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/25

         Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Věc T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (zástupce: A. Norris, Barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „BURLINGTON THE ORIGINAL“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 007 952

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. ledna 2016, ve věci R 2501/2013-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a neuznal spornou ochrannou známku pro všechny sporné výrobky;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení, které žalobkyni vznikly v souvislosti s tímto odvoláním.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5, čl. 8 odst. 4 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-559/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb kapitálu — Přímé daně — Daň z příjmů — Odpočitatelnost vyživovacích rent vyplacených jako protiplnění za darování s pozdějším započtením na dědický podíl — Vyloučení v případě nerezidentů“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/14

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald
   (Věc C-559/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Přímé daně - Daň z příjmů - Odpočitatelnost vyživovacích rent vyplacených jako protiplnění za darování s pozdějším započtením na dědický podíl - Vyloučení v případě nerezidentů“)
   (2015/C 138/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Dortmund-Unna

      Žalovaný: Josef Grünewald

      Výrok

   Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která poplatníkovi-nerezidentovi, který v tomto členském státě dosáhl obchodních příjmů plynoucích z podílů ve společnosti, jež na něj převedl jeden z rodičů v rámci darování s pozdějším započtením na dědický podíl, neumožňuje od těchto příjmů odpočíst renty, které tomuto rodiči vyplatil jako protiplnění za tento dar, ačkoli tato právní úprava tento odpočet umožňuje poplatníkovi-rezidentovi.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.