title: Věc T-324/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  19. října 2005  – CDA Datenträger Albrechts v. Komise ( Státní podpory — Zneužití podpor — Riziko obcházení příkazu k navrácení — Navrácení podpor společnostmi, které získaly provozní aktiva od původního příjemce )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2005 – CDA Datenträger Albrechts v. Komise
   (Věc T-324/00) (1)

   („Státní podpory - Zneužití podpor - Riziko obcházení příkazu k navrácení - Navrácení podpor společnostmi, které získaly provozní aktiva od původního příjemce“)
   (2005/C 330/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: CDA Datenträger Albrechts GmbH (Albrechts, Německo) (zástupci: T. Schmidt-Kötters a D. Uwer, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K.-D. Borchardt a V. Kreuschitz, zmocněnci, ve spolupráci s C. Koenigem)

      Vedlejší účastník na podporu žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a T. Jürgensen, zmocněnci, ve spolupráci s R. Bierwagenem, advokátem)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: ODS Optical Disc Service GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: I. Brinker a U. Soltész, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/796/ES ze dne 21. června 2000 o státní podpoře Německa ve prospěch CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durynsko) (Úř. věst. L 318, s. 62)
   Výrok rozsudku

               1)

               Článek 2 odst. 3 rozhodnutí Komise 2000/796/ES ze dne 21. června 2000 o státní podpoře Německa ve prospěch CDA Compact Disc Albrechts GmbH (Durynsko) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části návrhu na zrušení není již namístě rozhodnout.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení CDA Datenträger Albrechts GmbH. Spolková republika Německo a ODS Optical Disc Service GmbH ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-505/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Münster (Německo) dne 12. listopadu 2014 – Klausner Holz Niedersachsen GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Münster (Německo) dne 12. listopadu 2014 – Klausner Holz Niedersachsen GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Věc C-505/14)
   (2015/C 065/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Münster

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Klausner Holz Niedersachsen GmbH

      Žalovaný: Land Nordrhein-Westfalen

      Předběžná otázka

   Vyžaduje evropské právo, zejména články 107 SFEU a 108 SFEU (resp. články 87 a 88 ES) a zásada efektivity, aby se v občanskoprávním sporu o provedení občanskoprávní smlouvy, na jejímž základě se poskytuje státní podpora, nezohlednil pravomocný rozsudek na určení v oblasti občanského práva, který byl vydán v téže věci a který potvrzuje trvání občanskoprávní smlouvy, aniž by v něm byla zohledněna právní úprava státní podpory, pokud podle vnitrostátního práva není možné jinak zabránit provedení smlouvy?


title: Věc T-856/16: Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Rare Hospitality International v. EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/59

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Rare Hospitality International v. EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
   (Věc T-856/16)
   (2017/C 022/79)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Spojené státy) (zástupce: I. Lázaro Betancor, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „LONGHORN STEAKHOUSE“ – Přihláška č. 13 948 682

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2016 ve věci R 2149/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení zásady rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc C-555/08: Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/23

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-555/08)
   (2009/C 32/42)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a K. Nyberg, zmocněnci)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 (1) o přeshraničních fúzích kapitálových společností ohledně finančních společností vyžadujících podporu z veřejných zdrojů, zejména bank a pojišťovacích společností, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 19 uvedené směrnice

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 310, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. května 2005 ve věci C-99/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/80/ES — Neprovedení)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 12. května 2005
   ve věci C-99/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/80/ES - Neprovedení)
   (2005/C 171/07)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-99/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. února 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia ve spolupráci s G. Fiengem), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, K. Schiemann a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-66/12: Žaloba podaná dne 13. února 2012 — Sedghi a Azizi v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/24

         Žaloba podaná dne 13. února 2012 — Sedghi a Azizi v. Rada
   (Věc T-66/12)
   2012/C 109/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ali Sedghi (Teherán, Írán) a Ahmad Azizi (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Gadhia a S. Ashley, Solicitors, D. Wyatt, QC (Queen’s Counsel) a M. Lester, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 319, s. 71) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 319, s. 11) v rozsahu, v němž se týkají žalobců a rozhodl, že toto rozhodnutí je okamžitě účinné bez jakéhokoliv odkladu;

               —

               rozhodl, že čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 nejsou použitelné na druhého žalobce a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           nebylo splněno žádné legální kritérium pro zařazení žalobců na seznam a neexistuje platný právní a skutkový základ pro jejich zařazení na seznam a že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že jejich zařazení na seznam je odůvodněné.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že

                           —

                           napadené rozhodnutí a nařízení ukládají neodůvodněná a nepřiměřená omezení základních práv žalobců.

         Druhý žalobní důvod zahrnuje dva podpůrné žalobní důvody vycházející ze skutečnosti, že

               —

               napadené rozhodnutí a nařízení neodůvodněně a nepřiměřeně omezují jejich právo na svobodu pohybu v rámci Evropské unie a

               —

               Rada neměla v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky pravomoc k tomu, aby začlenila druhého žalobce na seznam, jelikož se jedná o situaci, která je zcela vnitřní.


title: Věc C-572/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 11. listopadu 2011 —  „Menidžarski biznes rešenija“ OOD v. Direktor na direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Veliko Tarnovo

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/36

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Veliko Tarnovo (Bulharsko) dne 11. listopadu 2011 — „Menidžarski biznes rešenija“ OOD v. Direktor na direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Veliko Tarnovo
      (Věc C-572/11)
      (2012/C 25/69)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen Sad Veliko Tarnovo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Menidžarski biznes rešenija“ OOD

         Žalovaný: Direktor na direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Veliko Tarnovo

         Předběžné otázky

      Má být článek 203 ve spojení s čl. 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) v takových případech, jako je případ, o který se jedná ve věci v původním řízení, a s ohledem na zásadu daňové neutrality a zásadu ochrany legitimní důvěry vykládán v tom smyslu, že odpočet daně může být i přes odstranění ohrožení daňového výnosu odepřen, jestliže toto ohrožení bylo odstraněno, pouze pokud jde o vyúčtování daně z přidané hodnoty uvedené na faktuře dodavatele, aniž by odstranění ohrožení daňového výnosu ovlivnilo jednání nebo záměry tohoto dodavatele, které vedly k podvodnému obsahu faktury, ve které byla daň z přidané hodnoty uvedena jako daň dlužná dodavatelem?

         (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-94/09: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Nikolchov v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/42

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Nikolchov v. Komise
   (Věc F-94/09)
   2010/C 11/81
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vladimir Nikolchov (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Lemal, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. července 2009, kterým bylo zamítnuto přiznat žalobci denní příspěvky poté, co byl přijat jakožto úředník ve zkušební době dne 16. ledna 2009

      Návrhová žádání žalobce

               —

               rozhodnout, že tato žaloba je po formální stránce přípustná;

               —

               rozhodnout, že došlo k porušení přílohy VII a článku 10 přílohy VII služebního řádu a rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2004 o přijetí obecných prováděcích ustanovení k čl. 7 odst. 3;

               —

               v důsledku toho, nařídit zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (č. R/9/09) ze dne 29. července 2009, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce, kterou požadoval přiznání denních příspěvků na základě svého druhého nástupu do služebního poměru v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b) druhou odrážkou přílohy VII služebního řádu;

               —

               nařídit žalované, aby zaplatila žalobci nevyplacené denní příspěvky ve výši 10 979,43 eur nebo v jakékoliv jiné výši, kterou Soud určí, včetně úroků z prodlení ode dne předložení stížnosti do zaplacení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-592/15: Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Novartis v. OHIM – SK Chemicals (Zobrazení náplasti) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zrušení napadeného rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Novartis v. OHIM – SK Chemicals (Zobrazení náplasti)
   (Věc T-592/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení napadeného rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 200/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Bazilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2015 (věc R 2342/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi SK Chemicals GmbH a Novartis AG.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2.

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Novartis AG a SK Chemicals GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


title: Věc F-28/07: Žaloba podaná dne 23. března 2007 – Martin v. Soudní dvůr

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/49

         Žaloba podaná dne 23. března 2007 – Martin v. Soudní dvůr
   (Věc F-28/07)
   (2007/C 199/95)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Claire Martin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: D. Martin, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN) ze dne 4. července 2006, kterým byla žalobkyně jmenována úřednicí ve zkušební době v postavení právničky lingvistky ode dne 16. června 2006 v rozsahu, v němž jí byla přiznána platová třída AD7;

               —

               rozhodnout, že žalobkyni bude přiznáno se zpětnou účinností ke dni jmenování 16. června 2006 zařazení do platové třídy A*10 odpovídající platové třídě LA6 před vstupem v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně uplatňuje žalobní důvody, které jsou velmi podobné žalobním důvodům uplatněným ve věci F-37/07 (2).

      (1)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 129, 9.6.2007, s. 28.


title: Věc C-171/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 11. dubna 2011 — FRA.BO SpA v. Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Düsseldorf (Německo) dne 11. dubna 2011 — FRA.BO SpA v. Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein
   (Věc C-171/11)
   2011/C 226/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: FRA.BO S.p.A

      Žalovaný: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

      Další účastnice řízení: DVGW-Cert GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 28 ES (nyní článek 34 SFEU), popřípadě ve spojení s čl. 86 odst. 2 ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU), vykládán tak, že soukromoprávní zařízení založená za účelem vyhotovení technických norem v určité oblasti, jakož i za účelem certifikace výrobků prováděné na základě těchto technických norem, jsou následně při vyhotovení technických norem, jakož i certifikačním procesu uvedenými ustanoveními vázána, pokud vnitrostátní zákonodárce výslovně považuje výrobky opatřené certifikáty za v souladu se zákonem a v praxi je proto prodej výrobků, které nejsou tímto certifikátem opatřeny, přinejmenším značně ztížen?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Má být článek 81 ES (nyní článek 101 SFEU) vykládán tak, že činnost soukromoprávního zařízení podrobněji popsaného pod bodem 1, lze v oblasti vyhotovení technických norem a certifikace výrobků na základě těchto technických norem považovat za „hospodářskou“, pokud podniky vykonávají nad zařízením kontrolu?
               V případě kladné odpovědi na předcházející dílčí otázku:
               Má být článek 81 ES vykládán tak, že vyhotovení technických norem a certifikace na základě těchto norem ze strany sdružení podniků jsou způsobilé k omezení obchodu mezi členskými státy, pokud výrobek legálně vyrobený a prodávaný v jednom členském státu nemůže být nebo může být pouze se značnými obtížemi prodáván v členském státu dovozu, protože nesplňuje požadavky technické normy a prodej bez takového certifikátu není s ohledem na dominantní postavení technické normy na trhu a s ohledem na právní předpis vnitrostátního zákonodárce, podle něhož certifikát sdružení podniků osvědčuje dodržení zákonných požadavků, prakticky možný, a že by se technická norma v případě, že by byla vydána přímo vnitrostátním zákonodárcem, z důvodu porušení zásad týkajících se volného pohybu zboží nepoužila?


title: Věc T-282/99: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Visser's Tankstations v. Komise

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. října 2006 – Visser's Tankstations v. Komise
   (Věc T-282/99) (1)

   (2006/C 310/58)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda druhého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 47, 19.2.2000.


title: Věc T-141/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Glaverbel v. OHIM (Vyobrazení struktury povrchu skla) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující vyobrazení struktury povrchu skla — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence důkazu o rozlišovací způsobilosti získané užíváním )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Glaverbel v. OHIM (Vyobrazení struktury povrchu skla)
   (Věc T-141/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující vyobrazení struktury povrchu skla - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence důkazu o rozlišovací způsobilosti získané užíváním“)
   (2007/C 247/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Glaverbel SA (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Möbus a T. Koerl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2006 (věc R 0986/2004-4) týkajícímu se přihlášky obrazové ochranné známky, představující vyobrazení struktury povrchu skla, k zápisu jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Glaverbel SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc C-61/12: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. března 2014 – Evropská komise v. Litevská republika „Nesplnění povinnosti státem  — Registrace motorových vozidel  — Články 34 SFEU a 36 SFEU  — Směrnice 70/311/EHS  — Směrnice 2007/46/ES  — Pravostranný provoz v členském státě  — Povinnost přemístit pro účely registrace osobních automobilů mechanismus řízení umístěný vpravo na levou stranu vozidla“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. března 2014 – Evropská komise v. Litevská republika
   (Věc C-61/12) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Registrace motorových vozidel - Články 34 SFEU a 36 SFEU - Směrnice 70/311/EHS - Směrnice 2007/46/ES - Pravostranný provoz v členském státě - Povinnost přemístit pro účely registrace osobních automobilů mechanismus řízení umístěný vpravo na levou stranu vozidla“)
   2014/C 142/04
   Jednací jazyk: litevština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė, G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalovaná: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a R. Krasuckaitė, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Estonská republika (zástupkyně: M. Linntam, zmocněnkyně), Lotyšská republika (zástupci: I. Kalniņš a A. Nikolajeva, zmocněnci), Polská republika (zástupci: B. Majczyna a M. Szpunar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 34 SFEU, čl. 2a směrnice Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 133, s. 10; Zvl. vyd. 13/01, s. 90), jakož i čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, s. 1) – Vnitrostátní právní předpisy zakazující registraci nových osobních motorových vozidel, jejichž řízení je umístěno na pravé straně navzdory tomu, že tato vozidla jsou v souladu s požadavky stanovenými v rámcové směrnici a zvláštních směrnicích – Odmítnutí registrovat osobní vozidla, jejichž řízení je umístěno na pravé straně, která byla předtím registrovaná v jiném členském státě

      Výrok

               1)

               Litevská republika tím, že zakazuje registraci osobních automobilů, jejichž volant je umístěn vpravo, anebo pro účely registrace osobních automobilů, jejichž mechanismus řízení se nachází vpravo, nových, nebo dříve zaregistrovaných v jiném členském státě, požaduje, aby byl volant přemístěn doleva, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2a směrnice Rady 70/311/EHS ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, z čl. 4 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice), jakož i z článku 34 SFEU.

               2)

               Litevské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Estonská republika, Lotyšská republika a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


title: Věc F-119/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 – Kerstens v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Přípustnost — Organizační schéma — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Změna místa výkonu práce — Změna pracovní náplně — Služební zájem — Rovnocennost pracovních míst — Skrytá sankce — Zneužití pravomoci)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/70

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. května 2008 – Kerstens v. Komise
   (Věc F-119/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Přípustnost - Organizační schéma - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Změna místa výkonu práce - Změna pracovní náplně - Služební zájem - Rovnocennost pracovních míst - Skrytá sankce - Zneužití pravomoci)
   (2008/C 209/128)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Petrus Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Herrmann a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí řídícího výboru Úřadu pro správu a vypořádávání individuálních nároků ze dne 8. prosince 2005 o změně organizačního schématu uvedeného úřadu v rozsahu, v němž stanoví, že se žalobce, v té době vedoucí odboru „Zdroje“, převádí na funkci, jejíž náplní je výzkum a prognostika, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006, s. 68.


title: Věc T-145/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2011 — Atlas Transport v. OHIM — Atlas Air (ATLAS) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství ATLAS — Starší obrazová ochranná známka Beneluxu atlasair — Formální náležitosti — Předložení odůvodnění odvolání — Přerušení správního řízení — Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pravidlo 20 odst. 7 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2011 — Atlas Transport v. OHIM — Atlas Air (ATLAS)
   (Věc T-145/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství ATLAS - Starší obrazová ochranná známka Beneluxu atlasair - Formální náležitosti - Předložení odůvodnění odvolání - Přerušení správního řízení - Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pravidlo 20 odst. 7 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2011/C 186/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: původně R. Dissmann, poté R. Dissmann a J. Guhn, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2008 (věc R 1023/2007-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Atlas Air Inc. a Atlas Transport GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Atlas Transport GmbH ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společnosti Atlas Air Inc.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc C-233/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtschof te 's-Hertogenbosch ze dne 16. února 2005 ve věci V.O.F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtschof te 's-Hertogenbosch ze dne 16. února 2005 ve věci V.O.F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   (Věc C-233/05)
   (2005/C 205/11)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtschof te 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) ze dne 16. února 2005 ve věci V.O.F. Dressuurstal Jespers proti Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst, který došel kanceláři Soudního dvora dne 27. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtschof te 's-Hertogenbosch žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1. a)

               Je-li neškolený kůň drezírován a trénován, aby byl schopen použití, jako je například nasazení jako jezdecký kůň, jedná se o vznik nového zboží a tím o vyrobení ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice (1)?

               1. b)

               Ja-li například kůň, který již byl připraven za účelem použití ve smyslu otázky 1. a) trénován a drezírován takovým způsobem, že je schopen účastnit se drezurní zkoušky vyšší kategorie než před tímto trénigem/touto drezúrou, jedná se o vyrobení ve smyslu otázky 1. a)?

               2.

               Má pro zodpovězení těchto otázek význam, zda se jedná o objektivně měřitelnou změnu tohoto koně, jako například, že je nebo bude oprávněn startovat ve vyšší drezurní kategorii?

               3.

               Záleží přitom ještě na tom, zda dotčený kůň sledovaný cíl také skutečně splní (dodání výrobcem) nebo zda kůň, například kvůli zdravotním problémům nebo kapacitním problémům, nedosáhne cíle sledovaného jeho tréninkem?

               4.

               Jaké důsledky má odpověď na otázky 2 a 3 s ohledem na skutečnost, že se zde jedná o výběr daně vztahující se k období, přičemž při takovém výběru daně je daňový dluh placen na základě pravidelně podávaných přiznání?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratů – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-211/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2015 společností Orange, dříve France Télécom, proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 26. února 2015 ve věci T-385/12, Orange v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2015 společností Orange, dříve France Télécom, proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 26. února 2015 ve věci T-385/12, Orange v. Komise
   (Věc C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Orange, dříve France Télécom (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               rozhodnout ve věci samé v souladu s článkem 61 statutu Soudního dvora a vyhovět návrhovým žádáním uplatněným společností Orange v prvním stupni řízení;

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka několik důvodů kasačního opravného prostředku.
   Zaprvé se Tribunál podle navrhovatelky dopustil v několika ohledech nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že byla splněna kritéria pro kvalifikaci opatření jako státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Tribunál se měl dopustit nesprávného právního posouzení, když shledal, že společnost Orange byla zvýhodněna, přestože účelem opatření bylo odstranit strukturální znevýhodnění, jež bylo výsledkem zachování režimu stanoveného zákonem z roku 1990, a umožnit nastolení úplné hospodářské soutěže v kontextu celkové liberalizace telekomunikačních trhů. Dále navrhovatelka Tribunálu vytýká, že se dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že k ověření selektivnosti sporného opatření nebylo v projednávané věci nutné ověřovat, zda mohlo vést k rozlišování mezi hospodářskými subjekty nacházejícími se ve srovnatelné faktické a právní situaci, přestože za okolností projednávané věci nemohl být do referenčního rámce stanoveného Komisí zahrnut žádný jiný podnik. Podle navrhovatelky Tribunál konečně porušil svou povinnost uvést odůvodnění a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že neprovedl žádnou analýzu argumentů žalobkyně, na jejichž základě mělo být určeno, že opatření nenarušuje ani nemůže narušit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Zadruhé se Tribunál podle navrhovatelky dopustil v několika ohledech nesprávného právního posouzení, když převzal analýzy Komise týkající se posouzení slučitelnosti předmětného opatření. Tribunál podle ní porušil svou povinnost uvést odůvodnění a zkreslil skutkový stav, když vyslovil závěr, že článek 30 zákona z roku 1996, ve znění změn, neobsahoval žádnou úpravu v souvislosti s účelem mimořádného paušálního příspěvku, a že tedy nebrání závěru Komise, podle kterého mimořádný paušální příspěvek nebyl pro podnik sociálním nákladem. Dále měl Tribunál porušit svou povinnost uvést odůvodnění, když převzal posouzení Komise a pouze konstatoval, že precedent „La Poste“ není ve věci France Télécom (Orange) použitelný.
   Navrhovatelka má konečně za to, že se Tribunál dopustil v několika ohledech nesprávného právního posouzení při posuzování období, po které je podpora vymezená v jeho rozhodnutí neutralizována mimořádným paušálním příspěvkem. Podle navrhovatelky se Tribunál dopustil zkreslení skutkového stavu a nahradil odůvodnění napadeného rozhodnutí vlastním odůvodněním, zejména když potvrdil, že odstranění nákladů na kompenzaci a nadměrnou kompenzaci bylo součástí podpory vymezené v článku 1 napadeného rozhodnutí.


title: Spojené věci T-303/06 RENV a T-337/06 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – UniCredit v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UNIWEB a UniCredit Wealth Management) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihlášky slovních ochranných známek Společenství UNIWEB a UniCredit Wealth Management – Starší národní slovní ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a starší národní obrazová ochranná známka UNIZINS – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Série nebo skupina ochranných známek – Nebezpečí asociace – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009] – Návrhy na zrušení a změnu rozhodnutí podané vedlejším účastníkem – Článek 134 odst. 3 jednacího řádu“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – UniCredit v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UNIWEB a UniCredit Wealth Management)
      (Spojené věci T-303/06 RENV a T-337/06 RENV) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Starší národní slovní ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a starší národní obrazová ochranná známka UNIZINS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Série nebo skupina ochranných známek - Nebezpečí asociace - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009] - Návrhy na zrušení a změnu rozhodnutí podané vedlejším účastníkem - Článek 134 odst. 3 jednacího řádu“)
      (2015/C 016/41)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: UniCredit SpA, dříve UniCredito Italiano SpA (Janov, Itálie) (zástupci: G. Floridia, R. Floridia a G. Sironi, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: J. Zindel, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne ze dne 5. září 2006 (spojené věci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a ze dne 25. září 2006 (spojené věci R 456/2005-2 a R 502/2005-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společnostmi Union Investment Privatfonds GmbH a UniCredito Italiano SpA

         Výrok

                  1.

                  Žaloby se zamítají.

                  2.

                  Návrhy na zrušení a změnu rozhodnutí předložené společností Union Investment Privatfonds GmbH se zamítají.

                  3.

                  Společnosti UniCredit SpA se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů vynaložených společností Union Investment Privatfonds.

                  4.

                  Společnost Union Investment Privatfonds ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-623/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 22. prosince 2010 — Adrien Daxhelet v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 22. prosince 2010 — Adrien Daxhelet v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-623/10)
   2011/C 80/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Namur

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Adrien Daxhelet

      Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

      Předběžné otázky

               1)

               Brání článek 6 první hlavy nazvané „Obecná ustanovení“ Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007 pozměňující Smlouvu o Evropské unii podepsanou v Maastrichtu dne 7. února 1992, která je v platnosti od 1. prosince 2009 (přejímající z velké části ustanovení, která byla uvedena v článku 6 první hlavy Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1993), jakož i článek 234 (bývalý článek 177) Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouva o ES) ze dne 25. března 1957, na straně jedné, nebo článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, na straně druhé, tomu, aby vnitrostátní ustanovení, v tomto případě ustanovení článku 9 odst. 2 belgického zákona ze dne 6. ledna 1989 o Arbitrážním soudu (nyní nazvaném Ústavní soud), vyžadovala, že vnitrostátní soudy se musí řídit judikaturou, která vyplývá z rozsudků vydaných vnitrostátním soudem vyššího stupně (v tomto případě uvedeným Ústavním soudem) ohledně jemu předložených žalob na neplatnost ustanovení vnitrostátního práva, pokud jsou tyto žaloby založeny na porušení ustanovení práva Evropské unie, která jsou ve vnitrostátním právním řádu přímo a přednostně použitelná?

               2)

               Brání článek 6 první hlavy nazvané „Obecná ustanovení“ Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007 pozměňující Smlouvu o Evropské unii podepsanou v Maastrichtu dne 7. února 1992, která je v platnosti od 1. prosince 2009 (přejímající z velké části ustanovení, která byla uvedena v článku 6 první hlavy Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1993), jakož i článek 234 (bývalý článek 177) Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouva o ES) ze dne 25. března 1957, na straně jedné, nebo článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, na straně druhé, tomu, aby vnitrostátní ustanovení, v tomto případě ustanovení článku 26 odst. 4 belgického zákona ze dne 6. ledna 1989 o Arbitrážním soudu (nyní nazvaném Ústavní soud), ve znění zákona ze dne 12. července 2009, vykládaná samostatně nebo ve spojení s ustanoveními článku 9 odst. 2 uvedeného zvláštního zákona ze dne 6. ledna 1989, ukládala vnitrostátním soudům povinnost předložit vnitrostátnímu soudu vyššího stupně (v tomto případě uvedenému Ústavnímu soudu) jakoukoliv předběžnou otázku týkající se výkladu ustanovení práva Evropské unie, která jsou ve vnitrostátním právním řádu přímo a přednostně použitelná, pokud jsou tato ustanovení obsažena i ve vnitrostátní ústavě a pokud uvedené soudy mají za to, že tato ustanovení byla v rámci sporů, které projednávají, porušena, s tím důsledkem, že uvedené soudy jsou zbaveny možnosti přímo uplatnit právo Evropské unie, přinejmenším v případě, kdy uvedený soud vyššího stupně již rozhodl o totožné otázce?


title: Věc T-229/17: Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Německo v. Komise

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/37

         Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Německo v. Komise
   (Věc T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, J. Möller, a Rechtsanwälte M. Winkelmüller, F. van Schewick a M. Kottmann)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/133 ze dne 25. ledna 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 14342:2013 „Dřevěné podlahoviny – Charakteristiky, posuzování shody a označení“ v Úředním věstníku Evropské unie s omezením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (Úř. věst. 2017 L 21, s. 113),

               —

               zrušil Rozhodnutí Komise (EU) 2017/145 ze dne 25. ledna 2017 o zachování odkazu na harmonizovanou normu EN 14904:2006 „Povrchy pro sportoviště – Halové povrchy pro víceúčelové použití: Specifikace“ v Úředním věstníku Evropské unie s omezením podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 (Úř. věst. 2017 L 22, s. 62),

               —

               zrušil sdělení Komise v rámci provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. 2017 C 76, s. 32) v rozsahu, v němž se vztahuje k harmonizované normě EN 14342:2013 „Dřevěné podlahoviny – Charakteristiky, posuzování shody a označení“,

               —

               zrušil sdělení Komise v rámci provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. 2017 C 76, s. 32) v rozsahu, v němž se vztahuje k harmonizované normě EN 14904:2006 „Povrchy pro sportoviště – Halové povrchy pro víceúčelové použití: Specifikace“, jakož i

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí.
               Spolková republika Německo tvrdí, že Komise při přijetí napadených rozhodnutí porušila podstatné formální náležitosti zakotvené v článku 18 nařízení (EU) č. 305/2011 (1). Komise tak neměla přijmout rozhodnutí na základě článku 5 směrnice 98/34/EG (2), povinná konzultace příslušného evropského normalizačního orgánu byla stižena nedostatky a napadená rozhodnutí nebyla přijata „na základě stanoviska“ výboru zřízeného podle článku 5 uvedené směrnice.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění.
               V rámci druhého žalobního důvodu vytýká žalobkyně, že napadená rozhodnutí porušují povinnost uvést odůvodnění vyplývající z čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť Komise se nevyjádřila k zásadní otázce podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 305/2011, zda dotčené harmonizované normy splňují požadavky stanovené v příslušném mandátu a základní požadavky na stavbu. Z toho vyplývá, že ani Spolková republika Německo ani soud nemohou posoudit, na jakých zásadních skutkových a právních úvahách Komise svá rozhodnutí založila.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 305/2011
               Dále žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí a napadené sdělení porušují hmotněprávní ustanovení nařízení (EU) č. 305/2011.

                           —

                           Zaprvé porušují napadená rozhodnutí a napadené sdělení čl. 17 odst. 5 první a druhý pododstavec nařízení (EU) č. 305/2011, neboť Komise v rozporu s uvedenými ustanovením nezkoumala, do jaké míry se dotčené harmonizované normy shodují s požadavky stanovené v příslušném mandátu a nerespektovala tak, že ve skutečnosti tyto požadavky nejsou splněny.

                           —

                           Zadruhé porušují napadená rozhodnutí a napadené sdělení čl. 18 odst. 2 ve spojení s čl. 3 odst. 1 a 2, jakož i čl. 17 odst. 3 první pododstavec nařízení (EU) č. 305/2011. Komise přehlédla, že normy týkající se postupu neobsahují postupy a kritéria pro zhodnocení vlastností ve vztahu k uvolňování takzvaných jiných nebezpečných látek a tím jsou, pokud jde o základní charakteristiku stavebních výrobků neúplné, čímž je ohroženo dodržování základních požadavků na stavby.

                           —

                           Konečně se Komise při přijetí napadených aktů dopustila nesprávného posouzení tím, že nerespektovala možnost poskytnutou čl. 18 odst. 2 nařízení (EU) č. 305/2011 uvést navrhované výhrady žalobkyně v odkazu na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 305/2011 ze dne 9. března 2011 , kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. 2011 L 88, s. 5).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, kterou se mění směrnice 98/34/ES o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. 1998 L 217, s. 18).


title: Věc T-470/17: Žaloba podaná dne 26. července 2017 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/38

         Žaloba podaná dne 26. července 2017 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)
   (Věc T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Německo) (zástupce: J. Klink, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Senso Tecnologie Srl (Řím, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „sensotek“ – Přihláška č. 10 648 871

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. května 2017, ve věci R 1953/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-570/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2011 — Evropská komise v. Irsko

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/28

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-570/10) (1)

   2011/C 252/64
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc C-425/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Katja Ettwein v. Finanzamt Konstanz ( „Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na druhé straně o volném pohybu osob — Rovné zacházení — Samostatně výdělečně činní příhraniční pracovníci — Státní příslušníci členského státu Unie — Příjmy z výdělečné činnosti dosahované v tomto členském státě — Přenesení místa bydliště do Švýcarska — Nepřiznání daňového zvýhodnění v uvedeném členském státě z důvodu přenesení bydliště“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg — Německo) — Katja Ettwein v. Finanzamt Konstanz
   (Věc C-425/11) (1)

   (Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na druhé straně o volném pohybu osob - Rovné zacházení - Samostatně výdělečně činní příhraniční pracovníci - Státní příslušníci členského státu Unie - Příjmy z výdělečné činnosti dosahované v tomto členském státě - Přenesení místa bydliště do Švýcarska - Nepřiznání daňového zvýhodnění v uvedeném členském státě z důvodu přenesení bydliště)
   2013/C 114/17
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Katja Ettwein

      Žalovaný: Finanzamt Konstanz

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Baden-Württemberg — Výklad Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob ze dne 21. června 1999 schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady a Komise ze dne 4. dubna 2002 (Úř. věst. L 114, s.6) a zejména jejích článků 1, 2, 11, 16 a 21 a článků 9, 13 a 15 její přílohy I — Přímé zdanění příhraničních pracovníků — Právní úprava členského státu, která umožňuje společné zdanění manželů (Ehegattensplitting), pokud mají bydliště ve členském státě Unie nebo Evropského hospodářského prostoru, ale vylučuje je v případě, že mají bydliště ve Švýcarské konfederaci

      Výrok

   Článek 1 písm. a) Dohody mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob, podepsané v Lucemburku dne 21. června 1999, jakož i články 9 odst. 2, 13 odst. 1 a 15 odst. 2 přílohy I této Dohody, musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, na jejímž základě není manželům, státním příslušníkům tohoto členského státu, kteří jsou v něm osobami povinnými k dani ze všech svých zdanitelných příjmů, přiznána možnost společného zdanění metodou označovanou jako „splitting“ stanovenou touto právní úpravou, a to jen z toho důvodu, že jejich bydliště se nachází na území Švýcarské konfederace.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Spojené věci T-261/13 a T-86/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Nizozemsko v. Komise „HISC — Nařízení (ES) č. 2494/95 — Harmonizované indexy spotřebitelských cen při stálých daňových sazbách (HISC-SDS) — Nařízení (EU) č. 119/2013 — Indexy cen obydlí obývaných jejich majiteli — Nařízení (EU) č. 93/2013 — Eurostat — Postup projednávání ve výborech — Prováděcí pravidla — Regulativní postup s kontrolou“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Nizozemsko v. Komise
   (Spojené věci T-261/13 a T-86/14) (1)

   („HISC - Nařízení (ES) č. 2494/95 - Harmonizované indexy spotřebitelských cen při stálých daňových sazbách (HISC-SDS) - Nařízení (EU) č. 119/2013 - Indexy cen obydlí obývaných jejich majiteli - Nařízení (EU) č. 93/2013 - Eurostat - Postup projednávání ve výborech - Prováděcí pravidla - Regulativní postup s kontrolou“)
   (2015/C 389/32)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nizozemské království (zástupci: ve věci T-261/13 M. Bulterman, J. Langer a B. Koopman, a ve věci T-86/14 M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Clausen a P. Van Nuffel, zmocněnci)

      Předmět věci

   Ve věci T-261/13 návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 119/2013 ze dne 11. února 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 2214/96 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (HISC): předávání a zveřejňování dílčích indexů HISC, pokud jde o zavedení harmonizovaných indexů spotřebitelských cen při stálých daňových sazbách (Úř. věst. L 41, s. 1) a podpůrně návrh na zrušení čl. 1 bodu 2 nařízení č. 119/2013, jakož i ve věci T-86/14 návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 93/2013 ze dne 1. února 2013, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen, pokud jde o stanovení indexů cen obydlí obývaných jejich majiteli (Úř. věst. L 33, s. 14) a podpůrně návrh na zrušení čl. 4 odst. 1 nařízení č. 93/2013

      Výrok rozsudku

               1)

               Ve věci T-261/13 se zrušuje čl. 1 bod 2 nařízení Komise (EU) č. 119/2013 ze dne ze dne 11. února 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 2214/96 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (HISC): předávání a zveřejňování dílčích indexů HISC, pokud jde o zavedení harmonizovaných indexů spotřebitelských cen při stálých daňových sazbách.

               2)

               Ve věci T-86/14 se zrušuje čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (EU) č. 93/2013 ze dne 1. února 2013, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen, pokud jde o stanovení indexů cen obydlí obývaných jejich majiteli.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Nizozemským královstvím.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-96/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n° 38 de Barcelona (Španělsko) dne 17. února 2016 – Banco Santander, S.A. v. Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Španělsko) dne 17. února 2016 – Banco Santander, S.A. v. Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet
   (Věc C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná: Banco Santander, S.A.

      Povinní: Mahamadou Demba a Mercedes Godoy Bonet

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s unijním právem a konkrétně s článkem 38 Listiny základních práv Evropské unie, článkem 2 C Lisabonské smlouvy, jakož i čl. 4 odst. 2, článkem 12 a čl. 169 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (1) praxe finanční instituce spočívající v postoupení nebo nabytí pohledávky, aniž může zaniknout dluh spotřebitele tím, že posledně uvedený zaplatí postupníkovi cenu, úroky i náklady?

               2)

               Je tato praxe finanční instituce, která spočívá v nabytí dluhu spotřebitele za zanedbatelnou částku, aniž je spotřebitel o tom uvědomen nebo aniž s tím souhlasí, která není uvedena ve všeobecných podmínkách nebo ve zneužívající doložce uložené ve smlouvě a která neumožňuje spotřebiteli, aby se účastnil této operace tím, že vykoná své právo na odstoupení od smlouvy, v souladu se zásadami uvedenými ve směrnici Rady 93/13 (2) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách a v širším kontextu se zásadou efektivity, jakož i s čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 této směrnice?

               3)

               Je za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů a dodržování judikatury, která jí zakotvuje, stanovení kritéria, že v úvěrových smlouvách bez skutečné záruky uzavřené se spotřebiteli je doložka, která není sjednána a která stanoví míru úroků z prodlení překračující o více než dva procentní body míru smluvních úroků, zneužívající, v souladu s unijním právem, se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a konkrétně s jejím čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1?

               4)

               Je za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů a dodržování judikatury, která jí zakotvuje, stanovení důsledku, že smluvní úroky nadále běží až do úplného splacení dluhu, v souladu s unijním právem, směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a konkrétně s jejím čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1?

      (1)  Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 95, s. 29.


title: Věc C-654/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Amber Capital Italia Sgr SpA, Amber Capital Uk Llp

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Předběžná otázka

   Brání čl. 5 odst. 4 první a druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (1), s ohledem na obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1 téže směrnice, jakož i na správné použití obecných zásad ochrany legitimního očekávání, proporcionality, rozumného uvážení, transparentnosti a zákazu diskriminace, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 106 odst. 3 písm. d) bod 2) legislativního nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 (úplné znění předpisů v oblasti finančního zprostředkování podle článků 8 a 21 zákona č. 52 ze dne 6. února 1996), ve znění pozdějších předpisů, a článek 47 g rozhodnutí Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 ze dne 14. května 1999 (prováděcí nařízení k legislativnímu nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 o emitentech), ve znění pozdějších předpisů, v rozsahu, ve kterém se uvedená ustanovení při oprávnění Consob k navýšení nabídky převzetí podle uvedeného článku 106, pokud je splněna podmínka, že došlo ke koluzní dohodě mezi předkladatelem nabídky nebo osobami jednajícími ve shodě s ním a jedním nebo více prodávajícími, omezují na odkaz na kritérium „zjištěné ceny“, aniž by specifikovala parametry a kritéria tohoto zjišťování?

      (1)  Úř. věst. L 142, s. 12; Zvl. vyd. 17/02, s. 20.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. července 2004 ve věci C-118/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení směrnice 2000/37/ES)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 15. července 2004
   ve věci C-118/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 2000/37/ES)
   (2004/C 228/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-118/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: U. Wölker a H. Støvlbæk) proti Spolkové republice Německo (zmocněnkyně: A. Tiemann), jejímž předmětem je určení, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/37/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola VIa směrnice Rady 81/851/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 139, s. 25) nebo tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/37/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola VIa směrnice Rady 81/851/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se veterinárních léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 243, 1.10.2005

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/20

         (2005/C 257/34)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 243, 1.10.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 229, 17.9.2005

      Úř. věst. C 217, 3.9.2005

      Úř. věst. C 205, 20.8.2005

      Úř. věst. C 193, 6.8.2005

      Úř. věst. C 182, 23.7.2005

      Úř. věst. C 171, 9.7.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-248/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Omezení — Výzkum a vývoj — Režim odpočtu výdajů uskutečněných v zahraničí)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-248/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Omezení - Výzkum a vývoj - Režim odpočtu výdajů uskutečněných v zahraničí)
   (2008/C 116/08)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a L. Escobar Guerrero, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 43 ES, 48 ES a 49 ES a článků 31 a 36 EHP – Režim odpočtu výdajů týkajících se činností výzkumu a vývoje a technologické inovace uskutečněných v zahraničí, který je méně výhodný než režim vztahující se na výdaje vynaložené ve Španělsku
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ponechalo v platnosti režim odpočtu výdajů týkajících se činností výzkumu a vývoje, jakož i technologické inovace, který je méně výhodný pro výdaje uskutečněné v zahraničí než pro výdaje uskutečněné ve Španělsku, přičemž takový režim vyplývá z ustanovení článku 35 zákona o korporační dani, ve znění královského legislativního nařízení 4/2004 ze dne 5. března 2004, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 43 ES a 49 ES týkajících se svobody usazování a volného pohybu služeb, jakož i z odpovídajících článků Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, a sice článků 31 a 36 této dohody.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc F-49/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. ledna 2015 – DQ a další v. Evropský parlament

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. ledna 2015 – DQ a další v. Evropský parlament
   (Věc F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 292, 1.9.2014, s. 62.


title: Věc C-436/16: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias v. Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 23 — Ustanovení o založení příslušnosti — Doložka o soudní příslušnosti uvedená ve smlouvě uzavřené mezi dvěma společnostmi — Žaloba na náhradu škody — Společná a nerozdílná odpovědnost zástupců jedné z těchto společností za protiprávní jednání — Možnost uvedených zástupců dovolat se této doložky“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/11

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias v. Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
   (Věc C-436/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 23 - Ustanovení o založení příslušnosti - Doložka o soudní příslušnosti uvedená ve smlouvě uzavřené mezi dvěma společnostmi - Žaloba na náhradu škody - Společná a nerozdílná odpovědnost zástupců jedné z těchto společností za protiprávní jednání - Možnost uvedených zástupců dovolat se této doložky“)
   (2017/C 283/15)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Areios Pagos

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias

      Žalované: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd

      Výrok

   Článek 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že doložka o soudní příslušnosti, uvedená ve smlouvě uzavřené mezi dvěma společnostmi, nemůže být namítána zástupci jedné z těchto společností za účelem zpochybnění příslušnosti soudu rozhodujícího o žalobě na náhradu škody směřující k založení jejich společné a nerozdílné odpovědnosti za údajné protiprávní jednání, kterého se dopustili při výkonu svých funkcí.

      (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc C-224/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 13. května 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 13. května 2011 — BGŻ Leasing Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Věc C-224/11)
   2011/C 219/11
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: BGŻ Leasing Sp. z o.o.

      Odpůrce: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládán v tom smyslu, že služba pojištění předmětu leasingu a leasingová služba musí být považovány za samostatné služby, nebo je třeba je považovat za jedinou a složenou celkovou leasingovou službu?

               2)

               V případě odpovědi na první otázku v tom smyslu, že službu pojištění předmětu leasingu a leasingovou službu je třeba považovat za samostatné služby, musí být čl. 135 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 28 směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že služba pojištění předmětu leasingu je osvobozena od daně, pokud leasingový pronajímatel pojistí předmět leasingu a přenese náklady na toto pojištění na leasingového nájemce?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-445/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemí) — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten ( „Směrnice 2003/6/ES — Manipulace s trhem — Stanovení kursu na abnormální nebo umělou úroveň“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemí) — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Věc C-445/09) (1)

   (Směrnice 2003/6/ES - Manipulace s trhem - Stanovení kursu na abnormální nebo umělou úroveň)
   2011/C 269/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: IMC Securities BV

      Žalovaný: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367) — Fixace ceny na abnormální nebo umělé úrovni — Pojem — Operace a příkazy, které vyvolaly krátkodobé kolísání cen

      Výrok

   Článek 1 bod 2 písm. a) druhá odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) musí být vykládán v tom smyslu, že podmínkou toho, aby bylo možno cenu jednoho nebo několika finančních nástrojů považovat za stanovenou na abnormální nebo umělou úroveň, není, že se tato cena udržuje na abnormální nebo umělé úrovni po určitou dobu.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc T-1/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – SNCM v. Komise „Státní podpory — Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti SNCM — Podpory na restrukturalizaci a opatření přijatá v rámci programu privatizace — Kritérium soukromého investora v tržním hospodářství — Rozhodnutí, jímž jsou podpory prohlášeny za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem — Sociální politika členských států — Opětovné zahájení formálního vyšetřovacího řízení — Povinnost odůvodnění — Rovné zacházení — Článek 41 Listiny základních práv“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2017 – SNCM v. Komise
   (Věc T-1/15) (1)

   („Státní podpory - Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti SNCM - Podpory na restrukturalizaci a opatření přijatá v rámci programu privatizace - Kritérium soukromého investora v tržním hospodářství - Rozhodnutí, jímž jsou podpory prohlášeny za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem - Sociální politika členských států - Opětovné zahájení formálního vyšetřovacího řízení - Povinnost odůvodnění - Rovné zacházení - Článek 41 Listiny základních práv“)
   (2017/C 277/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francie) (zástupci: F.-C. Laprévote, C. Froitzheim a A. Dupuis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille) (zástupkyně: C. Bonnefoi, advokátka)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Corsica Ferries France (Bastia, Francie) (zástupci: N. Flandin a S. Rodrigues, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 7066 final ze dne 20. listopadu 2013 o státních podporách SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002) poskytnutých Francií ve prospěch společnosti SNCM.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Corsica Ferries France.

               3)

               Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 16. 2. 2015.


title: Věc F-105/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. května 2014 – Deweerdt a další v. Účetní dvůr

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/65

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. května 2014 – Deweerdt a další v. Účetní dvůr
   (Věc F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18. 1. 2014, s. 21.


title: Věc C-646/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – řízení zahájené Khadijou Jafari a Zainab Jafari „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EU) č. 604/2013 — Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států — Příchod mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se získání mezinárodní ochrany — Zorganizování překročení hranice orgány jednoho členského státu za účelem průjezdu do jiného členského státu — Oprávněný vstup na základě výjimky z humanitárních důvodů — Článek 2 písm. m) — Pojem ‚vízum‘ — Článek 12 — Udělení víza — Článek 13 — Překročení vnější hranice nedovoleným způsobem“

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/16

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – řízení zahájené Khadijou Jafari a Zainab Jafari
   (Věc C-646/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států - Příchod mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se získání mezinárodní ochrany - Zorganizování překročení hranice orgány jednoho členského státu za účelem průjezdu do jiného členského státu - Oprávněný vstup na základě výjimky z humanitárních důvodů - Článek 2 písm. m) - Pojem ‚vízum‘ - Článek 12 - Udělení víza - Článek 13 - Překročení vnější hranice nedovoleným způsobem“)
   (2017/C 309/21)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

   Khadija Jafari, Zainab Jafari

      Výrok

               1)

               Článek 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, ve spojení s čl. 2 písm. m) tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že orgány prvního členského státu, které se potýkaly s příchodem mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se průjezdu přes území tohoto členského státu za účelem podání žádosti o mezinárodní ochranu v jiném členském státě, strpěly vstup takových státních příslušníků, kteří nesplňovali podmínky pro vstup v zásadě vyžadované v tomto prvním státě, na své území, nelze kvalifikovat jako „vízum“ ve smyslu tohoto článku 12.

               2)

               Článek 13 odst. 1 nařízení č. 604/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že státního příslušníka třetí země, jehož vstup strpěly orgány prvního členského státu, které se potýkaly s příchodem mimořádně vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí dožadujících se průjezdu přes území tohoto členského státu za účelem podání žádosti o mezinárodní ochranu v jiném členském státě, a který nesplňoval podmínky pro vstup v zásadě vyžadované v tomto prvním členském státě, je třeba považovat za osobu, která „překročila nedovoleným způsobem“ hranici uvedeného prvního členského státu ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 53, 20.2.2017.


title: Věc T-434/04: Žaloba podaná dne 22. října 2004 Alexem Milbertem proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/42

         Žaloba podaná dne 22. října 2004 Alexem Milbertem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-434/04)
   (2005/C 6/83)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Alexem Milbertem, s bydlištěm v Hesperange (Lucembursko), Imrem Czigánym, s bydlištěm v Rhode St. Genese (Belgie), Josém Manuelem De la Cruz Gonzálezem, s bydlištěm v Brusselu, Viviane Deveen, s bydlištěm v Overijse (Belgie), Mohammadem Rezou Fardoomem, s bydlištěm v Roodt-sur-Syre (Lucembursko), Laurou Gnemmi, s bydlištěm v Hünsdorf (Lucembursko), Marie-Josém Reinardem, s bydlištěm v Bertrange (Lucembursko), Vassilios Steriou, s bydlištěm v Kraainem (Belgie) a Ioannisem Terezakisem, s bydlištěm v Brusselu, zastoupenými Gillesem Bounéou a Frédéricem Frabettim, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil seznam úředníků povýšených za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž tento seznam neuvádí jména žalobců, jakož i případně zrušil přípravné akty k tomuto rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušil přidělení bodů pro účely služebního povýšení za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž se týká žalobců;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, úředníci Komise, nebyli povýšeni za hodnotící období pro účely služebního povýšení 2003. Svou žalobou zpochybňují systém používaný Komisí za toto hodnotící období, jelikož tento systém stanoví v doplnění k bodům za zásluhy a k bodům za počet odsloužených let přidělovaných každému úředníkovi, body „zůstatkové“ přidělované úředníkům, kteří byli na seznamu úředníků navržených k povýšení za předcházející období, ale nebyli povýšeni, jakož i body přidělované generálními ředitelstvími, zvláštní přechodné body, body za činnost v zájmu oddělení a body „z důvodu odvolání“, udělované výbory pro služební povýšení. Žalobci uplatňují, že tím, že zavádí takový systém, Komise neprovádí srovnání zásluh úředníků připadajících v úvahu pro povýšení, čímž porušuje článek 45 Služebního řádu, jakož i obecná ustanovení k jeho provedení.
   Na stejném základě žalobci uplatňují porušení zásady nediskriminace, zákazu svévolného postupu, povinnosti uvést odůvodnění, zásady legitimního očekávání, pravidla „patere legem quam ipse facit“ a povinnosti řádné péče.


title: Věc C-404/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 9. června 2010 ve věci T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. Komise

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 9. června 2010 ve věci T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. Komise
   (Věc C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: B. Smulders, O. Beynet a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 ve věci T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. Komise v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2005, jímž byl zamítnut přístup k dokumentům souvisejícím s řízením o kontrole spojování podniků č. COMP/M.2978;

               —

               zamítnout žalobu na neplatnost podanou společností Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA Tribunálu a rozhodnout s konečnou platností o otázkách, jež jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

               uložit společnosti Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA náhradu nákladů řízení, které vznikly Komisi v prvním stupni, tak i v rámci tohoto kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí Komise dva důvody.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku tvrdí, že Tribunál chybně vyložil nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), když při výkladu výjimek z práva na přístup k dokumentům nezohlednil ustanovení nařízení Rady č. 4064/89 (2) o kontrole spojování podniků. Obecná pravidla týkající se práv přístupu k dokumentům totiž musí podle jejího názoru zohlednit zvláštnosti řízení v oblasti hospodářské soutěže a záruky důvěrnosti poskytnuté podnikům, jichž se spojení týká.
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku, který obsahuje pět částí, vytýká Komise Tribunálu chybný výklad čl. 4 odst. 2 a 3 výše uvedeného nařízení č. 1049/2001 v rozsahu, v němž rozhodl, že navrhovatelka měla povinnost konkrétně a individuálně posoudit každý dokument, jehož se týkala žádost o přístup, a to i v případech, na něž se zjevně vztahovala výjimka (první část). Komise rovněž napadá restriktivní výklad, který provedl Tribunál u výjimky týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu tím, že měl za to, že se tato výjimka nemůže uplatnit po přijetí rozhodnutí Komise o ukončení správního řízení kontroly spojování podniků (druhá část). Navrhovatelka navíc tvrdí, že se Tribunál dopustil zjevně nesprávného právního posouzení, když vyžadoval jednak, aby Komise provedla konkrétní a individuální posouzení dokumentů a uvedla jejich obsah, a jednak aby byly vyslyšeny třetí osoby, ačkoli byla zjevně použitelná výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů (třetí část). Krom toho Komise Tribunálu vytýká nesprávné právní posouzení, když zrušil její rozhodnutí o zamítnutí přístupu k interním dokumentům, ačkoli se na tyto dokumenty vztahuje výjimka týkající se „rozhodovacího procesu“ uvedená v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci (čtvrtá část). Konečně pak navrhovatelka poukazuje na chybný výklad čl. 4 odst. 6 výše uvedeného nařízení (pátá část).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1).


title: Věc C-352/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne  31. července 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite s.r.l., F.I.R.M.A s.r.l., Laboratori Guidotti spa, Istituto Lusofarmaco d'Italia spa, Malesi Istituto Farmacobiologico spa, Menarini International Operations Luxembourg S.a.v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite s.r.l., F.I.R.M.A s.r.l., Laboratori Guidotti spa, Istituto Lusofarmaco d'Italia spa, Malesi Istituto Farmacobiologico spa, Menarini International Operations Luxembourg S.a.v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   (Věc C-352/07)
   (2007/C 247/10)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A. Menarini – Industrie Farmaceutiche Riunite s.r.l., F.I.R.M.A s.r.l., Laboratori Guidotti spa, Istituto Lusofarmaco d'Italia spa, Malesi Istituto Farmacobiologico spa, Menarini International Operations Luxembourg S.a.

      Žalovaní: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) a další
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je možné ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se„rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – považovat přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů, za slučitelné s právní úpravou Společenství (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Musejí být požadavky spojené s dodržováním horních hranic farmaceutických výdajů, které je každý členský stát oprávněn si stanovit, vázány právě na jediný farmaceutický výdaj, nebo lze mít za to, že možnost brát v úvahu i údaje týkající se jiných zdravotnických výdajů spadají do pravomoci členských států?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-462/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – HEG a Graphite India v. Rada ( Společná obchodní politika — Antidumpingová cla — Vyrovnávací cla — Dovoz některých sad uhlíkových elektrod pocházejících z Indie — Právo na obhajobu — Rovné zacházení — Určení újmy — Příčinná souvislost )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – HEG a Graphite India v. Rada
   (Věc T-462/04) (1)

   („Společná obchodní politika - Antidumpingová cla - Vyrovnávací cla - Dovoz některých sad uhlíkových elektrod pocházejících z Indie - Právo na obhajobu - Rovné zacházení - Určení újmy - Příčinná souvislost“)
   (2009/C 32/46)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobci: HEG Ltd (New Delhi, Indie); a Graphite India Ltd. (Kalkata, Indie) (zástupci: původně K. Adamantopoulos, advokát a J. Branton, solicitor, poté J. Branton)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrishem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1628/2004 ze dne 13. září 2004 o uložení konečného vyrovnávacího cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých sad uhlíkových elektrod pocházejících z Indie (Úř. věst. L 295, s. 4) a nařízení Rady (ES) č. 1629/2004 ze dne 13. září 2004 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých sad uhlíkových elektrod pocházejících z Indie (Úř. věst. L 295, s. 10)
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               HEG Ltd a Graphite India Ltd ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc T-66/10: Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — Zuckerfabrik Jülich v. Komise ( „Zemědělství — Cukr — Dávky z výroby — Zrušení a prohlášení neplatnosti části nařízení (ES) č. 1193/2009 po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — Zuckerfabrik Jülich v. Komise
   (Věc T-66/10) (1)

   (Zemědělství - Cukr - Dávky z výroby - Zrušení a prohlášení neplatnosti části nařízení (ES) č. 1193/2009 po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 156/78
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Zuckerfabrik Jülich GmbH (dříve Zuckerfabrik Jülich AG) (Jülich, Německo) (zástupci: H. J. Prieß a B. Sachs, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně F. Díez Moreno, poté A. Rubio Gonzâlez, abogados del Estado) a Litevská republika (zástupkyně: původně R. Janeckaitè a R. Krasuckaitè, poté R. Krasuckaitè a R. Mackevičienè, zmocněnkyně).

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1)

      Výrok

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Zuckerfabrik Jülich GmbH.

               3)

               Španělské království a Litevská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc F-111/11: Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ a další v. Komise

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/27

         Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ a další v. Komise
   (Věc F-111/11)
   2012/C 6/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: S.Orlandi, A. Coolen, J.-N Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení výplatních pásek žalobců za měsíc únor 2011 a výplatních pásek za následující měsíce, které uplatňují nový opravný koeficient pro město Varese v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí o vyhotovení výplatních pásek žalobců podle opravného koeficientu platného v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010 pro město Varese ode dne 1. července 2010;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 12 července 2011, kterým se zamítají stížnosti žalobců týkající se opravného koeficientu platného pro město Varese;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-121/10: Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2015 – Conte a další v. Rada „Žaloba na neplatnost — Rybolov — Zachování rybolovných zdrojů — Zavedení režimu Společenství pro kontrolu, inspekci a vynucování — Pojem nařizovací akt — Pojem legislativní akt — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2015 – Conte a další v. Rada
   (Věc T-121/10) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rybolov - Zachování rybolovných zdrojů - Zavedení režimu Společenství pro kontrolu, inspekci a vynucování - Pojem nařizovací akt - Pojem legislativní akt - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2015/C 178/13)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Giovanni Conte (Pomezia, Itálie), Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Civitanova Marche (Itálie), Guidotti Giovanni & Figli Snc (Termoli, Itálie), Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl (Civitanova Marche), Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) (Manfredonia, Itálie) (zástupci: P. Cavasola, G. Micucci a V. Cannizzaro, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Westerhof Löfflerová a A. Lo Monaco, poté A. Westerhof Löfflerová a S. Barbagallo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Bianchi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. L 343, s. 1), a konkrétněji článků 9 a 10, čl. 14 odst. 1, 2, 3, 4 a 5, článku 15, čl. 17 odst. 1, čl. 58 odst. 1, 2, 3 a 5, čl. 59 odst. 2 a 3, čl. 60 odst. 4 a 5, čl. 62, odst. 1, čl. 63, odst. 1, článků 64 a 65, čl. 66, odst. 1 a 3, čl. 67 odst. 1, článku 68, čl. 73 odst. 8, čl. 92 odst. 2 a článku 103 téhož nařízení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Giovanni Conte, Casa del Pescatore Soc. coop. rl, Guidotti Giovanni & Figli Snc, Organizzazione di produttori della pesca di Civitanova Marche Soc. coop. rl a Consorzio gestione mercato ittico Manfredonia Soc. coop. rl (Cogemim) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.20110.