title: Věc C-262/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 10. května 2017 – Solvay Chimica Italia SpA a další v. Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 10. května 2017 – Solvay Chimica Italia SpA a další v. Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Věc C-262/17)
   (2017/C 309/23)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Solvay Chimica Italia SpA, Solvay Specialty Polymers Italy SpA, Solvay Chimica Bussi SpA, Ferrari F.lli Lunelli SpA, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, Erg Power Srl, Erg Power Generation SpA, Eni SpA, Enipower SpA

      Žalovaná: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice 2009/72/ES (1), a zejména čl. 3 odst. 5 a 6 a článek 28 vykládány v tom smyslu, že soustava vytvořená a provozovaná soukromou osobu, ke které je připojen omezený počet výrobních a spotřebních jednotek a která je připojena k veřejné síti, nutně představuje elektroenergetickou síť, a tudíž „distribuční soustavu“ ve smyslu této směrnice, aniž by bylo možné z této klasifikace vyloučit soukromé soustavy s těmito vlastnostmi vytvořené před vstupem směrnice v platnost a původně vzniklé za účelem vlastní výroby?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je jedinou možností, kterou nabízí směrnice pro účely zhodnocení zvláštních charakteristik soukromé elektroenergetické sítě, zařadit tuto síť do kategorie uzavřených distribučních soustav uvedené v článku 28 této směrnice, nebo je vnitrostátnímu zákonodárci dovoleno stanovit jinou kategorii distribučních soustav podléhajících zjednodušené právní úpravě, která se liší od úpravy stanovené pro UDS?

               3)

               Bez ohledu na předchozí otázky, musí být směrnice vykládána v tom smyslu, že se na uzavřené distribuční soustavy uvedené v článku 28 v každém případě vztahuje povinnost přístupu třetích osob?

               4)

               Bez ohledu na předchozí otázky, umožňuje klasifikace soukromé elektroenergetické sítě jako uzavřené distribuční soustavy ve smyslu článku 28 směrnice 2009/72/ES vnitrostátnímu zákonodárci, aby ve prospěch této soustavy stanovil pouze výjimky ze všeobecného režimu distribučních soustav, které jsou výslovně stanoveny v článku 28 a čl. 26 odst. 4 této směrnice, nebo je s ohledem na ustanovení bodu 29 a 30 odůvodnění směrnice dovoleno či uloženo členskému státu stanovit další výjimky z použití všeobecného režimu distribučních soustav tak, aby bylo zajištěno dosažení cílů stanovených ve výše uvedených bodech odůvodnění?

               5)

               V případě, že Soudní dvůr učiní závěr, že členský stát může nebo musí přijmout právní úpravu, která zohledňuje zvláštnosti uzavřených distribučních soustav, brání ustanovení směrnice 2009/72/ES, a zejména body 29 a 30 odůvodnění, čl. 15 odst. 7, čl. 37 odst. 6 písm. b) a čl. 26 odst. 4 takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy relevantní v tomto řízení, které podrobují uzavřené distribuční soustavy právní úpravě v oblasti dispečinku a účetního a funkčního oddělení, která je zcela obdobná právní úpravě, která je stanovena pro veřejné sítě a která v oblasti všeobecných nákladů elektrické soustavy stanoví placení těchto poplatků v poměrné výši i za energii spotřebovanou uvnitř uzavřené soustavy?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).


title: Věc F-122/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 — Arguelles Arias v. Rada ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Výpověď — Zastávané pracovní místo vyžadující osvědčení o bezpečnostní prověrce — Nevydání osvědčení vnitrostátním bezpečnostním orgánem — Rozhodnutí změněné odvolacím orgánem — Zjištění vnitrostátního bezpečnostního orgánu a odvolacího orgánu, kterými není OOUPS vázán“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/34

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 — Arguelles Arias v. Rada
      (Věc F-122/12) (1)

      (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Výpověď - Zastávané pracovní místo vyžadující osvědčení o bezpečnostní prověrce - Nevydání osvědčení vnitrostátním bezpečnostním orgánem - Rozhodnutí změněné odvolacím orgánem - Zjištění vnitrostátního bezpečnostního orgánu a odvolacího orgánu, kterými není OOUPS vázán)
      (2014/C 71/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Bruno Arguelles Arias (Awans, Belgie) (zástupce: J. Lecuyer, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Rady o propuštění žalobce a žádost o náhradu škody za jeho majetkovou a nemajetkovou újmu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Bruno Arguelles Arias ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 72.


title: Věc C-271/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. června 2014 – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) v. Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 4. června 2014 – LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) v. Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Věc C-271/14)
   2014/C 282/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: LFB Biomédicaments, Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France)

      Žalovaní: Ministre du travail, de l’emploi et de la santé, Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Předběžná otázka

   Ukládají ustanovení čl. 6 bodu 5 směrnice Rady 89/105/EHS (1) ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění povinnost odůvodnit rozhodnutí o výmazu hromadně vyráběného léčivého přípravku ze seznamu léčivých přípravků podávaných pacientům hospitalizovaným ve zdravotnických zařízeních, jež mohou být hrazeny ze systémů povinného zdravotního pojištění nad rámec nemocniční péče hrazené v rámci paušálů za pobyt a péči stanovených na každou diagnosticky příbuznou skupinu?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 8; Zvl. vyd. 05/01, s. 345.


title: Věc C-499/12: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Elisabetta Gentile v. Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli a další ( „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Nutnost spojitosti s unijním právem — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/13

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Tivoli — Itálie) — Elisabetta Gentile v. Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli a další
   (Věc C-499/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Nutnost spojitosti s unijním právem - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 108/27
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Tivoli

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Elisabetta Gentile

      Žalovaní: Ufficio Finanziario della Direzione Ufficio Territoriale di Tivoli, Fabrizio Penna, Gianfranco Di Nicola

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Tivoli — Výklad čl. 47 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv, ve spojení s článkem 6 SEU a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv — Právní pomoc — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví, že se honorář obhájce snižuje o polovinu, pokud byla klientovi poskytnuta právní pomoc

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k zodpovězení otázek položených Tribunale di Tivoli (Itálie).

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-65/11: Žaloba podaná dne 15. února 2011 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/10

         Žaloba podaná dne 15. února 2011 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-65/11)
   2011/C 130/19
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a D. Triantafyllou, zmocněnci)

      Žalovaný: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nekonzultovalo Poradní výbor pro daň z přidané hodnoty a připouští, aby osoby, které nejsou povinné k dani mohly přistoupit k daňové jednotce, jak vyplývá z rozhodnutí ze dne 18. února 1991 č. VB91/347, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) se „osobou povinnou k dani“ rozumí jakákoliv osoba, která na jakémkoli místě vykonává samostatně ekonomickou činnost, a to bez ohledu na účel nebo výsledky této činnosti. Článek 11 směrnice o dani z přidané hodnoty stanoví, že každý členský stát může po konzultaci s Poradním výborem pro daň z přidané hodnoty (dále jen „výbor pro DPH“) považovat za jedinou osobu povinnou k dani osoby, které jsou usazeny na území tohoto členského státu a které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami.
   Podle názoru Komise Nizozemsko tím, že připouští, aby osoby, které nejsou povinné k dani přistoupily k daňové jednotce, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 9 a 11 směrnice 2006/112/ES. Kromě toho Nizozemsko porušilo směrnici 2006/112/ES tím, že nekonzultovalo výbor pro DPH.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-564/17: Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – Tong Myong v. Rada a Komise

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/19

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – Tong Myong v. Rada a Komise
   (Věc T-564/17)
   (2017/C 338/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: So Tong Myong (Pchjongjang, Korejská lidově demokratická republika) (zástupci: M. Lester a S. Midwinter, QC, T. Brentnall a A. Stevenson, Solicitors)

      Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2017/993 ze dne 12. června 2017, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2017, L 149, s. 67) a rozhodnutí Rady (SZBP) č. 2017/994 ze dne 12 June 2017, kterým se mění rozhodnutí Rady (SZBP) č. 2016/849 o omezujících opatřeních proti Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2017, L 149, s. 75), v rozsahu, v němž uvedené akty zahrnují jméno žalobce na seznam osob, kterých se týkají omezující opatření;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalované dostatečným způsobem neodůvodnily zahrnutí žalobce na seznam.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalované se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když měly za to, že ve vztahu k žalobci byla splněna kritéria pro zařazení na seznam; pro tento závěr neexistuje skutkový základ.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalované zneužily své pravomoci, když zamýšlely nezohlednit právo žalobce na účinnou právní ochranu ve vztahu k jeho zařazení na seznam podle článku 230 SFEU a/nebo porušily právo žalobce na rovné zacházení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalované porušily právo žalobce na obhajobu, když mu odepřely přístup k důkazům, o které se opíraly před opětovným zařazením jeho jména na seznam.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že žalované porušily předpisy o ochraně osobních údajů.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že žalované neodůvodněně a nepřiměřeně porušily základní práva žalobce, včetně jeho práva na ochranu majetku, povolání a dobrého jména.


title: Věc F-136/12: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. Rada

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/75

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. Rada
   (Věc F-136/12)
   2013/C 26/155
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušení rozhodnutí Rady č. 2011/866/EU ze dne 19. prosince 2011 o nepřijetí Komisí předloženého návrhu nařízení o každoroční úpravě odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Unie a zadruhé zrušení výplatních pásek žalobce za leden, únor a březen 2012, jež byly vystaveny na základě uvedeného rozhodnutí.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady, která se promítají ve výplatních páskách za měsíce leden 2012 a následující a ve výplatních páskách za rok 2011, neboť v nich není uplatněn koeficient úpravy platů ve výši 1,7 %, který byl navržen Komisí;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila rozdíl mezi výší odměn vyplacených na základě rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2011 až do dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci a výší odměn, které by mu byly vyplaceny, kdyby byla úprava vypočtena správně, navýšených o úrok na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace platnou v daných obdobích a navýšenou o tři a půl procentního bodu, a to ode dne, kdy byly požadované částky splatné;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-270/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Areios Pagos ze dne 9. června 2005 ve věci Athinaïki Chartopoiïa AE proti L. Panagiotidis a další

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Areios Pagos ze dne 9. června 2005 ve věci Athinaïki Chartopoiïa AE proti L. Panagiotidis a další
   (Věc C-270/05)
   (2005/C 217/56)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Areios Pagos ze dne 9. června 2005 ve věci Athinaïki Chartopoiïa AE proti L. Panagiotidis a další, který došel kanceláři Soudního dvora dne 1. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Areios Pagos žádá, aby Soudní dvůr rozhodl o následující otázce:
   „Spadá provozní jednotka, jejíž zaměstnanci byli kolektivně propuštěni, aniž by se uskutečnily postupy informování a projednání se zástupci zaměstnanců stanovené v čl. 1 odst. 2 písm. d) směrnice 75/129/EHS, čl. 2 odst. 4 směrnice 92/56/EHS a čl. 4 odst. 4 směrnice 98/59/ES, pod pojem práva Společenství ‚podnik‘ pro účely výše uvedených směrnic Rady a zákona č. 1387/1938 o ‚kontrole hromadného propouštění a dalších ustanoveních‘?“


title: Věc T-674/11: Žaloba podaná dne 30. prosince 2011 — TV2/Danmark v. Komise

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2011 — TV2/Danmark v. Komise
   (Věc T-674/11)
   2012/C 80/34
   Jednací jazyk: dánština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: TV2/Danmark A/S (Odense, Dánsko) (zástupce: O. G. Koktvedgaard)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               Hlavní návrh: zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2011 o opatřeních učiněných Dánskem ve prospěch TV2/Danmark (C 2/2003) v rozsahu, v němž konstatuje, že zkoumaná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (body odůvodnění 101 a 153 a první odstavec závěru rozhodnutí).

               —

               Podpůrný návrh: zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2011 o opatřeních učiněných Dánskem ve prospěch TV2/Danmark (C 2/2003) v rozsahu, v němž konstatuje, že:

                           —

                           zkoumaná opatření představují novou podporu, která měla být z tohoto důvodu oznámena (bod odůvodnění 154 a první odstavec závěru rozhodnutí);

                           —

                           koncesionářské poplatky, které byly v letech 1997-2002 převedeny na regiony přes společnost TV2, představují státní podporu ve prospěch TV2 (bod odůvodnění 194 rozhodnutí); a

                           —

                           příjmy z reklamy, které byly v letech 1995 a 1996 a v době zrušení fondu TV2 v roce 1997 převedeny z fondu TV2 na TV2, představují státní podporu ve prospěch TV2 (body odůvodnění 90, 92, 193 a 195 s tabulkou 1).

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU, článkem 14 SFEU a Amsterodamským protokolem. Žalobkyně tvrdí, že:

               —

               jí nebyla poskytnuta státní podpora, jelikož zkoumaná opatření nezvýhodňovala společnost TV2/Danmark ve smyslu článku 107 SFEU, ale představovala pouze kompenzaci za veřejné služby poskytované společností TV2/Danmark. Žalobkyně tvrdí, že Komise nepoužila podmínky rozsudku ve věci Altmark podle jejich zamýšleného smyslu a účelu a měla nesprávně za to, že druhá a čtvrtá podmínka rozsudku ve věci Altmark nebyly splněny.

               —

               údajná podpora ve prospěch TV2/Danmark ve formě koncesionářských poplatků a osvobození od daně z příjmů právnických osob nebyla novou podporou ve smyslu nařízení č. 659/1999 (1), jelikož k těmto opatřením došlo před přistoupením Dánska k EU;

               —

               koncesionářské poplatky, které byly v letech 1997 až 2002 převedeny na regiony přes společnost TV2/Danmark, nemohly být kvalifikovány jako státní podpora ve prospěch společnosti TV2/Danmark, jelikož společnost TV2/Danmark nebyla skutečným příjemcem těchto finančních prostředků; a

               —

               finanční prostředky, které byly převedeny z TV2 Reklame A/S přes fond TV2 na společnost TV2/Danmark a které byly získány z prodeje reklamy, nepředstavovaly státní podporu, jelikož se jednalo o platbu ve prospěch TV2/Danmark za vysílání reklamy na vysílací síti TV2/Danmark.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-62/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverfassungsgericht (Německo) dne 10. února 2014 – Peter Gauweiler a další

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverfassungsgericht (Německo) dne 10. února 2014 – Peter Gauweiler a další
   (Věc C-62/14)
   2014/C 129/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverfassungsgericht

      Účastníci původního řízení

   I)   Řízení o ústavní stížnosti

      Stěžovatelé: Peter Gauweiler, Bruno Bandulet, Wilhelm Hankel, Wilhelm Nölling, Albrecht Schachtschneider, Joachim Starbatty, Roman Huber a další, Johann Heinrich von Stein a další

      přistoupily: Deutscher Bundestag, Bundesregierung
   II)   Řízení o sporech ústavních orgánů

      Navrhovatelka: Fraktion DIE LINKE v Bundestag

      Odpůrce: Deutscher Bundestag

      přistoupila: Bundesregierung

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Je rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o Technical features of Outright Monetary Transactions neslučitelné s článkem 119 a čl. 127 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a s články 17 až 24 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, protože překračuje ve výše uvedených ustanoveních upravenou pravomoc Evropské centrální banky ve věcech měnové politiky a zasahuje do pravomoci členských států?
                           Vyplývá překročení pravomoci svěřené Evropské centrální bance zejména z toho, že rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012

                                       aa)

                                       se váže na hospodářskopolitické programy pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (podmíněnost)?

                                       bb)

                                       stanoví nákup státních dluhopisů jen určitých členských států (selektivnost)?

                                       cc)

                                       stanoví nákup státních dluhopisů zemí zapojených do programů navíc k programům pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (souběžnost)?

                                       dd)

                                       mohlo by obcházet omezení a podmínky programů pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (obcházení)?

                           b)

                           Je rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o Technical features of Outright Monetary Transactions neslučitelné se zákazem měnového financování rozpočtu, zakotveným v článku 123 Smlouvy o fungování Evropské Unie?
                           Brání slučitelnosti s článkem 123 Smlouvy o fungování Evropské unie zejména to, že rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012

                                       aa)

                                       nestanoví žádné kvantitativní omezení nákupu státních dluhopisů (objem)?

                                       bb)

                                       nestanoví žádný časový odstup mezi vydáním státních dluhopisů na primárním trhu a jejich nákupem Evropským systémem centrálních bank na sekundárním trhu (utváření tržních cen)?

                                       cc)

                                       připouští, aby byly veškeré nabyté státní dluhopisy drženy až do splatnosti (zásah do logiky trhu)?

                                       dd)

                                       neobsahuje žádné specifické požadavky na úvěrovou kvalitu státních dluhopisů, které mají být nabyty (riziko selhání)?

                                       ee)

                                       stanoví rovné zacházení mezi Evropským systémem centrálních bank a soukromými a jinými vlastníky státních dluhopisů (částečné prominutí dluhu)?

               2.

               Podpůrně pro případ, že by Soudní dvůr rozhodnutí Rady guvernérů Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o Technical features of Outright Monetary Transactions coby akt orgánu Evropské unie nepovažoval za způsobilý předmět žádosti podle čl. 267 odst. 1 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie:

                           a)

                           Je třeba článek 119 a článek 127 Smlouvy o fungování Evropské unie a články 17 až 24 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky vykládat tak, že Eurosystému alternativně nebo kumulativně dovolují

                                       aa)

                                       učinit nákup státních dluhopisů závislým na existenci a dodržování hospodářskopolitických programů pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (podmíněnost)?

                                       bb)

                                       nakupovat státní dluhopisy jen určitých členských států (selektivnost)?

                                       cc)

                                       nakupovat státní dluhopisy zemí zapojených do programů navíc k programům pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (souběžnost)?

                                       dd)

                                       obcházet omezení a podmínky programů pomoci Evropského nástroje finanční stability nebo Evropského mechanismu stability (obcházení)?

                           b)

                           Je článek 123 Smlouvy o fungování Evropské unie s ohledem na zákaz měnového financování rozpočtu třeba vykládat tak, že Eurosystému alternativně nebo kumulativně dovoluje

                                       aa)

                                       nakupovat státní dluhopisy bez kvantitativního omezení (objem)?

                                       bb)

                                       nakupovat státní dluhopisy bez minimálního časového odstupu od jejich vydání na primárním trhu (utváření tržních cen)?

                                       cc)

                                       všechny nabyté dluhopisy držet až do splatnosti (zásah do logiky trhu)?

                                       dd)

                                       nabývat státní dluhopisy bez minimálních požadavků na úvěrovou kvalitu (riziko selhání)?

                                       ee)

                                       souhlasit s rovným zacházením mezi Evropským systémem centrálních bank a soukromými a jinými vlastníky státních dluhopisů (částečné prominutí dluhu)?

                                       ff)

                                       v časové souvislosti s vydáním státních dluhopisů členských států eurozóny vykonávat vliv na mechanismus tvorby cen vyjádřením úmyslu je koupit nebo jiným způsobem (pobídka k prvnímu nabytí)?


title: Věc C-551/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/68/ES — Samostatně výdělečná činnost v oblasti zajišťovnictví — Přístup a výkon — Vnitrostátní ustanovení vydaná před vstupem směrnice v platnost — Neoznámení nebo neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/9

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-551/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/68/ES - Samostatně výdělečná činnost v oblasti zajišťovnictví - Přístup a výkon - Vnitrostátní ustanovení vydaná před vstupem směrnice v platnost - Neoznámení nebo neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 312/14
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a M. Kaduczak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES (Úř. věst. L 323, s. 1), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES a tím, že nesdělila Komisi Evropských Společenství znění vnitrostátních ustanovení přijatých v oblasti upravené touto směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice a zejména z článku 64.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Spojené věci T-441/10 P a 443/10 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2012 — Kurrer a další v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy — Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání — Článek 5 odst. 4 přílohy XIII ke služebnímu řádu — Zásada rovného zacházení“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2012 — Kurrer a další v. Komise
   (Spojené věci T-441/10 P a 443/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání - Článek 5 odst. 4 přílohy XIII ke služebnímu řádu - Zásada rovného zacházení)
   2012/C 126/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Christian Kurrer (Watermael-Boitsfort, Belgie) (věc T-441/10 P); Salvatore Magazzu (Brusel, Belgie) (věc T-442/10 P); a Stefano Sotgia (Dublin, Irsko) (věc T-443/10 P) (zástupce M. Velardo, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec); a Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a M. Simm, zmocněnci)

      Předmět

   Tři návrhy kasačního opravného prostředku podané proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 ve věci Magazzu v. Komise (F-126/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), Sotgia v. Komise (F-130/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a Kurrer v. Komise (F-139/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení těchto rozsudků.

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Christian Kurrer, Salvatore Magazzu a Stefano Sotgia ponesou vlastní náklady řízení jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto stupně řízení.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


title: Věc T-46/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2013 — Řecko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Zpracování citrusových plodů, bavlna, hovězí a telecí maso a olivový olej — Finanční audit — Klíčové kontroly — Proporcionalita — Opakovaný výskyt nedostatků — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2013 — Řecko v. Komise
   (Věc T-46/09) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Zpracování citrusových plodů, bavlna, hovězí a telecí maso a olivový olej - Finanční audit - Klíčové kontroly - Proporcionalita - Opakovaný výskyt nedostatků - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 63/34
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, I. Chalkias, S. Charitaki a S. Papaïoannou, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Markoulli a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), v rozsahu, v němž vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené Řeckou republikou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc T-419/10: Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Ori Martin v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/60

         Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Ori Martin v. Komise
   (Věc T-419/10)
   ()
   2010/C 301/96
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ori Martin SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: P. Ziotti, avvocato)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Smlouvy o EHP (věc COMP/38.344 — Přepínací ocel), v rozsahu, ve kterém jí přičítá odpovědnost za jednání podléhající sankci,

               —

               zrušit nebo snížit uloženou pokutu v souladu s článkem 2 uvedeného rozhodnutí,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Napadené rozhodnutí v této věci je stejné jako rozhodnutí dotčené ve věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
   Žalobkyně má za to, že rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 je protizákonné v tom, že ji činí odpovědnou z jediného důvodu, že je (téměř) zcela majitelkou společnosti, které bylo přičteno nekalé jednání podléhající sankci na základě článku 101 SFEU.
   Žalobkyně zejména uplatňuje:

               —

               porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1/2003 v tom, že pravomoc Komise ukládat pokuty byla v tomto případě promlčena;

               —

               porušení článku 101 SFEU, jakož i zásad osobní povahy odpovědnosti a pokut, řádné správy a zákazu diskriminace v tom, že Komise uvalila na žalobkyni skutečnou a osobní odpovědnost za akty, které jsou možná protizákonné a které spáchala společnost, nad kterou má kontrolu, odpovědnost podléhající nevyvratitelné domněnce, kterou nelze zvrátit ani protichůdnými důkazy. Tato odpovědnost na základě vlastnictví je bezprecedentní a proti zásadám stanoveným judikaturou Společenství ve vztahu k použití článku 101 SFEU, když se jedná o skupiny společností;

               —

               porušení zásady omezené odpovědnosti kapitálových společností na základě práva společností společného právům členských států a právu Unie samotné.

         Ori Martin dále požaduje zrušení nebo přinejmenším značné snížení uložené pokuty.


title: Věc T-653/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. srpna 2017 – Malta v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Společná rybářská politika — Nařízení (ES) č. 1224/2009 — Dokumenty vyměněné mezi Maltou a Komisí — Přístup poskytnutý Greenpeace — Návrh na odklad vykonatelnosti — Fumus boni juris — Zvážení dotčených zájmů“

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/15

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. srpna 2017 – Malta v. Komise
   (Věc T-653/16 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Společná rybářská politika - Nařízení (ES) č. 1224/2009 - Dokumenty vyměněné mezi Maltou a Komisí - Přístup poskytnutý Greenpeace - Návrh na odklad vykonatelnosti - Fumus boni juris - Zvážení dotčených zájmů“)
   (2017/C 338/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Republika Malta (zástupce: A. Buhagiar, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2016 přijatého v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 a týkajícího se žádosti o přístup k dokumentům zaregistrované pod číslem GestDem 2015/5711A-018-2014.

      Výrok

               1)

               Odkládá se výkon rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. července 2016 přijatého v souladu s nařízením (ES) č. 1049 a týkajícího se žádosti o přístup k dokumentům zaregistrované pod číslem GestDem 2015/5711A-018-2014 v rozsahu, v němž poskytuje přístup k dokumentům Republiky Malta.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-557/12: Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — RiskMetrics Solutions v. OHIM (RISKMANAGER)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — RiskMetrics Solutions v. OHIM (RISKMANAGER)
   (Věc T-557/12)
   2013/C 63/45
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: RiskMetrics Solutions LLC (New York, Spojené státy) (zástupce: I. De Freitas, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu tak, aby byla ochranná známka Společenství č. 94 468 881 schválena a vedla ke zveřejnění;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RISKMANAGER“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 446 881

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc C-423/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2010 — Evropská komise v. Španělské království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/37/EHS — Články 3 a 11 — Koncese na stavební práce — Povinnosti v oblasti vyhlašování — Rozsah povinností — Vyhlášení zakázky — Popis předmětu koncese a umístění stavebních prací — Dodatečné stavební práce výslovně nestanovené ve vyhlášení zakázky a v zadávací dokumentaci — Zásada rovného zacházení“ )

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. dubna 2010 — Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-423/07) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/37/EHS - Články 3 a 11 - Koncese na stavební práce - Povinnosti v oblasti vyhlašování - Rozsah povinností - Vyhlášení zakázky - Popis předmětu koncese a umístění stavebních prací - Dodatečné stavební práce výslovně nestanovené ve vyhlášení zakázky a v zadávací dokumentaci - Zásada rovného zacházení“)
      (2010/C 161/04)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec, M. Konstantinidis, S. Pardo Quintillán a M. Canal Fontcuberta, advokáti)

         Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

         Předmět věci

      Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 3 a čl. 11 odst. 3, 6, 7 a 12 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163) — Porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace — Práce, které nebyly předmětem koncese — Zadání po udělení koncese

         Výrok

                  1)

                  Španělské království z důvodu zadání zakázky společnosti Ibérica de Autopistas SA dne 5. listopadu 1999 na

                              —

                              výstavbu třetího jízdního pruhu v obou jízdních směrech v části placeného úseku dálnice A 6 mezi městem Villalba a nájezdem na dálnici Valle de los Caídos,

                              —

                              výstavbu třetího jízdního pruhu s možností provozu v obou směrech v části placeného úseku dálnice A 6 mezi nájezdem na dálnici Valle de los Caídos a městem San Rafael, včetně výstavby nového tunelu a

                              —

                              výstavbu čtvrtého jízdního pruhu v obou jízdních směrech na bezplatném úseku dálnice A-6 mezi městy Madrid a Villalba,

                        aniž by tyto stavební práce byly uvedeny v předmětu smlouvy o koncesi na stavební práce, jak je popsán ve vyhlášení zakázky zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství a v zadávací dokumentaci, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1, jakož i čl. 11 odst. 3 a 6 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve vzájemném spojení s přílohou V této směrnice.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


title: Věc F-109/11: Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/26

         Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-109/11)
   2012/C 6/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení části hodnotícího posudku žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2009.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit hodnotící posudek žalobce za období 1.1.2009 — 31.12.2009; konkrétně část tohoto posudku, kterou vypracoval EUROSTAT za totéž období;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-22/15: Žaloba podaná dne 6. února 2015 – ZZ v. Parlament

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/42

         Žaloba podaná dne 6. února 2015 – ZZ v. Parlament
   (Věc F-22/15)
   (2015/C 127/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví nároky žalobce na vrácení ročních cestovních výdajů na základě článku 8 přílohy VII Služebního řádu úředníku, jak byl změněn nařízením Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit článek 8 přílohy VII služebního řádu za protiprávní a nepoužitelný;

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým se odstraňuje jakákoliv náhrada ročních cestovních výdajů žalobce od roku 2014;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-503/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. května 2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, dříve ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH v. Evropská komise

text:
               6.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. května 2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, dříve ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-503/11) (1)

   2012/C 303/38
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-3/11: Žaloba podaná dne 4. ledna 2011 — Portugalsko v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/18

         Žaloba podaná dne 4. ledna 2011 — Portugalsko v. Komise
   (Věc T-3/11)
   2011/C 139/36
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje Tribunálu, aby

               —

               zrušil rozhodnutí Komise 2010/668/EU ze dne 4. listopadu 2010 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie v části, ve které u důvodu „závad v systému LPIS-GIS, v provádění kontrol na místě a ve výpočtu sankcí“ používá finanční opravy v různých opatřeních, přičemž vylučuje z financování Evropské unie částku 40 690 655,11 eur ve vztahu k výdajům prohlášeným žalobkyní za hospodářské roky 2005, 2006 a 2007 a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise nevzala v úvahu údaje předložené portugalskými orgány ohledně kontrol provedených v oblasti LPIS-GIS, které byly založeny na analýze rizik v souladu s článkem 27 nařízení Komise (ES) č. 796/2004.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise nevzala v úvahu údaje předložené portugalskými orgány ohledně intenzifikace kontrol provedených v oblasti LPIS-GIS v souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) č. 796/2004.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise nevzala v úvahu údaje předložené portugalskými orgány ohledně kontrol provedených v oblasti LPIS-GIS v souladu s pravidlem 75 %/90 %, na které odkazuje čl. 24 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 796/2004.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise vyjádřila vážné a odůvodněné pochybnosti o neúčinnosti a vadách kontrol, přičemž se opřela pouze o případ zahrnutí jedné dálnice do povrchu, na něž se vztahuje podpora.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise použila „Pokyny pro výpočet finančních důsledků při vypracovávání rozhodnutí o schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF“, které jsou uvedeny v dokumentu VI/5330/1997-PT, a tím porušila zásadu rovného zacházení s členskými státy.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise použila kromě výdajů týkajících se režimu jednotné platby v hospodářském roce 2006 finanční opravy, čímž zahrnula všechna opatření prvního a druhého pilíře.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise neposoudila „Výpočet sankcí“ ve světle údajů předložených portugalskými orgány, z nichž vyplývá dosažení souladu s čl. 49 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004, jakož i neexistence nebezpečí pro Fond, takže napadené rozhodnutí představuje v tomto ohledu také porušení zásady proporcionality.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise rozhodla o nesplnění povinnosti ve světle údajů předložených portugalskými orgány, které prokazují úplné dosažení souladu s článkem 53 nařízení Komise (ES) č. 796/2004.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, jelikož Komise nevzala v úvahu údaje předložené portugalskými orgány, které prokazují, že dosáhla souladu s článkem 21 nařízení č. 2237/2003 v roce 2004 a s čl. 13 odst. 5 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 v roce 2005, pokud jde o kontroly minimální hustoty výsadby stromů nesoucích skořápkové ovoce.

               10)

               Desátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení Komise, pokud jde o použití oprav na částky zaplacené v rámci opatření „Dodatečné částky pomoci“, které zahrnovalo prémie na maso a prostředky RPU zaplacené za zvláštní práva.


title: Věc C-415/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2014 Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, S.A., y José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A., proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-564/10, Quimitécnica.com y de Mello v. Komise

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2014 Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, S.A., y José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A., proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 26. června 2014 ve věci T-564/10, Quimitécnica.com y de Mello v. Komise
   (Věc C-415/14 P)
   2014/C 388/07
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, S.A., y José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, S.A. (zástupce: J. Calheiros, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil na základě čl. 256 odst. 1 druhého pododst. SFEU rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. června 2014 (věc T-564/10), kterým byla zamítnuta žaloba, kterou se navrhovatelky domáhaly zrušení rozhodnutí Komise, přijaté účetním Komise v dopise ze dne 8. října 2010, v rozsahu, v jakém stanoví, že finanční záruka podle článku 85 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 (1) musí být poskytnuta bankou s dlouhodobým ratingem „AA“, a v rozsahu, v jakém ukládá navrhovatelkám nést vlastní náklady, jakož i náhradu nákladů vynaložených Komisí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               po zrušení napadeného rozsudku vyhověl jejich návrhovým žádáním uplatněným v řízení v prvním stupni, a v důsledku toho částečně zrušil rozhodnutí Komise přijaté účetním Komise v dopise ze dne 8. října 2010 v rozsahu, v jakém stanoví, že finanční záruka podle článku 85 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 musí být poskytnuta bankou s dlouhodobým ratingem „AA“,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               První důvod vychází z nesprávného právního posouzení v odůvodnění napadeného rozsudku, kterým bylo zamítnuto tvrzení navrhovatelek uvedené v žalobě podané k Tribunálu a týkající se nedostatku odůvodnění rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2010, které požaduje, aby finanční záruka byla poskytnuta bankou s dlouhodobým ratingem „AA“.

                           —

                           V napadeném rozsudku se uznává, že rozhodnutí ze dne 8. října 2010 neobsahuje výslovné odůvodnění ohledně povinnosti stanovit rating banky poskytující záruku. Naopak je tam uvedeno, že základ odůvodnění Komise plyne ze samotného požadavku.

                           —

                           Podle ustanovení článku 296 SFEU musí být odůvodněny všechny akty včetně rozhodnutí.

                           —

                           „Základ odůvodnění Komise“ musí vyplývat z odůvodnění rozhodnutí a nikoli ze samotného sporného aktu.

                           —

                           To platí, zejména pokud by „ochrana finančních zájmů Unie“, která by mohla být „základem odůvodnění Komise“, mohla být přiměřeně zajištěna prostřednictvím bankovní záruky, kterou navrhovatelky nabídly v dopise zaslaném Komisi dne 3. září 2010.

                           —

                           Na druhé straně roku 2010, když Komise tento požadavek stanovila, se zdálo celkem nevhodné zvolit rating jako jediné kritérium pro účely poskytnutí bankovní záruky, jelikož toto objektivně diskutabilní kritérium vyžadovalo ucelenější, jasnější a výslovnější odůvodnění.

                           —

                           Rovněž skutečnost, že dodatečná lhůta pro úhradu je poskytována v rámci výkonu diskreční pravomoci, zvyšuje úroveň povinnosti odůvodnění ve srovnání s výkonem regulovaných pravomocí.

                           —

                           Krom toho v rozhodnutí není vůbec uveden předpis Společenství, který by mohl být základem tohoto požadavku.

                           —

                           Jelikož – jak je uvedeno v napadeném rozsudku – rozhodnutí Komise ze dne 8. října 2010 neobsahuje žádné výslovné odůvodnění týkající se požadavku na rating banky poskytující záruku, obsahuje napadený rozsudek nesprávné právní posouzení spočívající v přijetí závěru, že sporný akt neobsahuje nedostatečné odůvodnění uváděné navrhovatelkami v žalobě podané k Tribunálu.

               2.

               Druhý důvod vychází z nesprávného právního posouzení v odůvodnění napadeného rozsudku, kterým bylo zamítnuto tvrzení navrhovatelek uvedené v žalobě podané k Tribunálu a týkající se porušení Smlouvy, konkrétně zásady proporcionality.

                           —

                           Z článku 85 nařízení č. 2342/2002 vyplývá, že v případě splnění podmínek a předpokladů stanovených v uvedeném článku, osoba přijímající rozhodnutí Společenství (v tomto případě účetní) musí posoudit žádost o poskytnutí dodatečné lhůty k úhradě podanou dotčeným podnikem a musí jí vyhovět, pokud jsou splněny zákonné požadavky pro její poskytnutí.

                           —

                           „Široká míra volné úvahy“ přiznaná účetnímu Komise v článku 85 uvedeného nařízení se projevuje při posuzování žádosti o poskytnutí dodatečné lhůty k úhradě podané dotčeným podnikem a při jejím poskytování, aniž by se týkala druhu bankovní záruky považovaného účetním Komise za přípustnou, neboť pro účely přezkumu sporného aktu nestačí potvrdit, zda šlo i zjevně nevhodný výsledek pro účely dosažení stanovených cílů, jak se nesprávné uvádí v napadeném rozsudku.

                           —

                           Záruka vydaná na první žádost úvěrovou institucí přizpůsobená modelu požadovanému Komisí představuje vhodný a přiměřený prostředek zajištění platby dlužných částek. Celý portugalský soudní systém – a také všeobecné systémy ostatních států Evropské unie – přijímají poskytnutí bankovní záruky k nejrůznějším účelům, včetně odkladu výkonu soudních rozhodnutí a zejména případného okamžitého výkonu na podnět Komise před vnitrostátními soudy za účelem zaplacení splatné pokuty.

                           —

                           V projednávané věci byla záruka nabídnutá navrhovatelkami a odmítnutá Komisí poskytnutá Banco Comercial Português, S.A., tedy úvěrovou institucí se sídlem v Evropské unii podléhající předpisům o dozoru a konsolidaci stanovým unijními orgány. Zdá se tedy, že neexistuje důvod, aby v zájmu ochrany práv Společenství bylo vyloučeno poskytnutí záruky uvedenou bankou a aby platil požadavek vydání záruky bankou s dlouhodobým ratingem „AA“.

                           —

                           Mimoto je veřejně známá současná situace, kdy jsou ratingy portugalských bank ovlivněny změnou ratingu Portugalské republiky. Proto v současnosti neexistuje žádná banka se sídlem v Portugalsku, která by splňovala ratingová kritéria (dlouhodobý rating „AA“), jak to požaduje rozhodnutí Komise. Tato okolnost je v napadeném rozsudku uvedena v časti nazvané „Skutkové okolnosti věci samé“, avšak v odůvodnění uvedeného rozsudku uvedena není.

                           —

                           Rozhodnutí Komise tedy nesplňuje kritérium nevyhnutelnosti (které je důležitým aspektem zásady proporcionality), neboť z možných opatření Komise zvolila opatření, které za současných okolností nejvíc poškozuje zájmy navrhovatelek.

                           —

                           Existuje teda jasný nepoměr mezi požadavkem Komise (záruka vydaná evropskou bankou s dlouhodobým ratingem „AA“) a sledovaným cílem (ochrana práva Komise na vyplacení dlužných částek), takže napadený rozsudek obsahuje pochybení, když uvádí, že sporný akt není v rozporu se zásadou proporcionality.

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/004, s. 145).


title: Věc T-70/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Axis v. OHIM — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ETRAX — Starší národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky ETRA I+D — Relativní důvod pro zamítnutí — Přípustnost odvolání před odvolacím senátem — Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 a článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/33

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Axis v. OHIM — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX)
      (Věc T-70/08) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ETRAX - Starší národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky ETRA I+D - Relativní důvod pro zamítnutí - Přípustnost odvolání před odvolacím senátem - Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 a článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009))
      (2010/C 288/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Axis AB (Lund, Švédsko) (zástupce: J. Norderyd, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Etra Investigación y Desarrollo, SA (Valencie, Španělsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. listopadu 2007 (věc R 334/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Etra Investigación y Desarrollo, SA, a společností Axis AB

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory) ze dne 27. listopadu 2007 (věc R 334/2007-2) týkající se námitkového řízení mezi společností Etra Investigación y Desarrollo, SA, a společností Axis AB se zrušuje.

                  2)

                  OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Axis.

         (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-562/11: Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2013 — Symbio Gruppe v. OHIM — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Výmaz mezinárodního zápisu — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. září 2013 — Symbio Gruppe v. OHIM — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE)
   (Věc T-562/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Výmaz mezinárodního zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2013/C 336/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Symbio Gruppe GmbH & Co. KG (Herborn, Německo) (zástupci: A. Schulz a C. Onken, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Pethke a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ada Cosmetic GmbH (Kehl, Německo) (zástupci: původně H. Börjes Pestalozza, poté R. Douglas Morton a E. Kessler, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. srpna 2011 (věc R 2121/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Symbio Gruppe GmbH & Co. KG a Ada Cosmetic GmbH.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-339/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Clotuche v. Komise ( Úředníci — Opětovné zařazení ředitele jako hlavního poradce — Zájem služby — Rovnocennost pracovních míst — Reorganizace Eurostat — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody )

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Clotuche v. Komise
   (Věc T-339/03) (1)

   („Úředníci - Opětovné zařazení ředitele jako hlavního poradce - Zájem služby - Rovnocennost pracovních míst - Reorganizace Eurostat - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
   (2007/C 82/66)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gabrielle Clotuche (Brusel, Belgie) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon, G. Demez a P. Reyniers, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. července 2003 o opětovném zařazení žalobkyně z pracovního místa ředitelky na pracovní místo hlavní poradkyně a rozhodnutí Komise ze dne 1. října 2003 o reorganizaci Eurostatu, neboť neobsahuje žádné opatření týkající se opětovného zařazení žalobkyně jako ředitelky, a jednak návrh na náhradu nemajetkové újmy.
   Výrok rozsudku

               1)

               Komisi se ukládá povinnost uhradit žalobkyni částku 1 euro z důvodu náhrady škody za služební pochybení.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem, a pětinu nákladů vynaložených žalobkyní, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

               4)

               Žalobkyně ponese čtyři pětiny vlastních nákladů, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření před Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-64/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Micro Shaping v. OHIM (packaging) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství packaging — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/38

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2010 — Micro Shaping v. OHIM (packaging)
      (Věc T-64/09) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství packaging - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
      (2010/C 288/72)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Micro Shaping Ltd (Goring-by-Sea, Worthing, West Sussex, Spojené království) (zástupkyně: A. Franke, advokátka)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2008 (věc R 1063/2008-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení packaging jako ochranné známky Společenství

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Micro Shaping Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc T-86/08: Žaloba podaná dne 19. února 2008 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/26

         Žaloba podaná dne 19. února 2008 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-86/08)
   (2008/C 142/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: B. Kondolaimos a S. Haritaki, ve spolupráci s M. Tassopoulou)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit, nebo případně změnit rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2007 oznámené pod číslem K(2007) 6514 konečné a zveřejněné pod č. 2008/68/ES (Úř. věst. L 18, s. 12), v části, ve které ukládá Řecké republice finanční opravu, z důvodů uvedených v žalobě;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rozsahu, v němž jí ukládá finanční opravu v následujících odvětvích: a) ovoce a zelenina, b) doprovodná opatření rozvoje venkova a c) opožděné platby.
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je protiprávní pro porušení zákona spočívající v nesprávném výkladu a použití právních předpisů Společenství, nebo v nesprávném skutkovém zjištění nebo nesprávném posouzení skutkového stavu, nebo v nedostatečném a nepřesném odůvodnění, čímž je dotčen právní základ rozhodnutí. Mimoto tím, že toto rozhodnutí ukládá sporné opravy, Komise porušila zásadu proporcionality a překročila meze své diskreční pravomoci.
   Konkrétněji se žalobkyně dovolává následujících žalobních důvodů směřujících ke zrušení:
   Co se týče opravy použitelné na ovoce a zeleninu, žalobkyně zaprvé s odkazem na skutkové okolnosti a vzhledem k okolnosti, že stanovená oprava ve výši 2 % se týká revize řízení počínaje fází dvoustranných jednání, po zrušení obdobného rozhodnutí Komise Soudním dvorem Evropských společenství (dále jen „Soudní dvůr“) ve věci C-5/03 (1), uvádí, že Komise porušila svou povinnost vyhovět rozsudkům Soudního dvora na základě článku 233 ES a překážky věci rozsouzené, jakož i pravidla Společenství a hlavní zásady ve věci účetního auditu. Žalobkyně rovněž napadá nepříslušnost Komise ratione temporis, protiprávní uložení opravy z důvodu nedostatečné další kontroly a konečně porušení pravidla 24 měsíců, jelikož dopis z roku 1999 byl chybně považován za konečný.
   Zadruhé se žalobkyně dovolává nesprávného skutkového zjištění, nedostatečného odůvodnění, porušení zásady proporcionality a překročení mezí diskreční pravomoci s ohledem na skutečnost, že přičítané porušení (platba šeky namísto prostřednictvím převodu) se týká nedostatečného provedení další kontroly, a nikoliv jejího neprovedení, aniž by byla zjištěna jakákoliv protiprávnost v platbách z hlediska dat provedení plateb.
   Zatřetí, co se týče opravy doprovodných opatření rozvoje venkova, žalobkyně se dovolává porušení podstatných procesních náležitostí; podpůrně uvádí nepříslušnost Komise ratione temporis ke zpětnému uložení finančních oprav pro období předcházející 24 měsícům před zasláním dopisu o dohodě. Začtvrté žalobkyně tvrdí, že je napadené rozhodnutí stiženo nedostatečným odůvodněním, jelikož se omezuje na uvedení mezer v dopise o dohodě a jelikož zpráva není jasná, pokud jde o přesné důvody opravy.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění a že uložila opravu ve výši 5 % pro opatření na podporu a udržení rozvoje venkova v rozporu s pravidly Společenství a hlavními zásadami v oblasti účetního auditu bez jakéhokoliv odůvodnění a v rozporu se zásadou proporcionality při překročení mezí své diskreční pravomoci.
   Zašesté, s ohledem na automatické použití škály snížení uvedené v nařízení (ES) 296/96 (2), které se týká záloh na platby, žalobkyně, aniž by zpochybňovala pravdivost důvodů nedodržení splátkových termínů, což vedlo k celkovému vyloučení výdajů na opožděné platby, se dovolává porušení pravidel Společenství a hlavních zásad v oblasti účetního auditu.

      (1)  Rozsudek ze dne 7. července 2005, Řecko v. Komise, C-5/03, Sb. rozh. 2005, s. I-5925.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 (Úř. věst. L 39, 17.2.1996, s. 5; Zvl. vyd. 03/18, s. 453).


title: Věc F-69/11: Žaloba podaná dne 20. července 2011 — ZZ v. Účetní dvůr

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/52

         Žaloba podaná dne 20. července 2011 — ZZ v. Účetní dvůr
   (Věc F-69/11)
   2011/C 282/99
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: L. Levi, advokátka)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Účetního dvora nejmenovat žalobce do funkce ředitele ředitelství lidských zdrojů a jmenovat do uvedené funkce jiného kandidáta

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Účetního dvora jmenovat do funkce ředitele ředitelství lidských zdrojů jiného kandidáta a nejmenovat do uvedené funkce žalobce;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu způsobené majetkové újmy, spočívající ve ztrátě finančních nároků souvisejících s napadenými rozhodnutími (včetně služebního postupu a důchodu), a tudíž zaplacení takových nároků ode dne 1. ledna 2001;

               —

               uložit Účetnímu dvoru povinnost úhrady symbolické částky jednoho eura z důvodu náhrady nemajetkové újmy;

               —

               uložit Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-126/06: Žaloba podaná dne  24. dubna 2006  – Itálie v. Komise

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/34

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-126/06)
   (2006/C 143/68)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 0147 (dokument č. 1) ze dne 13. února 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Odkaz: regionální operativní program Campania (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007).

               —

               Zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 01778 (dokument č. 2) ze dne 21. února 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Odkaz: jednotný programový dokument (DOCUP) Toscana, cíl 2 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 001).

               —

               Zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 01780 (dokument č. 3) ze dne 21. února 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Odkaz: jednotný programový dokument (DOCUP) cíl 2 „Lazio“ 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 009).

               —

               Zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 02114 (dokument č. 4) ze dne 3. března 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Odkaz: jednotný programový dokument (DOCUP) Lombardia (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 014).

               —

               Zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 02983 (dokument č. 5) ze dne 31. března 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Odkaz: regionální operativní program Sardegna 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO O10).

               —

               zrušit všechny akty s nimi související a předpokládané; v důsledku toho uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise.


title: Věc T-843/14: Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Komise

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/27

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2014 – Gascogne Sack Deutschland a Gascogne v. Komise
   (Věc T-843/14)
   (2015/C 056/38)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Německo); a Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Francie) (zástupci: F. Puel a E. Durand, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Evropské unie z důvodu, že v řízení před Tribunálem nebyly dodrženy požadavky vážící se k dodržení přiměřené lhůty soudního rozhodování;

         a v důsledku toho

               —

               uložil Evropské unii povinnost zaplatit přiměřenou a úplnou náhradu škody i nemateriální újmy, které byly žalobkyním způsobeny v důsledku protiprávního jednání Unie, odpovídající níže uvedeným částkám, spolu s kompenzačními úroky a úroky z prodlení v sazbě uplatňované Evropskou centrální bankou na její hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body, ode dne podání této žaloby:

                           —

                           1 1 93  467 eur z titulu ztrát vzniklých z důvodu placení dodatečných zákonných úroků z nominální výše sankce po uplynutí přiměřené lhůty;

                           —

                           1 87  571 eur z titulu ztrát vzniklých z důvodu dodatečných plateb za bankovní záruku po uplynutí přiměřené lhůty;

                           —

                           2 0 00  000 eur z titulu ušlého zisku, respektive ztrát vzniklých z důvodu „nejistoty“, a

                           —

                           5 00  000 eur z titulu nemateriální újmy;

               —

               podpůrně, bude-li konstatováno, že výše způsobené újmy musí být přehodnocena, nařídil provedení znaleckého posudku podle čl. 65 písm. d), čl. 66 odst. l a článku 70 jednacího řádu Tribunálu;

               —

               v každém případě uložil Evropské unii náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 47 druhého pododstavce Listiny základních práv Evropské unie spočívajícího v nepřiměřené délce řízení před Tribunálem, a tedy z porušení jejich základního práva na to, aby jejich věc byla projednána v přiměřené lhůtě.


title: Věc T-613/11: Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — VMS Deutschland v. Komise

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/35

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2011 — VMS Deutschland v. Komise
   (Věc T-613/11)
   2012/C 32/71
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: VMS Deutschland Holdings GmbH (Darmstadt, Německo) (zástupci: D. Pohl, G. Burwitz, M. Maier a P. Werner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2011 o státní podpoře Německa C 7/10 (ex CP 250/09 a NN 5/10) „Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“)“ (oznámeno pod číslem K(2011) 275 v konečném znění);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: neexistence prima facie selektivní povahy opatření
               Žalobkyně v rámci prvního žalobního důvodu mimo jiné uvádí, že ustanovení § 8c odst. 1a německého Körperschaftsteuergesetzes (zákon o dani z příjmů právnických osob, dále jen „KStG“) o převodu ztrát podniků, které byly převzaty jiným podnikem za účelem restrukturalizace (tzv. „Sanierungsklausel“), není selektivní. Podle názoru žalobkyně se nejedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože toto ustanovení nezakládá výjimku z relevantního referenčního systému.

               2)

               Druhý žalobní důvod: obecné opatření
               Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uplatňuje, že technické rozlišování podle hospodářské situace a výkonnosti podniku je technickým pravidlem, které jako obecné opatření nemůže spadat do rozsahu působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU. Podle názoru žalobkyně může takovéto pravidlo na základě celkového hospodářského posouzení prospívat každému podniku, přestože je pravdou, že v konkrétním okamžiku jsou jen některé podniky schopny tohoto pravidla skutečně využít.

               3)

               Třetí žalobní důvod: odůvodněnost tohoto pravidla na základě povahy a vnitřní struktury daňového systému
               Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že ustanovení § 8c odst. 1a KStG (tzv. „Sanierungsklausel“) je odůvodněno povahou a vnitřní strukturou daňového systému a i z tohoto důvodu nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.


title: Věc F-82/10: Žaloba podaná dne 22. září 2010 — Nolin v. Komise

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/38

         Žaloba podaná dne 22. září 2010 — Nolin v. Komise
   (Věc F-82/10)
   ()
   2011/C 13/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení opravené výplatní pásky žalobce pro období od července do prosince 2009 a jeho výplatní pásky za leden 2010 vydaných v rámci roční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit žalobcovy výplatní pásky RG/2009, jakož i jeho výplatní pásku za leden 2010;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-399/17: Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Evropská komise v. Česká republika

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/20

         Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-399/17)
   (2017/C 293/25)
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: P. Němečková, E. Sanfrutos Cano, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

   Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Česká republika tím, že odmítla zajistit, aby byl materiál TPS-NOLO (Geobal), který byl přepraven z České republiky do Katovic, Polsko, převzat zpět do České republiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 24 odst. 2 a čl. 28 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (1) ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů;

               —

               uložil České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Materiál TPS-NOLO (Geobal), který byl převezen z České republiky na území Polska, který pochází z nebezpečných odpadů ze skládky (laguny OSTRAMO), je skladován na jiné skládce na území České republiky a je klasifikován jako odpadní dehet z rafinace, destilace nebo pyrolytického zpracování organických materiálů, je podle polských orgánů odpadem, který spadá do přílohy IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (nařízení o přepravě odpadů).

               2.

               Vzhledem k tomu, že Česká republika rozporuje klasifikaci dané látky jako odpadu, a to z důvodu registrace materiálu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (2) ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (nařízení REACH), nastala konfliktní situace, kterou řeší čl. 28 odst. 1 nařízení o přepravě odpadů, a to tím, že stanoví, že se s dotyčným materiálem nakládá jako s odpadem.

               3.

               Registrace materiálu podle registrace podle REACH nijak nezajišťuje, že užívání látky nepovede k celkovému nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo lidské zdraví nebo že daná látka přestává být automaticky odpadem. V případě neexistence vnitrostátního rozhodnutí o tom, že dotčená látka dosáhla stavu, kdy odpad přestává být odpadem, nelze pokládat registraci této látky podle nařízení REACH za platnou na základě čl. 2 odst. 2 nařízení REACH.

               4.

               Vzhledem k tomu, že dotyčná látka byla přes hranice přepravena bez oznámení, považuje se tato přeprava za „nedovolenou přepravu“ podle čl. 2 odst. 35 písm. a) nařízení o přepravě odpadů. V tomto případě se odpovídajícím způsobem informují příslušné orgány země odeslání, aby mohly zajistit, že předmětný odpad bude převzat zpět v souladu s ustanoveními čl. 24 odst. 2 nařízení, což Česká republika neoprávněně odmítá. Tato povinnost neodporuje čl. 128 nařízení REACH, který zaručuje volný pohyb látek, směsí nebo předmětů ve smyslu článku 3 nařízení REACH, neboť odpady jsou výslovně vyloučeny z působnosti tohoto nařízení (viz čl. 2 odst. 2 nařízení REACH).

      (1)  Úř. věst. 2006, L 190, s. 1.

      (2)  Úř. věst. 2006, L 396, s. 1.


title: Věc F-108/07: Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Nijs v. Účetní dvůr

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/56

         Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc F-108/07)
   (2008/C 22/108)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Belgie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Žalovaný: Evropský účetní dvůr
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského účetního dvora o obnovení mandátu generálního tajemníka Účetního dvora na nové šestileté období začínající dne 1. července 2007;

               —

               podpůrně, zrušit oba akty, údajně představující „rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování“, ze dne 8. prosince 2006, který se týká výkonu rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 3. října 2006 ve věci T-171/05, a ze dne 12. července 2007, který se týká zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 12. března 2007;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce zejména následující skutečnosti: i) generální tajemník Účetního dvora jednal protiprávně; namísto toho, aby věc předložil OLAF, když byl upozorněn, na základě dokumentů, na existenci podvodu na úkor režimu invalidních důchodů, výslovně odmítl přijmout opatření nebo otázku posoudit; ii) úředník vykonával své funkce protiprávně; iii) opakované nezveřejňování rozhodnutí o povýšení a dat jejich přijetí; iv) volby do výboru zaměstnanců v roce 2004 a 2006 byly z několika důvodů protiprávní; v) četná zneužití řízení o povýšení a rovněž zneužití jmenovací pravomoci umožněné vedoucímu oddělení a četné osobní zájmy, které mohou ohrožovat nezávislost orgánu oprávněného ke jmenování v převážné většině jeho rozhodnutí; vi) „rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování“ vyplývají z osobních zájmů všech nadřízených žalobce a ze zatajení pověření kolegyně dočasným výkonem vedoucích funkcí a z nepředložení věci OLAF; vii) orgán oprávněný ke jmenování založil napadená rozhodnutí na témže sledu zjevných pochybení jako původní rozhodnutí, která tato potvrzují, přičemž vycházel z nepravomocného rozsudku, aniž by vyvrátil jakýkoliv argument žalobce; viii) výbory podílející se na řízení o hodnocení a povýšení nebyly upozorněny na ohroženou nezávislost nadřízených žalobce.


title: Věc T-388/09: Žaloba podaná dne 2. října 2009 — Rosenruist v. OHIM (Vyobrazení kapsy se dvěma křivkami protínajícími se v jednom bodě)

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/62

         Žaloba podaná dne 2. října 2009 — Rosenruist v. OHIM (Vyobrazení kapsy se dvěma křivkami protínajícími se v jednom bodě)
   (Věc T-388/09)
   2009/C 282/115
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupci: S. Gonzáles Malabia a S. Rizzo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. června 2009 ve věci R 237/2009-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka, která vyobrazuje kapsu se dvěma křivkami protínajícími se v jednom bodě pro výrobky a služby zařazené do tříd 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství], jelikož odvolací senát neprávem konstatoval neexistenci rozlišovací způsobilosti ochranné známky Společenství.


title: Věc T-138/12: Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Geipel v. OHIM — Reeh (BEST BODY NUTRITION) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/49

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Geipel v. OHIM — Reeh (BEST BODY NUTRITION)
   (Věc T-138/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 26/98
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yves Geipel (Auerbach, Německo) (zástupce: J. Sachs, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Marten a R. Pethke, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jörg Reeh (Buxtehude, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2012 (věc R 2433/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Jörgem Reehem a Yvesem Geipelem

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení jakož i nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


               24.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/11

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 22. prosince 2010 proti Norsku
   (Věc E-18/10)
   2011/C 58/05
   Dne 22. prosince 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem a Ólafurem Jóhannesem Einarssonem, žalobu proti Norsku k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               Tím, že Norské království nepřijalo nezbytná opatření, aby vyhovělo rozhodnutí Soudního dvora ESVO ve věci E-2/07 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 33 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora.

               2)

               Norské království nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žádost se týká skutečnosti, že Norsko nesplnilo podmínky stanovené v rozhodnutí Soudního dvora ESVO ze dne 30. října 2007 ve věci E-2/07 tím, že po doručení tohoto rozhodnutí nepřijalo příslušná opatření pro zajištění vyplácení řádně vypočtených důchodů všem osobám, jež v důsledku pochybení Norska uvedeného v rozhodnutí utrpěly škodu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že norské orgány nikdy nepopřely ani nezpochybnily povinnost odškodnit osoby nelegálně zbavené od 1. ledna 1994 jejich práv, kterou konstatoval Soudní dvůr ESVO.

               —

               Kontrolní úřad ESVO předkládá skutečnost, že Norsku trvá neúměrně dlouhou dobu, aby vyhovělo rozhodnutí ze dne 30. října 2007. Vyřízení několika či dokonce mnoha jednotlivých případů sice může být složité a vyžaduje si pozorné přezkoumání, avšak norské orgány očividně nepřijaly nezbytné kroky a nevěnovaly příslušné prostředky na urychlené zajištění shody s rozhodnutím.


title: Věc C-449/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 18. listopadu 2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 18. listopadu 2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
   (Věc C-449/09)
   2010/C 100/21
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Sofiyski gradski sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Canon Kabushiki Kaisha

      Žalovaná: IPN Bulgaria OOD

      Předběžné otázky

   Má být článek 5 první směrnice Rady 89/104/EHS (1) v části, ve které majiteli ochranné známky poskytuje výlučná práva, zakázat třetím osobám užívat bez jeho souhlasu v obchodním styku označení totožné s ochrannou známkou, např. dovážet či vyvážet zboží pod tímto označením, vykládán v tom smyslu, že práva majitele ochranné známky zahrnují právo zakázat užívání ochranné známky bez jeho souhlasu dovozem originálního zboží, pokud práva majitele ochranné známky nejsou ve smyslu článku 7 směrnice vyčerpána?

      (1)  První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92).


title: Věc T-116/12: Žaloba podaná dne 12. března 2012 — Tioxide Europe a další v. Rada

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/25

         Žaloba podaná dne 12. března 2012 — Tioxide Europe a další v. Rada
   (Věc T-116/12)
   2012/C 126/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tioxide Europe Ltd (Billingham, Spojené království), Tioxide Europe Srl (Scarlino, Itálie), Tioxide Europe SL (Huelva, Španělsko) a Huntsman (Holdings) Netherlands BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: D. Arts, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 1344/2011 ze dne 19. prosince 2011 o pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité zemědělské produkty, produkty rybolovu a průmyslové výrobky a o zrušení nařízení (ES) č. 1255/96 (Úř. věst. L 349, s. 1) v rozsahu, ve kterém pozastavuje dovozní clo vybírané za rutilový oxid titaničitý obsahující: 90 % hmotnostních nebo více oxidu titaničitého, nejvýše 4 % hmotnostní hydroxidu hlinitého, nejvýše 6 % hmotnostních oxidu křemičitého, zařazený pod kód KN 3206 11 00;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně 3 žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění.

                           —

                           V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada nesplnila svoji povinnost náležitě odůvodnit pozastavení dovozního cla v souvislosti s dotčenými výrobky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení.

                           —

                           V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně zastávají názor, že nařízení č. 1344/2011 je v rozporu s články 31 a 31 SFEU, protože Rada se tím, že se opírala o nezákonný návrh Komise bez přezkoumání relevantních skutečností, dopustila zjevně nesprávného právního posouzení.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada tím, že v napadeném nařízení pozastavila clo, porušila zásada proporcionality, protože mohla uplatnit mírnější opatření, jako například celní kvótu, neboť v Unii jsou vyráběny „totožné, srovnatelné nebo náhradní výrobky“.