title: Věc C-219/13: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené na návrh K Oy „Řízení o předběžné otázce — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 98 odst. 2 — Příloha III bod 6 — Snížená sazba DPH použitelná pouze na knihy tištěné na papíře — Knihy vydávané na jiných fyzických nosičích nežli papíru, podléhající základní sazbě DPH — Daňová neutralita“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/13

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené na návrh K Oy
   (Věc C-219/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 2 - Příloha III bod 6 - Snížená sazba DPH použitelná pouze na knihy tištěné na papíře - Knihy vydávané na jiných fyzických nosičích nežli papíru, podléhající základní sazbě DPH - Daňová neutralita“)
   2014/C 409/17
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

   K Oy

      Výrok

   Článek 98 odst. 2 první pododstavec a příloha III odst. 6 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/47/ES ze dne 5. května 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jaké jsou dotčeny ve věci v původním řízení, které na knihy vydávané v papírové formě uplatňují sníženou sazbu DPH a na knihy vydávané na jiných fyzických nosičích, jako jsou CD, CD-ROMy nebo USB klíče, základní sazbu této daně, pod podmínkou, že je dodržena zásada daňové neutrality, která je vlastní společnému systému DPH, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


title: Věc C-185/09: Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/32

         Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-185/09)
   2009/C 180/54
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Jonsson a L. Balta)

      Žalované: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, nebo každopádně tím, že tuto skutečnost Komisi neoznámilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 15 odst. 1 této směrnice, a

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená k provedení směrnice uplynula dne 15. září 2007.


title: Věc T-107/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2015 – Trentea v. FRA „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijímání — Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pracovní místo a o jmenování jiného kandidáta — Důvod předložený poprvé při jednání — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění — Napadení výroku o náhradě nákladů řízení“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2015 – Trentea v. FRA
   (Věc T-107/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímání - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pracovní místo a o jmenování jiného kandidáta - Důvod předložený poprvé při jednání - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění - Napadení výroku o náhradě nákladů řízení“)
   (2015/C 065/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cornelia Trentea (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 11. prosince 2012, Trentea v. FRA (F-112/10, Sb. VS, EU:F:2012:179), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Cornelia Trentea ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení v tomto stupni vynaložené Agenturou Evropské unie pro základní práva (FRA).

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie Úř. věstník C 156 ze dne 12.6.2004

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/14

         (2004/C 168/25)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 156, 12.6.2004

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 146, 29.5.2004

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-243/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Ravensburger v. OHIM — Educa Borras (EDUCA Memory game) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství EDUCA Memory game — Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky MEMORY — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 5, články 74 a 75 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 5, články 76 a 77 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Ravensburger v. OHIM — Educa Borras (EDUCA Memory game)
   (Věc T-243/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství EDUCA Memory game - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky MEMORY - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 5, články 74 a 75 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 5, články 76 a 77 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 179/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ravensburger AG (Ravensburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Educa Borras, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: I. Valdelomar Serrano, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2008 (věc R 597/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Ravensburger AG a Educa Borras, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ravensburger AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc T-772/14: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2014 – Musso v. Parlament

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/45

      Žaloba podaná dne 21. listopadu 2014 – Musso v. Parlament
      (Věc T-772/14)
      (2015/C 016/69)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: François Musso (Ajaccio, Francie) (zástupce: A. Gross, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  přijal tuto žalobu a prohlásil ji za opodstatněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 22. září 2014;

                              —

                              primárně z důvodu porušení zásady přiměřené lhůty, která ovlivňuje výkon práva na obhajobu;

                              —

                              podpůrně z důvodu formální vady, protože pohledávka nebyla jistá a přesná;

                  —

                  podpůrně, nařídil spojení této žaloby s žalobou podanou dne 8. srpna 2014 ve věci Musso v. Evropský parlament (číslo podání 633447, č. věci T-589/14);

                  —

                  dále podpůrně zrušil rozhodnutí ze dne 22. září 2014, které je dotčeno a vyplývá z rozhodnutí ze dne 26. června 2014, které je samo předmětem návrhu na zrušení podaného žalobou ze dne 8. srpna 2014 (Musso v. Evropský parlament, číslo podání 633447, č. věci T-589/14);

                              —

                              z důvodu formální vady, neboť na rozhodnutí ze dne 26. června 2014 chybí podpis předsedy;

                              —

                              podpůrně z důvodu porušení práva na obhajobu, neboť rozhodnutí ze dne 17. července 1996, které sloužilo jako základ pro rozhodnutí ze dne 26. června 2014, nebylo zveřejněno;

                              —

                              podpůrně z důvodu nedostatečného odůvodnění rozhodnutí ze dne 26. června 2014;

                              —

                              podpůrně z důvodu porušení zásady přiměřené lhůty, která ovlivňuje výkon práva na obhajobu;

                              —

                              podpůrně z důvodu porušení zásady nabytého práva;

                  —

                  vyhradil žalobci uplatnění všech ostatních nároků, pohledávek, žalobních důvodů a návrhů;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení zásady přiměřené lhůty, která ovlivňuje výkon práva žalobce na obhajobu, neboť rozhodnutí ze dne 22. září 2014, konkrétně napadená výzva k úhradě, byla vydána dvanáct let poté, co Parlament zjistil svoji pohledávku vůči žalobci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z formální vady napadené výzvy k úhradě, neboť pohledávka Parlamentu nebyla ani jistá, ani přesná ve smyslu článku 81 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 (1) a v každém případě ji nebylo možné ověřit.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z formální vady rozhodnutí ze dne 26. června 2014, po němž byla vydána napadená výzva k úhradě, neboť uvedené rozhodnutí nebylo podepsáno předsedou Parlamentu v souladu s jednacím řádem Evropského parlamentu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu, neboť rozhodnutí ze dne 17. července 1996, které sloužilo jako základ výše uvedeného rozhodnutí ze dne 26. června 2014, nebylo zveřejněno, což je v rozporu s článkem 28 jednacího řádu Evropského parlamentu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady kontradiktornosti.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění výše uvedeného rozhodnutí ze dne 26. června 2014.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady přiměřené lhůty, neboť Parlament čekal osm let, než vůči žalobci zahájil řízení o navrácení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady nabytého práva, neboť rozhodnutí ze dne 26. června 2014, po němž byla vydána napadená výzva k úhradě, zpochybňuje nárok na důchod, který žalobce získal dne 3. srpna 1994.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc C-70/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti — Nevyhovění rozsudku — Peněžitá sankce)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-70/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Peněžitá sankce)
   (2008/C 64/07)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, A. Caeiros a P. Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, P. Fragoso Martins a J. A. de Oliveira, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 228 ES – Nevyhovění rozsudku Soudního dvora ze dne 14. října 2004 ve věci C-275/03 – Nesprávné provedení směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246) – Návrh na stanovení penále
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nezrušila nařízení s mocí zákona č. 48 051 ze dne 21. listopadu 1967, které podmiňuje přiznání náhrady škody osobám poškozeným porušením práva Společenství v oblasti veřejných zakázek nebo vnitrostátních předpisů je provádějících předložením důkazu o zavinění nebo úmyslu, nepřijala nezbytná opatření vyplývající z rozsudku ze dne 14. října 2004, Komise v. Portugalsko (C-275/03), a nesplnila tak povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 ES.

               2)

               Portugalské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 19 392 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných k vyhovění výše uvedenému rozsudku ze dne 14. října 2004, Komise v. Portugalsko, ode dne vydání tohoto rozsudku až do dne splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku ze dne 14. října 2004.

               3)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


title: Věc T-396/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Zucchetti Rubinetteria v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP — Koordinace cenového navyšování a výměna citlivých obchodních informací — Pojem protiprávního jednání — Jediné protiprávní jednání — Relevantní trh — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 — Závažnost — Koeficienty“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Zucchetti Rubinetteria v. Komise
   (Věc T-396/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace cenového navyšování a výměna citlivých obchodních informací - Pojem protiprávního jednání - Jediné protiprávní jednání - Relevantní trh - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Závažnost - Koeficienty)
   2013/C 325/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi, P. Ziotti a N. Vasile, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a L. Malferrari, zmocněnci, ve spolupráci původně s F. Ruggeri Laderchim a A. De Matteisem, poté F. Ruggeri Laderchim, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Zucchetti Rubineteria SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2005 ve věci T-361/02: Deutsche Bahn AG proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Stížnost soutěžitele — Žaloba pro nečinnost — Vyjádření — Zjevná nepřípustnost)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/40

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 20. června 2005
   ve věci T-361/02: Deutsche Bahn AG proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Stížnost soutěžitele - Žaloba pro nečinnost - Vyjádření - Zjevná nepřípustnost)
   (2005/C 217/88)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-361/02, Deutsche Bahn AG, se sídlem v Berlíně (Německo), zastoupená M. Schüttem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Kreuschitz a V. Di Bucci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Radou Evropské unie (zmocněnci: A.-M. Colaert a F. Florindo Gijón), jejímž předmětem je žaloba pro nečinnost směřující k určení, že Komise protiprávně nepřijala rozhodnutí o stížnosti podané žalobkyní dne 5. července 2002, Soud (první rozšířený senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, J. D. Cooke, R. García-Valdecasas, I. Labucka a V. Trstenjak, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 20. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2. 2003.


title: Věc C-336/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Lyon (Francie) dne 1. července 2011 — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects v. Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Lyon (Francie) dne 1. července 2011 — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects v. Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch
   (Věc C-336/11)
   2011/C 269/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Lyon

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects

      Žalované: Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch

      Předběžná otázka

   Musí být kombinovaná nomenklatura [stanovená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (2) a nařízení Komise č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (3)] vykládána v tom smyslu, že leštící polštářky určené pro leštící stroj pro opracování polovodičových materiálů, který sám o sobě spadá do sazebního čísla 8460, dovezené odděleně od stroje ve formě disku s perforací uprostřed, které se skládají z tvrdé polyuretanové vrstvy, vrstvy polyuretanové pěny, lepící vrstvy a ochranného plastového pásku, neobsahují jakoukoli kovovou část či abrazivní látku a jsou používány k leštění wafers ve spojení s abrazivní tekutinou a musejí být měněny v závislosti na frekvenci jejich používání, spadají do sazební podpoložky 8466 91 15 jako části či příslušenství vhodné pro použití výhradně nebo hlavně se stroji čísel 8456 až 8465, nebo — v závislosti na materiálu, z něhož jsou vyrobeny — do sazební podpoložky 3939 90 10 jako samolepící ploché tvary z plastů?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 301, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 286, s. 1.


title: Věc C-14/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 28. prosince 2004 ve věci Anagram International Inc. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 28. prosince 2004 ve věci Anagram International Inc. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam
   (Věc C-14/05)
   (2005/C 82/17)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 28. prosince 2004 ve věci Anagram International Inc. proti Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Rotterdam, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být bod 3 přílohy nařízení (ES) č. 442/2000 (1) vykládán tak, že se vztahuje také na zboží popsané ve vylíčení skutkového stavu (oddíl 2 výše)?

               2.

               Pokud ano, je nařízení v tomto bodě platné?

               3.

               Pokud je nařízení neplatné nebo pokud nezahrnuje předmětné zboží, může být SCT vykládán tak, že toto zboží musí být klasifikováno jako „Výrobky pro slavnosti, karnevaly nebo jiné zábavy, včetně kouzelnických rekvizit a žertovných výrobků“ pod položkou 9505 90 00?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 442/2000 ze dne 25. února 2000 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 54, s. 33).


title: Věc C-233/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Arbeitsgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 5. května 2004 ve věci Gül Demir proti Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited a Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG.

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Arbeitsgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 5. května 2004 ve věci Gül Demir proti Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited a Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG.
   (Věc C-233/04)
   (2004/C 201/20)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Arbeitsgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 5. května 2004 ve věci Gül Demir proti Securicor Aviation Limited Securicor Aviation (Germany) Limited a Kötter Aviation Security GmbH & Co. KG., které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 3. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Arbeitsgericht Düsseldorf žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je při zkoumání existence převodu závodu dle článku 1 směrnice 2001/23/ES (1) – nezávisle na otázce vlastnických vztahů – v případě nového zadání zakázky, v rámci celkového uvážení, podmínkou pro konstatování převodu provozních prostředků ze strany původního dodavatele na nového dodavatele, že jsou provozní prostředky přenechány oprávněné osobě za účelem vlastního hospodářského využití? Je v důsledku toho pro připuštění převodu provozních prostředků nezbytné, aby bylo dodavateli zakázky přiznáno oprávnění rozhodnout o druhu a způsobu využití provozních prostředků v jeho vlastním hospodářském zájmu? Je proto nutné rozlišovat, zda provozní prostředky zadavatele představují „předmět“ nebo „prostředek“ plnění poskytnutého dodavatelem?

               2)

               V případě, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně:

                           a)

                           Je vyhrazení provozních prostředků k vlastnímu hospodářskému využití vyloučeno tehdy, jestliže zadavatel poskytne provozní prostředky dodavateli k pouhému užívání, a údržbu, včetně s ní spojených nákladů, nese zadavatel?

                           b)

                           Jedná se o vlastní hospodářské využití dodavatelem, používá-li v rámci kontroly cestujících na letištích k jejímu provedení rámové detektory, ruční detektory a prosvěcovací zařízení poskytnuté zadavatelem?

      (1)  Úř. věst. L 82, 22.3.2001, s. 16.


title: Věc T-420/13: Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Brouillard v. Soudní dvůr

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/34

         Žaloba podaná dne 14. srpna 2013 — Brouillard v. Soudní dvůr
   (Věc T-420/13)
   2013/C 325/57
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alain Laurent Brouillard (Brusel, Belgie) (zástupce: J.-M. Gouazé, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 5. června 2013 přijaté Soudním dvorem Evropské unie — Generálním ředitelstvím překladatelské služby — ohledně zakázky 2013/S 047-075037, kterým byl A. L. Brouillard vyloučen z části zakázky týkající se překladů do francouzštiny;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí, kterým se zájemce vybraný k podání nabídky v rámci vyjednávacího nabídkového řízení na uzavření rámcových smluv na překlad právních textů z některých úředních jazyků Evropské unie do francouzského jazyka (Úř. věst. 2013/S 47-075037) vyzývá k podání nabídky, kde se potvrzuje, že se žalobce nebude podílet na poskytování dotyčných služeb, jelikož žalobce údajně neosvědčil požadované ukončení právnického vzdělání.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z nepříslušnosti orgánu, který napadený akt přijal.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení směrnic 2000/78/ES (1) a 2005/36/ES (2) a z porušení judikatury Soudního dvora.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení v souvislosti s akademickou a profesní kvalifikací žalobce.

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).


title: Věc C-270/11: Žaloba podaná dne 31. května 2011 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/17

         Žaloba podaná dne 31. května 2011 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-270/11)
   2011/C 226/33
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Tufvesson a F. Coudert, zmocněnci)

      Žalovaný: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-185/09, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU,

               —

               uložit Švédsku povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 40 947,20 eur za každý den, kdy nepřijalo opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-185/09, a to ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do dne splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku včetně,

               —

               uložit Švédsku povinnost zaplatit Komisi na tentýž účet paušální částku 9 597 eur za každý den, kdy nepřijalo opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-185/09, a to ode dne vyhlášení uvedeného rozsudku až do vyhlášení rozsudku v projednávané věci nebo do dne přijetí opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku C-185/09 v případě, že tento okamžik nastane dříve, a

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 4. února 2010 ve věci Komise v. Švédsko (C-185/09) rozhodl takto:

      „Švédské království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.“

   Švédské království dosud nepřijalo žádná opatření, aby vyhovělo rozsudku Soudního dvora ve věci C-185/09. Komise proto podala žalobu podle čl. 260 odst. 2 SFEU a navrhuje, aby byla Švédskému království uložena povinnost zaplatit peněžní sankce.


title: Věc C-336/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 18. července 2008 – Christel Reinke v. AOK Berlin

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 18. července 2008 – Christel Reinke v. AOK Berlin
   (Věc C-336/08)
   (2008/C 260/10)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landessozialgericht Berlin-Brandenburg
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Christel Reinke

      Žalovaná: AOK Berlin
   Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje nárok na náhradu výdajů podle čl. 34 odst. 4 a 5 nařízení (EHS) č. 574/72 (1) rovněž výdaje, které vznikly v důsledku naléhavého ošetření důchodkyně mající nárok na dávky podle článku 31 nařízení (EHS) č. 1408/71 na soukromé klinice místa pobytu, jestliže příslušná nemocnice ošetření jako věcnou dávku odmítla kvůli přetížení poskytnout?

               2)

               Může být provedeno omezení náhrady výdajů podle čl. 34 odst. 4 nařízení (EHS) č. 574/72 na sazby náhrad, jestliže proplacení věcných dávek nemocnic není příslušnou institucí prováděno ze zásady abstraktně podle sazeb, nýbrž je v jednotlivých případech upraveno individuálně smluvně, a krom toho podle vnitrostátního práva také neexistuje žádné omezení věcné dávky na ošetření v určitých nemocnicích?

               3)

               Je vnitrostátní právní předpis, podle kterého je náhrada výdajů za ošetření v soukromé nemocnici v jiných členských státech EU vyloučena i v případě naléhavého ošetření, slučitelný s články 49 ES a 50 ES, jakož i článkem 18 ES?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83).


title: Věc C-509/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. září 2014 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek, METRO‘ modré a žluté barvy — Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství vyvedené v barvách a obsahující slovní prvek, GRUPOMETROPOLIS‘ — Zamítnutí námitek“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/25

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. září 2014 – Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   (Věc C-509/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek, METRO‘ modré a žluté barvy - Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství vyvedené v barvách a obsahující slovní prvek, GRUPOMETROPOLIS‘ - Zamítnutí námitek“)
   2014/C 409/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (zástupce: J.-C. Plate, advokát)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Společnosti Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013.


title: Věc T-464/04: Žaloba podaná dne 3. prosince 2004 Impala proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/46

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2004 Impala proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-464/04)
   (2005/C 6/91)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Impala, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupeným S. Crosbym a J. Goldingem, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2004 ve věci č. COMP/M.3333-Sony/BMG;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká některého či všech následujících bodů:

                           —

                           kolektivního dominantního postavení na trhu s licencemi pro hudbu přístupnou prostřednictvím internetu;

                           —

                           dominantního postavení na trzích distribuce hudby přístupné prostřednictvím internetu;

                           —

                           koordinace zúčastněných stran, respektive hudebních vydavatelství;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobci v souvislosti s touto žalobou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce je mezinárodním sdružením zaměřeným na prosazování obecných zájmů svých členů, kterými jsou nezávislé hudební společnosti. Požaduje, aby bylo zrušeno rozhodnutí Komise, kterým byla schválena fúze mezi globálními nahrávacími společnostmi Bertelsmann AG a Sony Corporation of America.
   Na podporu své žaloby tvrdí, že tím, že Komise fúzi schválila, porušila článek 253 ES, čl. 81 odst. 1 ES, nařízení č. 4046/89 (1), jakož i právní zásady týkající se jejich použití a dopustila se zjevně nesprávného posouzení tím, že:

               —

               shledala, že před schválením fúze neexistovalo kolektivní dominantní postavení na trhu s hudebními nahrávkami;

               —

               shledala, že fúze neposílila kolektivní dominantní postavení na tomto trhu;

               —

               shledala, že fúze nevytvoří kolektivní dominantní postavení na trhu s hudebními nahrávkami, na trhu s licencemi pro hudbu přístupnou prostřednictvím internetu nebo na trhu distribuce hudby přístupné prostřednictvím internetu;

               —

               shledala, že fúze nepovede ke koordinaci zúčastněných stran, respektive hudebních vydavatelství.

      (1)  Úř. věst. L 395, s. 1.


title: Věc T-560/14: Žaloba podaná dne 28. července 2014 – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding a další v. Parlament a Rada

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/19

         Žaloba podaná dne 28. července 2014 – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding a další v. Parlament a Rada
   (Věc T-560/14)
   2014/C 388/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV (Hoorn NH, Nizozemsko); Agriom BV (Aalsmeer, Nizozemsko); Agrisemen BV (Ellewoutsdijk, Nizozemsko); Anthura BV (Bleiswijk, Nizozemsko); Barenbrug Holding BV (Oosterhout, Nizozemsko); De Bolster BV (Epe, Nizozemsko); Evanthia BV (Hoek van Holland, Nizozemsko); Gebr. Vletter & Den Haan VOF (Rijnsburg, Nizozemsko); Hilverda Kooij BV (Aalsmeer, Nizozemsko); Holland-Select BV (Andijk, Nizozemsko); Könst Breeding BV (Nieuwveen, Nizozemsko); Koninklijke Van Zanten BV (Hillegom, Nizozemsko); Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV (Emmeloord, Nizozemsko); Kwekerij de Wester-Bouwing BV (Rossum, Nizozemsko); Limgroup BV (Horst aan de Maas, Nizozemsko); a Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (Amstrdam, Nizozemsko) (zástupci: P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil, že žaloba na neplatnost je přípustná;

               —

               zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 511/2014 ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii (Úř. věst. L 150, s. 59); a

               —

               uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uváděným ve věci T-559/14, Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada.


title: Věc T-299/15: Žaloba podaná dne 8. června 2015 – Nova v. Komise

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/20

         Žaloba podaná dne 8. června 2015 – Nova v. Komise
   (Věc T-299/15)
   (2015/C 254/23)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Nova Onlus Consorzio nazionale di cooperative sociali – Soc. coop. (Trani, Itálie) (zástupci: M. Astolfi, advokát, M. Petrucci, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  Primárně:

                           —

                           určil, že žalobkyně splnila všechny smluvní závazky plynoucí z grantové dohody č. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac č. 30-CE-0495809/00-94, a tudíž:

                                       —

                                       určil, že má právo si ponechat částku 80  242,78 eur, kterou již obdržela v rámci „pre-financing payment“ a která je v současnosti předmětem výzvy k úhradě vydané Evropskou komisí – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Funds – Unit E2: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015, ref. 1520007 ze dne 1. dubna 2015, týkající se „HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe č. 3241503771“, kterou žalovaná vydala za účelem navrácení uvedené částky.

                                       —

                                       uložil žalované povinnost zaplatit dosud dlužný zůstatek 52  146,36 eur, jakožto „final payment“, spolu s úroky z prodlení plynoucími až do splnění povinnosti ve smyslu článku II.16.3 grantové dohody, jakož i náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

                  Podpůrně:

                           —

                           zrušil rozhodnutí Evropské komise – Directorate General Migration and Home Affairs – Directorate E: Migration and Security Founds – Unit E2”: Asylum, Migration and Integration Fund – HOME E2/FL/2015, ref. 1520007 ze dne 1. dubna 2015, týkající se „HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe – výzva k úhradě č. 3241503771“, jejímž předmětem je vrácení částky 80  242,78 eur, a jakékoli jiné předcházející, přípravné nebo následující akty.

                           —

                           uložil žalované povinnost zaplatit dosud dlužný zůstatek 52  146,36 eur za splnění grantové dohody č. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac č. 30-CE-0495809/00-94 jakožto „final payment“, spolu s úroky z prodlení plynoucími až do splnění povinnosti ve smyslu článku II.16.3 grantové dohody, jakož i náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nevyplacení zůstatku a z porušení povinností stanovených v článku II.15.4 grantové dohody.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně namítá, že Komise svým chováním porušila zásadu kontradiktornosti, jakož i porušení zásad transparentnosti, nestrannosti a neutrality nezávislého hodnotitele.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinností provést objektivní posouzení výsledku stanovených v Příloze I – LogFrame grantové dohody a ve vztahu k mezím snížení zůstatku ve smyslu článku II.17.5 grantové dohody, jakož i mezím sankcí podle článku II.12.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně namítá, že Komise nese určitý díl odpovědnosti za to, že výsledků nebylo dosaženo, dále poukazuje na bezdůvodné obohacení Komise, porušení zásady řádné správy, pokud jde o hodnocení cílů daného projektu vzhledem k chování samotné Komise, jakož i porušení podstatných náležitostí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z obecného nesplnění smluvních závazků.

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně namítá, že při postupu Komise v rámci auditu a vymáhání částek byla porušena zásada proporcionality, zásada loajální spolupráce, zásada práva na obhajobu, jakož i porušení čl. 42 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie..

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinností stanovených v článku II.14

                           —

                           V tomto ohledu žalobkyně namítá porušení zásady legitimního očekávání, pokud jde o způsobilost výdajů týkajících se lidských zdrojů a výzkumné činnosti.


title: Věc T-336/12: Žaloba podaná dne 1. srpna 2012 — Klizli v. Rada

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/37

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2012 — Klizli v. Rada
   (Věc T-336/12)
   2012/C 287/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Yousef Klizli (Damašek, Sýrie) (zástupkyně: Z. Garkova-Lyutskanova, advokátka)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9), v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3), v rozsahu, v němž se týká žalobce, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce uplatňuje dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalobce byl nesprávně zařazen na seznam jako osoba, která poskytuje finanční podporu režimu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že zpochybněné akty Rady byly vydány, aniž by vycházely z jakéhokoli právního základu, a porušují povinnost uvést odůvodnění, právo být řádně vyslechnut, právo na účinnou soudní ochranu a právo vlastnit majetek; dále tyto akty porušují zásadu proporcionality a porušují dobré jméno žalobce.


title: Věc F-114/13: Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — ZZ a ZZ v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/53

         Žaloba podaná dne 29. listopadu 2013 — ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-114/13)
   2014/C 52/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: A. Salerno a B. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování odmítajícího uznat legalitu rozhodnutí místního výboru zaměstnanců v Lucemburku o zrušení pověření uděleného svému zmocněnci k zastupování v ústředním výboru zaměstnanců Komise

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování odmítajícího uznat legalitu rozhodnutí místního výboru zaměstnanců v Lucemburku o zrušení pověření uděleného svému zmocněnci k zastupování v ústředním výboru zaměstnanců Komise,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-249/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 19. května 2011 — Hristo Byankov v. Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 19. května 2011 — Hristo Byankov v. Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti
   (Věc C-249/11)
   2011/C 232/28
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen Sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hristo Byankov

      Žalovaný: Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti

      Předběžné otázky

               1)

               Vyžaduje na základě skutkového stavu původního řízení zásada loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii ve spojení se článkem 20 a článkem 21 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby se použilo takové vnitrostátní ustanovení členského státu, jako je sporné ustanovení v původním řízení — podle kterého je přípustné zrušení správního aktu, který nabyl právní moci, za účelem ukončení porušování základního práva, které konstatoval rozhodnutím Evropský soud pro lidská práva, přičemž dotčené právo je zároveň uznáno v právních předpisech Evropské unie a jedná se přitom o volný pohyb státních příslušníků členských států — rovněž s ohledem na výklad ustanovení práva Unie relevantních pro omezení výkonu uvedeného práva, který rozhodnutím provedl Soudní dvůr Evropské unie, pokud je k ukončení porušení práva nutné zrušit správní akt?

               2)

               Vyplývá z čl. 31 odst. 1 a odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 (2) a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, že, pokud členský stát ve svých vnitrostátních předpisech stanovil řízení k přezkoumání správního aktu, který omezuje právo vyplývající z čl. 4 odst. 1 této směrnice, je příslušný správní orgán povinen, na návrh osoby, jíž je správní akt určen, tento akt přezkoumat a posoudit jeho legalitu tím, že zohlední rovněž judikaturu Soudního dvora Evropské unie týkající se výkladu relevantních ustanovení práva Unie, ve kterých jsou upraveny podmínky a omezení výkonu tohoto práva, aby bylo zajištěno, že stanovené omezení práva není v okamžiku vydání přezkumného rozhodnutí nepřiměřené, pokud správní akt ukládající omezení práva již v tomto okamžiku nabyl právní moci?

               3)

               Umožňují ustanovení čl. 52 odst. 1 druhé věty Listiny základních práv Evropské unie, resp. čl. 27 odst. 1 směrnice 2004/38, aby bylo použito vnitrostátní ustanovení, které stanoví omezení práva volného pohybu státního příslušníka členského státu Evropské unie v rámci Evropské unie pouze z důvodu existence závazku vůči soukromému subjektu, a to obchodní společnosti, který překračuje určitou, zákonem stanovenou částku závazku a na který není poskytnuto zajištění, v souvislosti se zahájeným vykonávacím řízením ohledně vymáhání pohledávky a bez zohlednění možnosti stanovené v právu Unie, aby orgán jiného členského státu vymáhal pohledávku?

      (1)  Úř. věst. L 158, s. 77.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2).


title: Věc C-481/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Bamberg (Německo) dne 9. září 2013 — trestní řízení proti Mohammadovi Ferooz Qurbanimu

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Bamberg (Německo) dne 9. září 2013 — trestní řízení proti Mohammadovi Ferooz Qurbanimu
   (Věc C-481/13)
   2013/C 352/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Bamberg

      Účastník původního trestního řízení

   Mohammad Ferooz Qurbani

      Předběžné otázky

               1)

               Zahrnuje osobní důvod zrušení trestu v článku 31 Úmluvy o právním postavení uprchlíků („Ženevská úmluva“) nad rámec svého znění také padělání dokumentů, ke kterému došlo předložením padělaného pasu policistovi při vstupu na území Spolkové republiky Německo na palubě letadla, pokud použití tohoto padělaného pasu není nijak nezbytné pro účely podání žádosti o azyl v tomto státě?

               2)

               Vede použití služeb převaděče k vyloučení použití článku 31 Ženevské úmluvy?

               3)

               Je třeba vykládat znak skutkové podstaty trestného činu v článku 31 Ženevské úmluvy spočívající v „

                        přímém

                  “ příchodu z území, na kterém došlo k ohrožení života nebo svobody dotyčné osoby, v tom smyslu, že tento předpoklad je splněn i v případě, kdy dotyčná osoba nejprve vstoupila do jiného členského státu Evropské unie (zde: Řecko) a odtud dále cestovala do jiného členského státu (zde: Spolková republika Německo) a tam požádala o azyl?


title: Věc T-424/09: Žaloba podaná dne 14. října 2009 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. OHIM — Sportfive (QUALIFIER)

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/38

         Žaloba podaná dne 14. října 2009 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. OHIM — Sportfive (QUALIFIER)
   (Věc T-424/09)
   2009/C 312/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sportfive GmbH & Co. KG (Köln, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. srpna 2009 ve věci R 1291/2008-4;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „QUALIFIER“ pro výrobky zařazené do třídy 12 (přihláška č. 4 877 262)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sportfive GmbH & Co. KG

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství č. 4 017 836 a německá slovní ochranná známka č. 30 415 017.1 „Qualifiers 2006“, německá slovní/obrazová ochranná známka č. 30 414 610.2 „2006 QUALIFIERS“, německá slovní ochranná známka č. 30 515 033.2 „Qualifiers 2008“, jakož i německá slovní/obrazová ochranná známka č. 30 565 616.3 „2008 QUALIFIERS“, všechny přihlášené mimo jiné pro výrobky zařazené do třídy 12

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 (1), protože mezi srovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-229/16: Žaloba podaná dne 6. května 2016 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/48

         Žaloba podaná dne 6. května 2016 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)
   (Věc T-229/16)
   (2016/C 270/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugalsko) (zástupce: J. Sardinha, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ordem de São Miguel da Ala (Lisabon, Portugalsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „quis ut deus“ – Ochranná známka Evropské unie č. 005747936

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení úplného zrušení ochranné známky

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2016 ve věci R 621/2015-2.

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a v důsledku toho prohlásil úplné zrušení sporné ochranné známky z důvodu neexistenci jejího řádného užívání, a to i v souvislosti s výrobky „kovové odznaky“ zařazenými do třídy 6;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

   Tato žaloba, ve které je namítáno porušení čl. 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 1 písm. a) a odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, byla podána na základě ustanovení článku 65 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství a nařízení Komise (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2869/95 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).


title: Věc F-89/14: Žaloba podaná dne 2. září 2014 – ZZ v. Komise

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/62

         Žaloba podaná dne 2. září 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-89/14)
   2014/C 421/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí, a uložení povinnosti zaplatit žalobkyni tento příspěvek společně s úroky od jejího nástupu do služebního poměru.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí o zamítnutí nároku žalobkyně na příspěvek za práci v zahraničí, které Komise přijala dne 11. 11. 2013 jakožto OOJ (PMO) a bylo oznámeno dne 19. 11. 2013;

               —

               uložit žalované, aby jí zaplatila tento příspěvek od jejího nástupu do služebního poměru v Komisi;

               —

               uložit žalované, aby jí zaplatila úroky ve výši úrokové míry použité ECB pro refinanční operace z částky odpovídající každému z těchto příspěvků, a to ode dne splatnosti až do úplného zaplacení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-72/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence ( Přímé daně — Volný pohyb kapitálu — Právnické osoby se sídlem v třetím státě, který je součástí Evropského hospodářského prostoru — Vlastnictví nemovitostí, které se nacházejí v členském státu — Daň z tržní hodnoty těchto nemovitostí — Odmítnutí přiznat osvobození od daně — Boj proti daňovým únikům — Posouzení s ohledem na Dohodu o EHP )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence
   (Věc C-72/09) (1)

   (Přímé daně - Volný pohyb kapitálu - Právnické osoby se sídlem v třetím státě, který je součástí Evropského hospodářského prostoru - Vlastnictví nemovitostí, které se nacházejí v členském státu - Daň z tržní hodnoty těchto nemovitostí - Odmítnutí přiznat osvobození od daně - Boj proti daňovým únikům - Posouzení s ohledem na Dohodu o EHP)
   2010/C 346/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Établissements Rimbaud SA

      Žalovaní: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 40 Dohody ze dne 2. května 1992 o Evropském hospodářském prostoru (Úř. věst. 1994, L 1, s. 3; Zvl. vyd. 11/52, s. 3) — Daň z tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se ve Francii — Osvobození ve prospěch právnických osob se sídlem ve Francii nebo ve státě Evropského hospodářského prostoru za podmínky, že Francie s tímto státem uzavřela úmluvu o správní spolupráci za účelem boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem nebo že na základě smlouvy obsahující klauzuli o zákazu diskriminace tyto právnické osoby nesmí podléhat většímu zdanění, než jakému podléhají společnosti se sídlem ve Francii — Odmítnutí přiznat osvobození od daně společnosti se sídlem v Lichtenštejnsku

      Výrok

   Článek 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 nebrání vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která od daně z tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se na území členského státu Evropské unie, osvobozuje společnosti se sídlem na území tohoto státu a která v případě společnosti se sídlem na území třetího státu, jenž je součástí Evropského hospodářského prostoru, toto osvobození podmiňuje existencí úmluvy o správní pomoci uzavřené mezi uvedeným členským státem a tímto třetím státem za účelem boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem nebo skutečností, že na základě smlouvy obsahující klauzuli o zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti tyto právnické osoby nesmí podléhat většímu daňovému zatížení, než jakému podléhají společnosti se sídlem na území členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009, s. 12.


title: Věc C-496/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-78/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-78/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-496/13 P)
   2013/C 313/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zástupci: I. Memmler, S. Schulz, advokátky)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 ve věci T-78/12, jakož i rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM R2109/2010-1 ze dne 1. prosince 2011,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek předkládá jako jediný důvod kasačního opravného prostředku nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 207/2009 (1), jakož i nedodržení pravidel dokazování při použití tohoto ustanovení
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí tyto důvody:

               Tribunál při porovnávání označení nesprávně použil teorii o celkovém posouzení, protože porovnával paušálně prvky „LIBERTAD“ a „LlBERTE“ a nepřihlížel při tom ke všem ostatním prvkům daných ochranných známek.

               Tribunál měl zejména za předpokladu správného použití teorie o celkovém posouzení přiznat větší význam některým jiným prvkům kolidujících ochranných známek, a to především barevné kombinaci napadené ochranné známky a namítané ochranné známky, a označení „LA“ namítané ochranné známky, jakož i označení „brunes“ napadené ochranné známky.

               Tribunál taktéž nesprávně použil zásady týkající se pojmové podobnosti stanovené Soudním dvorem Evropské unie, jelikož dostatečně nezohlednil rozdílné jazyky ochranných známek.

               Dále Tribunál porušil pravidla dokazování stanovená v jednacím řádu, jelikož se bez důkazů opíral o domněnky týkající se výslovnosti ochranné známky „LA LlBERTAD“ a založil na nich své rozhodnutí.

               Tím dospěl Tribunál celkově k nesprávnému výsledku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-408/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 5. října 2006 – Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht v. Franz Götz

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 5. října 2006 – Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht v. Franz Götz
   (Věc C-408/06)
   (2006/C 310/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht

      Žalovaný: Franz Götz
   Předběžné otázky

               1)

               Je tzv. „prodejna mléčných kvót“ zřízená spolkovou zemí, která producentům mléka za úplatu převádí referenční množství na dodávky,

                           a)

                           orgánem zemědělské intervence ve smyslu čl. 4 odst. 5 třetího pododstavce a přílohy D bodu 7) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „směrnice 77/388/EHS“ (1)), který uskutečňuje plnění v souvislosti se zemědělskými produkty, které se uskutečňují v souladu s nařízeními o společné organizaci trhu těchto produktů, nebo

                           b)

                           prodejnou ve smyslu čl. 4 odst. 5 třetího pododstavce a přílohy D bodu 12 směrnice 77/388/EHS?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Je za takových okolností, jaké jsou v původním řízení, když ve členském státu převádí za úplatu referenční množství na dodávky jak státní, tak soukromé „prodejny mléčných kvót“, při zkoumání, zda by zacházení s „prodejnou mléčných kvót“ veřejnoprávního subjektu jako s osobou, která není povinná k dani, vedlo k „výraznému narušení hospodářské soutěže“ ve smyslu čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce směrnice 77/388/EHS, relevantním zeměpisným trhem oblast převodu vymezená členským státem?

                           b)

                           Je třeba se při zkoumání, zda by zacházení se státní „prodejnou mléčných kvót“ jako s osobou, která není povinna k dani, vedlo k takovému „výraznému narušení hospodářské soutěže“, omezit jen na obvyklý případ – na ploše nezávislého – převodu (uskutečňovaného prodejnou), nebo je třeba zahrnout i jiné druhy – na ploše nezávislého – převodu (uskutečňovaného zemědělci jako osobami podléhajícími dani), ačkoliv se přitom jedná jen o výjimečné případy?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc C-254/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale amministrativo regionale della Campania (Itálie) dne 16. června 2008 – Futura Immobiliare s.r.l. Hotel Futura a další v. Comune di Casoria

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale amministrativo regionale della Campania (Itálie) dne 16. června 2008 – Futura Immobiliare s.r.l. Hotel Futura a další v. Comune di Casoria
   (Věc C-254/08)
   (2008/C 209/46)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale amministrativo regionale della Campania
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Futura Immobiliare s.r.l. Hotel Futura a další

      Žalovaná: Comune di Casoria
   Předběžná otázka
   Jsou vnitrostátní právní úprava uvedená v článcích 58 a násl. legislativního nařízení č. 507 z roku 1993 a přechodná ustanovení, která prodloužila jejich platnost v důsledku článku 11 nařízení prezidenta republiky č. [158] z roku 1999 a následných změn a čl. 1 odst. 184 zákona č. 296 z roku 2006, na základě kterých se pro účely pokrytí nákladů na službu odstraňování odpadů zachovává systém daňové povahy, čímž se odkládá zavedení tarifního systému, podle kterého náklady na službu nesou subjekty, které odpady produkují a předávají je za účelem jejich odstranění, v souladu s článkem 15 směrnice Společenství č. 75/442/EHS (1), ve znění článku 1 směrnice č. 91/156/EHS (2), a se zásadou „znečišťovatel platí“?

      (1)  Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39.

      (2)  Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32.


title: Věc T-219/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Aldi v. EUIPO (ViSAGE) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ViSAGE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Aldi v. EUIPO (ViSAGE)
   (Věc T-219/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ViSAGE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 161/38)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. února 2016 (věc R 507/2015-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení ViSAGE jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Aldi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


title: Věc T-395/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (tvar čokoládového zajíce) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky — Tvar čokoládového zajíce — Absolutní důvod zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Nedostatek rozlišovací způsobilosti nabyté používáním — Čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (tvar čokoládového zajíce)
   (Věc T-395/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky - Tvar čokoládového zajíce - Absolutní důvod zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Nedostatek rozlišovací způsobilosti nabyté používáním - Čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009))
   2011/C 46/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange, E. Schalast a G. Hild, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2008 (věc R 419/2008-4) týkající se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení tvořeného tvarem čokoládového zajíce jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Chocoladefabriken Lindt Sprüngli AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc F-142/07: Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – Kaminska v. Výbor regionů

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/38

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – Kaminska v. Výbor regionů
   (Věc F-142/07)
   (2008/C 79/73)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Magdalena Kaminska (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi, S. Engelen, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Výboru regionů ze dne 30. dubna 2007 a ze dne 6. září 2007, kterými se žalobkyni nepřiznávají denní příspěvky a zamítá její přípis ze dne 6. června 2007 a uložení žalovanému zaplacení úroků z prodlení z částek dlužných z titulu denních příspěvků až do úplného zaplacení dlužných částek.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 30. dubna 2007, kterým se žalobkyni nepřiznává denní příspěvek;

               —

               zrušit v případě potřeby rozhodnutí ze dne 6. září 2007, kterým se zamítá stížnost žalobkyně;

               —

               uložit Výboru regionů zaplacení úroků z prodlení z částek denních příspěvků dlužných z titulu denního příspěvku od 16. dubna 2006 až do úplného zaplacení dlužných částek;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-169/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Benelux Gerechtshof – BENELUX) – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV „Řízení o předběžné otázce — Průmyslové a obchodní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související — Směrnice 93/98/EHS — Článek 10 odst. 2 — Doba ochrany — Neobnovení ochrany v důsledku Bernské úmluvy“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Benelux Gerechtshof – BENELUX) – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV
   (Věc C-169/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 93/98/EHS - Článek 10 odst. 2 - Doba ochrany - Neobnovení ochrany v důsledku Bernské úmluvy“)
   (2016/C 475/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Benelux Gerechtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Montis Design BV

      Odpůrkyně: Goossens Meubelen BV

      Výrok

   Článek 10 odst. 2 směrnice Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících, vykládaný ve spojení s čl. 13 odst. 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že doba ochrany stanovená v této směrnici se nevztahuje na autorská práva, která byla původně chráněna podle vnitrostátních právních předpisů, avšak před 1. červencem 1995 zanikla.
   Směrnice 93/98 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, které jako ve věci v původním řízení dílu původně poskytly autorskoprávní ochranu, avšak následně na jejich základě tato autorská práva s konečnou platností zanikla před 1. červencem 1995 v důsledku toho, že nebyl splněn formální požadavek.

      (1)  Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


title: Věc T-146/05: Žaloba podaná dne 14. dubna 2005 Flex Equipos de Descanso, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/40

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2005 Flex Equipos de Descanso, S.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-146/05)
   (2005/C 143/76)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. dubna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Flex Equipos de Descanso, S.A., se sídlem v Alcobendas, Madrid (Španělsko), zastoupenou I. Valdelomarem Serranem, advokátem.
   Recticel N.V., se sídlem v Sint-Lambrechts-Woluwe (Belgie) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. února 2005 ve věci R 469/2004-2;

               —

               vrátil věc Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu a nařídil mu zamítnout zápis ochranné známky Společenství, přihláška č. 1.278.175, RENOFLEX pro všechny výrobky ve třídách 17 a 20;

               —

               prohlásil, že Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu porušuje zásadu právní jistoty;

               —

               nařídil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Recticel N.V.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „RENOFLEX“ pro výrobky mimo jiné ve třídách 17 a 20 (plnící materiál pro sedadla, sedadla pro vozidla, nábytek…) – přihláška č. 1 278 175

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní obrazové ochranné známky „FLEX“ pro výrobky ve třídách 17 a 20 a to (guma, postele, matrace, víceúčelový nábytek, psací stoly…)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitkám pro všechny napadené výrobky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nebezpečí záměny mezi ochrannou známkou Společenství a staršími ochrannými známkami je zřejmé z důvodu podobnosti označení a na základě skutečnosti, že výrobky, na které se tyto ochranné známky vztahují, jsou částečně totožné a částečně podobné.
               Ochranná známka Společenství se velmi podobá  starším ochranným známkám vzhledem ke skutečnosti, že slovní prvek a dominantní část starších ochranných známek, FLEX, je obsažena v napadené ochranné známce Společenství RENOFLEX. Přidání slova RENO nemění celkový dojem.
               Napadené rozhodnutí tedy porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94.
               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu navíc porušil zásadu právní jistoty.


title: Věc C-221/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2014 H proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-490/13, GJ v. Soudní dvůr

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2014 H proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-490/13, GJ v. Soudní dvůr
   (Věc C-221/14 P)
   2014/C 235/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): H (zástupce: S. Sagias, Δικηγόρος)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit napadené usnesení;

               —

               vrátit věc Tribunálu, aby věc projednal v prvním stupni, nebo nebude-li věc vrácena Tribunálu, zcela vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení v prvním stupni i tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel tři důvody ve vztahu k usnesení Tribunálu ze dne 27. února 2014.
   V prvním důvodu kasačního opravného prostředku má navrhovatel nejprve za to, že Tribunál nesprávně vyložil článek 263 SFEU, články 90 a 91 služebního řádu úředníků (1) a články 2 a 35 společných pravidel týkajících se nemocenského pojištění úředníků Evropských společenství. Zaprvé se navrhovatel domnívá, že napadené usnesení je stiženo nesprávným právním posouzením, jelikož Tribunál rozhodl, že na žaloby bývalých členů Soudního dvora proti aktům nepříznivě zasahujícím do jejich právního postavení v oblasti krytí SSNP se vztahuje pouze článek 263 SFEU a musí být podány ve lhůtě dvou měsíců stanovené v tomto ustanovení. Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků se na členy a bývalé členy Soudního dvora nevztahuje.
   Dále ve druhém důvodu kasačního opravného prostředku je navrhovatel toho názoru, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl uplatnit judikaturu týkající se omluvitelného omylu.
   Konečně ve třetím důvodu kasačního opravného prostředku má navrhovatel za to, že použití článku 111 jednacího řádu Tribunálu je stiženo nesprávným právním posouzením a procesním pochybením. Navrhovatel totiž zpochybňuje skutečnost, že žaloba podaná k Tribunálu byla kvalifikována jako „zjevně“ nepřípustná, což mu zabránilo, aby se vyjádřil k uvedenému důvodu nepřípustnosti. Tribunál rovněž porušil právo navrhovatele na spravedlivý proces, jeho právo na obhajobu a zejména právo být vyslechnut, jakož i právo na účinný procesní prostředek, a to v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


title: Věc T-416/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2013 — Biotronik SE v. OHIM — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARDIO MANAGER — Starší národní slovní ochranná známka CardioMessenger — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2013 — Biotronik SE v. OHIM — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)
   (Věc T-416/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARDIO MANAGER - Starší národní slovní ochranná známka CardioMessenger - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 359/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biotronik SE & Co. KG (Berlín, Německo) (zástupci: A. Reich, S. Pietzcker a R. Jacobs, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda (Sao Paulo, Brazílie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2011 (věc R 1156/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Biotronik SE & Co. KG a Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Biotronik SE & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


title: Věc F-107/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. října 2014 – de Brito Sequeira Carvalho v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Úředník v důchodu — Disciplinární řízení — Disciplinární opatření — Pozastavení vyplácení starobního důchodu — Výslech svědka svědčícího v neprospěch, prováděný disciplinární komisí — Nevyslechnutí dotyčného úředníka — Nedodržení práva být vyslechnut“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/52

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. října 2014 – de Brito Sequeira Carvalho v. Komise
   (Věc F-107/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Úředník v důchodu - Disciplinární řízení - Disciplinární opatření - Pozastavení vyplácení starobního důchodu - Výslech svědka svědčícího v neprospěch, prováděný disciplinární komisí - Nevyslechnutí dotyčného úředníka - Nedodržení práva být vyslechnut“)
   2014/C 421/73
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José Antonio de Brito Sequeira Carvalho (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: É. Boigelot a R. Murru, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Ehrbar, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobci ukládá disciplinární opatření na základě čl. 9 odst. 2 přílohy IX služebního řádu, a návrhy na náhradu údajně způsobené nemajetkové újmy a na náhradu částek, jejichž vyplacení bylo pozastaveno.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 14. března 2013, kterým se J. A. de Brito Sequeira Carvalhovi z disciplinárních důvodů pozastavuje vyplácení jedné třetiny čisté měsíční výše jeho důchodu po dobu dvou let, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil J. A. de Brito Sequeira Carvalho.

      (1)  Úř. věst. C 24, 25.1.2014, s. 41.


title: Věc C-334/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2011 společností Lancôme parfums et beauté & Cie proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. dubna 2011 ve věci T-466/08: Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Focus Magazin Verlag GmbH

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2011 společností Lancôme parfums et beauté & Cie proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 14. dubna 2011 ve věci T-466/08: Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Focus Magazin Verlag GmbH
   (Věc C-334/11 P)
   2011/C 282/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lancôme parfums et beauté & Cie (zástupci: A. von Mühlendahl, J. Pagenberg, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Focus Magazin Verlag GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl následovně:

               —

               rozsudek Tribunálu ze dne 14. dubna 2011 ve věci T-466/08 a rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu ze dne 29. července 2008 ve věci R 1796/2007-1 se zrušují;

               —

               náklady řízení před odvolacím senátem Úřadu, Tribunálem a Soudním dvorem ponese Úřad a vedlejší účastník řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen, neboť Tribunál porušil čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení o ochranné známce Společenství a dopustil se nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že lhůta pěti let od zápisu, během níž musí být starší německá ochranná známka FOCUS, na níž byly založeny námitky proti přihlášce ACNO FOCUS jako ochranné známky Společenství, skutečně užívána, začala v daném případě běžet až od 13. ledna 2004.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nezpochybňuje závěr o nebezpečí záměny. S tímto závěrem sice nesouhlasí, má však za to, že se Tribunál nedopustil nesprávného právního posouzení.


title: Věc C-96/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Nîmes (Francie) dne 28. února 2014 – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurance SA

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Nîmes (Francie) dne 28. února 2014 – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurance SA
   (Věc C-96/14)
   2014/C 142/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Nîmes

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Jean-Claude Van Hove

      Žalovaná: CNP Assurance SA

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (1) vykládán v tom smyslu, že se v tomto ustanovení uvedený pojem „klauzule týkající se definice hlavního předmětu smlouvy“ vztahuje na klauzuli obsaženou v pojistné smlouvě, na základě které se hradí splátky úvěru věřiteli v případě úplné pracovní neschopnosti dlužníka, jestliže tato klauzule upírá nárok na pojistné plnění pojištěnému v případě, že je uznán schopným výkonu nevýdělečné činnosti?

      (1)  Úř. věst. C 95, s. 29.


title: Věc C-588/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2013 Telefónica S.A. proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. září 2013 ve věci T-430/11, Telefónica v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. listopadu 2013 Telefónica S.A. proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. září 2013 ve věci T-430/11, Telefónica v. Komise
   (Věc C-588/13 P)
   2014/C 24/18
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica S.A. (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               konstatoval, že žaloba na neplatnost podaná ve věci T-430/11 je přípustná, a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených v rámci řízení o přípustnosti v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se při výkladu čl. 263 čtvrtého pododstavce in fine SFEU dopustil nesprávného právního posouzení. Tribunál se nesprávného právního posouzení dopustil svým závěrem, že rozhodnutí v oblasti režimů státních podpor, jakým je i napadené rozhodnutí, vyžadují přijetí prováděcích opatření ve smyslu nového ustanovení Smlouvy.

               2)

               Tribunál při výkladu judikatury týkající se pojmu „skutečný příjemce“ pro účely přezkumu přípustnosti žalob proti rozhodnutím prohlašujícím protiprávnost a neslučitelnost režimů podpor porušil unijní právo. Konkrétně:

                           —

                           Tribunál nesprávně vyložil judikaturu týkající se pojmu „skutečný příjemce“ a při jejím uplatnění na operace, které žalobkyně uskutečnila po 21. prosinci 2007, zkreslil skutkové okolnosti;

                           —

                           Tribunál se dále při výkladu judikaturou zavedeného pojmu „skutečný příjemce“ dopustil v souvislosti operacemi uskutečněnými před 21. prosincem 2007 i nesprávného právního posouzení.

               3)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť přijal rozhodnutí, které je v rozporu s právem na účinnou soudní ochranu. Napadené usnesení vychází z ryze teoretického pojetí tohoto práva, které navrhovatelce brání v možnosti řádně a bez nutnosti porušovat právo zpochybnit napadené rozhodnutí v řízení o předběžné otázce.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve věci T-334/01, MFE Marienfelde GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Starší slovní ochranná známka HIPPOVIT — Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPOVITON — Řádné užívání starší ochranné známky — Čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 — Právo být vyslechnut)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/16

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. července 2004
   ve věci T-334/01, MFE Marienfelde GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší slovní ochranná známka HIPPOVIT - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPOVITON - Řádné užívání starší ochranné známky - Čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut)
   (2004/C 239/33)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-334/01, MFE Marienfelde GmbH, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená S. Rojahnem a S. Freytagem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: E. Joly a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM vystupujícím jako vedlejší účastník v řízení před Soudem byl Vétoquinol AG, dříve Chassot AG, se sídlem v Bernu (Švýcarsko), zastoupená A. Kockläunerem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2001 (věc R 578/2000-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi MFE Marienfelde GmbH a Vétoquinol AG, Soud (druhý senát), ve složení N.J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A.W.H. Meij, soudci, tajemník: D. Christensen, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. září 2001 (věc R 578/2000-4) se zrušuje.

               2.

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3.

               OHIM ponese své náklady a též náklady vynaložené žalobkyní.

               4.

               Vedlejší účastník ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 68, 16.3.2002.