title: Spojené věci C-430/08 a C-431/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Edinburgh a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Spojené království) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs ( Nařízení (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství — Články 78 a 203 — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Článek 865 — Režim aktivního zušlechťovacího styku — Nesprávný kód celního režimu — Vznik celního dluhu — Přezkum celního prohlášení )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/11

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Edinburgh a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Spojené království) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Spojené věci C-430/08 a C-431/08) (1)

   („Nařízení (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství - Články 78 a 203 - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 865 - Režim aktivního zušlechťovacího styku - Nesprávný kód celního režimu - Vznik celního dluhu - Přezkum celního prohlášení“)
   2010/C 63/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   VAT and Duties Tribunal, Edinburgh a VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Spojené království

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08), Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předmět věci

   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Edinburgh Tribunal Centre, VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Výklad článků 78, 203 a 239 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Výklad článku 865 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Zboží dovezené do Evropského společenství na základě aktivního zušlechťovacího styku — Chybné použití nesprávného kódu celního režimu (KCR) v prohlášeních předložených při zpětném vývozu zboží ze Společenství, jímž byl jeho vývoz označen za „trvalý vývoz“, a nikoli za „zpětný vývoz“ — Možnost dodatečného přezkoumání prohlášení za účelem opravy KCR a nápravy situace

      Výrok

               1)

               Na základě skutečnosti, že ve vývozních prohlášeních dotčených v původních řízeních byl uveden kód celního režimu 10 00 označující vývoz zboží Společenství, namísto kódu 31 51, který je relevantní pro zboží, na které se vztahuje podmíněné osvobození od cla na základě režimu aktivního zušlechťovacího styku, vzniká celní dluh podle čl. 203 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, a čl. 865 prvního pododstavce nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1677/98 ze dne 29. července 1998.

               2)

               Článek 78 nařízení č. 2913/92 umožňuje přezkoumat vývozní prohlášení týkající se zboží za účelem opravy kódu celního režimu, který mu byl udělen deklarantem a celní orgány jsou povinny jednak přezkoumat, zda předpisy upravující daný celní režim byly použity na základě nesprávných nebo neúplných údajů a zda cíle režimu aktivního zušlechťovacího styku nebyly ohroženy, zejména v rozsahu, v němž zboží, na které se vztahuje uvedený celní režim, bylo skutečně zpětně vyvezeno, a jednak případně přijmout opatření nezbytná k nápravě, přičemž vezmou v úvahu nové skutečnosti, které mají k dispozici.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc T-139/07: Žaloba podaná dne 2. května 2007 – Pioneer Hi-Bred International Inc. v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/28

         Žaloba podaná dne 2. května 2007 – Pioneer Hi-Bred International Inc. v. Komise
   (Věc T-139/07)
   (2007/C 155/53)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, USA) (zástupce: J. Temple Lang, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Komise nerespektovala článek 18 směrnice 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí tím, že nepředala Vědeckému výboru návrh opatření přijímaných podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tvrdí, v souladu s článkem 232 ES, že Komise v rozporu s článkem 18 směrnice 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (1) nezajistila přijetí rozhodnutí týkajícího se oznámení žadatele pro uvedení geneticky modifikované kukuřice odolné vůči hmyzu 1507 na trh.
   Žalobkyně uplatňuje, že podle postupu stanoveného směrnicí musí Komise zajistit přijetí rozhodnutí týkajícího se oznámení a jeho zveřejnění ve lhůtě stanovené směrnicí. Žalobkyně mimoto tvrdí, že Komise tím, že nepředala Vědeckému výboru návrh opatření, které je třeba přijmout, porušila svoji povinnost zajistit přijetí tohoto rozhodnutí, ačkoliv všechny požadavky stanovené směrnicí ve vztahu k žadateli a k ostatním účastníkům byly splněny v souladu se směrnicí.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise měla přijmout stanovisko podle článku 232 ES, ale neučinila tak. Podle žalobkyně to mělo nepříznivé následky na její právní situaci.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. 2001 L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).


title: Věc T-104/17: Žaloba podaná dne 15. února 2017 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/23

         Žaloba podaná dne 15. února 2017 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo)
   (Věc T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Olsen a P. Andreottola, Solicitors a G. Tritton, Barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apo International Co. Ltd (Taipei City, Taiwan)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „apo“ – Přihláška č. 11 293 628

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 698/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               vyhověl žalobě žalobkyně směřující proti napadenému rozhodnutí v plném rozsahu

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;

               —

               Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou reformatio in peius;

               —

               Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že podání žaloby podle čl. 8 odst. 4 není opodstatněné.


title: Věc C-289/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 24. července 2009 — Pace plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 24. července 2009 — Pace plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-289/09)
   2009/C 256/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Pace plc

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

               1)

               Má být set-top box s komunikační funkcí (STB) a s pevným diskem (HDD) zařazen do podpoložky kombinované nomenklatury (KN) 8528 71 13, jak stanoví nařízení Komise č. 1549/2006 (1) a nařízení Komise č. 1214/2007 (2), kterým se mění příloha I nařízení Rady č. 2658/87, bez ohledu na vysvětlivky ke KN, které Komise přijala dne 7. května 2008 (2008/C 113/03), týkající se podpoložky 8521 90 00 a podpoložky 8528 71 13?

               2)

               V případě, že zařízení STB s HDD, jehož specifikace odpovídají STB-HDD, mělo být zařazeno do podpoložky KN 8521 90 00, bylo by použití nenulové celní sazby podle práva Společenství protiprávní v důsledku porušení povinností Společenství vyplývajících z Dohody o obchodu s produkty informačních technologií a čl. II:1 písm. b) Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, nebo je se zařazením do čísla 8521 spojen závěr, že dotčený výrobek nespadá do oblasti působnosti relevantní části ITA?

               3)

               Mají být čl. 12 odst. 5 písm. a) první odrážka vykládán v tom smyslu, že BTI ze dne 8. dubna 2005, které se dovolává Pace plc, přestala být automaticky platná po 31. prosinci 2006, protože již nebyla v souladu s nařízením Komise 1549/2006. Zejména, má být čl. 12 odst. 5 písm. a) první odrážka vykládán v tom smyslu, že na nařízení Komise 1549/2006 se nevztahuje koncepce „nařízení“, pro účely tohoto článku, a to buď proto, že se jedná o roční aktualizaci KN, nebo proto, že se nejedná o zvláštní nařízení o sazebním zařazení?

               4)

               Mají být ustanovení čl. 12 odst. 6 celního kodexu chápana v tom smyslu, že při přijímání roční aktualizace KN, která neobsahuje ustanovení potvrzující délku přechodného období pro držitele BTI, nemají tito držitelé na přechodné období nárok, nebo by podle zásady legitimního očekávání měli mít nárok na přechodné období v délce šesti měsíců, obvyklé v případě nařízení Komise o sazebním zařazení?

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Úř. věst. L 301, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Úř. věst. L 286, s. 1.


title: Věc C-41/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal de première instance v Lutychu (Belgie) ze dne 24. ledna 2005 ve věci Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal de première instance v Lutychu (Belgie) ze dne 24. ledna 2005 ve věci Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège
   (Věc C-41/05)
   (2005/C 93/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Tribunal de première instance (soud prvního stupně) v Lutychu (Belgie) ze dne 24. ledna 2005 ve věci Air Liquide Industries Belgium SA proti Province de Liège, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 3. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal de première instance v Lutychu (Belgie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být osvobození od komunální daně z motorové síly přiznané pouze motorům používaným ve stanicích přírodního zemního plynu, s výjimkou motorů používaných pro další průmyslové plyny, považováno za státní podporu ve smyslu článku 87 konsolidovaného znění Smlouvy o založení Evropského společenství?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předcházející otázku, musí vnitrostátní soud, kterému je předložena žaloba poplatníkem, kterému nebylo přiznáno osvobození od komunální daně z motorové síly, uložit veřejnému orgánu, který tuto daň vybral, aby ji vrátil poplatníkovi, pokud konstatuje, že ať právně nebo skutkově není možné, aby veřejný orgán, který vybral tuto daň, ji vymáhal na poplatníkovi, kterému bylo přiznáno osvobození od daně z motorové síly?

               3)

               Musí být daň z motorové síly týkající se motorů používaných pro dopravu průmyslového plynu prováděnou potrubím pod vysokým tlakem vyžadující zavedení kompresních stanic považována za poplatek s rovnocenným účinkem podle článku 25 a následujících článků konsolidovaného znění Smlouvy, když se jeví, že je ve skutečnosti vybírána krajem nebo obcí při dopravě průmyslového plynu za jejich územní hranice, zatímco doprava přírodního zemního plynu je za stejných podmínek osvobozena od takovéto daně?

               4)

               Musí být daň z motorové síly týkající se motorů používaných pro dopravu průmyslového plynu prováděnou potrubím pod vysokým tlakem vyžadující zavedení kompresních stanic považována za opatření vnitrostátního zdanění zakázaného článkem 90 a následujícími články Smlouvy, když se jeví, že je od této daně osvobozena doprava přírodního zemního plynu?

               5)

               V případě, že předcházející otázky budou zodpovězeny kladně, je podložené, aby se poplatník, který zaplatil daň z motorové síly, domáhal vrácení této daně ode dne 16. července 1992, data vyhlášení rozsudku Legros a další?


title: Věc T-25/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2010 — Katjes Fassin v. OHMI (Yoghurt Gums)

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2010 — Katjes Fassin v. OHMI (Yoghurt Gums)
   (Věc T-25/08) (1)

   ()
   2011/C 13/67
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc T-263/06: Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Řecká republika v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/41

         Žaloba podaná dne 25. září 2006 – Řecká republika v. Komise
   (Věc T-263/06)
   (2006/C 281/72)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, G. Kanellopoulos)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 27. července 2006, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), oznámené pod číslem K(2006) 3331 konečné a zveřejněné pod číslem 2006/554/ES (1);

               —

               podpůrně změnit ho tak, jak je podrobněji uvedeno níže;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím Komise při schvalování účetní závěrky ve smyslu nařízení (ES) č. 729/70 (2) vyloučila z financování Společenství mimo jiné některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v oblasti opatření souvisejících s rozvojem venkova v rámci záruční sekce EZOZF.
   Žalobkyně jako hlavní důvod zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 3331 konečné uplatňuje porušení základních formálních náležitostí postupu schválení účetní závěrky stanovených v čl. 8 odst. 1 třetím pododstavci písm. a) nařízení č. 1663/95 (3). Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise opomněla vést dialog s řeckými orgány ve věci posouzení závažnosti porušení, která jsou jí přičítána, jakož i ve věci finanční ztráty, která vznikla Evropskému společenství; podpůrně uplatňuje nedostatek pravomoci ratione temporis Komise k uložení sporných finančních oprav.

      (1)  Úř. věst. L 218, 9.8.2006, s. 12.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 13) (neoficiální překlad).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, 8.7.1995, s. 6; Zvl. vyd. 03/18, s. 31).


title: Věc C-290/16: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V „Řízení o předběžné otázce — Doprava — Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Unii — Nařízení (ES) č. 1008/2008 — Ustanovení o stanovování cen — Článek 22 odst. 1 — Článek 23 odst. 1 — Informace vyžadované při oznamování cen nabízených veřejnosti — Povinnost uvést skutečnou výši daní, poplatků, přirážek a plateb — Volná tvorba cen — Účtování poplatku za zpracování v případě zrušení rezervace letu cestujícím nebo v případě nenastoupení na palubu — Ochrana spotřebitele“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V
   (Věc C-290/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Doprava - Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Unii - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Ustanovení o stanovování cen - Článek 22 odst. 1 - Článek 23 odst. 1 - Informace vyžadované při oznamování cen nabízených veřejnosti - Povinnost uvést skutečnou výši daní, poplatků, přirážek a plateb - Volná tvorba cen - Účtování poplatku za zpracování v případě zrušení rezervace letu cestujícím nebo v případě nenastoupení na palubu - Ochrana spotřebitele“)
   (2017/C 283/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V

      Výrok

               1)

               Článek 23 odst. 1 třetí věta nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že letečtí dopravci musí při zveřejnění svých leteckých tarifů samostatně uvést částky, které mají zákazníci zaplatit z titulu daní, letištních poplatků, jakož i dalších poplatků, přirážek a plateb, které jsou uvedeny v čl. 23 odst. 1 třetí větě písm. b) až d) tohoto nařízení, a nemohou proto tyto položky, ani částečně, zahrnout do leteckého tarifu uvedeného v čl. 23 odst. 1 třetí větě písm. a) tohoto nařízení.

               2)

               Článek 22 odst. 1 nařízení č. 1008/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby použití vnitrostátní právní úpravy, kterou se provádí směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách, mohlo vést k tomu, že bude za neplatné prohlášeno ujednání, které je uvedeno ve všeobecných obchodních podmínkách a které umožňuje účtovat samostatné paušální poplatky za zpracování zákazníkům, kteří nenastoupili na let nebo zrušili svoji rezervaci.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19. 9. 2016.


title: Věc C-191/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2013 Confindustria Venezia, dříve Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a další proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-273/00, Unindustria a další v. Evropská komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2013 Confindustria Venezia, dříve Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a další proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-273/00, Unindustria a další v. Evropská komise
   (Věc C-191/13 P)
   2013/C 207/13
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Confindustria Venezia, dříve Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a další (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Italská republika

      Návrhová žádání

               —

               zrušit anebo změnit usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydané ve věci T-273/00 a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé namítají nesprávná právní posouzení při použití zásad zakotvených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato di Venezia vuole vivere“, pokud jde o povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor a rozložení důkazního břemene v případě podmínek stanovených v čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Tribunál v napadeném usnesení nerozhodl v souladu s rozhodnutím Soudního dvora, k němuž dospěl v rozsudku ze dne 9. června 2011, „Comitato di Venezia vuole vivere“, tedy že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. Přestože napadené rozhodnutí neobsahuje všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nekonstatoval žádné nedostatky v metodě použité Komisí ve sporném rozhodnutí, a tudíž se dopustil nesprávného právního posouzení.
   Na základě zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ přísluší v rámci vymáhání podpory členskému státu — a tedy nikoliv jednotlivému příjemci — v každém jednotlivém případě prokázat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise v napadeném rozhodnutí neupřesnila „způsoby“ takového ověření. Vzhledem k tomu, že Italská republika neměla v rámci vymáhání podpory k dispozici základní prvky za účelem prokázání, zda poskytnuté výhody představují státní podpory ve prospěch příjemců, rozhodla proto zákonem č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (čl. 1 odst. 351 a násl.) o přenesení důkazního břemene v rozporu s judikaturou Společenství. Podle italské právní úpravy nepřísluší státu, nýbrž jednotlivým podnikům, které jsou příjemci podpor poskytnutých ve formě úlevy, aby prokázaly, že dané výhody nenarušují hospodářskou soutěž nebo neovlivňují obchod mezi členskými státy. Při neexistenci takového důkazu platí domněnka, že poskytnutá výhoda mohla narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. To je zjevně v rozporu se zásadami vytýčenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Věc C-69/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 10. února 2014 – Dragoș Constantin Târșia v. Rumunský stát, prostřednictvím Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Inmatriculare a Autovehiculelor

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 10. února 2014 – Dragoș Constantin Târșia v. Rumunský stát, prostřednictvím Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Inmatriculare a Autovehiculelor
   (Věc C-69/14)
   2014/C 142/20
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dragoș Constantin Târșia

      Žalovaný: Rumunský stát, prostřednictvím Ministerul Finanțelor și Economiei, Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Inmatriculare a Autovehiculelor

      Předběžná otázka

   Mohou se články 17, 20, 21 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, článek 6 Smlouvy o Evropské unii, článek 110 Smlouvy o fungování Evropské unie, zásada právní jistoty zakotvená [unijním] právem a judikaturou Soudního dvora vykládat tak, že brání takovým právním ustanovením, jako je čl. 21 odst. 2 zákona č. 554/2004, který stanoví možnost obnovy řízení v případě vnitrostátních soudních rozhodnutí, pokud došlo k porušení zásady přednosti [unijního] práva, výlučně v rámci sporných správních řízení a který neumožňuje obnovu řízení v případě vnitrostátních soudních rozhodnutí vynesených v rámci jiných než sporných správních řízení (občanskoprávní a trestní oblast), pokud došlo k porušení téže zásady přednosti [unijního] práva v těchto rozhodnutích?


title: Věc F-53/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 5. května 2010 — Bouillez a další v. Rada ( „Veřejná služba — Úředníci — Povyšování — Hodnocený rok 2007 — Právní zájem na podání žaloby — Rozhodnutí o povýšení — Seznam povýšených úředníků — Srovnání zásluh — Kritérium úrovně vykonávaných úkolů — Návrh na zrušení rozhodnutí o povýšení — Vyváženost zájmů“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/56

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 5. května 2010 — Bouillez a další v. Rada
   (Věc F-53/08) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Hodnocený rok 2007 - Právní zájem na podání žaloby - Rozhodnutí o povýšení - Seznam povýšených úředníků - Srovnání zásluh - Kritérium úrovně vykonávaných úkolů - Návrh na zrušení rozhodnutí o povýšení - Vyváženost zájmů)
   2010/C 234/102
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Vedlejší účastnice: Eliza Niniou (Schaerbeek, Belgie) a Maria-Béatrice Postiglione Branco (Kraainem, Belgie), (zástupci: původně T. Bontinck a S. Woog, poté T. Bontinck a S. Greco, advokáti)
   a
   Maria De Jesus Cabrita a Marie-France Liegard, úřednice Rady Evropské unie, (Brusel, Belgie), (zástupci: původně N. Lhoëst, poté N. Lhoëst a L. Delhaye, advokáti)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 za hodnocený rok 2007

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterými Rada Evropské unie odmítla povýšit V. Bouilleze, K. Van Neyghema a I. Wagner-Leclercq do platové třídy AST 7 z titulu hodnoceného roku 2007, se zrušují.

               2)

               Zbývající část návrhových žádání V. Bouilleze, K. Van Neyghema a I. Wagner-Leclercq se zamítá.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Vedlejší účastníce ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 35.


title: Věc T-128/12: Žaloba podaná dne 21. března 2012 — HTTS v. Rada

text:
               2.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 157/8

         Žaloba podaná dne 21. března 2012 — HTTS v. Rada
   (Věc T-128/12)
   2012/C 157/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Německo) (zástupce: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1), a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2), v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení a zejména výdajů žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Porušení práva žalobkyně se v řízení účinně bránit

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Rada porušila její právo na účinnou právní ochranu a zejména požadavek odůvodnění tím, že neposkytl dostatečné důvody pro zařazení žalobkyně na seznamy osob, subjektů a orgánů, které podle článků 19 a20 rozhodnutí 2010/413/SZBP (3) a podle článku 16 nařízení (EU) č. 961/2010 (4) podléhají omezujícím opatřením.

                           —

                           Dále se Rada odmítla zabývat příslušnou žádostí žalobkyně, aby přezkoumala své rozhodnutí o opětovné zařazení žalobkyně na sankční seznamy.

                           —

                           Nadto Rada porušila právo žalobkyně na spravedlivý proces tím, že neposkytla žalobkyni možnost, aby se k opětovnému zařazení na sankční seznamy předem vyjádřila a podnítila Radu k přezkumu tohoto rozhodnutí.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Neexistence právního základu pro napadené nařízení
               Podle žalobkyně postrádá napadené prováděcí nařízení právní základ již proto, že nařízení č. 961/2010 bylo zrušeno rozsudkem Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 ve věci T-562/10 v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně; i když byly účinky nařízení č. 961/2010 zachovány po dobu dvou měsíců, nemůže toto nařízení ve vztahu k žalobkyni představovat účinný právní základ pro vydání prováděcího nařízení.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení článku 266 SFEU
               Žalobkyně dále tvrdí, že Rada nepřijala žádná opatření k provedení rozsudku Tribunálu ve věci T-562/10 ze dne 7. prosince 2011, ale namísto toho navzdory rozsudku Tribunálu opětovně žalobkyni zařadil na sankční seznamy.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Neexistence právního základu pro zařazení žalobkyně na sankční seznamy
               K tomu žalobkyně uvádí, že důvody uvedené Radou pro zařazení žalobkyně na sankční seznamy jsou v mnohém nesprávné a nemohou odůvodnit zařazení žalobkyně na sankční seznamy.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení základního práva žalobkyně na respektování vlastnictví
               Opětovné zařazení žalobkyně na sankční seznamy představuje neodůvodněný zásah do základního práva na vlastnictví, jelikož žalobkyně nemůže na základě nedostatečného odůvodnění uvedeného Radou přezkoumat důvody, které vedly k jejímu zařazení na sankční seznamy. Opětovné zařazení žalobkyně na sankční seznamy se navíc zakládá na zjevně nesprávném posouzení její situace a jejích činností Radou, a je nadto neproporcionální.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, 24.1.2012, s. 22; oprava v Úř. věst. L 31, 3.2.2012, s. 7).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, 24.1.2012, s. 1; oprava v Úř. věst. L 31, 3.2.2012, s. 7).

      (3)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, 27.7.2010, s. 39; oprava v Úř. věst. L 197, 29.7.2010, s. 19, a Úř. věst. L 265, 8.10.2010, s. 18).

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, 27.10.2010, s. 1).


title: Věc C-369/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/23

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-369/08)
   (2008/C 285/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že bod 2.1 přílohy VIIIb k Straßenverkehrszulassungsordnung (pravidla pro registraci k silničnímu provozu) je v rozporu s článkem 43 ES ve spojení s článkem 48 ES;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podle čl. 43 odst. 1 ES jsou zakázány právní úpravy, které omezují svobodu usazování státních příslušníků jednoho členského státu na území jiného členského státu. Z článku 48 ES vyplývá, že ustanovení Smlouvy o svobodě usazování pro společnosti, které mají své sídlo, svou ústřední správu nebo hlavní provozovnu uvnitř Společenství jsou postaveny na roveň těm, které platí pro fyzické osoby, které jsou státními příslušníky členských států. Ustanovení o rovném zacházení zakazují nejen zjevnou diskriminaci na základě státní příslušnosti, nebo u společností na základě jejich sídla, nýbrž i všechny skryté formy diskriminace, které by prostřednictvím uplatnění jiných rozlišovacích znaků skutečně vedly ke stejnému výsledku.
   Podle bodu 2.1 přílohy VIIIb německých Straßenverkehrszulassungsordnung může být kontrolní organizace pro provádění technických prohlídek, resp. bezpečnostních zkoušek a schvalování motorových vozidel v Německu uznána pouze tehdy, pokud je tvořena a provozována minimálně 60 na celý úvazek samostatně výdělečně činnými znalci motorových vozidel, přičemž minimálně tolik zkušebních inženýrů této organizace musí mít své sídlo na území pro které se uznání vydává, aby tak na 100 000 zde zaregistrovaných motorových vozidel a přívěsů připadal vždy jeden, maximálně ale jen 30 zkušebních inženýrů.
   Podle názoru Komise se u tohoto požadavku jedná o nepřípustné omezení svobody usazování, které není slučitelné s článkem 43 ES, případně ve spojení s článkem 48 ES. Požadavek, že organizace bude tvořena pouze z minimálního počtu na celý úvazek samostatně výdělečně činných znalců představuje kvalitativní omezení, protože podnikům, které by chtěly vykonávat předmětnou činnost, je vnucena určitá struktura. Tento požadavek zejména znamená vyloučení závisle činných osob, které nemohou být členy takovéto kontrolní organizace. Sporné ustanovení krom toho představuje také kvantitativní omezení, protože pro tyto kontrolní organizace stanoví minimální počet členů. Tyto požadavky kladené na uznání znemožňují každému jinému hospodářskému subjektu řádně usazenému v jiném členském státu, který má jinou právní formu nebo vnitřní strukturu, nabízet v Německu služby technické kontroly. Požadavek, že na území, pro které se uznání vydává, musí mít sídlo tolik zkušebních inženýrů, aby na 100 000 zde registrovaných motorových vozidel a přívěsů připadal vždy alespoň jeden zkušební inženýr konečně v této souvislosti představuje omezení, které je v rozporu s článkem 43 ES (ve spojení s článkem 48 ES), protože toto kritérium znevýhodňuje především právnické osoby, které již jsou usazeny v jiných členských státech a jejichž zkušební inženýři nutně nemají své sídlo na území, pro které se povolení vydává.
   V projednávaném případě není relevantní ani článek 45 ES, ani článek 46 ES.
   Podle článku 46 ES se ustanovení Smlouvy o svobodě usazování nevztahují na činnosti, které jsou v členském státě trvale nebo příležitostně spjaty s výkonem veřejné moci. Z ustálené judikatury vyplývající kritéria pro bezprostřední a zvláštní výkon veřejné moci u činností kontrolních organizací, zejména při provádění technických kontrol, však neexistují. Ani skutečnost, že kontrolní organizace rozhodují o udělení nebo odebrání zkušebních plaket, ani státní dohled nad těmito organizacemi nedokazuje jejich úkoly veřejné moci. Zaprvé, konečné rozhodnutí o odmítnutí vydání zkušební plakety může být učiněno výlučně příslušným místem (to znamená registračním orgánem) příslušné spolkové země a ne kontrolní organizací. Naopak vůči registračnímu orgánů mají kontrolní organizace pomocnou a přípravnou roli. Zadruhé, ze skutečnosti, že stát nad určitými institucemi vykonává dohled nemůže být vyvozeno, že všechny činnosti, které vykonávají instituce na které je takovýmto způsobem dohlíženo, jsou spojeny s výkonem veřejné moci. I pro případ, že by jednotlivé činnosti kontrolní organizace měly být považovány za výkon veřejné moci, šlo by vyloučení technické kontroly vozidel z použití svobody usazování příliš daleko a nad rámec účelu výjimky, která je stanovena v článku 45 ES. Kontrola vozidel je čistě technický úkol, který sice má veřejnoprávní důsledky, nemůže být ale považována za přímý výkon veřejné moci.
   Pokud jde o článek 46 ES, který stanoví možnost odůvodnit nerovné zacházení z důvodu veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a ochrany zdraví, musí pro uplatnění tohoto důvodu podle judikatury Soudního dvora existovat skutečné a dostatečně závažné ohrožení, týkající se některého z uvedených základních zájmů. Vzhledem k tomu, že německé orgány takovéto ohrožení nedoložily, nejsou splněny předpoklady pro uplatnění ustanovení o výjimce podle článku 46 ES. Komise je přesvědčena o tom, že cíle, který je sledován spornými opatřeními, totiž zachování bezpečnosti provozu, je možno dosáhnout i méně restriktivními opatřeními, jako například přiměřeným kontrolním systémem pro všechny zkušební inženýry a kontrolní organizace v Německu.


title: Věc C-409/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 22. července 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton v. Maria-Eleni Kalliri

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 22. července 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton v. Maria-Eleni Kalliri
   (Věc C-409/16)
   (2016/C 392/08)
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton

      Odpůrkyně: Maria-Eleni Kalliri

      Předběžná otázka

   Je čl. 1 odst. 1 nařízení prezidenta republiky 90/2003, který změnil čl. 2 odst. 1 nařízení prezidenta republiky 4/1995 a na základě kterého civilní uchazeči o školy pro důstojníky a policisty policejní akademie, musí kromě jiných požadavků „mít postavu (muži a ženy) vysokou alespoň 1 metr a 70 centimetrů“, v souladu s ustanoveními směrnic 76/207/EHS (1), 2002/73/ES (2) a 2006/54/ES (3), které zakazují jakoukoli nepřímou diskriminaci na základě pohlaví pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky ve veřejném sektoru (ledaže je takové faktické rozdílné zacházení způsobeno objektivně odůvodněnými faktory, které se netýkají jakékoliv diskriminace na základě pohlaví, a nepřesahuje to, co je přiměřené a nezbytné k dosažení cíle sledovaného opatřením)?

      (1)  Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40)

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, s. 15)

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23)


title: Věc F-141/12: Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — ZZ v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/76

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-141/12)
   2013/C 26/160
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EPSO nezahrnout žalobce do seznamu osob, které uspěli při zkouškách po ukončení vzdělání, které patří do rámce certifikačního postupu, jakož i žádost o náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               zrušit napadený akt;

               —

               uložit Komisi, aby zaplatila žalobci 10 000 euro jako náhradu utrpěné újmy;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-38/05: Žaloba podaná dne 22. ledna 2005 Agroexpansión, S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/43

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2005 Agroexpansión, S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-38/05)
   (2005/C 82/76)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Agroexpansión, S.A., se sídlem v Madridu (Španělsko), zastoupenou Jaimem Folguerou Crespem a Patricia Vidal Martínez, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               prohlásil částečnou neplatnost článku 3 rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004, a snížil výši pokuty uložené Agroexpansión;

               2.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí, které je předmětem tohoto řízení je stejné jako rozhodnutí dotčené ve věci T-24/05 Standard Comercial a další v. Komise (1).
   Žalobní důvody dovolávané žalobkyní jsou obdobné jako žalobní důvody dovolávané ve výše uvedené věci (porušení zásady rovného zacházení a porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003).
   Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise nesprávně zohlednila uváděný obrat skupiny podniků, v jejichž čele stojí DIMON INC. pro určení výše pokuty uložené žalobkyni. Kromě toho je AGREXPANSION členem této skupiny teprve od listopadu 1997.
   Komise kromě toho nepovažovala za polehčující okolnost skutečnost, že žalobkyně ukončila svou účast na činnostech skupiny, jakmile se dozvěděla o vyšetřovacích opatřeních Komise.

      (1)  Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství.


title: Věc T-229/05: Žaloba podaná dne 15. června 2005 AEPI A.E. proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/29

         Žaloba podaná dne 15. června 2005 AEPI A.E. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-229/05)
   (2005/C 205/53)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Elliniki Etareia pros Prostasian tis Pnefmatikis Idioktisias, společností se sídlem v Marousi Attikis (Řecko), zastoupenou advokátem Th. Asprogerakas-Grivasem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené opatření Evropské komise jakožto protiprávní a určil, že postup společností pro práva související s autorskými právy, dotčených stížností, je v rozporu s právem Společenství,

               —

               v celém rozsahu vyhověl stížnosti s číslem jednacím 2001/4373,56(2001)A/3603/2 zamítnuté napadeným opatřením,

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení a zaplacení odměny jejího advokáta

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, která je společností kolektivní správy práv k hudebnímu duševnímu vlastnictví v Řecku, podala u Evropské komise stížnost, kterou uplatnila, že společnosti ERATO, APOLLON a GRAMMO, které jsou pověřeny správou práv souvisejících s autorskými právy zpěváků, hudebníků hrajících na hudební nástroj, nahrávacích společností a výrobců hudebních nosičů, porušily články 81 a 82 ES. Svou stížností uplatnila žalobkyně, že uvedené společnosti, které mají v Řecku monopol na práva související s autorskými právy ve výše označených oblastech, jednáním ve vzájemné shodě stanovily pro práva související s autorskými právy velmi vysoké poplatky, takže mnohé podniky zábavního průmyslu, které tyto částky nemohly zaplatit, přestaly užívat hudbu ve svých provozovnách a tím také ochudily tvůrce hudby, kteří jsou členy žalobkyně, o jejich práva k duševnímu vlastnictví.
   Žalobkyně žádá o zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta její stížnost. Uvádí, že Komise měla neprávem za to, že nehrozí narušení společného trhu, neboť všichni zúčastnění mají své sídlo v Řecku. Podle žalobkyně však pouhá skutečnost, že k porušení soutěžních pravidel dojde pouze uvnitř jednoho členského státu, nepostačuje k tomu, aby bylo považováno za bezvýznamné. Dále uplatňuje žalobkyně, že Komise zanedbala svou povinnost zkoumat veškeré důvody podané stížnosti. Konečně žalobkyně uplatňuje, že uvedená porušení práv jsou způsobilá ohrozit trh mezi státy.


title: Věc T-109/11: Žaloba podaná dne 16. února 2011 — Apollo Tyres v. OHIM — Endurance Technologies (ENDURACE)

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/15

         Žaloba podaná dne 16. února 2011 — Apollo Tyres v. OHIM — Endurance Technologies (ENDURACE)
   (Věc T-109/11)
   2011/C 130/28
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apollo Tyres AG (Baden, Švýcarsko) (zástupce: S. Szilvasi, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, Indie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. listopadu 2010 ve věci R 625/2010-1;

               —

               uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ENDURANCE“ pro výrobky zařazené do třídy 12 a služby zařazené do tříd 35 a 37 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6419824.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 5819149 obrazové ochranné známky „ENDURANCE“ s barevným označením pro výrobky třídy 12.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně a částečné vyhovění návrhu osoby, která podala námitky podle čl. 8 odst. 3 nařízení č. 216/96 (1) a v důsledku toho částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolávací senát měl nesprávně za to, že zde existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 216/96 ze dne 5. února 1996, kterým se stanoví jednací řád odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2082/2004 ze dne 6. prosince 2004


title: Věc T-395/15 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – ECDC v. CJ „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Smlouva na dobu určitou — Ukončení — Narušení vztahu důvěry — Právo být vyslechnut“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – ECDC v. CJ
   (Věc T-395/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Smlouva na dobu určitou - Ukončení - Narušení vztahu důvěry - Právo být vyslechnut“)
   (2016/C 419/53)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)

      Další účastník řízení: CJ (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015, CJ v. ECDC (F-159/12 a F-161/12, EU:F:2015:38) znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropskému centru pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


title: Věc C-99/05: Žaloba podaná dne 24. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/21

         Žaloba podaná dne 24. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
   (Věc C-99/05)
   (2005/C 93/40)
   Jednací jazyk: finština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. února 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Martinem a I. Koskinenem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Finské republice tím, že v autonomní provincii Åland nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2)

               uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 2. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16.


title: Věc C-118/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakousko) — řízení zahájené Robertem Kollerem ( „Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 234 ES — Uznávání diplomů — Směrnice 89/48/EHS — Advokát — Zápis do seznamu profesní komory v jiném členském státě, než ve kterém byl uznán diplom“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakousko) — řízení zahájené Robertem Kollerem
   (Věc C-118/09) (1)

   (Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 234 ES - Uznávání diplomů - Směrnice 89/48/EHS - Advokát - Zápis do seznamu profesní komory v jiném členském státě, než ve kterém byl uznán diplom)
   2011/C 63/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission

      Účastník původního řízení

   Robert Koller

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Výklad směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) — Použitelnost směrnice v případě rakouského státního občana, který byl po uznání jeho rakouského diplomu a doplňujícím vzdělávání na španělské univerzitě kratším než tři roky zapsán do rejstříku profesní komory advokátů ve Španělsku, a který, poté co vykonával své povolání ve Španělsku po dobu tří týdnů, žádá o připuštění ke zkoušce způsobilosti, aby mohl být zapsán do rejstříků profesní komory advokátů v Rakousku na základě dokladu o dosažené kvalifikaci, opravňujícího ho k výkonu povolání, vydaného ve Španělsku

      Výrok

               1)

               Držitel dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného v hostitelském členském státu po ukončení více než tříletého postsekundárního studia, jakož i rovnocenného dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného v jiném členském státě po ukončení doplňujícího méně než tříletého studia, který ho v tomto státě opravňuje k výkonu regulovaného povolání advokáta, které v tomto státě ke dni podání žádosti o připuštění ke zkoušce způsobilosti skutečně vykonával, se může za účelem přístupu k regulovanému povolání advokáta v hostitelském členském státě domáhat, pod podmínkou úspěšného složení zkoušky způsobilosti, ustanovení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001.

               2)

               Směrnice 89/48, ve znění směrnice 2001/19, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány hostitelského členského státu odmítly připustit osobu, která se nachází v takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, ke zkoušce způsobilosti pro výkon povolání advokáta, neexistuje-li důkaz o absolvování praxe vyžadované právní úpravou tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.06.2009.


title: Spojené věci C-404/15 a C-659/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Německo) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na Pála Aranyosiho (C-404/15), Roberta Căldărarua (C-659/15 PPU) „Řízení o předběžné otázce – Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech – Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV – Evropský zatýkací rozkaz – Důvody pro odmítnutí výkonu – Listina základních práv Evropské unie – Článek 4 – Zákaz nelidského či ponižujícího zacházení – Vězeňské podmínky ve vystavujícím členském státě“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Německo) – Výkon evropských zatýkacích rozkazů vydaných na Pála Aranyosiho (C-404/15), Roberta Căldărarua (C-659/15 PPU)
      (Spojené věci C-404/15 a C-659/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Důvody pro odmítnutí výkonu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 4 - Zákaz nelidského či ponižujícího zacházení - Vězeňské podmínky ve vystavujícím členském státě“)
      (2016/C 211/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

         Účastníci původního řízení

      Pál Aranyosi (C-404/15), Robert Căldăraru (C-659/15 PPU)

         Výrok

      Článek 1 odst. 3, článek 5 a čl. 6 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že má-li vykonávající justiční orgán k dispozici objektivní, spolehlivé, přesné a řádně aktualizované údaje ohledně vězeňských podmínek ve vystavujícím členském státě svědčící o existenci systémových či celoplošných nedostatků nebo nedostatků týkajících se určitých skupin osob nebo určitých vězeňských zařízení, musí konkrétním a přesným způsobem ověřit, zda jsou dány vážné a prokazatelné důvody se domnívat, že osoba, na niž je vydán evropský zatýkací rozkaz za účelem trestního stíhání nebo výkonu trestu odnětí svobody, bude v důsledku podmínek, v jakých má být v tomto členském státě vězněna, vystavena v případě svého předání do uvedeného členského státu skutečnému nebezpečí nelidského či ponižujícího zacházení ve smyslu článku 4 Listiny. Za tím účelem musí požádat o poskytnutí doplňujících informací vystavující justiční orgán, který poté, co v případě potřeby požádal o pomoc ústřední orgán nebo některý z ústředních orgánů vystavujícího členského státu ve smyslu článku 7 uvedeného rámcového rozhodnutí, musí tyto informace poskytnout ve lhůtě stanovené v takové žádosti. Vykonávající justiční orgán musí své rozhodnutí o předání dotyčné osoby odložit až do doby, kdy obdrží doplňující informace, které mu umožní existenci takového nebezpečí vyloučit. Nelze-li existenci tohoto nebezpečí vyloučit v přiměřené lhůtě, musí tento orgán rozhodnout, zda je namístě postup předání ukončit.

         (1)  Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015.


title: Věc C-234/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Ostas celtnieks“ SIA v. Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Hospodářské a finanční předpoklady — Technická nebo odborná způsobilost — Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 — Zadávací dokumentace obsahující povinnost uchazeče uzavřít se subjekty, jejichž schopnosti využívá, dohodu o partnerství nebo s nimi založit veřejnou obchodní společnost“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Ostas celtnieks“ SIA v. Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
   (Věc C-234/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Hospodářské a finanční předpoklady - Technická nebo odborná způsobilost - Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 - Zadávací dokumentace obsahující povinnost uchazeče uzavřít se subjekty, jejichž schopnosti využívá, dohodu o partnerství nebo s nimi založit veřejnou obchodní společnost“)
   (2016/C 098/06)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„Ostas celtnieks“ SIA

      Žalovaní: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs

      Výrok

   Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby veřejný zadavatel mohl v zadávací dokumentaci týkající se zadávacího řízení na veřejnou zakázku uložit uchazeči, který využije schopnosti jiných subjektů, povinnost, aby před zadáním uvedené zakázky uzavřel s těmito subjekty dohodu o partnerství nebo s nimi založil veřejnou obchodní společnost.

      (1)  Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


title: Spojené věci C-532/15 a 538/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Španělsko) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA v. ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi v. Urbaser SA (C-538/15) „Řízení o předběžné otázce — Služby poskytované právními zástupci v soudním řízení — Sazebník — Soudy — Nemožnost odchylky“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/4

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot – Španělsko) – Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA v. ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Francesc de Bolós Pi v. Urbaser SA (C-538/15)
   (Spojené věci C-532/15 a 538/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Služby poskytované právními zástupci v soudním řízení - Sazebník - Soudy - Nemožnost odchylky“)
   (2017/C 038/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Zaragoza, Juzgado de Primera Instancia de Olot

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Eurosaneamientos SL, Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras SA C-532/15), Francesc de Bolós Pi (C-538/15)

      Odpůrkyně: ArcelorMittal Zaragoza, SA (C-532/15), Urbaser SA (C-538/15)

      za přítomnosti: Consejo General de Procuradores de España (C-532/15)

      Výrok

               1)

               Článek 101 SFEU ve spojení s čl. 4 odst. 3 SEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou předpisy, o které se jedná v původních řízeních, podle nichž se na odměny právních zástupců v soudním řízení uplatní sazebník, který může být zvýšen nebo snížen maximálně o 12 % a vnitrostátní soudy se omezují jen na ověření jeho striktního použití a nemohou se za výjimečných okolností odchýlit od hranic stanovených tímto sazebníkem.

               2)

               Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc podat odpověď na druhou a třetí otázku ve věci C-532/15 položenou Audiencia Provincial de Zaragoza (oblastní soud v Zaragoze, Španělsko) ani na třetí až pátou otázku ve věci C-538/15 položenou Juzgado de Primera Instancia de Olot (soud prvního stupně v Olotu, Španělsko).

      (1)  Úř. věst. C 429, 21.12.2015.


title: Věc C-513/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. října 2010 Dimitrisem Platisem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2010 ve věci T-311/10, Dimitris Platis v. Rada a Řecko

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. října 2010 Dimitrisem Platisem proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2010 ve věci T-311/10, Dimitris Platis v. Rada a Řecko
   (Věc C-513/10 P)
   2011/C 80/18
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Dimitris Platis (zástupce: P. Théodoropoulos, advokát)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie a Řecká republika
   Usnesením ze dne 17. prosince 2010 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že se kasační opravný prostředek zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněný a zčásti odmítá jako zjevně nepřípustný.


title: Věc T-491/11 P: Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Délka trvání řízení o uznání trvalé částečné invalidity — Škoda údajně způsobená žalobci — Náhrada nákladů, kterým se dalo vyhnout — Zamítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ — Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-491/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Délka trvání řízení o uznání trvalé částečné invalidity - Škoda údajně způsobená žalobci - Náhrada nákladů, kterým se dalo vyhnout - Zamítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ - Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu)
   2013/C 26/92
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Del Ferro, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 30. června 2011, Marcuccio v. Komise (F-14/10, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a je povinen nahradit náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc T-16/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Arcelor v. Parlament a Rada ( Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Návrh na neplatnost — Neexistence bezprostředního a osobního dotčení — Návrh na náhradu škody — Přípustnost — Dostatečně závažné porušení ustanovení vyšší právní síly, které přiznává práva jednotlivcům — Právo na vlastnictví — Svobodný výkon podnikatelské nebo jiné samostatně výdělečné činnosti — Proporcionalita — Rovné zacházení — Svoboda usazování — Právní jistota )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Arcelor v. Parlament a Rada
   (Věc T-16/04) (1)

   („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh na neplatnost - Neexistence bezprostředního a osobního dotčení - Návrh na náhradu škody - Přípustnost - Dostatečně závažné porušení ustanovení vyšší právní síly, které přiznává práva jednotlivcům - Právo na vlastnictví - Svobodný výkon podnikatelské nebo jiné samostatně výdělečné činnosti - Proporcionalita - Rovné zacházení - Svoboda usazování - Právní jistota“)
   2010/C 100/52
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Arcelor SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně W. Deselaers, B. Meyring a B. Schmitt-Rady, poté W. Deselaers a B. Meyring, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: původně K. Bradley a M. Moore, poté L. Visaggio a I. Anagnostopoulou, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Hoff-Nielsen a M. Bishop, poté E. Karlsson a A. Westerhof Löfflerova a nakonec A. Westerhof Löfflerova a K. Michoel, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupce: U. Wölker, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003, o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) na jedné straně a návrh na náhradu škody, která žalobkyni vznikla v důsledku přijetí uvedené směrnice, na straně druhé.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Arcelor SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Evropského parlamentu a Rady Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc T-1/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Buczek Automotive v. Komise ( „Státní podpory — Restrukturalizace polského ocelářského průmyslu — Vymáhání veřejných pohledávek — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich vrácení — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost — Pojem „státní podpora“ — Kritérium soukromého věřitele“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011 — Buczek Automotive v. Komise
   (Věc T-1/08) (1)

   (Státní podpory - Restrukturalizace polského ocelářského průmyslu - Vymáhání veřejných pohledávek - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich vrácení - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Pojem „státní podpora“ - Kritérium soukromého věřitele)
   2011/C 186/32
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buczek Automotive sp. z o. o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupci: původně T. Gackowski, poté D. Szlachetko-Reiter a nakonec J. Jurczyk, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik a K. Herrmann, poté A. Stobiecka-Kuik, K. Herrmann a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polská republika (zástupci: M. Niechciała, poté M. Krasnodębska-Tomkiel a M. Rzotkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2008/344/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C-23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie bucek (Úř. věst 2008, L 116, s. 26).

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise 2008/344/ES ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C-23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie Buczek, se zrušuje.

               2)

               Článek 3 odst. 1 a odst. 3, články 4 a 5 rozhodnutí 2008/344/ES se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Buczek Automotive sp. z o.o.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Buczek Automotive, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

               4)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-618/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Banco Español de Crédito, SA v. Joaquín Calderón Camino ( „Směrnice 93/13/EHS — Spotřebitelské smlouvy — Zneužívající klauzule o úrocích z prodlení — Řízení o platebním rozkazu — Pravomoci vnitrostátního soudu“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Banco Español de Crédito, SA v. Joaquín Calderón Camino
   (Věc C-618/10) (1)

   (Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Zneužívající klauzule o úrocích z prodlení - Řízení o platebním rozkazu - Pravomoci vnitrostátního soudu)
   2012/C 227/06
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Banco Español de Crédito, SA

      Žalovaný: Joaquín Calderón Camino

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona — Výklad čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288), čl. 11 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22), článku 5, čl. 6 odst. 2 a článků 7 a 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66) a článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů (Úř. věst. L 110, s. 30) — Spotřebitelský úvěr — Úroky v případě opožděné platby — Zneužívající klauzule — Řízení o platebním rozkazu — Pravomoc vnitrostátního soudu

      Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, která neumožňuje soudu, jemuž je předložen návrh na vydání platebního rozkazu, aby bez námitky podané spotřebitelem posoudil z úřední povinnosti a limine či v jakémkoli jiném stadiu řízení zneužívající charakter klauzule o úrocích z prodlení obsažené ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím či poskytovatelem a spotřebitelem, ačkoli má pro tyto účely k dispozici potřebné informace o právním a skutkovém stavu.

               2)

               Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je článek 83 nařízení s mocí zákona 1/2007 o přepracovaném znění obecného zákona o ochraně spotřebitelů a uživatelů a souvisejících zákonů (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores y Usuarios y otras leyes complementarias) ze dne 16. listopadu 2007, jež vnitrostátnímu soudu umožňuje, aby při rozhodnutí o neplatnosti zneužívající klauzule ve smlouvě uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem doplnil uvedenou smlouvu tak, že změní obsah této klauzule.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


title: Věc C-519/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2016 – Trafilerie Meridionali SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s předpínací ocelí — Pokuty — Výpočet výše pokut — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Bod 35 — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci — Povinnost uvést odůvodnění — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinný procesní prostředek v přiměřené lhůtě“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/24

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2016 – Trafilerie Meridionali SpA v. Evropská komise
   (Věc C-519/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Pokuty - Výpočet výše pokut - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Bod 35 - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Povinnost uvést odůvodnění - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinný procesní prostředek v přiměřené lhůtě“)
   (2016/C 419/31)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trafilerie Meridionali SpA (zástupci: P. Ferrari a G. Lamicela, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Conte a P. Rossi, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Trafilerie Meridionali SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/1

         (2007/C 235/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 223, 22.9.2007

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 211, 8.9.2007

      Úř. věst. C 183, 4.8.2007

      Úř. věst. C 170, 21.7.2007

      Úř. věst. C 155, 7.7.2007

      Úř. věst. C 140, 23.6.2007

      Úř. věst. C 129, 9.6.2007

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-104/07: Žaloba podaná dne 6. dubna 2007 – BVGD v. Komise

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/18

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2007 – BVGD v. Komise
   (Věc T-104/07)
   (2007/C 129/32)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Belgische Vereniging van handelaars in- en uitvoerders geslepen diamant (Antverpy, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 26. ledna 2007, kterým Evropská komise zamítla stížnost podanou BVGD z důvodu, že neexistují dostatečné důvody pro to, aby podle ní jednala (věc COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers);

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2007 ve věci z oblasti hospodářské soutěže COMP/39.221/B-2-BVGD/De Beers, kterým Komise zamítla stížnost žalobkyně týkající se porušení článků 81 ES a 82 ES v souvislosti se systémem „Supplier of Choice “uplatňovaným De Beers Group při odbytu surových diamantů s odůvodněním, že neexistuje dostatečný zájem Společenství jednat dále podle stížnosti žalobkyně.
   Žalobkyně tvrdí, že De Beers – výrobce surových diamantů, který podle žalobkyně působil hlavně v etapě do prodeje surových diamantů – se pokouší přes svůj „Supplier of Choice “systém rozšířit svou kontrolu trhu, aby pokryl celkový tok diamantů od dolů ke spotřebiteli, tj. také navazující trhy.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje porušení svých procesních práv jako stěžovatele. Žalobkyně tvrdí i) že Komise jí neumožnila výkon jejího práva na přístup k dokumentům, na jejichž základě Komise provedla své předběžné posouzení, podle čl. 8 odst. 1 nařízení č. 773/2004 (1), ii) že Komise vyvíjela nepřiměřený nátlak na žalobkyni svou organizací časových lhůt v této věci, iii) že Komise uvedla žalobkyni ve své korespondenci s ní v omyl ohledně stupně řízení a iv) že Komise nezapojila žalobkyni úzce do řízení.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila pojem zájmu Společenství a dopustila se zjevně nesprávného posouzení a právního omylu a porušila povinnost uvést odůvodnění.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).


title: Věc C-71/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Information Rights) (Spojené království) dne 10. února 2014 – East Sussex County Council v. The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Information Rights) (Spojené království) dne 10. února 2014 – East Sussex County Council v. The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
   (Věc C-71/14)
   2014/C 102/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Information Rights)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: East Sussex County Council

      Žalovaní: The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association

      Předběžné otázky

               1)

               Jaký je význam čl. 5 odst. 2 směrnice 2003/4/ES (1) a zejména může poplatek v přiměřené částce za poskytnutí určitého typu informací o životním prostředí zahrnovat:

                           a)

                           část nákladů na správu databáze používané orgány veřejné správy za účelem vyřizování žádostí o informace tohoto typu;

                           b)

                           režijní náklady na čas personálu řádně zohledněné při stanovení poplatku?

               2.

               Je v souladu s čl. 5 odst. 2 a článkem 6 směrnice, pokud členský stát ve svých právních předpisech stanoví, že orgán veřejné správy může účtovat částku za poskytnutí informací o životním prostředí, která „nepřesáhne částku, o které je orgán veřejné správy důvodně přesvědčen, že se jedná o přiměřenou částku“, pokud rozhodnutí orgánu veřejné správy ohledně toho, co je „přiměřenou částkou“, podléhá správnímu a soudnímu přezkumu podle anglického práva?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS
   (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375)


title: Věc T-386/13: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Kėdainių rajono Okainių a další v. Rada a Komise „Žaloba na neplatnost — Společná zemědělská politika — Režimy přímých podpor pro zemědělce — Povolení vyplácení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě v průběhu roku 2012 — Lhůta k podání žaloby — Počátek — Nepřípustnost — Námitka protiprávnosti“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Kėdainių rajono Okainių a další v. Rada a Komise
   (Věc T-386/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zemědělská politika - Režimy přímých podpor pro zemědělce - Povolení vyplácení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě v průběhu roku 2012 - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Nepřípustnost - Námitka protiprávnosti“)
   2014/C 380/17
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Kėdainių rajono Okainių ŽŪB (Okainiai, Litva) a 134 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: I. Vėgėlė, advokát)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: J. Vaičiukaitė a E. Karlsson, zmocněnci); a Evropská komise (zástupci: H. Kranenborg a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, K. Vainienė, A. Karbauskas, R. Makelis a K. Anužis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C (2012) 4391 final ze dne 2. července 2012, kterým se povoluje vyplácení doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Litvě v průběhu roku 2012, a zadruhé návrh směřující k určení částečné neplatnosti nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Kėdainių rajono Okainių ŽŪB a 134 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. října 2004 ve věci C-442/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): CaixaBank France proti Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (Svoboda usazování — Úvěrové instituce — Vnitrostátní právní předpisy zakazující úročení vkladových účtů na viděnou)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 5. října 2004
   ve věci C-442/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): CaixaBank France proti Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (1)

   (Svoboda usazování - Úvěrové instituce - Vnitrostátní právní předpisy zakazující úročení vkladových účtů na viděnou)
   (2004/C 300/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 442/02, jejímž předmětem je žádost Conseil d'État (Francie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi CaixaBank France a Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, za přítomnosti Banque fédérale des banques populaires a dalších, rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 5. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 43 ES brání právní úpravě členského státu, která zakazuje úvěrové instituci, která je dceřinou společností společnosti z jiného členského státu, úročení vkladových účtů na viděnou vedených v eurech a otevřených osobami s bydlištěm v prvně uvedeném členském státu.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 28. září 2015 ve věci E-6/15 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinnosti státem ESVO – Volný pohyb služeb – Směrnice 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu – Požadavek obecního povolení pro stavební práce)

text:
               17.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/7

         ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
   ze dne 28. září 2015
   ve věci E-6/15
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinnosti státem ESVO – Volný pohyb služeb – Směrnice 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu – Požadavek obecního povolení pro stavební práce)
   (2016/C 422/06)
   Ve věci E-6/15 Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽALOBA na prohlášení, že Norské království nesplnilo své závazky podle článku 16 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy X Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu), nebo alternativně článku 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že ponechalo v platnosti oddíl 20-1 odst. 2 a oddíl 22-3 zákona o územním plánování a stavbách ve spojení s oddílem 9-1 až 9-4 a oddílem 11-1 stavebního nařízení, které vyžadují, aby stavební podniky provádějící stavební práce před zahájením své činnosti obdržely povolení místních obcí, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce) a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) vynesl dne 28. září 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soudní dvůr tímto:

               1.

               prohlašuje, že Norské království nesplnilo své závazky podle článku 16 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy X Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu) tím, že ponechalo v platnosti oddíl 20-1 odst. 2 a oddíl 22-3 zákona o územním plánování a stavbách ve spojení s oddílem 9-1 až 9-4 a oddílem 11-1 stavebního nařízení, které vyžadují, aby stavební podniky provádějící stavební práce před zahájením své činnosti obdržely povolení místních obcí;

               2.

               ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


title: Věc C-459/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 11. října 2012 — Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 11. října 2012 — Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Věc C-459/12)
   2013/C 9/50
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Werner Krieger

      Žalovaná: ERGO Lebensversicherung AG

      Předběžná otázka

   Je nutno vykládat čl. 15 odst. 1 první větu druhé směrnice Rady 90/619/EHS ze dne 8. listopadu 1990 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění (životního pojištění), kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb a kterou se mění směrnice 79/267/EHS (druhá směrnice o životním pojištění) s ohledem na čl. 31 odst. 1 směrnice 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je úprava v ustanovení § 5a odst. 2 čtvrté větě Versicherungsvertragsgesetz ve znění třetího zákona, kterým se provádějí směrnice Rady Evropských společenství o životním pojištění ze dne 21. července 1994 (třetí prováděcí zákon k VAG), podle které zaniká právo na odstoupení od smlouvy nebo právo vznést námitku nejpozději rok po zaplacení první pojistné prémie, a to i v případě, že pojistník nebyl o právu odstoupit od smlouvy nebo vznést námitku poučen?


title: Věc F-74/07: Žaloba podaná dne 3. července 2007 – Meierhofer v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/21

         Žaloba podaná dne 3. července 2007 – Meierhofer v. Komise
   (Věc F-74/07)
   (2007/C 223/37)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stefan Meierhofer (Mnichov, Německo) (zástupce: H.-G. Schiessl, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí žalované směřující proti žalobci ze dne 10. května 2007,

               —

               zrušit rozhodnutí žalované o stížnosti ze dne 19. června 2007,

               —

               uložit žalované, aby přehodnotila ústní zkoušku, kterou žalobce složil dne 29. března 2007, a zohlednila přitom platná kritéria,

               —

               uložit žalované, aby rozhodla při zohlednění nového výsledku zkoušky znovu o zařazení žalobce na seznam úspěšných uchazečů na základě výběrového řízení EPSO AD/26/05,

               —

               uložit žalované, aby odůvodnila nová rozhodnutí, která přijme,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce je účastník výběrového řízení EPSO AD/26/05 (úředníci a úřednice AD5). Po složení zkoušky sdělila výběrová komise žalobci, že nemůže být zařazen na seznam úspěšných uchazečů z důvodu nedostatečného počtu dosažených bodů.
   Žaloba směřuje proti chybějícímu odůvodnění rozhodnutí Komise nezařadit žalobce na seznam úspěšných uchazečů, jakož i proti procesním chybám během ústní zkoušky.


title: Věc T-769/14: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – CGI Luxembourg a Intrasoft International v. Parlament

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/54

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – CGI Luxembourg a Intrasoft International v. Parlament
   (Věc T-769/14)
   (2015/C 046/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Lucembursko) a Intrasoft International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým vybral nabídku žalobkyň jako druhou v kaskádě pro část zakázky č. 3 „Vývoj a údržba systému pro zpracování informací“ v otevřeném nabídkovém řízení č. PE/ITEC/ITS14 „Externí poskytování služeb IT“, a zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým první smlouvu v kaskádě zadal „Steel consortium“;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu škody, která žalobkyním vznikla z důvodu neuzavření smlouvy;

               —

               alternativně uložil Evropskému parlamentu náhradu škody, která žalobkyním vznikla v důsledku ztráty příležitosti; a

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů tohoto řízení bez ohledu na jeho výsledek.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z chyb ve vzorci pro hodnocení, protichůdných instrukcí daných uchazečům, porušení instrukcí pro uchazeče, porušení zadávací dokumentace, porušení zásady transparentnosti a řádné správy.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že vzorec pro hodnocení uvedený v zadávací dokumentaci obsahoval množství chyb. Hodnotící komise navíc použila jiný vzorec, než který oznámila, aniž o tom informovala uchazeče, a použila hodnoty z jiné tabulky, než kterou uvedla v odpovědích na otázky uchazečů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 110 finančního nařízení a článku 149 nařízení v přenesené pravomoci – Použitý vzorec nevede k zadání zakázky uchazeči, jehož nabídka je nejlepší z hlediska poměru výkon-cena.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že tabulka, z níž hodnotící komise převzala hodnoty do vzorce pro hodnocení, neodpovídá tomu, jak má být údajně zakázka provedena. Hodnocená kritéria tedy neodpovídají skutečným potřebám Evropského parlamentu, což nezbytně povede k tomu, že budou kaskádové smlouvy zadány uchazečům, jejichž nabídka není nejlepší z hlediska poměru výkon-cena pro jeho potřeby.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z vágnosti a nejednoznačnosti zadávací dokumentace.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Evropský parlament vykládá zadávací dokumentaci prostřednictvím dopisů způsobem, který je v rozporu s jinými částmi téže zadávací dokumentace, odpověďmi jeho útvarů poskytnuté na otázky uchazečů a cíli zadávané zakázky. Zadávací dokumentace proto může vést uchazeče k pochybením bránícím jim ve vypracování nejlepší cenové strategie a potažmo nejlepší nabídky.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, práva na účinný prostředek nápravy a podstatných procesních náležitostí.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že informace, které jim Evropský parlament poskytl v dopisech po oznámení o zadání zakázky ve sporném zadávacím řízení, nelze považovat za dostatečné odůvodnění, jelikož naprosto nestačí k tomu, aby žalobkyně mohly použít vzorec pro hodnocení a ověřit, že bylo hodnocení správné. Evropský parlament neposkytl úplné informace zohledňované pro účely uplatnění vzorce pro hodnocení, i když rozhodujícím faktorem pro zařazení žalobkyň na druhé místo byla finanční nabídka prvního uchazeče v kaskádě, jelikož nabídka žalobkyň byla z hlediska kvality uchazečů jednoznačně hodnocena jako první a pořadí se změnilo až po vyhodnocení ceny.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zadávací dokumentace a čl. 107 odst. 1 písm. a) finančního nařízení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že podle veřejně přístupných informací proběhla fúze dvou společnosti hlásících se do „výlučných“ částí zakázky, a sice i prvního dodavatele v kaskádě pro část zakázky č. 3. Uvedení dodavatelé by byli ve zřejmém střetu zájmů, pokud by jim bylo plnění zakázky zadáno.


title: Věc T-140/08: Žaloba podaná dne 14. dubna 2008 – Ferrero v. OHIM – Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)

text:
               7.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/35

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2008 – Ferrero v. OHIM – Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)
   (Věc T-140/08)
   (2008/C 142/63)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferrero SpA (Alba, Itálie) (zástupci: C. Gielen, advokát, a F. Jacobacci, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tirol Milch rGmbH (Innsbruck, Rakousko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. ledna 2008 ve věci R 628/2007-2; a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka sestávající ze slov „TiMi KINDERJOGHURT“ pro výrobky zařazené do třídy 29 – přihláška č. 792 978

      Majitel ochranné známky Společenství: Tirol Milch reg. Gen. mbH

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Neplatnost namítané ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: Druhý odvolací senát pochybil stanovením, že předchozí konečná rozhodnutí mezi týmiž účastníky řízení týkající se téže ochranné známky jsou závazná při následných žalobách na neplatnost projednávaných před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož napadená ochranná známka je podobná dřívější ochranné známce.