title: Věc C-34/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Padova (Itálie) dne 28. ledna 2008 – Azienda Agricola Disaro' Antonio v. Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. a r.l.

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Padova (Itálie) dne 28. ledna 2008 – Azienda Agricola Disaro' Antonio v. Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. a r.l.
   (Věc C-34/08)
   (2008/C 92/27)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Ordinario di Padova
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola Disaro' Antonio

      Žalovaná: Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. a r.l.
   Předběžné otázky

               1)

               Je nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 (1) ze dne 29. září 2003, které zavádí doplňkovou dávku z produkce mléka a mléčných výrobků překračující přidělené vnitrostátní referenční množství, aniž by se zohlednila pravidelná aktualizace množství přiděleného každému státu Společenství po předchozím zjištění příslušných konkrétních objemů produkce, slučitelné s článkem 32 Smlouvy a s cíli společné zemědělské politiky, k nimž podle Smlouvy patří růst produktivity zemědělství, rozvoj technického pokroku, zajištění racionálního rozvoje zemědělské výroby, jakož i optimální využití výrobních činitelů, zejména pracovní síly, pokud tento mechanismus má dopad i na italské producenty mléka a mléčných výrobků, přičemž ohrožuje jak odpovídající životní úroveň, tak i rozvoj z důvodu neodpovídající návratnosti prostředků vložených do výrobních faktorů a vzhledem k tomu, že Itálie je ve skutečnosti zemí s deficitem (viz vládní zpráva cit. v bodě 6.5), jež je nucená k udržení zásobování zpracovatelského průmyslu a obchodu v oblasti výroby kvalitních produktů suroviny dovážet (viz vládní zpráva ze dne 15.2.2004, v příloze)?

               2)

               Je citované nařízení (ES) č. 1788/2003 slučitelné s článkem 33 Smlouvy v rozsahu, v němž tento článek stanoví společnou organizaci zemědělských trhů, ale současně vylučuje jakoukoli diskriminaci mezi výrobci nebo spotřebiteli ve Společenství, zatímco jednotným uplatňováním doplňkové dávky na všechny výrobce, bez skutečného rozlišování výrobců s deficitem od výrobců s přebytkem, dochází k diskriminaci italských výrobců, kteří patří k zemi s deficitem?

               3)

               Je uvedené nařízení (ES) č. 1788/2003 slučitelné s článkem 34 Smlouvy, který stanoví, že dosažení cílů uvedených v článku 33 „musí vylučovat jakoukoli diskriminaci mezi výrobci nebo spotřebiteli uvnitř Společenství“, zatímco toto nařízení takovou diskriminaci zavádí, neboť na placení doplňkové dávky se podílejí stejnou měrou jak výrobci ze zemí s přebytkem, tak i výrobci ze zemí vykazujících deficit, jako je Itálie?

               4)

               Je nařízení Rady č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003 slučitelné se zásadou proporcionality uznanou článkem 5 Smlouvy, který uvádí, že Společenství jedná „v mezích pravomocí svěřených mu touto smlouvou a cílů v ní zakotvených“, zatímco jednotné uplatňování doplňkové dávky překračuje účel společné organizace trhu, protože udržuje nízkou produktivitu průměrných italských zemědělců, jejich nízké příjmy a neustálou odkázanost na veřejné podpory?

      (1)  Úř. věst. L 270, s. 123.


title: Věc T-488/17: Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – Ghost – Corporate Management v. EUIPO (Dry Zone)

text:
               18.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 309/40

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – Ghost – Corporate Management v. EUIPO (Dry Zone)
   (Věc T-488/17)
   (2017/C 309/53)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ghost – Corporate Management SA (Lisboa, Portugal) (zástupkyně: S. de Barros Araújo, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „Dry zone“ – Přihláška č. 15 498 322

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2017, ve věci R 0683/2017-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl žalobě a v plném rozsahu zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2017, a následně jej nahradil rozhodnutím, kterým se potvrdí, že odvolání ve věci R 0683/2017-2, MUE č. 015498322 Dry Zone byl podán včas a že řízení tedy pokračuje;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               První žalobní důvod: porušení článku 60 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) a pravidla 72 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se prování nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/001, s. 189), pozměněné a doplněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2424 ze dne 16. prosince 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství a nařízení Komise (ES) č. 2868/95, kterým se prování nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství a zrušuje nařízení Komise (ES) č. 2869/95 o poplatcích splatných Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (Úř. věst. L 341, s. 21).

               —

               Druhý žalobní důvod: porušení procesních záruk žalobkyně, jelikož nebyla přezkoumána existence skutečností, které nepodléhají kontrole ze strany žalobkyně či představují případy vyšší moci, čímž došlo k porušení zásady proporcionality.

               —

               Třetí žalobní důvod: porušení zásady legitimního očekávání a zásady právní jistoty.


title: Věc F-25/12: Žaloba podaná dne 21. února 2012 — ZZ v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/36

         Žaloba podaná dne 21. února 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-25/12)
   2012/C 138/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: P. Pradal, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo odmítnuto poskytnout žalobci denní příspěvky.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) Evropské komise ze dne 21. listopadu 2011 vydané v reakci na stížnost žalobce proti rozhodnutí PMO, kterým bylo odmítnuto mu poskytnout denní příspěvky po nástupu do zaměstnání u Evropské komise dne 1. února 2011;

               —

               rozhodnout o poskytnutí denních příspěvků žalobci, jak je stanoveno v článku 71 služebního řádu, čl. 10 odst. 1 přílohy VII služebního řádu a článcích 25 a 92 PŘOZ.


title: Věc T-235/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2017 – GP Joule PV v. EUIPO – Green Power Technologies (GPTech) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GPTech — Starší slovní ochranné známky Evropské unie GP JOULE — Nepředložení důkazů o oprávnění podat námitky námitkovému oddělení — Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem — Nezohlednění — Posuzovací pravomoc odvolacího senátu — Okolnosti bránící zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů — Článek 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 17 odst. 4, pravidlo 19 odst. 2, pravidlo 20 odst. 1 a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2017 – GP Joule PV v. EUIPO – Green Power Technologies (GPTech)
   (Věc T-235/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie GPTech - Starší slovní ochranné známky Evropské unie GP JOULE - Nepředložení důkazů o oprávnění podat námitky námitkovému oddělení - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem - Nezohlednění - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Okolnosti bránící zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů - Článek 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 17 odst. 4, pravidlo 19 odst. 2, pravidlo 20 odst. 1 a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 256/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GP Joule PV GmbH & Co. KG (Reußenköge, Německo) (zástupce: F. Döring, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Green Power Technologies, SL (Bollullos de la Mitación, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. února 2016 (věc R 848/2015-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi GP Joule PV a Green Power Technologies.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               GP Joule PV GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 1.8.2016.


title: Věc T-62/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2016 – Market Watch v. EUIPO – El Corte Inglés (MITOCHRON) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MITOCHRON — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie mito — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2016 – Market Watch v. EUIPO – El Corte Inglés (MITOCHRON)
   (Věc T-62/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MITOCHRON - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie mito - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 232/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Market Watch Franchise & Consulting, Inc (Freeport, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. listopadu (věc R 508/2014-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA a Market Watch Franchise & Consulting, Inc.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Market Watch Franchise & Consulting, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc C-138/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 7. března 2016 – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM) v. Zürs.net Betriebs GmbH

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 7. března 2016 – Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM) v. Zürs.net Betriebs GmbH
   (Věc C-138/16)
   (2016/C 222/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgerichts Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger Reg. Gen. mbH (AKM)

      Žalovaná: Zürs.net Betriebs GmbH

      Předběžné otázky

   Mají být čl. 3 odst. 1 nebo článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (1) a článek 11a odst. 1) bod ii) Bernské úmluvy o ochraně literárních a uměleckých děl, ve znění Stockholmského aktu z roku 1967 a Pařížského aktu z roku 1971, vykládány v tom smyslu, že pravidlo, podle kterého se v případě šíření rozhlasového nebo televizního vysílání pomocí takového zařízení skupinové antény, které využívá žalovaná v původním řízení, takové vysílání:

               a)

               nepovažuje za nové rozhlasové nebo televizní vysílání, pokud k zařízení není připojeno více než 500 účastníků a/nebo

               b)

               považuje vysílání za součást původního rozhlasového nebo televizního vysílání, pokud se jedná o současný, úplný a nezměněný přenos rozhlasového nebo televizního vysílání Österreichischer Rundfunk (rakouský rozhlas) prostřednictvím kabelů v tuzemsku (Rakousko),

         a na tato užití se nevztahuje ani jiné výlučné právo na sdělování veřejnosti s distančním prvkem ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES, a tudíž nejsou závislá na souhlasu autora a ani nepodléhají odměně,
   je v rozporu s unijním právem resp. Bernskou úmluvou, která je jakožto mezinárodní dohoda součástí unijního práva?

      (1)  Úř. věst. 2001, L 167, s. 10.


title: Věc T-430/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – EHSV v. Achab „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odměny — Příspěvek za práci v zahraničí — Naturalizace — Článek 4 odst. 1 písm. a) a b) přílohy VII služebního řádu — Vracení přeplatků — Článek 85 první pododstavec služebního řádu“

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – EHSV v. Achab
   (Věc T-430/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Odměny - Příspěvek za práci v zahraničí - Naturalizace - Článek 4 odst. 1 písm. a) a b) přílohy VII služebního řádu - Vracení přeplatků - Článek 85 první pododstavec služebního řádu“)
   (2015/C 127/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: původně M. Arsène, poté M. Pascua Mateo a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

      Další účastník řízení: Mohammed Achab (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013, Achab v. EHSV (F-21/12, Sbírka VS, EU:F:2013:95), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Achabem v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc T-43/11: Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo PTE v. Komise

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/21

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo PTE v. Komise
   (Věc T-43/11)
   2011/C 89/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Singapore Airlines Ltd a Singapore Airlines Cargo PTE Ltd (zástupci: J. Kallaugher, Solicitor, J. P. Poitras, Solicitor, J. R. Calzado a É. Barbier de la Serre, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39.258 — Letecká nákladní přeprava;

               —

               subsidiárně nebo alternativně snížit výši pokuty uložené žalobkyním; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně šest důvodů:

               1)

               V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí porušuje podstatné procesní náležitosti, včetně:

                           —

                           práva na nezávislého a nestranného soudce;

                           —

                           práva na právní jistotu a předvídatelné sankce; a

                           —

                           práva žalobkyně na obhajobu, jelikož společnosti Singapore Airlines Cargo PTE Ltd nebyl umožněn přístup k odpovědím na oznámení o námitkách podaným ostatními podniky, kterým bylo oznámení o námitkách zasláno, a k dalším relevantním dokumentům, které měla Komise k dispozici a z nichž ve svém rozhodnutí vycházela.

               2)

               Ve druhém žalobním důvodu uvádí, že rozhodnutí je stiženo řadou skutkových a právních pochybení, k nimž došlo při použití článku 101 SFEU v souvislosti s povahou a rozsahem domnělého „kartelu, nebo“:

                           —

                           rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné, protože nevysvětluje důvody pro svůj hlavní závěr, a nedefinuje relevantní trhy;

                           —

                           rozhodnutí je stiženo vadou nesprávného posouzení povahy a rozsahu domnělého „kartelu“. Především kontakty tvrzené v rozhodnutí netvoří jedinou světovou síť a závěr o „společném cíli“, který tyto kontakty spojoval, není prokázán;

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když vymezila složky údajného komplexního protiprávního jednání;

                           —

                           Komise nesprávně posoudila údajné komplexní protiprávní jednání v souvislosti s neúčtováním provizí za příplatky; a

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního a skutkového posouzení, když se se třemi domnělými „složkami“ protiprávního jednání zabývala jako s jediným protiprávním jednáním.

               3)

               Ve svém třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení při použití článku 101 SFEU na jednání v souvislosti s prodeji spadajícími pod cizí právní řády:

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení při aplikaci článku 101 SFEU na jednání na trzích mimo EU, a tím porušila pravidla omezující pravomoc EU ve vztahu k takovému jednání; a

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení, když odmítla zohlednit skutečnost, že podle cizích právních řádů, které jsou v rozhodnutí výslovně zmíněny, neodráží rozhodnutí řádně skutečnost, že státní orgány na uvedené jednání aktivně dohlížely a skutečně je vyžadovaly.

               4)

               Ve čtvrtém žalobním důvodu se uvádí, že se Komise dopustila řady pochybení, když přičetla domnělé protiprávní jednání společnosti Singapore Airlines Cargo PTE Ltd:

                           —

                           Komise se dopustila několika nesprávných právních a skutkových posouzení, když analyzovala a zohlednila kontakty před 1. květnem 2004, kontakty týkající se žádostí speditérů o zaplacení provizí, kontakty týkající se bezpečnostních příplatků, kontakty týkající se palivových příplatků mimo EU a kontakty týkající se palivových příplatků v EU;

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního a skutkového posouzení, když považovala využívání kontaktů z aliance WOW za důkaz k prokázání účasti společnosti Singapore Airlines Cargo PTE Ltd na údajném protiprávním jednání; a

                           —

                           Komise neprokázala, že Singapore Airlines Cargo PTE Ltd věděla nebo měla vědět o údajném protiprávním jednání nebo jeho jednotlivých složkách.

               5)

               V pátém žalobním důvodu se tvrdí, že Komise porušila svou povinnost posoudit pečlivě a nestranně všechny okolnosti případu, kterou má podle zásady řádné správy.

               6)

               V šestém žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí obsahuje několik právních a skutkových vad v souvislosti s výpočtem pokuty uložené žalobkyním:

                           —

                           Komise porušila Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2), zásadu proporcionality a zásadu rovnosti při výpočtu hodnoty prodejů, jelikož nezohlednila:

                                       —

                                       skutečnost, že se obrat na vstupu nevztahuje na prodeje uvnitř EHP;

                                       —

                                       geografický rozsah jednání, ohledně něhož byl v rozhodnutí učiněn závěr, že se jedná o protiprávní jednání;

                                       —

                                       příslušné role jednotlivých žalobkyň; a

                                       —

                                       skutečnost, že se předpokládaná koordinace týkala pouze příplatků.

                           —

                           Komise řádně neposoudila rozsah a délku trvání údajné účasti společnosti Singapore Airlines Cargo PTE Ltd na protiprávním jednání; a

                           —

                           skutečnost, že rozhodnutí nepřiznalo snížení pokuty z důvodu omezené účasti společnosti Singapore Airlines Cargo PTE Ltd, představuje porušení zásady rovného zacházení.


title: Věc C-215/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 15. června 2009 — Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj v. Oulun kaupunki

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 15. června 2009 — Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj v. Oulun kaupunki
   (Věc C-215/09)
   2009/C 193/19
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Markkinaoikeus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Mehiläinen Oy, Suomen Terveystalo Oyj

      Žalovaná: Oulun kaupunki

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se v případě dohody, v jejímž rámci veřejný komunální zadavatel uzavře se soukromým podnikem, ve vztahu k zadavateli samostatným a majícím právní formu obchodní společnosti, smlouvu, kterou je založen nový podnik mající právní formu akciové společnosti se stejnou kapitálovou účastí a rozhodovací pravomocí, jehož služby v oblasti zdraví a příznivých pracovních podmínek na pracovišti se veřejný komunální zadavatel při založení společnosti zavazuje nakupovat pro své zaměstnance, po celkovém posouzení o postup, který vyžaduje výběrové řízení, protože se u celkové smluvní úpravy jedná o zadávání zakázek na služby ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, anebo lze dohodu považovat ze založení společného podniku a převedení obchodní činnosti komunálního hospodářského podniku, na který se uvedená směrnice a z ní vyplývající povinnost vypsat výběrové řízení nevztahuje?

               2)

               Je kromě toho v projednávaném případě nutné připsat význam okolnosti, že

                           a)

                           se město Oulu jako veřejný zadavatel zavázalo během přechodného období čtyř let úplatně přijímat výše uvedené služby a po uplynutí tohoto přechodného období zamýšlí podle svého usnesení nově vypsat výběrové řízení na služby zdravotní péče potřebné pro jeho zaměstnance?

                           b)

                           obrat komunálního hospodářského podniku, který organizačně náležel městu Oulu, před spornou dohodou sestával z největší části z jiných položek než ze služeb zdravotní péče pro zaměstnance poskytnutých zaměstnancům města?

                           c)

                           založení nového podniku je upraveno tak, že obchodní činnost komunálního hospodářského podniku, který poskytuje služby zdravotní péče pro zaměstnance jak zaměstnancům města tak soukromým zákazníkům, se převede jako nepeněžitý vklad?

      (1)  Úř. věst. L 134. s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132


title: Věc C-275/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. června 2011 — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH v. Finanzamt Bayreuth

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. června 2011 — GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH v. Finanzamt Bayreuth
   (Věc C-275/11)
   2011/C 269/45
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: GfBk Gesellschaft für Börsenkommunikation mbH

      Žalovaný: Finanzamt Bayreuth

      Předběžné otázky

   K výkladu „spravování zvláštních investičních fondů“ ve smyslu čl. 13 části B písm. d) bodu 6 směrnice 77/388/EHS (1):
   Je plnění externího správce zvláštního investičního fondu dostatečně specifické, a tudíž osvobozené od daně pouze tehdy, jestliže

               a)

               vykonává správní a nikoli pouze poradenskou činnost, nebo jestliže

               b)

               se plnění svým druhem liší od jiných plnění z důvodu zvláštnosti charakteristické podle tohoto ustanovení pro osvobození od daně, nebo jestliže

               c)

               je činný na základě pověření výkonem funkcí podle článku 5g směrnice 85/611/EHS (2) ve znění pozdějších předpisů.

      (1)  Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/107/ES ze dne 21. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) s ohledem na regulaci správcovských společností a zjednodušené prospekty (Úř. věst. L 41, s. 20; Zvl. vyd. 06/04, s. 287).


title: Věc C-539/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Leicester – Spojené království) – Z.J.R. Lock v. British Gas Trading Limited „Sociální politika — Úprava pracovní doby — Směrnice 2003/88/ES — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Složení odměny — Základní mzda a provize v závislosti na dosaženém obratu“

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Leicester – Spojené království) – Z.J.R. Lock v. British Gas Trading Limited
   (Věc C-539/12) (1)

   („Sociální politika - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Složení odměny - Základní mzda a provize v závislosti na dosaženém obratu“)
   2014/C 253/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Employment Tribunal, Leicester

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Z.J.R. Lock

      Žalovaná: British Gas Trading Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Employment Tribunal, Leicester – Spojené království – Výklad článku 7 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 307, s. 18), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 (Úř. věst. L 299, s. 9) – Poradce pobírající základní mzdu a měsíční provize v závislosti na dosaženém obratu a počtu uzavřených smluv o prodeji, vyplácené zpětně – Zachování základní mzdy během dovolené za kalendářní rok, nikoli však provizí, kromě provizí souvisejících s činností uskutečněnou před čerpáním dovolené

      Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním ustanovením a zvyklostem, na základě nichž má zaměstnanec, jehož odměna se skládá ze základní mzdy a z provize, jejíž výše je stanovena na základě smluv uzavřených zaměstnavatelem jako výsledek prodejů uskutečněných tímto zaměstnancem, z titulu čerpání své placené dovolené za kalendářní rok nárok pouze na odměnu sestávající výhradně z jeho základní mzdy.

               2)

               Metody výpočtu provize, na kterou má takový zaměstnanec, jako je žalobce ve věci v původním řízení, nárok z titulu čerpání své dovolené za kalendářní rok, musejí být posouzeny vnitrostátním soudem na základě pravidel a kritérií uvedených v judikatuře Soudního dvora Evropské unie a ve světle cíle sledovaného článkem 7 směrnice 2003/88.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


title: Věc T-684/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2015 Roderichem Weissenfelsem proti rozsudku vydanému dne 24. září 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-92/14, Weissenfels v. Parlament

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/26

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2015 Roderichem Weissenfelsem proti rozsudku vydanému dne 24. září 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-92/14, Weissenfels v. Parlament
   (Věc T-684/15 P)
   (2016/C 059/28)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roderich Weissenfels (Freiburg, Německo) (zástupce: G. Maximini, Rechtsawalt)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek,

               —

               vyhověl návrhovým žádáním uvedeným v žalobě podané v řízení v prvním stupni, a

               —

               následně uložil Parlamentu povinnost k náhradě požadované nemajetkové újmy, jakož i k náhradě nákladů v obou stupních řízení, včetně nákladů postupu před zahájením soudního řízení a všech nezbytných nákladů a výdajů žalobce.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. září 2015, Weissenfels v. Parlament (F-92/14, Sb. VS, EU:F:2015:110).
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení požadavku nestrannosti (článek 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie).
               Navrhovatel tvrdí, že jak soudní řízení, které vedlo k vydání napadeného rozsudku, tak i samotný rozsudek, jsou poznamenány soustavně se opakujícími porušeními požadavku nestrannosti. Tato porušení jsou patrná ve vedlejších postupech, jakož i v protiprávních jednáních podstatných z hlediska rozhodnutí.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z odepření spravedlnosti, z porušení zákonitostí logiky, ze zkreslení skutkových okolností, ohledně odepření přezkumu otázky, zda byly naplněny skutkové podstaty trestného činu.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákonitostí logiky, ze zkreslení skutkových okolností a ze zjevně nesprávného posouzení sporného pomlouvačného tvrzení obsaženého v emailu ze dne 10. dubna 2002.

               4.

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení skutkových okolností a předmětu sporu, z porušení zákonitostí logiky, z nedodržení a porušení práva ohledně poskytnutí osobních údajů navrhovatele třetím osobám.


title: Věc C-366/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. září 2010 — Evropská komise v. Italská republika

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. září 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-366/09) (1)

   ()
   2010/C 301/28
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-384/11 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 28. září 2011 — Safa Nicu Sepahan v. Rada ( „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů — Návrh na nařízení předběžných opatření — Neexistence naléhavosti“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/34

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 28. září 2011 — Safa Nicu Sepahan v. Rada
   (Věc T-384/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na nařízení předběžných opatření - Neexistence naléhavosti)
   2011/C 347/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Safa Nicu Sepahan Co. (Isfahán, Írán) (zástupce: A. Bahrami, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Vitro a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, poté R. Liudvinaviciute-Cordeiro a I. Gurov, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na nařízení předběžných opatření včetně odkladu provádění bodu 19 tabulky B přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26), a to v rozsahu, v němž je na seznamu osob a subjektů, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje, uveden subjekt označený názvem „Safa Nicu“.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-79/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Colt Télécommunications France v. Komise ( „Státní podpory — Náhrada nákladů na veřejnou službu v rámci projektu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine — Rozhodnutí o neexistenci podpory — Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení — Závažné obtíže“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Colt Télécommunications France v. Komise
   (Věc T-79/10) (1)

   (Státní podpory - Náhrada nákladů na veřejnou službu v rámci projektu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine - Rozhodnutí o neexistenci podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže)
   2013/C 336/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colt Télécommunications France (Paříž, Francie) (zástupce: M. Debroux, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a J. Gstalter, poté D. Colas, J. Bousin a J. S. Pilczer, zmocněnci), Sequalum SAS (Puteaux, Francie) (zástupce: L. Feldman, advokát) a Département des Hauts-de-Seine (Francie) (zástupci: J. D. Bloch a G. O’Mahony, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 7426 final ze dne 30. září 2009 týkajícího se náhrady nákladů na veřejnou službu za vybudování a provoz sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou v departementu Hauts-de-Seine (státní podpora N 331/2008 — Francie).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Colt Télécommunications France ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika, Sequalum SAS a département des Hauts-de-Seine ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-494/13 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚LIBERTE american blend‘ na modrém podkladě — Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvky ‚La LIBERTAD‘ — Zamítnutí zápisu“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/6

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. ledna 2015 – GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH
   (Věc C-494/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Barevná obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky ‚LIBERTE american blend‘ na modrém podkladě - Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvky ‚La LIBERTAD‘ - Zamítnutí zápisu“)
   (2015/C 146/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zástupci: I. Memmler a S. Schult, Rechtsanwältinnen)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně), Villiger Söhne GmbH (zástupkyně: B. Pikolin, Rechtsanwältin)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc F-41/06: Žaloba podaná dne  12. dubna 2006  – Marcuccio v. Komise

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/54

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2006 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-41/06)
   (2006/C 131/98)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: L. Garofalo, profesor a advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 30. května 2005, na základě kterého odešel žalobce do důchodu a byl mu stanoven příspěvek v invaliditě v souladu s čl. 78 odst. 3 služebního řádu;

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2005, oznámené dne 20. ledna 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí ze dne 30. května 2005;

               —

               Zrušit řadu opatření souvisejících s výše uvedeným rozhodnutím;

               —

               Nařídit Komisi nahradit žalobci utrpěnou peněžní, nepeněžní a hmotnou škodu, společně s úroky v zákonné výši;

               —

               Uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce zpochybňuje rozhodnutí, na základě kterého odešel do důchodu z důvodu trvalé invalidity, a řadu opatření souvisejících s tímto rozhodnutím.
   Uplatňuje, že napadená rozhodnutí jsou protiprávní z následujících důvodů:

               —

               plné opomenutí uvést odůvodnění, rovněž z důvodu tautologie, nesoudržnosti a neucelenosti;

               —

               porušení práva na obhajobu a článku 9 přílohy II služebního řádu;

               —

               procesní chyby, porušení zákonů a porušení hmotně právní úpravy;

               —

               porušení povinnosti zohlednit zájmy úředníků a povinnosti řádné správy;

               —

               zneužití moci a zásady neminem laedere.


title: Věc T-795/16: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Krasnyiy oktyabr v. EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (CRABS)

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/54

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Krasnyiy oktyabr v. EUIPO – Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (CRABS)
   (Věc T-795/16)
   (2017/C 006/67)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: moskevská cukrářská továrna „Krasnyiy oktyabr“ OAO (Moskva, Rusko) (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia „Roshen“ (Kyjev, Ukrajina)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se obrazové ochranné známky Evropské unie obsahující slovní prvek „CRABS“ – Přihláška č. 1 186 110

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016, ve věci R 2507/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-136/09: Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Komise v. Galor

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/49

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Komise v. Galor
   (Věc T-136/09)
   2009/C 141/102
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët, F. Mirza, zmocněnci, ve spolupráci s B. Katan a M. van der Woude, lawyers)

      Žalovaný: Benjamin Galor (Jupiter, Spojené státy americké)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               uložit B. Galorovi, aby Společenství uhradil částku 205 611 eur, zvýšenou o zákonné úroky podle ustanovení článku 6.119 DCC ode dne 1. března 2003 až do dne, kdy bude Společenství zaplacena celá částka;

               —

               uložit B. Galorovi zaplatit Společenství zákonné úroky podle článku 6.119 DCC z částky 9 231,25 eur ode dne 2. září 2003 (nebo alternativně, od 10. března 2007) ode dne vynesení rozsudku až do dne, kdy bude Společenství zaplacena celá částka;

               —

               uložit B. Galorovi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Dne 23. prosince 1997 uzavřelo Evropské společenství, zastoupené Komisí, smlouvu č. IN/004/97 s prof. Benjaminem Galorem a třemi společnostmi na provádění projektu „Self-Upgrading of Old-Design Gas Turbines in Land & Marine Industry by Energy-Saving Clean Jet-Engine Technologies“ v rámci aktivit Společenství v odvětví nejaderné energie (1). Podle ustanovení smlouvy Komise měla smluvním stranám poskytnout zálohu na svůj příspěvek. Platbu obdržel vedoucí projektu, prof. Benjamin Galor.
   Z důvodů souvisejících s obtížemi dodavatelů s nalezením subdodavatelů pro projekt, a jelikož v provádění projektu nedošlo k pokroku, Komise rozhodla o ukončení projektu. Ve svém dopise dodavatelům Komise upřesnila, že příspěvek Společenství může být vyplacen (nebo si jej dodavatelé mohou ponechat) pouze tehdy, pokud se týká projektu a je odůvodněn závěrečnou technickou a finanční zprávou.
   Závěrečná zpráva předložená dodavateli nebyla Komisí schválena a Komise zahájila řízení o vrácení zálohy.
   Komise ve své žalobě tvrdí, že žalovaný nevrátil přijatou částku, ale naopak požadoval, aby mu Komise vyplatila stanovený příspěvek po odečtení zálohy. Dále žalovaný zahájil řízení před nizozemskými soudy k vymožení této částky. Příslušnost nizozemských soudů byla Komisí zpochybněna na základě doložky o soudní příslušnosti, která určila Soud prvního stupně jako příslušný k rozhodování veškerých sporů mezi smluvními stranami.
   Komise ve své žalobě usiluje o navrácení vyplacené zálohy. Komise tvrdí, že byla oprávněna k ukončení smlouvy použitím smluvních ustanovení, jelikož žalovaný porušoval své smluvní povinnosti, protože — mimo jiné — došlo k významnému zpoždění se zahájením projektu, žalovaný nebyl schopen najmout technické prostředky vyžadované pro výzkum, že bylo poskytnuto financování a technické a finanční zprávy nesplňovaly smluvní požadavky.
   Proto Komise tvrdí, že je oprávněna požadovat vrácení zálohy.

      (1)  Rozhodnutí Rady 94/806/ES ze dne 23. listopadu 1994, kterým se schvalují konkrétní programy pro výzkum a technologický vývoj, včetně zkoušek, v odvětví nejaderné energie (1994-1998) Úř. věst. L 334, s. 87.


title: Věc C-404/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2011 společností Elf Aquitaine SA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. května 2011 ve věci T-299/08, Elf Aquitaine v. Komise

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2011 společností Elf Aquitaine SA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. května 2011 ve věci T-299/08, Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc C-404/11 P)
   2011/C 298/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elf Aquitaine SA (zástupci: É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               zrušit v celém rozsahu, na základě článků 256 SFEU a 56 Protokolu č. 3 ke statutu Soudního dvora Evropské unie, rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2011, Elf Aquitaine v. Komise (T-299/08);

               —

               vyhovět jejím návrhovým žádáním předloženým v řízení v prvním stupni před Tribunálem;

               —

               v důsledku toho zrušit články 1f), 2c), 2e), 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2008) 2626 v konečném znění ze dne 11. června 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný);

               —

                     podpůrně
                  , na základě článku 261 SFEU změnit výši pokuty 22 700 000 eur, uložené společně a nerozdílně společnostem Arkema SA a Elf Aquitaine článkem 2c) rozhodnutí Komise K(2008) 2626 v konečném znění ze dne 11. června 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.695 — Chlorečnan sodný), jakož i pokutu ve výši 15 890 000 eur uloženou osobně společnosti Elf Aquitaine článkem 2e) téhož rozhodnutí na základě pravomoci přezkumu v plné jurisdikci, z důvodu objektivních pochybení v odůvodnění a argumentaci rozsudku Tribunálu ze dne 17. května 2011 ve věci T-299/08, tak jak jsou uvedeny v šesti důvodech tohoto kasačního opravného prostředku;

               —

                     v každém případě
                  , uložit Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení, včetně těch, které Elf Aquitaine vynaložila před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka šest hlavních důvodů kasačního opravného prostředku a jeden podpůrný důvod.
   Prvním důvodem Elf Aquitaine SA uplatňuje porušení článku 5 SEU Tribunálem tím, že potvrdil zásadu automatické odpovědnosti mateřských společností, použitou v projednávaném případě Komisí a odůvodněnou pojmem podnik ve smyslu článku 101 SFEU. Takový přístup je neslučitelný se zásadami svěření pravomocí a subsidiarity (první část), jakož i proporcionality (druhá část) nebo alespoň s ohledem na ně nepřiměřený.
   Druhým důvodem navrhovatelka uplatňuje zjevně nesprávný výklad vnitrostátního práva a pojmu podnik, jelikož Tribunál zejména přiznal nesprávnou právní sílu zásadě autonomie právnické osoby.
   Třetím důvodem navrhovatelka v podstatě tvrdí, že Tribunál záměrně nevyvodil důsledky z trestněprávní povahy sankcí v právu hospodářské soutěže a z nových povinností vyplývajících z Listiny základních práv EU. Tribunál totiž neoprávněně a chybně použil koncept podniku v právu Unie, čímž porušil předpoklad autonomie, na němž je založeno vnitrostátní právo společností, a rovněž trestněprávní povahu sankcí v právu hospodářské soutěže. Navrhovatelka navíc tvrdí, že Tribunál musel uplatnit i bez návrhu protiprávnost současného systému správního řízení před Komisí.
   Čtvrtým důvodem navrhovatelka uplatňuje porušení práva na obhajobu vyplývající z nesprávného výkladu zásad spravedlnosti a rovnosti zbraní. Tribunál totiž souhlasil s tím, že Komise uplatnila probatio diabolica, a dopustil se pochybení tím, že rozhodl, že nezávislost dceřiné společnosti je třeba posuzovat obecně, s ohledem na kapitálové vazby k její mateřské společnosti, zatímco je třeba ji posuzovat s ohledem na jednání na daném trhu.
   Pátým důvodem navrhovatelka uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění, jelikož Tribunál stručně konstatoval odmítnutí jejích argumentů Komisí, aniž by poskytl jakoukoliv analýzu argumentů uplatňovaných posledně uvedenou (první část). Elf Aquitaine SA navíc Tribunálu vytýká nedostatečné odůvodnění ohledně předpokladu přičitatelnosti (druhá část), jakož i nedostatečné odůvodnění týkající se osobní pokuty uložené navrhovatelce (třetí část).
   Šestým důvodem se navrhovatelka dovolává protiprávnosti osobní pokuty, vycházející z nesprávného použití Pokynů pro výpočet pokut (první část), vytvoření umělého právního základu pro uložení osobní pokuty (druhá část) a rozpornosti mezi odůvodněním napadeného rozsudku založeným na pojmu „jediný podnik“ a uložením osobní pokuty (třetí část).
   Sedmým a posledním (podpůrným) důvodem navrhovatelka tvrdí, že výše osobní pokuty, která jí byla udělena za účelem odrazení, je nepřiměřená, a odůvodňuje změnu její výše.


title: Věc C-146/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Albert Collée, jakožto univerzální právní nástupce Collée KG v. Finanzamt Limburg an der Lahn (Šestá směrnice o DPH — Článek 28c část A písm. a) první pododstavec — Dodání zboží uvnitř Společenství — Odmítnutí osvobození od daně — Opožděně podaný důkaz dodání)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Albert Collée, jakožto univerzální právní nástupce Collée KG v. Finanzamt Limburg an der Lahn
   (Věc C-146/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 28c část A písm. a) první pododstavec - Dodání zboží uvnitř Společenství - Odmítnutí osvobození od daně - Opožděně podaný důkaz dodání)
   (2007/C 297/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof – Německo
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Albert Collée, jakožto univerzální právní nástupce Collée KG

      Žalovaná: Finanzamt Limburg an der Lahn
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 28c bodu A písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), v platném znění – Zamítnutí osvobození dodání zboží v rámci Společenství od daně obratu– Opožděné předložení faktury prokazující u transakce charakter Společenství
   Výrok
   Článek 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991 je třeba vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby daňová správa členského státu odmítla osvobodit od daně z přidané hodnoty dodání zboží uvnitř Společenství, ke kterému skutečně došlo, pouze z důvodu, že důkaz takového dodání nebyl předložen včas.
   Při zkoumání nároku na osvobození od daně z přidané hodnoty týkajícího se takového dodání může předkládající soud přihlížet ke skutečnosti, že osoba povinná k dani nejprve vědomě zatajila, že došlo k dodání zboží uvnitř Společenství, pouze tehdy, když existuje nebezpečí ztráty daňových příjmů a když toto nebezpečí nebylo osobou povinnou k dani zcela vyloučeno.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc T-123/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Ryanair v. Komise ( „Státní podpory — Úvěr schválený letecké společnosti, který lze převést na vlastní kapitál — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Prodej aktiv letecké společnosti — Rozhodnutí prohlašující neexistenci podpory po ukončení předběžné fáze přezkumu — Žaloba na neplatnost — Aktivní legitimace — Zúčastněná strana — Přípustnost — Závažné obtíže — Pravomoc — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2012 — Ryanair v. Komise
   (Věc T-123/09) (1)

   (Státní podpory - Úvěr schválený letecké společnosti, který lze převést na vlastní kapitál - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Prodej aktiv letecké společnosti - Rozhodnutí prohlašující neexistenci podpory po ukončení předběžné fáze přezkumu - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Zúčastněná strana - Přípustnost - Závažné obtíže - Pravomoc - Povinnost uvést odůvodnění)
   2012/C 138/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida a I. G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a P. Gentili, advokáti); a Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA (Fiumicino, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti, G. Bellitti, I. Perego, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2009/155/ES ze dne 12. listopadu 2008 týkající se úvěru ve výši 300 milionů EUR, který schválila Itálie společnosti Alitalia, č. C 26/08 (ex NN 31/08) (Úř. věst. 2009 L 52, s. 3), a návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 6745 final ze dne 12. listopadu 2008, jehož předmětem je státní podpora č. N 510/2008 — Itálie — Prodej aktiv letecké společnosti Alitalia.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Ryanair Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Evropské komise a Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA.

               3)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-100/05: Žaloba podaná dne 21. února 2005 Compagnie d'entreprises C.F.E. proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/41

         Žaloba podaná dne 21. února 2005 Compagnie d'entreprises C.F.E. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-100/05)
   (2005/C 106/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Compagnie d'entreprises C.F.E., se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupená Bernadem Louveauxem a Joëlem van Yperselem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zcela zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS uveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství dne 29. prosince 2004 nebo přinejmenším v rozsahu, v němž za lokalit významnou pro Společenství vyhlašuje vlastnictví žalobkyně, ležící na avenue de la Forestiere v Watermael-Boitsfort (Belgie), zapsaném do katastru sekce F č. 66/Y/2 a 66/s/2;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně v tomto řízení je vlastníkem významné části stavebního pozemku nacházejícího se v oblasti Brusel – hlavní město. Tento pozemek je napadeným rozhodnutím vyhlášen lokalitou významnou pro Společenství.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               porušení čl. 4 odst. 1 a 2 a přílohy III směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, jelikož Komise přijala dotčené rozhodnutí bez toho, aby návrh seznamu lokalit významných pro Společenství byl řádně předložen Belgií, původcem uvedeného návrhu, Institut bruxellois pour la gestion de l'environment byl pro jeho stanovení zjevně nepříslušný. V důsledku toho je napadený akt vadný z důvodu nepříslušnosti;

               —

               porušení čl. 4 odst. 2, 3, článků 20 a 21 směrnice 92/43/EHS, čl. 5 odst. 2 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999, o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, článku 8 jednacího řádu výboru „Habitat“, článku 9 jednacího řádu vydaného na základě rozhodnutí 2001/C 38/03 a čl. 7 odst. 1 výše uvedeného rozhodnutí, jakož i základních zásad řádné správy a „audi alteram partem“. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že stanovisko výboru „Habitat“ nebylo požadováno v rámci postupu k vydání běžného stanoviska ale za použití řízení o vydání písemného stanoviska, bez toho, aniž by bylo použití tohoto řízení nezbytné, bez toho, aby použití tohoto řízení bylo odůvodněno a bez toho, aby výbor „Habitat“ byl způsobilý rozhodnout o všech technických aspektech této věci;

               —

               Komise přijala své rozhodnutí na základě návrhu seznamu lokalit založených na věcně nepřesných faktických údajích a/nebo údajích, která podle kritérií stanovených v příloze III směrnice 92/43/EHS nebyla relevantní.


title: Věc F-33/08: Žaloba podaná dne 4. března 2008 – V v. Komise

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/26

         Žaloba podaná dne 4. března 2008 – V v. Komise
   (Věc F-33/08)
   (2008/C 158/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: V (zástupce: C. Ronzi, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. května 2007, kterým bylo žalobci oznámeno, nesplňuje požadavky na tělesnou způsobilost stanovené pro výkon práce u Evropské komise, odstranění některých znaleckých posudků z jeho osobního spisu a návrh na náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí ze dne 15. května 2007, kterým bylo žalobci oznámeno, že nesplňuje požadavky na tělesnou způsobilost stanovené pro výkon práce u Evropské komise;

               —

               zrušit v případě potřeby rozhodnutí ze dne 12. července, jímž byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem dne 1. června 2007;

               —

               nařídit, aby z osobního spisu žalobce byly odstraněny znalecké posudky z 15. září 2006, 21. září 2006 a 28. března 2007, a že je tedy třeba vycházet z původní lékařské zprávy ze dne 26. června 2006, v níž byl žalobce prohlášen za práce schopného.

               —

               uložit žalované náhradu škody za majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobci, jejíž výše byla ex aequo et bono prozatímně vyčíslena na 170 900 eur (zvýšená od 1. srpna 2006 o úroky z prodlení, jejichž výše musí být počítána za použití úrokové míry stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšené o dva body)

               —

               předběžně nařídit v žalobcově případě prodloužení platnosti seznamu uchazečů vhodných k přijetí, na němž je zapsáno jeho jméno, bude-li rozsudek Soudu pro veřejnou službu vydán později než v únoru 2009 (datum uplynutí seznamu kandidátů vhodných k přijetí);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-654/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – České centrum pro investigativní žurnalistiku v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/67

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – České centrum pro investigativní žurnalistiku v. Parlament
   (Věc T-654/15)
   (2016/C 048/75)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s. (Praha, Česká republika) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8681 C ze dne 14. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích poslanců Evropského parlamentu, jakož i o jejich denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zabezpečení;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem podle článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení vynaložených kterýmkoliv vedlejším účastníkem řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001 (2), jelikož požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001, jelikož přístup k požadovaným informacím byl odepřen, i když byly splněny podmínky pro zveřejnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení všeobecné povinnosti posoudit každý jednotlivý dokument, kterou stanoví články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterou ukládá čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, jelikož Parlament se nezabýval všemi argumenty žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-491/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2008 Philippem Bui Vanem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2008 ve věci F-51/07, Bui Van v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2008 Philippem Bui Vanem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2008 ve věci F-51/07, Bui Van v. Komise
   (Věc T-491/08 P)
   (2009/C 32/76)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Philippe Bui Van (Hettange-Grande, Francie) (zástupce: P. Nelissen Grade, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 11. září 2008 ve věci F-51/07;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 5. března 2007, jímž byla zamítnuta stížnost navrhovatele;

               —

               zrušit rozhodnutí generálního ředitele SVC ze dne 4. října 2006 v tom rozsahu, v němž přeřazuje navrhovatele do platové třídy AST3 stupně 2, zatímco byl původně zařazen do platové třídy AST4 stupně 2;

               —

               potvrdit rozhodnutí ze dne 28. června 2006, kterým je navrhovatel jmenován do platové třídy AST4 stupně 2;

               —

               oznámit OOJ účinky, které sebou nese zrušení napadených rozhodnutí, zejména zařazení žalobce do třídy AST4 stupně 2, jakož i zpětnou účinnost jmenování do platové třídy AST4 stupně 2 ode dne nástupu do služebního poměru;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Projednávaným kasačním opravným prostředkem žádá navrhovatel zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 11. září 2008 ve věci Bui Van v. Komise, F-51/07, jímž SVS uložil odpůrkyni, aby navrhovateli zaplatila náhradu škody ve výši 1 500 eur, a jímž navíc zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí, kterým byl navrhovatel zařazen do platové třídy AST3, zatímco původně byl zařazen do platové třídy AST4.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel tři důvody.
   Zaprvé, napadený rozsudek by měl být zrušen v rozsahu, v němž se, současně s uznáním toho, že Komise porušila právo navrhovatele na obhajobu, má za to, že skutečnost, že navrhovatel nebyl vyslechnut, neměla dopad na řádnost napadeného rozhodnutí Komise.
   Zadruhé, ve spojení s důvodem, který navrhovatel uplatnil v prvním stupni, totiž s existencí zjevně nesprávného posouzení a s porušením zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, potvrdil SVS údajně nesprávně správní rozhodnutí ze dne 4. října 2006, jímž se navrhovatel přeřazuje z platové třídy AST4 do platové třídy AST3, přičemž měl nesprávně za to, že legitimní očekávání, kterého se navrhovatel dovolává, nebylo při jeho jmenování do platové třídy AST4 na místě, z toho důvodu, že navrhovatel nemohl vědět, vzhledem k poznámce pod čarou uvedené v oznámení o výběrovém řízení, že jeho jmenování do platové třídy AST4 nebylo řádné a že nový služební řád Evropských společenství použitelný po oznámení o výběrovém řízení by s ním mohl být v rozporu. Navrhovatel uplatnil, že uvedená poznámka pod čarou nemohla v okamžiku oznámení o výběrovém řízení změnit ustanovení platného služebního řádu.
   Zatřetí, SVS údajně nesprávně vyloučil porušení zásady rovného zacházení, zatímco OOJ, současně s přeřazením navrhovatele do platové třídy AST3, údajně vyhověl stížnostem předloženým třemi dalšími úředníky, kteří se v podstatě nacházeli ve stejné situaci jako navrhovatel.


title: Věc T-324/10: Žaloba podaná dne 11. srpna 2010 — Van Parys v. Komise

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/26

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2010 — Van Parys v. Komise
   (Věc T-324/10)
   ()
   2010/C 274/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Léon Van Parys NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Vlaemminck a A. Hubert, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. května 2010 ve věci REC 07/07, které konstatuje, že v určitém případě je odůvodněné dodatečné uložení dovozního cla, jakož i prominutí výběru tohoto cla vůči jednomu celnímu dlužníkovi, není však odůvodněné vůči jinému celnímu dlužníkovi,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V období od 22. června 1998 do 8. listopadu 1999 žalobkyně a její celní zástupce údajně předložili celním orgánům v Antverpách falešné španělské licence AGRIM na dovoz banánů z Ekvádoru. V důsledku toho byla údajně neprávem uplatňována výhodnější celní sazba.
   Všechny údajně falešné španělské licence, které byly podnětem k dodatečnému uložení cla žalobkyně obdržela od svého portugalského zprostředkovatele jakožto daňového zástupce, s nímž italská dceřinná společnost žalobkyně již po léta obchodovala, pokud jde o nákup španělských a portugalských licencí.
   Belgická správy cel a spotřebních daní podala u Evropské komise žádost neuložit dodatečné dovozní clo nebo prominout výběr tohoto cla. Pokud jde o dovozy v roce 1999, Komise vydala zamítavé rozhodnutí, proti kterému žalobkyně podala tuto žalobu na neplatnost.
   Žalobkyně uvádí na podporu zrušení uvedeného rozhodnutí šest žalobních důvodů.
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že byl porušen článek 239 Celního kodexu Společenství, nařízení (EHS) č. 1442/93 a nařízení (EHS) č. 2362/98 a uznávané obchodní zvyklosti, jak jsou popsány Světovou obchodní organizací. Komise údajně porušila tato ustanovení, která povolují nabytí práv používat dovozní licence podle obchodní metody použité žalobkyní tím, že neprávem rozhodla, že žalobkyně jednala nedbale.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že byl porušen článek 239 Celního kodexu a zásada proporcionality. Komise údajně rozhodla, že zjištěné falšování španělských dovozních licencí přesahuje obvyklé obchodní riziko a je ho třeba považovat za zvláštní situaci. Žalobkyně však odmítá, že nejednala jako pečlivý obchodník, a proto údajně nejsou podmínky článku 239 Celního kodexu splněny.
   Zatřetí Komise údajně porušila článek 239 Celního kodexu, článek 211 Smlouvy o ES, zásadu ochrany legitimního očekávání a obecnou právní zásadu patere legem quam ipse fecisti. Žalobkyně tvrdí, že Komise žalobkyni ukládá přísnější povinnosti řádné péče než vyžaduje právní úprava a než jsou v této oblasti obvyklé, ačkoli Komise a španělské orgány nedodržely své vlastní zákonné povinnosti.
   Začtvrté žalobkyně tvrdí, že byl porušen článek 239 Celního kodexu a zásada rovného zacházení tím, že Komise neprávem přistupovala k dovozům v roce 1998 jinak než k dovozům v roce 1999.
   Zapáté žalobkyně tvrdí, že byl porušen čl. 220 odst. 2 písm. b) Celního kodexu. Podle žalobkyně není možno bez dalšího konstatovat, že se španělské orgány nedopustily omylu ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b).
   Zašesté žalobkyně tvrdí, že byly porušeny podstatné formální náležitosti, a zejména její právo na obhajobu.


title: Věc T-570/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Deutsche Post v. Komise ( „Státní podpory — Poštovní služby — Rozhodnutí o uložení povinnosti poskytnout informace — Přiměřenost lhůty — Povinnost uvést odůvodnění — Relevance požadovaných informací“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Deutsche Post v. Komise
   (Věc T-570/08) (1)

   (Státní podpory - Poštovní služby - Rozhodnutí o uložení povinnosti poskytnout informace - Přiměřenost lhůty - Povinnost uvést odůvodnění - Relevance požadovaných informací)
   2013/C 377/24
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2008 týkajícího se uložení povinnosti poskytnout určité informace v řízení o státní podpoře ve prospěch společnosti Deutsche Post AG C 36/07 (ex NN 25/07).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Společnosti Deutsche Post AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-133/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2012 — I Marchi Italiani a Basile v. OHIM — Osra (B. Antonio Basile 1952) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství B. Antonio Basile 1952 — Starší národní slovní ochranná známka BASILE — Relativní důvod pro zamítnutí — Zánik práva „strpěním“ — Článek 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2012 — I Marchi Italiani a Basile v. OHIM — Osra (B. Antonio Basile 1952)
   (Věc T-133/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství B. Antonio Basile 1952 - Starší národní slovní ochranná známka BASILE - Relativní důvod pro zamítnutí - Zánik práva „strpěním“ - Článek 53 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 54 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2012/C 243/25
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: I Marchi Italiani Srl (Neapol, Itálie); a Antonio Basile (Giugliano in Campania) (zástupci: G. Militerni, L. Militerni a F. Gimmelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Sempio, poté P. Bullock, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Osra SA (Rovereta, San Marino) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, R. Cartella a G. Petrocchi, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2009 (věc R 502/2008-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Osra SA a I Marchi Italiani Srl.

      Výrok

               1)

               Ve věci T-133/09 se jméno druhého žalobce, Antonio Basile, vyškrtává ze seznamu žalobců.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Společnosti I Marchi Italiani Srl se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů spojených se zpětvzetím žaloby.

               4)

               Antonio Basile ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc C-178/11: Žaloba podaná dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Maltská republika

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/12

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2011 — Evropská komise v. Maltská republika
   (Věc C-178/11)
   2011/C 179/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)

      Žalovaná: Maltská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Malta tím, že nevypracovala strategické hlukové mapy pro hlavní silnice a aglomeraci označené Maltou v její zprávě podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2002/49/ES (1), aby mohly být zpřístupněny a distribuovány veřejnosti, a nezaslala informace z těchto strategických hlukových map Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí, a

               —

               uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle zprávy, kterou předložila Malta v roce 2006 podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice, spadá do oblasti působnosti směrnice jedna aglomerace a rovněž 43 hlavních silnic na maltském území. Z toho plyne, že strategické hlukové mapy pro tuto aglomeraci i pro dotčené hlavní silnice měly být vypracovány do 30. června 2007 a měly být zpřístupněny a distribuovány veřejnosti. Informace z těchto strategických hlukových map a souhrnné přehledy místních akčních plánů navíc měly být odeslány Komisi do 30. prosince 2007.
   Je zřejmé, že do dnešního dne Malta v důsledku interních překážek týkajících se vnitrostátních nabídkových řízení nesplnila své povinnosti vypracovat strategické hlukové mapy pro dotčenou aglomeraci a hlavní silnice, zpřístupnit a distribuovat strategické hlukové mapy veřejnosti a sdělit relevantní informace Komisi.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí — Prohlášení Komise v dohodovacím výboru ke směrnici o hodnocení a řízení okolního hluku (Úř. věst. L 189, 18.7.2002, s. 12; Zvl. vyd. 15/07, s. 101)


title: Věc T-312/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Di Bucci v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Veřejná služba — Povýšení — Udělení prioritních bodů )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Di Bucci v. Komise
   (Věc T-312/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Povýšení - Udělení prioritních bodů“)
   (2008/C 313/43)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Vittorio Di Bucci (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. van der Woude a V. Landes, poté M. van der Woude)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Tserepa-Lacombe a V. Joris, poté V. Joris a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost

               —

               rozhodnutí generálního ředitele právní služby Komise udělit žalobci pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, sděleného dne 2. července 2003, které bylo potvrzeno rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámeným dne 16. prosince 2003;

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit žalobci žádný zvláštní prioritní bod za dodatečné činnosti v zájmu orgánu za hodnotící období 2003, oznámeného prostřednictvím systému Sysper 2 dne 16. prosince 2003;

               —

               následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobci celkem 20 bodů za hodnotící období 2003; seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 69-2003 ze dne 13. listopadu 2003; seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 73-2003 ze dne 27. listopadu 2003; a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jména žalobce na výše uvedené seznamy;

               —

               v případě potřeby, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. června 2004, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 12. února 2004;

               —

               rozhodnutí ze dne 11. dubna 2007, oznámeného dne 16. dubna 2007, kterým orgán oprávněný ke jmenování rozhodl udělit žalobci pouze jediný dodatečný prioritní bod za hodnotící období 2003; tedy dohromady 2 prioritní body a 21 bodů celkem;

         a směřující k prohlášení všech rozhodnutí přijatých v průběhu hodnotícího období 2003, která byla napadena v rámci této žaloby, a která nebyla nahrazena v roce 2007, za nicotná, a zejména seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 69-2003 ze dne 13. listopadu 2003, a seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 73-2003 ze dne 27. listopadu 2003, jakož i k poskytnutí náhrady škody ve výši 5 000 eur.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise, kterými je žalobci uděleno celkem 21 bodů pro povýšení a na jejichž základě není žalobce zapsán na seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-364/10: Žaloba podaná dne 2. září 2010 — Duravit a další v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/59

      Žaloba podaná dne 2. září 2010 — Duravit a další v. Komise
      (Věc T-364/10)
      ()
      (2010/C 288/108)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Duravit AG (Hornberg, Německo), Duravit SA (Bischwiller, Francie) a Duravit BeLux BVBA (Overijse, Belgie) (zástupci: R. Bechtold, U. Sotész a C. von Köckritz, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  na základě čl. 263 odst. 4 SFEU zrušit čl. 1 odst. 1 a články 2 a 3 rozhodnutí Evropské Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010, ve věci COMP/39092 — sanitární zařízení v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

                  —

                  podpůrně, snížit výši pokut, které byly žalobkyním uloženy v čl. 2 bodu 9 rozhodnutí;

                  —

                  podle čl. 87 odst. 2 Jednacího řádu Tribunálu uložit Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyň.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010, ve věci COMP/39092 — sanitární zařízení. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyním a dalším podnikům uloženy pokuty za porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se měly podle Komise účastnit pokračujících dohod nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví sanitárních zařízení v Belgii, Německu, Francii, Itálii, Nizozemsku a Rakousku.
      K odůvodnění své žaloby uplatňují žalobkyně devět žalobních důvodů.
      Prvním žalobním důvodem žalované vytýkají, že nepředložila dostatečné důkazy k prokázání toho, že se žalobkyně účastnily dohod o cenách nebo jiných jednání narušujících hospodářskou soutěž. Komise neunesla své důkazní břemeno a nedodržela požadavky na prokázání porušení článku 101 SFEU v řízení před Komisí a uložila žalobkyním v tomto řízení přehnané povinnosti odůvodnění a důkazní povinnosti.
      Druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňují, že Komise shledala žalobkyně kvůli účasti na údajných „schůzkách kartelu“ německého zastřešujícího svazu pro relevantní produkty odpovědnými za celkové protiprávní jednání pro relevantní produkty, aniž by prokázala jejich účast na dohodách týkajících se těchto produktů. V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že Komise kvalifikovala diskuze v německém zastřešujícím svazu neprávem a předčasně bez zohlednění konkrétních hospodářských a právních souvislostí jako úmyslné omezení hospodářské soutěže.
      Dále žalobkyně jako třetí žalobní důvod uvádějí, že Komise neprokázala porušení hospodářské soutěže na německém trhu se sanitární keramikou. Žalobkyně v tomto ohledu napadají, že Komise protiprávně zařadila diskuse v německém odborném svazu pro keramiku jako cenová ujednání a úmyslná omezení hospodářské soutěže a že porušila právo žalobkyň na spravedlivé a nepodjaté řízení tím, že ze zjevně irelevantních důkazů odvodila nepřípustné závěry v její neprospěch.
      Jako čtvrtý žalobní důvod žalobkyně uvádějí, že se neúčastnily dohod o cenách ve Francii a Belgii. Komise dle názoru žalobkyň neprávem zařadila diskuze v belgických a francouzských keramických svazech jako dohody o cenách a nesprávně posoudila dobu trvání údajných protiprávních jednání, čímž nesprávně použila článek 101 SFEU.
      V rámci pátého žalobní důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně zařadila postupy na trhu s armaturami, sprchovými přepážkami a keramikou jako jediné a trvající protiprávní jednání a tím nesprávně použila článek 101 SFEU. Žalobkyně v tomto ohledu kritizují, že nebyla splněna kritéria stanovená v judikatuře za účelem konstatování jediného a trvajícího protiprávního jednání.
      Jako šestý žalobní důvod žalobkyně uvádějí, že Komise příliš dlouhou dobou trvání řízení a tím, že po provedení slyšení vyměnila všechny osoby, které se podíleli v rámci Komise na rozhodovacím postupu, porušila její právo na obhajobu a právo být vyslechnuta podle článku 12 a 14 nařízení (ES) č. 773/2004 (1).
      V rámci sedmého žalobního důvodu žalobkyně uvádějí, že Komise opřela její výpočet pokuty nesprávně o Pokyny (2), protože tyto pokyny jsou od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost neplatné kvůli porušení čl. 290 odst. 1 SFEU a čl. 52 odst. 1 Listiny základních práv Evropské Unie.
      Jako osmý žalobní důvod žalobkyně uvádějí, že stanovení pokut Komisí je chybné, protože Komise při stanovení výchozí částky pokuty nezohlednila malou závažnost údajného přispění žalobkyň k protiprávnímu jednání, ale posoudila závažnost protiprávního jednání jednotně pro všechny podniky. To podle žalobkyň porušuje zásadu osobní odpovědnosti.
      Konečně v rámci devátého žalobního důvodu se vytýká, že výše uložených pokut porušuje zásadu přiměřenosti a rovného zacházení, protože se žalobkyně neúčastnily nejzávažnějších porušení hospodářské soutěže.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81).

         (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2).


title: Věc C-242/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. května 2013 — Caixa Geral de Depósitos, SA v. Evropská komise, Portugalská republika ( „Kasační opravný prostředek — Články 149 a 181 jednacího řádu Soudního dvora — Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) — Globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku — Snížení finanční pomoci — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/39

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. května 2013 — Caixa Geral de Depósitos, SA v. Evropská komise, Portugalská republika
   (Věc C-242/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Články 149 a 181 jednacího řádu Soudního dvora - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku - Snížení finanční pomoci - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 225/67
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Caixa Geral de Depósitos, SA (zástupce: N. Ruiz, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė, L. Flynn a P. Guerra a Andrade, zmocněnci), Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 3. března 2011, Caixa Geral de Depósitos v. Komise (T-401/07), kterým Tribunál odmítl jako nepřípustný návrh na částečné zrušení rozhodnutí C(2007) 3772 o snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch globální dotace na podporu místních investic v Portugalsku na základě rozhodnutí Komise C(95) 1769 ze dne 28. července 1995, a návrh na to, aby Komisi byla na základě článku 238 ES uložena povinnost vyplatit zůstatek finanční pomoci

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Caixa Geral de Depósitos SA a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

               3)

               Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


title: Věc T-716/15: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Gallardo Blanco v. OHIM – Expasa Agricultura y Ganadería (Vyobrazení udidla ve tvaru písmene H)

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/36

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Gallardo Blanco v. OHIM – Expasa Agricultura y Ganadería (Vyobrazení udidla ve tvaru písmene H)
   (Věc T-716/15)
   (2016/C 059/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Juan Gallardo Blanco (Los Barrios, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Expasa Agricultura y Ganadería, SA (Jerez de la Frontera, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (Vyobrazení udidla ve tvaru písmene H) – Přihláška č. 10 424 323

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Usnesení druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2015, ve věci R 1502/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil usnesení druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2015;

               —

               zrušil usnesení přijaté námitkovým oddělením OHIM dne 14. dubna 2014;

               —

               změnil předchozí usnesení a zapsal v plném rozsahu ochrannou známku Společenství č. 10 424 323;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů vynaložených v tomto řízení, jakož i v námitkovém a odvolacím řízením před OHIM.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 4, čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-557/08: Žaloba podaná dne 18. prosince 2008 – mPAY24 v. OHIM – Ultra (MPAY)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/35

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2008 – mPAY24 v. OHIM – Ultra (MPAY)
   (Věc T-557/08)
   (2009/C 55/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: mPAY24 GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H. Z. Zeiner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ultra d.o.o. Proizvodnja elektronskih naprav (Zagorje ob Savi, Slovinsko)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2008 ve věci R 221/2007-1 v rozsahu, v němž byla námitka podaná žalobkyní zamítnuta, a

               —

               uložit žalovanému a druhému účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MPAY“ pro zboží a služby zapsané ve třídách 9, 35, 36, 37, 38 a 42 – přihláška 3 587 896

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Společenství „MPAY24“ č. 2 061 656 pro zboží a služby ve třídách 9, 16, 35, 36 a 38; rakouský zápis slovní ochranné známky č. 200 373 „MPAY24“ pro zboží a služby ve třídách 9, 16, 35, 36a 38.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Úplné zamítnutí přihlášky ochranné známky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 a 4 nařízení Rady 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


title: Věc T-366/05: Žaloba podaná dne  26. září 2005  Anheuser-Busch proti OHIM

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/23

         Žaloba podaná dne 26. září 2005 Anheuser-Busch proti OHIM
   (Věc T-366/05)
   (2005/C 330/57)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anheuser-Busch, Inc. (St. Louis, USA) (zástupci: V. von Bombard, A. Renck, A. Pohlmann, G. Burkhart, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (věc R 514/2004-2) ze dne 11. července 2005 v rozsahu, ve kterém byla přihláška zamítnuta pro výrobky třídy 33 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BUDWEISER“ pro výrobky tříd 32 a 33 – přihláška č. 1 603 489

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Budějovický Budvar, národní podnik

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní obrazové ochranné známky a slovní ochranná známka „BUDWEISER“ a „BUDWEISER BUDVAR“ pro výrobky tříd 31 a 32.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitka přijata pro všechny napadené výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 z důvodu neexistence nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek. Výrobky jsou dostatečně odlišné, aby byla ze strany spotřebitele vyloučena jakákoliv záměna.


title: Věc T-210/10: Žaloba podaná dne 5. května 2010 — Condé v. Rada

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/39

         Žaloba podaná dne 5. května 2010 — Condé v. Rada
   (Věc T-210/10)
   ()
   2010/C 234/72
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mamoudou Condé (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Rady (EU) č. 1284/2009 ze dne 22. prosince 2009 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření vůči Guinejské republice v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení nařízení Rady (EU) č. 1284/2009 ze dne 22. prosince 2009 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření vůči Guinejské republice (1) v rozsahu, v němž je žalobce zařazen na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny na základě článku 6 uvedeného nařízení.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje tři žalobní důvody vycházející z:

               —

               porušení práva na účinnou právní ochranu, jelikož žalobce nebyl informován o opravných prostředcích, které má k dispozici;

               —

               porušení práva na obhajobu, jelikož žalobce nebyl informován o skutečnostech použitých v jeho neprospěch;

               —

               porušení zásady proporcionality a vlastnického práva žalobce.

      (1)  Úř. věst. L 346, s. 26.


title: Věc T-830/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Farahat v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné posouzení“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Farahat v. Rada
   (Věc T-830/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení“)
   (2016/C 392/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohamed Farahat (Káhira, Egypt) (zástupci: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC, a N. Sheikh, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 36), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 7), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Mohameda Farahata.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené M. Farahatem.

      (1)  Úř. věst. C 96, 23.3.2015.