title: Věc F-101/10: Žaloba podaná dne 15. října 2010 — Massez a další v. Soudní dvůr

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/63

         Žaloba podaná dne 15. října 2010 — Massez a další v. Soudní dvůr
   (Věc F-101/10)
   ()
   2011/C 30/124
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Lieven Massez (Lucemburk, Lucembursko) a další (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení opravených výplatních pásek žalobců za období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010 v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Návrhové žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí výboru Soudního dvora, který byl pověřen vyřízením stížností, ze dne 29. června 2010, kterým byly zamítnuty stížnosti žalobců proti jejich opraveným výplatním páskám za období od července do prosince 2009 a proti jejich výplatním páskám vydaným od 1. ledna 2010;

               —

               podle potřeby zrušit rozhodnutí Soudního dvora o vydání opravených výplatních pásek žalobců za období od července do prosince 2009 a výplatních pásek vydaných od 1. ledna 2010;

               —

               uložit Soudnímu dvoru, aby žalobcům zaplatil nedoplatky odměny za práci a příslušné úroky z prodlení;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-418/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2012 TME SpA — Termomeccanica Ecologia proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. července 2012 ve věci T-329/11, TME SpA — Termomeccanca Ecologia v. Evropská komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2012 TME SpA — Termomeccanica Ecologia proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. července 2012 ve věci T-329/11, TME SpA — Termomeccanca Ecologia v. Evropská komise
   (Věc C-418/12 P)
   2012/C 373/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit usnesení vydané Tribunálem dne 4. července 2012 ve věci T-329/11 oznámené dne 9. července 2012 z důvodů vylíčených v odůvodnění, a v důsledku toho:

               —

               Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nutnost zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, jakož i „Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions“;

               —

               Uložit Evropské komisi náhradu škody ve výši 18 955 106 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou, kterou utrpěla TME z důvodu porušení práva Společenství samotnou Evropskou komisí;

               —

               Podpůrně uložit Evropské komisi náhradu škody, kterou TME utrpěla z důvodu ztráty příležitosti ve výši 3 791 021 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou;

               —

               Podpůrněji uložit Evropské komisi náhradu škody z důvodu průtahů přičitatelných Evropské komisi ve výkonu svých funkcí, jež lze vyčíslit celkovou částkou nákladů na advokáta vynaložených TME ve výši 73 044,32 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou;

               —

               Uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise má podle bodu 2.4.12 PRAG a svazku I ustanovení 37 zadávací dokumentace povinnost vydat „stanovisko“ k řízení napadenému TME. Komise tuto povinnost nesplnila.
   Mimoto se Komise dopustila chyby tím, že nezasáhla, aby zhojila zjevné porušení práva Společenství a nepožadovala navrácení finančních prostředků poskytnutých Rumunsku s odkazem na předmětnou zakázku v návaznosti na stížnost podanou TME dne 10. prosince 2008.


title: Věc T-486/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Stavytskyi v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení jména žalobce na seznam — Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/39

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Stavytskyi v. Rada
   (Věc T-486/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení jména žalobce na seznam - Důkaz opodstatněnosti zařazení na seznam“)
   (2016/C 098/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Edward Stavytskyi (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta a M. Gambardella, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 111, s. 91), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 111, s. 33) v rozsahu, v němž je jméno žalobce uvedeno na seznamu osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují tato omezující opatření.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) č. 381/2014 ze dne 14. dubna 2014, kterým se provádí nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině se zrušují v rozsahu, v němž se vztahují na Edwarda Stavytskyiho.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Edwardem Stavytskyim.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. června 2005 ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés SA proti Komisi Evropských společenství (Směrnice 91/414/EHS — Přípravky na ochranu rostlin — Účinné látky — Methalaxyl — Postup pro povolování — Souhrnná dokumentace a úplná dokumentace — Lhůty — Zásada proporcionality — Překročení pravomoci)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/35

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 28. června 2005
   ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés SA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Směrnice 91/414/EHS - Přípravky na ochranu rostlin - Účinné látky - Methalaxyl - Postup pro povolování - Souhrnná dokumentace a úplná dokumentace - Lhůty - Zásada proporcionality - Překročení pravomoci)
   (2005/C 217/79)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci T-158/03, Industrias Químicas del Vallés SA, se sídlem v Mollet del Vallés (Španělsko), původně zastoupená C. Fernándezem Viciénem, J. Sabaterem Marotiasem a P. Gonzáles-Espejem, poté C. Fernándezem Viciénem, J. Sabaterem Marotiasem a I. Morenem Tapiou Rivasem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: S. Pardo Quintillán a B. Doherty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/308/ES ze dne 2. května 2003 o nezařazení metalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku (Úř. věst. L 113, s. 8), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a N.J. Forwood a S. Papasavvas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 28. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Industrias Químicas del Vallés, SA ponese náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 158, 5.7.2003


title: Věc C-335/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Chemnitz (Německo) dne 3. srpna 2006 – Steffen Schubert v. Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Chemnitz (Německo) dne 3. srpna 2006 – Steffen Schubert v. Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   (Věc C-335/06)
   (2006/C 261/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Steffen Schubert

      Žalovaný: Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   Předběžné otázky

               1)

               Je členský stát oprávněn v souladu s čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice 91/439/EHS (1) požadovat po držiteli řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, aby tento požádal u tuzemského orgánu o uznání práva užívat toto řidičské oprávnění v tuzemsku, bylo-li držiteli zahraničního řidičského průkazu EU předtím v tuzemsku řidičské oprávnění odňato nebo jinak zrušeno?
               Pokud ne:

               2)

               Musí být čl. 1 odst. 2 ve spojení s čl. 8 odst. 2 a odst. 4 směrnice 91/439/EHS vykládán v tom smyslu, že členský stát je na svém území oprávněn odmítnout uznat oprávnění řídit na základě řidičského průkazu vydaného v jiném členském státě, pokud bylo předtím řidičské oprávnění držiteli zahraničního řidičského průkazu EU v tuzemsku odňato nebo jinak zrušeno, jestliže lhůta pro dobu, ve které je zakázáno opětovné udělení řidičského oprávnění v tuzemsku, nařízená v souvislosti s tímto opatřením, uplynula před vydáním řidičského průkazu v jiném členském státě, a pokud je nutno vzhledem k objektivním indiciím (neexistence bydliště v členském státě, který řidičský průkaz vydal, a neúspěšná žádost o opětovné vydání řidičského oprávnění v tuzemsku) vycházet z toho, že získáním zahraničního řidičského oprávnění EU měly být pouze obejity přísné hmotněprávní požadavky tuzemského řízení o opětovném vydání řidičského oprávnění, zejména lékařsko-psychologické posouzení?

      (1)  Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317.


title: Věc C-64/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz — Rakousko) — trestní řízení proti Ernstu Engelmannovi ( „Volný pohyb služeb — Svoboda usazování — Vnitrostátní právní předpisy upravující systém koncesí k provozování hazardních her v kasinech — Udělování koncesí vyhrazené pouze akciovým společnostem se sídlem v tuzemsku — Udělení všech koncesí bez zajištění soutěže“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/9

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz — Rakousko) — trestní řízení proti Ernstu Engelmannovi
      (Věc C-64/08) (1)

      (Volný pohyb služeb - Svoboda usazování - Vnitrostátní právní předpisy upravující systém koncesí k provozování hazardních her v kasinech - Udělování koncesí vyhrazené pouze akciovým společnostem se sídlem v tuzemsku - Udělení všech koncesí bez zajištění soutěže)
      (2010/C 288/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht Linz

         Účastník původního trestního řízení

      Ernst Engelmann

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Linz — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní předpisy, které pod hrozbou trestních sankcí zakazují provozování hazardních her v kasinech bez koncese vydané příslušným orgánem, které však vyhrazují možnost získání takové koncese vydávané na dobu nejvýše 15 let pouze akciovým společnostem usazeným v tuzemsku, které nemají dceřiné společnosti v zahraničí

         Výrok

                  1)

                  Článek 43 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vyhrazují provozování hazardních her v hernách výlučně hospodářským subjektům, které mají své sídlo na území tohoto členského státu.

                  2)

                  Povinnost transparentnosti plynoucí z článků 43 ES a 49 ES, jakož i zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti brání tomu, aby veškeré koncese k provozování heren na území členského státu byly uděleny bez zajištění jakékoli soutěže.

         (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc C-297/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. června 2014 – Dr. Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. června 2014 – Dr. Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
   (Věc C-297/14)
   2014/C 303/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dr. Rüdiger Hobohm

      Žalovaní: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL

      Předběžné otázky

   Může spotřebitel podle článku 15 odstavce 1 písmene c) druhé alternativy ve spojení s článkem 16 odstavcem 1 druhou alternativou nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) podat u soudu v místě, ve kterém má bydliště, žalobu proti svému smluvnímu partnerovi, který provozuje profesionální nebo podnikatelské činnosti v jiném členském státě Evropské unie, pokud sice smlouva, která tvoří základ žaloby, přímo nespadá do takového rozsahu činností smluvního partnera, které jsou zaměřeny na členský stát, ve kterém má spotřebitel bydliště, ale smlouva slouží k uskutečnění hospodářského cíle, o který strany usilují prostřednictvím jiné, předtím uzavřené a již splněné smlouvy, na kterou se vztahují úvodem citovaná ustanovení?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


title: Věc T-519/14: Žaloba podaná dne 10. července 2014 – Grupo Morera & Vallejo a DSA v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/49

         Žaloba podaná dne 10. července 2014 – Grupo Morera & Vallejo a DSA v. Komise
   (Věc T-519/14)
   2014/C 303/58
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Grupo Morera & Vallejo, SL (Sevilla, Španělsko), DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupci: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez a G. Canalejo Lasarte, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v jakém konstatuje existenci státní podpory a nařizuje její vrácení;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 2 a čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém investory označují jako příjemce podpor a jako adresáty příkazu k navrácení údajné podpory;

               —

               podpůrně ponechal bez účinku příkaz k navrácení podpory určený investorům v článku 4 odst. 1 in fine, protože porušuje zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání, neboť nelze nařídit vrácení podpory s datem předcházejícím zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení;

               —

               podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí a určil, že metodika navrhovaná v jeho bodech 263 a 167 pro určení údajné výhody, která má být investory navrácena a která má být přizpůsobena s ohledem na určité odpočty, není v souladu s právem;

               —

               určil neexistenci, nebo podpůrně částečně zrušil čl. 4 odst. 1 rozhodnutí, který se týká zákazu „převést břemeno navrácení na jiné osoby“ v rozsahu, v jakém zahrnuje rozhodnutí o zákazu či údajné neplatnosti smluvních ustanovení platných vůči třetím osobám týkajících se daní, jež musí investoři vrátit španělskému státu, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věcech T-401/14, Duro Felguera v. Komise, T-700/13, Bankia v. Komisa a T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


title: Věc C-119/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny w Warszawie – Polsko) – Biuro podróży „Partner“ sp. z o.o. sp. k. w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 93/13/EHS — Směrnice 2009/22/ES — Ochrana spotřebitele — Účinek erga omnes zneužívajících ujednání, která jsou uvedena ve veřejném rejstříku — Peněžitá sankce uložená prodávajícímu nebo poskytovateli, který použil ujednání, které je považováno za rovnocenné tomu, jež je uvedeno v tomto rejstříku — Prodávající nebo poskytovatel, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo ke konstatování zneužívající povahy ujednání — Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie — Pojem ‚soud členského státu, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva‘“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny w Warszawie – Polsko) – Biuro podróży „Partner“ sp. z o.o. sp. k. w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Věc C-119/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Směrnice 2009/22/ES - Ochrana spotřebitele - Účinek erga omnes zneužívajících ujednání, která jsou uvedena ve veřejném rejstříku - Peněžitá sankce uložená prodávajícímu nebo poskytovateli, který použil ujednání, které je považováno za rovnocenné tomu, jež je uvedeno v tomto rejstříku - Prodávající nebo poskytovatel, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo ke konstatování zneužívající povahy ujednání - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Pojem ‚soud členského státu, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva‘“)
   (2017/C 053/08)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Biuro podróży „Partner“ sp. z o.o. sp. k. w Dąbrowie Górniczej

      Žalovaný: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Výrok

               1)

               Článek 6 odst. 1 a článek 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách ve spojení s články 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/22/ES ze dne 23. dubna 2009 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů a s ohledem na článek 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby použití takových ujednání v rámci všeobecných obchodních podmínek, jejichž obsah je rovnocenný s obsahem ujednání, která byla pravomocným soudním rozhodnutím prohlášena za nepřípustná a zapsána do vnitrostátního rejstříku ujednání, jejichž použití je v rámci všeobecných obchodních podmínek považováno za nepřípustné, bylo ve vztahu k prodávajícímu nebo poskytovateli, který nebyl účastníkem řízení, jež vedlo k zápisu těchto ujednání do uvedeného rejstříku, považováno za protiprávní jednání, za podmínky, že tento prodávající nebo poskytovatel má právo na účinnou právní ochranu, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, a to jak proti rozhodnutí, kterým byla určena rovnocennost porovnávaných ujednání, pokud jde o otázku, zda vzhledem ke všem relevantním okolnostem každého případu jsou tato ujednání věcně shodná, zejména pokud jde o účinky, které vyvolávají v neprospěch spotřebitelů, tak proti rozhodnutí, kterým byla případně stanovena výše uložené pokuty.

               2)

               Článek 267 třetí pododstavec SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takový soud, jakým je předkládající soud, proti jehož rozhodnutím vydaným v rámci takového sporu, jako je spor v původním řízení, lze podat kasační opravný prostředek, nemůže být považován za „soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva“.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15. 6. 2015.


title: Věc T-424/14: Žaloba podaná dne 11. června 2014 – ClientEarth v. Komise

text:
               8.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 303/34

         Žaloba podaná dne 11. června 2014 – ClientEarth v. Komise
   (Věc T-424/14)
   2014/C 303/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království) (zástupci: O. Brouwer, F. Heringa a J. Wolfhagen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované, kterým se odpírá přístup k dokumentům, který žalobkyně požadovala podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, jak bylo žalované sděleno dne 3. dubna 2014 v dopise s referenčním číslem SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1028887;

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyni uhradila náklady řízení v souladu s článkem 87 Jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení jakéhokoliv vedlejšího účastníka řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise, kterým se odpírá přístup ke zprávě Komise o hodnocení dopadu, jakož i ke stanovisku výboru pro hodnocení dopadu týkajícímu se přístupu ke spravedlnosti ve věcech životního prostředí v souvislosti se zavedením třetího pilíře Aarhuské úmluvy do právních úprav Evropské unie a členských států.
   Na podporu žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 (1) není použitelný a že Komise neuvedla dostatečné odůvodnění. Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně vyložila a použila výjimku z přístupu k dokumentům podle čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení, protože je třeba rozlišovat mezi požadovanými dokumenty a rozhodovacím procesem Komise. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise neodůvodnila, proč považovala čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení č. 1049/2001 za použitelný.

               2.

               Druhý žalobní důvod, uvedený podpůrně, vychází z toho, že došlo k nesprávnému použití čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001 a k neuvedení dostatečného odůvodnění. Žalobkyně tvrdí, že i kdyby byl čl. 4 odst. 3 první pododstavec použitelný, Komise neprokázala, že zveřejnění požadovaných dokumentů mohlo vážně ohrozit rozhodovací proces, ani nepředložila v této souvislosti konkrétní vysvětlení.

               3.

               Třetí žalobní důvod, uvedený podpůrně, vychází z nesprávného posouzení převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění podle čl. 4 odst. 3 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001 a z nedostatečného odůvodnění. Žalobkyně tvrdí, že i kdyby byl čl. 4 odst. 3 první pododstavec použitelný, Komise nesprávně použila a nesprávně vyložila posouzení převažujícího veřejného zájmu a ani neprokázala, že neexistoval převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů. Žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise neuvedla v této souvislosti dostatečné odůvodnění.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43)


title: Spojené věci C-511/15 a C-512/15: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. října 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Prekršajni Sud u Bjelovaru – Chorvatsko) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15) v. Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Smlouvy o spotřebitelském úvěru — Směrnice 2008/48/ES — Smlouva o hypotečním úvěru — Pohyblivá úroková sazba — Povinnosti věřitele — Vnitrostátní právní úprava použitelná na smlouvy platné ke dni jejího nabytí účinnosti — Nepoužitelnost směrnice 2008/48“

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/8

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. října 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Prekršajni Sud u Bjelovaru – Chorvatsko) – Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15) v. Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka
   (Spojené věci C-511/15 a C-512/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Smlouvy o spotřebitelském úvěru - Směrnice 2008/48/ES - Smlouva o hypotečním úvěru - Pohyblivá úroková sazba - Povinnosti věřitele - Vnitrostátní právní úprava použitelná na smlouvy platné ke dni jejího nabytí účinnosti - Nepoužitelnost směrnice 2008/48“)
   (2016/C 475/11)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Předkládající soud

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Renata Horžić (C-511/15), Siniša Pušić (C-512/15)

      Žalovaní: Privredna banka Zagreb d.d., Božo Prka

      Výrok

   Článek 23 a čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním ustanovením, o jaká se jedná v původních řízeních, která věřiteli pod hrozbou trestních sankcí ukládají dodržování povinností v oblasti pohyblivé úrokové sazby v případě úvěrových smluv platných ke dni nabytí účinnosti těchto ustanovení, jelikož tyto úvěrové smlouvy nespadají do věcné působnosti této směrnice a tyto povinnosti nadto nepředstavují provedení této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-25/13: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n °17 de Barcelona – Španělsko) – France Telecom España, SA v. Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/20/ES — Poplatek za soukromé užívání nebo zvláštní užívání veřejného majetku obce ukládaný operátorům poskytujícím služby elektronických komunikací — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z dosavadní judikatury“

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/18

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Španělsko) – France Telecom España, SA v. Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona
   (Věc C-25/13) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/20/ES - Poplatek za soukromé užívání nebo zvláštní užívání veřejného majetku obce ukládaný operátorům poskytujícím služby elektronických komunikací - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z dosavadní judikatury“)
   2014/C 112/21
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: France Telecom España, SA

      Žalovaný: Organismo de Gestión Tributaria de al Diputación de Barcelona

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Contencioso Administrativo no 17 de Barcelona – Výklad článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337) – Poplatek za právo na užívání prostoru a za právo na instalování zařízení – Veřejný majetek obce – Postoupení práv a postoupení správy užívání majetku

      Výrok

   Unijní právo musí být s ohledem na rozsudek ze dne 12. července 2012, Vodafone España a France Telecom España (C-55/11, C-57/11 a C-58/11) vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl poplatek za užívání nebo využívání zařízení na veřejném nebo soukromém majetku, přes něj nebo pod ním ve smyslu článku 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) ukládán operátorům poskytujícím služby elektronických komunikací, kteří nejsou vlastníky těchto zařízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


title: Věc T-328/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Wilms v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Veřejná služba — Povýšení — Udělení prioritních bodů )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Wilms v. Komise
   (Věc T-328/04) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Povýšení - Udělení prioritních bodů“)
   (2008/C 313/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Günter Wilms (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. van der Woude a V. Landes, poté M. van der Woude, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Tserepa-Lacombe a V. Joris, poté V. Joris a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost

               —

               rozhodnutí generálního ředitele právní služby Komise udělit žalobci pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, sdělené dne 2. července 2003, které bylo potvrzeno rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámeným dne 19. prosince 2003;

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit žalobci žádný zvláštní prioritní bod za dodatečné činnosti v zájmu orgánu za hodnotící období 2003, oznámeného prostřednictvím systému Sysper 2 dne 19. prosince 2003;

               —

               následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobci celkem 19 bodů za hodnotící období 2003; seznam zásluh úředníků v platové třídě A6 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 69-2003 ze dne 13. listopadu 2003; seznam úředníků povýšených do platové třídy A5 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 73-2003 ze dne 27. listopadu 2003; a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jména žalobce na výše uvedené seznamy;

               —

               v případě potřeby, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 14. června 2004, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 12. února 2004;

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. dubna 2007 neudělit žalobci žádný dodatečný prioritní bod za hodnotící období 2003;

         a na náhradu škody ve výši 5 000 eur.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise, kterými je žalobci uděleno celkem 19 bodů pro povýšení a na jejichž základě není žalobce zapsán na seznamu úředníků povýšených do platové třídy A5 za hodnotící období 2003, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-300/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 17. května 2005 ve věci Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

text:
               1.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 17. května 2005 ve věci Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH
   (Věc C-300/05)
   (2005/C 243/14)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 17. května 2005 ve věci Hauptzollamt Hamburg-Jonas proti ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Patří doba nakládky a vykládky k „délce trvání cesty“ ve smyslu bodu 48 odst. 4 písm. d) přílohy směrnice Rady 91/628/EHS (1) o ochraně zvířat během přepravy (ve znění směrnice 95/29/ES (2))?

      (1)  Úř. věst. L 340, s. 17

      (2)  Úř. věst. L 148, s. 52


title: Věc T-287/11: Žaloba podaná dne 6. června 2011 — Heitkamp BauHolding v. Komise

text:
               13.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 238/21

         Žaloba podaná dne 6. června 2011 — Heitkamp BauHolding v. Komise
   (Věc T-287/11)
   2011/C 238/39
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Německo) (zástupce: W. Niemann, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované ze dne 26. ledna 2011, ve znění ze dne 15. dubna, ve věci C-720/10 (podle informací žalobkyně dosud nezveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie) a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby následující žalobní důvody.

               —

               Žalobkyně tvrdí, že ustanovení o ozdravení stanovené v § 8c odst. 1a německého zákona o dani z příjmu právnických osob (Körperschaftssteuergesetz, dále jen „KStG“) nepředstavuje podporu ve smyslu článku 107 SFEU. Podle žalobkyně se žalovaná dopustila pochybení již klasifikací referenčního systému, jelikož za referenční systém považovala „ustanovení o převodu ztrát společností, jejichž podíly jsou předmětem převzetí“. Žalobkyně má naopak za to, že převod ztrát na dobu neurčitou je ve skutečnosti referenčním systémem, jelikož se takový převod uplatní rovněž u daně z příjmu právnických osob jakožto důsledek objektivní zásady čistého zisku.

               —

               Žalobkyně v důsledku toho tvrdí, že zrušení převodu ztrát, stanovené v § 8c KStG, musí být kvalifikováno jako výjimka, zatímco ustanovení o ozdravení stanovené v § 8c odst. 1a KStG se spokojuje, jakožto výjimka z tohoto zrušení, s obnovením obecného pravidla, které umožňuje, aby se zásada proporcionality kapacit pro spoluúčast na financování veřejných závazků (Leistungsfähigkeitsprinzip) použila rovněž na případy ozdravení.

               —

               Přestože žalovaná uvádí, že „KStG, v platném znění, představuje referenční systém“, nerespektuje podle žalobkyně, že se právní situace v Německu po vstupu zákona o urychlení hospodářského oživení (Wachstumsbeschleunigungsgesetz) změnila. Žalobkyně zdůrazňuje, že po zavedení ustanovení o skrytých rezervách v § 8c KStG mohou být ztráty ve zdravých podnicích i nadále odečítány nebo převáděny, pokud je změna držitelů podílů omezena na částku nižší nebo rovnu skrytým rezervám. Žalobkyně má z tohoto pohledu za to, že na ustanovení o skrytých rezervách zdravých podniků lze nahlížet jako na doplněk ustanovení o ozdravení podniků v krizi, jelikož v opačném případě by byly podniky vyžadující ozdravení ze strukturálního pohledu znevýhodněny.

               —

               Na rozdíl od výtky formulované Komisí se žalobkyně domnívá, že ustanovení o ozdravení, zavádějící nerovnost mezi hospodářsky zdravými podniky a podniky vyžadujícími ozdravení, není selektivním opatřením, ale je naopak zhmotněním zásady proporcionality kapacit pro spoluúčast na financování veřejných závazků, která je odjakživa uznávána německou ústavou (Grundgesetz). Podle žalobkyně taková nerovnost přispívá k vnitřní logice referenčního systému. Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že ustanovení o ozdravení je v souladu se základními nebo hlavními zásadami německého daňového systému.

               —

               Žalobkyně tvrdí, že s ohledem na zásady, na nichž je ustanovení o ozdravení založeno, je vložení tohoto ustanovení do § 8c KStG každopádně opatřením „odůvodněným povahou nebo vnitřní strukturou daňového systému“, přičemž toto opatření ostatně umožňuje odrážet vnitřní strukturu daňového systému pouze částečně.


title: Věc C-353/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – Sanofi Aventis SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – Sanofi Aventis SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Věc C-353/07)
   (2007/C 247/11)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sanofi Aventis SpA

      Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Předběžné otázky

               1)

               Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
               Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
               Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?

               2)

               Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?

               3)

               Je ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se „rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – umožněno přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů (otázka se týká obou případů)?

               4)

               Mohou být požadavky uvedení objektivních a průhledných kritérií a takové povahy, aby umožnily ověřovat působení příslušných orgánů v dané oblasti (pokud jde o období do 31. prosince 2006) a zákonodárce (od 1. ledna 2007), chápány jako zcela splněné uvedením požadavků na horní hranici farmaceutických výdajů, kterou je každý členský stát oprávněn stanovit si sám, a na snížení těchto výdajů, a zejména údaji týkajícími se veškerých zdravotnických výdajů, nebo, přesněji, pouze zdravotnických výdajů?

               5)

               Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?

      (1)  Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


title: Věc T-185/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Air liquide v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Air liquide v. Komise
   (Věc T-185/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění)
   2011/C 226/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: L'Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude (Paříž, Francie) (zástupci: R. Saint-Esteben, M. Pittie a P. Honoré, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault a O. Beynet, poté V. Bottka, P. Van Nuffel a B. Gencarelli, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Air liquide, SA pour l’étude et l’exploitation des procédés Georges Claude.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc T-256/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Itálie v. Komise „Sociální politika – Akční programy Společenství v oblasti mládeže – Vrácení části financování – Nezpůsobilost určitých částek – Překročení limitu stanoveného pro kategorii akcí – Provádění postupů národních agentur pro zpětné získání částek neoprávněně vyplacených konečným příjemcům“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. října 2014 – Itálie v. Komise
      (Věc T-256/13) (1)

      („Sociální politika - Akční programy Společenství v oblasti mládeže - Vrácení části financování - Nezpůsobilost určitých částek - Překročení limitu stanoveného pro kategorii akcí - Provádění postupů národních agentur pro zpětné získání částek neoprávněně vyplacených konečným příjemcům“)
      (2014/C 395/54)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s W. Ferrante, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení zaprvé dopisu Komise Ares (2013) 237719 ze dne 22. února 2013, zaslaného Agenzia nazionale per i giovani (národní agentuře pro mládež, Itálie), který oznamuje zaslání oznámení o dluhu v celkové výši 1 486 485,90 eur, v rozsahu, v němž tato částka zahrnuje dílčí částku ve výši 52 036,24 eur jakožto výdaje na vzdělávací činnosti týkající se evropské dobrovolné služby, a dílčí částku ve výši 183 729,72 eur jakožto částky, které nebyli požadovány Agenzia nazionale per i giovani zpět od konečných příjemců, týkající se období od roku 2000 do roku 2004, a zadruhé dopisu Komise Ares (2013) 267064 ze dne 28. února 2013, zaslaného Dipartimento della gioventù e del servizio civile nazionale (oddělení pro mládež a národní civilní službu, Itálie), který sděluje výsledky konečného posouzení prohlášení o věrohodnosti a výroční zprávy uvedené agentury na rok 2011.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 178, 22. 6. 2013.


title: Věc F-62/15: Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ a ZZ v. Parlament

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/49

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ a ZZ v. Parlament
   (Věc F-62/15)
   (2015/C 213/79)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o snížení opravného koeficientu použitelného na důchody vyplácené žalobcům, bydlícím v Dánsku, tak jak vyplývá z jejich důchodových listů z června 2014, a náhrada nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěli z důvodu rozcházejících se a protichůdných informací odůvodňujících napadená rozhodnutí

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Zrušit rozhodnutí vyplývající z důchodových listů z června 2014, jimiž byl od 1. ledna 2014 snížen opravný koeficient použitelný na důchody žalobců;

               —

               uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení, jakož i vyplacení částky stanovené ex aequo et bono v rámci náhrady způsobené nemajetkové újmy.


title: Věc T-214/04: Žaloba podaná dne 8. června 2004 Royal County of Berkshire Polo Club Ltd proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/28

         Žaloba podaná dne 8. června 2004 Royal County of Berkshire Polo Club Ltd proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-214/04)
   (2004/C 217/50)
   Jednací jazyk bude určen na základě čl. 131 odst. 2 jednacího řádu jazyk, v němž byla žaloba pod ána: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Royal County of Berkshire Polo Club Ltd, se sídlem ve Windsoru (Spojené království), zastoupenou J. H. Maitlandem Walkerem a D. McFarlandem, advokáty.
   Polo/Lauren Company LP byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 25. března 2004 ve věci R 273/2002-1, kterým byla zamítnuta přihláška žalobkyně.

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová známka „ROYAL COUNTY OF BERKSHIRE POLO CLUB“ pro výrobky zařazené do třídy 3 (čistící přípravky atd.).

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Polo Lauren Company LP

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Národní obrazové a slovní známky obsahující slovo „POLO“.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení; zamítnutí zápisu.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení  č. 40/94(1
                  ). Žalobkyně tvrdí, že dotčená označení jsou odlišná.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1


title: Věc T-85/15: Žaloba podaná dne 19. února 2015 – Alfa Wassermann Hungary v. OHIM – Pharma Mar (YLOELIS)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/43

         Žaloba podaná dne 19. února 2015 – Alfa Wassermann Hungary v. OHIM – Pharma Mar (YLOELIS)
   (Věc T-85/15)
   (2015/C 118/55)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Alfa Wassermann Hungary kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „YLOELIS“ – přihláška č. 10 914 431

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2014, ve věci R 1100/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 24. února 2014 (námitkové řízení č. B 2 066 184);

               —

               zamítl námitky č. B 2 066 184 v plném rozsahu;

               —

               uložil OHIM a osobě, která podala námitku, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  24. listopadu 2005  ve věci C-506/03: Spolková republika Německo proti Komisi Evropských společenství (Finanční pomoc — Studie o realizovatelnosti — Smlouva o převodu práv duševního vlastnictví )

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/7

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 24. listopadu 2005
   ve věci C-506/03: Spolková republika Německo proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Finanční pomoc - Studie o realizovatelnosti - Smlouva o převodu práv duševního vlastnictví )
   (2006/C 36/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-506/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 26. listopadu 2003, Spolková republika Německo, (zmocněnec: M. Lumma, ve spolupráci s C. von Donatem, advokátem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: G. Zavvos a C. Schmidt, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, zastupující předseda čtvrtého senátu, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 24. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující.

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004


title: Věc T-171/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2008 – Avaya v. OHIM – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2008 – Avaya v. OHIM – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Věc T-171/07) (1)

   (2008/C 183/58)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-428/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank 's-Gravenhage — Nizozemí) — Monsanto Technology LLC v. Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH ( „Průmyslové a obchodní vlastnictví — Právní ochrana biotechnologických vynálezů — Směrnice 98/44/ES — Článek 9 — Patent na výrobek obsahující genetickou informaci nebo spočívající v genetické informaci — Materiál zahrnující výrobek — Ochrana — Podmínky“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank 's-Gravenhage — Nizozemí) — Monsanto Technology LLC v. Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH
   (Věc C-428/08) (1)

   (Průmyslové a obchodní vlastnictví - Právní ochrana biotechnologických vynálezů - Směrnice 98/44/ES - Článek 9 - Patent na výrobek obsahující genetickou informaci nebo spočívající v genetické informaci - Materiál zahrnující výrobek - Ochrana - Podmínky)
   2010/C 234/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank 's-Gravenhage

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Monsanto Technology LLC

      Žalovaní: Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH

      Za přítomnosti: Argentinského státu

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank 's -Gravenhage — Výklad článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (Úř. věst. L 213, s. 13; Zvl. vyd. 13/20, s. 395) — Rozsah ochrany udělené patentem — Výrobek (sekvence DNA), který je součástí materiálu (sójové moučky) dovezeného do Evropské unie — Absolutní ochrana udělená sekvenci DNA vnitrostátní právní úpravou — Patent udělený před přijetím směrnice — Článek 27 a 30 dohody TRIPS.

      Výrok

               1)

               Článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jaké jsou dány ve sporu v původním řízení, nepřiznává ochranu patentových práv, jestliže je patentovaný výrobek obsažen v sójové moučce, v níž neplní funkci, pro kterou je patentován, avšak tuto funkci plnil předtím v rostlině sóji, z jejíhož zpracování tato moučka pochází, nebo jestliže může případně tuto funkci znovu plnit poté, co je z moučky extrahován a následně zaveden do buňky určitého živého organismu.

               2)

               Článek 9 směrnice 98/44 provádí úplnou harmonizaci jím přiznané ochrany, takže brání tomu, aby vnitrostátní právní předpisy poskytovaly absolutní ochranu patentovanému výrobku jako takovému bez ohledu na to, zda v materiálu, který jej obsahuje, plní svou funkci.

               3)

               Článek 9 směrnice 98/44 brání tomu, aby se majitel patentu vydaného před přijetím této směrnice, dovolával absolutní ochrany patentovaného výrobku, kterou mu údajně přiznaly tehdy účinné vnitrostátní právní předpisy.

               4)

               Články 27 a 30 dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která tvoří přílohu 1 C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), podepsané v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), nemají na podaný výklad článku 9 směrnice 98/44 vliv.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc F-54/05: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 – Ehrhardt v. Parlament

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/67

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 – Ehrhardt v. Parlament
   (Věc F-54/05) (1)

   (2008/C 301/130)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání sporu.

      (1)  Úř. věst. C 229, 17.9.2005, s. 29.


title: Věc T-180/06: Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Fränkischer Weinbauverband v. OHIM (trojrozměrná ochranná známka Bocksbeutel )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/34

         Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Fränkischer Weinbauverband v. OHIM (trojrozměrná ochranná známka „Bocksbeutel“)
   (Věc T-180/06)
   (2006/C 212/61)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fränkischer Weinbauverband a další (Würzburg, Německo) (zástupci: N. Hetzelt, A. Weigand, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. dubna 2006 (věc R 0479/2004-1);

               —

               uložit žalovanému zveřejnit ochrannou známku Společenství č. 002323301 v souladu s článkem 40 nařízení č. 40/94 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná kolektivní ochranná známka „Bocksbeutel“ pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 42 (přihláška č. 2 323 301).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Přihlašovaná ochranná známka má požívat ochrany, protože má nezbytnou rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 64 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1). Kromě toho porušuje napadené rozhodnutí zásadu rovného zacházení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-42/09: Žaloba podaná dne 9. dubna 2009 — Esneau-Kappé v. Europol

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/63

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2009 — Esneau-Kappé v. Europol
   (Věc F-42/09)
   2009/C 180/116
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anne Esneau-Kappé (Haag, Nizozemsko) (zástupci: P. de Casparis a D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-348/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Swingward Ltd, a Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Dowelhurst Ltd, a Glaxo Group Ltd v. Swingward Ltd, a Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd v. Dowelhurst Ltd, a SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd v. Dowelhurst Ltd, a Eli Lilly and Co. v. Dowelhurst Ltd (Průmyslové a obchodní vlastnictví — Právo ochranných známek — Farmaceutické výrobky — Paralelní dovoz — Přebalení výrobku označeného ochrannou známkou)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Swingward Ltd, a Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Dowelhurst Ltd, a Glaxo Group Ltd v. Swingward Ltd, a Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd v. Dowelhurst Ltd, a SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd v. Dowelhurst Ltd, a Eli Lilly and Co. v. Dowelhurst Ltd
   (Věc C-348/04) (1)

   (Průmyslové a obchodní vlastnictví - Právo ochranných známek - Farmaceutické výrobky - Paralelní dovoz - Přebalení výrobku označeného ochrannou známkou)
   (2007/C 96/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd, Eli Lilly and Co.

      Žalované: Swingward Ltd, Dowelhurst Ltd
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Court of Appeal – Volný pohyb zboží – Užívání ochranné známky paralelním dovozcem farmaceutického výrobku – Úprava balení – Podmínky uvedení na trh stanovené rozsudkem Soudního dvora ve spojených věcech C-247/093, C-429/93 a C-436/93, Bristol-Myers Squibb c v. Paranova – Výklad
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 2 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, musí být vykládán v tom smyslu, že majitel ochranné známky může legitimně podat námitky proti dalšímu uvádění na trh farmaceutického výrobku dovezeného z jiného členského státu v jeho vnitřním a vnějším původním balení opatřeném dodatečným vnějším označením, které na něj umístil dovozce, ledaže by

                           —

                           bylo prokázáno, že využití práva z ochranné známky jejím majitelem za účelem podání námitek proti uvádění přeznačeného výrobku pod touto ochrannou známkou na trh by přispělo k umělému rozdělení trhů mezi členské státy;

                           —

                           bylo prokázáno, že nové označení nemůže ovlivnit původní stav výrobku obsaženého v obalu;

                           —

                           na obalu byl jasně uveden původce nového označení výrobku a jméno jeho výrobce;

                           —

                           vzhled přeznačeného výrobku nebyl takový, že by mohl poškodit dobré jméno ochranné známky nebo jejího majitele; označení tak nesmí být vadné, nízké kvality nebo neúhledné, a

                           —

                           dovozce podal majiteli ochranné známky oznámení před uvedením přeznačeného výrobku do prodeje a poskytl mu na jeho žádost vzorek tohoto výrobku.

               2)

               Podmínka, podle které přebalení farmaceutického výrobku prostřednictvím jeho nového obalu a nového umístění ochranné známky na tento obal nebo umístěním označení na obal obsahující tento výrobek je nezbytné pro jeho další uvádění na trh v členském státě dovozu, jakožto jedna z podmínek, které, jsou-li splněny, brání majiteli ochranné známky v souladu s čl. 7 odst. 2 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru, podat námitky proti uvedenému uvádění na trh, se vztahuje pouze na přebalení, a nikoliv na způsob nebo styl, kterým je prováděno.

               3)

               Podmínka, podle které nesmí být vzhled přebaleného výrobku takový, že by mohl poškodit dobré jméno ochranné známky a jejího majitele, jakožto podmínka nezbytná pro to, aby posledně jmenovaný nemohl na základě čl. 7 odst. 2 směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru legitimně podat námitky proti dalšímu uvádění farmaceutického výrobku na trh, jestliže paralelní dovozce výrobek přebalil tak, že jej buď nově opatřil ochrannou známkou, nebo na obal obsahující výrobek umístil označení, není omezena na případy, kdy je přebalení vadné, nízké kvality nebo neúhledné.

               4)

               Otázka, zda skutečnost, že paralelní dovozce:

                           —

                           neumístí ochrannou známku na nový vnější obal výrobku (odstranění), nebo

                           —

                           umístí na tento obal vlastní logo nebo použije styl nebo „podnikovou,úpravu“, nebo úpravu, kterou užívá pro řadu rozdílných výrobků (společné označování), nebo

                           —

                           umístí na uvedený obal dodatečné označení způsobem, kterým se zcela nebo zčásti zakryje ochranná známka jejího majitele, nebo

                           —

                           neuvede na dodatečném označení, že dotčená ochranná známka je ve vlastnictví jejího majitele, nebo

                           —

                           natiskne jméno paralelního dovozce velkými písmeny,

                     je takové povahy, že by mohla poškodit dobré jméno ochranné známky, je skutkovou otázkou, jejíž posouzení přísluší vnitrostátnímu soudu s ohledem na okolnosti vlastní každé věci.

               5)

               V takových situacích, jaké jsou předmětem sporů v původním řízení, přísluší paralelním dovozcům prokázat existenci podmínek, podle nichž:

                           —

                           využití práva z ochranné známky jejím majitelem za účelem podání námitek proti uvádění přebalených výrobků pod touto ochrannou známkou na trh by přispělo k umělému rozdělení trhů mezi členské státy;

                           —

                           přebalení nemůže ovlivnit původní stav výrobku obsaženého v obalu;

                           —

                           původce přebalení výrobku a jméno jeho výrobce jsou jasně uvedeny na novém obalu;

                           —

                           vzhled přebaleného výrobku nesmí být takový, že by mohl poškodit dobré jméno ochranné známky a jejího majitele; přebalení tak nesmí být vadné, nízké kvality nebo neúhledné;

                           —

                           dovozce musí podat majiteli ochranné známky oznámení před uvedením přebaleného výrobku do prodeje a poskytnout mu na jeho žádost vzorek přebaleného výrobku,

                     a které, jsou-li splněny, brání majiteli ochranné známky legitimně podat námitky proti dalšímu uvádění přebaleného farmaceutického výrobku na trh.
               Pokud jde o podmínku, podle které je nutné prokázat, že přebalení nemůže ovlivnit původní stav výrobku obsaženého v obalu, nicméně stačí, že paralelní dovozce podá takové důkazy, na základě kterých se lze důvodně domnívat, že je tato podmínka splněna. Totéž a fortiori platí pro podmínku, podle níž vzhled přebaleného výrobku nesmí být takový, že by mohl poškodit dobré jméno ochranné známky nebo jejího majitele. Jestliže dovozce předloží takový důkaz prima facie, pokud jde o tuto poslední podmínku, bude popřípadě příslušet majiteli ochranné známky, který má nejlepší předpoklady pro posouzení, zda balení může poškodit jeho dobré jméno nebo dobré jméno ochranné známky, aby prokázal, že jeho dobré jméno nebo jméno ochranné známky bylo poškozeno.

               6)

               Jestliže paralelní dovozce nepodal majiteli ochranné známky předchozí oznámení týkající se přebaleného farmaceutického výrobku, porušuje práva tohoto majitele při každém následném dovozu uvedeného výrobku, dokud nepodá takové oznámení. Sankce za toto porušení musí být nejen přiměřená, ale i dostatečně účinná a musí mít odrazující účinek, aby zajistila plnou účinnost směrnice 89/104, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru. Vnitrostátní opatření, na základě něhož má majitel ochranné známky v případě takového porušení nárok na finanční náhradu za stejných podmínek jako v případě padělání, se jako takové nejeví být v rozporu se zásadou proporcionality. Nicméně přísluší vnitrostátnímu soudu, aby případ od případu stanovil výši finanční náhrady s přihlédnutím zejména k rozsahu škody způsobené majiteli ochranné známky porušením, kterého se dopustil paralelní dovozce, a za dodržení zásady proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc T-26/08: Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Laboratórios Wellcome de Portugal v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/30

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Laboratórios Wellcome de Portugal v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
   (Věc T-26/08)
   (2008/C 92/62)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratórios Wellcome de Portugal (Algés, Portugalsko) (zástupce: R. Gilbey, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Serono Genetics Institute SA (Evry, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2007 (věc R 10/2007-1) a prohlásit za opodstatněný návrh na prohlášení neplatnosti podaný žalobkyní;

               —

               zrušit všechna rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ukládající žalobkyni náhradu nákladů řízení a uložit žalovanému náhradu nákladů žalobkyně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FAMOXIN“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 – ochranná známka Společenství č. 2 491 298

      Majitel ochranné známky Společenství: Serono Genetics Institute SA

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „LANOXIN“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článků 52 a 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát měl za to, že starší ochranná známka se používá pro „farmaceutické přípravky obsahující digoxin na léčbu kardiovaskulárních chorob“, a nikoli pro „farmaceutické přípravky obsahující digoxin“, a jelikož nesprávně posoudil relevantní veřejnost, míru pozornosti různých kategorií relevantní veřejnosti a podobnost kolidujících ochranných známek a výrobků.


title: Věc C-150/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 14. března 2016 – Fondul Proprietatea SA v. Complexul Energetic Oltenia SA

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 14. března 2016 – Fondul Proprietatea SA v. Complexul Energetic Oltenia SA
   (Věc C-150/16)
   (2016/C 200/13)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Craiova

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Fondul Proprietatea SA

      Odpůrkyně: Complexul Energetic Oltenia SA

      Předběžné otázky

               1)

               Představují rozhodnutí společnosti COMPLEXULUI ENERGETIC OLTENIA SA, kterým se schvaluje nabytí tepelné elektrárny CHIȘCANI od společnosti ELECTROCENTRALE GRUP SA namísto uspokojení pohledávky v hodnotě 28 709 457,13 RON, kterou měla společnost ELECTROCENTRALE GRUP SA vůči společnosti COMPLEXUL ENERGETIC OLTENIA SA, a rozhodnutí zaplatit společnosti ELECTROCENTRALE GRUP SA rozdíl hodnoty tepelné elektrárny CHIȘCANI ve výši 8 100 724,87 RON, ve smyslu článku 107 SFEU státní podporu výrobci elektrické energie, a sice: (i) jedná se o opatření financované státem nebo ze státních prostředků, (ii) má selektivní povahu a (iii) může ovlivňovat obchod mezi členskými státy?

               2)

               V případě kladné odpovědi, podléhá tato státní podpora oznamovací povinnosti podle čl. 108 odst. 3 SFEU?


title: Věc C-62/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Německo) — Land Hessen v. Florence Feyerbacher ( „Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB — Článek 36 — Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství — Články 13, 15 a 23 — Dohoda o sídle ECB — Článek 15 — Použitelnost ustanovení německého sociálního práva, která upravují rodičovskou podporu, vůči zaměstnancům ECB“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Německo) — Land Hessen v. Florence Feyerbacher
   (Věc C-62/11) (1)

   (Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB - Článek 36 - Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství - Články 13, 15 a 23 - Dohoda o sídle ECB - Článek 15 - Použitelnost ustanovení německého sociálního práva, která upravují rodičovskou podporu, vůči zaměstnancům ECB)
   2012/C 295/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Land Essen

      Žalovaná: Florence Feyerbacher

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Výklad článku 15 dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi vládou Spolkové republiky Německo a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu ve spojení s článkem 36 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky — Nárok zaměstnance Evropské centrální banky s německou státní příslušností na rodičovskou podporu stanovenou německým právem — Kvalifikace dohody o sídle Evropské centrální banky jako součásti unijního práva, nebo jako mezinárodní smlouvy — Použitelnost předpisů německého práva sociálního zabezpečení upravujících rodičovskou podporu ve vztahu k zaměstnancům Evropské centrální banky

      Výrok

   Článek 15 Dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi německou vládou a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu ve spojení s článkem 36 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, ve znění připojeném ke Smlouvě o ES, nevylučuje možnost, aby Spolková republika Německo poskytla takovou podporu, jako je podpora dotčená v původním řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc C-23/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsretten (Dánsko) dne 16. ledna 2014 — Post Danmark A/S v. Konkurrencerådet

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sø- og Handelsretten (Dánsko) dne 16. ledna 2014 — Post Danmark A/S v. Konkurrencerådet
   (Věc C-23/14)
   2014/C 78/10
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Sø- og Handelsretten (Námořní a obchodní soud)

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Post Danmark A/S

      Odpůrkyně: Konkurrencerådet

      Další účastnice řízení: Bring Citymail Denmark A/S

      Předběžné otázky

               1)

               Jaká kritéria je třeba použít při rozhodování, zda použití systému rabatů se standardizovanou prahovou hodnotou objemu, který má charakteristiky uvedené v […] předkládacím usnesení, představuje zneužití dominantního postavení v rozporu s článkem 82 ES?
               Soudní dvůr je žádán, aby ve své odpovědi objasnil, jakou relevantnost má pro posouzení skutečnost, že prahové hodnoty systému rabatů jsou stanoveny tak, že se systém rabatů uplatní na většinu zákazníků na trhu.
               Soudní dvůr je dále žádán, aby ve své odpovědi objasnil, jak relevantní — pokud vůbec — jsou podle článku 82 ES ceny a náklady dominantního podniku pro posouzení takového systému rabatů (relevantnost kritéria „stejně výkonného soutěžitele“).
               Zároveň je Soudní dvůr žádán, aby objasnil, jakou relevantnost v této souvislosti mají charakteristiky trhu, včetně toho, zda charakteristiky trhu mohou odůvodnit uzavření trhu prokázané jiným zkoumáním a analýzami, než je kritérium stejně výkonného soutěžitele (viz v tomto ohledu bod 24 odůvodnění sdělení Komise o použití článku 82 ES).

               2)

               Jak pravděpodobný a závažný musí být protisoutěžní účinek systému rabatů, který má charakteristiky uvedené v […] předkládacím usnesení, aby se uplatnil článek 82 Smlouvy o ES?

               3)

               S ohledem na odpovědi na otázky 1 a 2, jaké zvláštní okolnosti musí vnitrostátní soud vzít v úvahu při posouzení, zda systém rabatů za takových okolností, jako jsou okolnosti popsané v předkládacím usnesení (charakteristiky trhu a systému rabatů), v konkrétním případě vede nebo může vést k uzavření trhu, aby se jednalo o zneužití, na které se vztahuje článek 82 Smlouvy o ES?
               Je v této souvislosti požadováno, aby byl účinek uzavření trhu patrný?


title: Věc T-475/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER — Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
   (Věc T-475/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 232/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 500/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 500/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-330/13: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Burgas – Bulharsko) – Lukoil Neftohim Burgas AD v. Načalnik na Mitničeski punkt Pristaniště Burgas Centar pri Mitnica Burgas „Řízení o předběžné otázce — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Zařazení zboží — Zboží popsané jako, těžký olej, mazací olej nebo jiný olej pro specifické procesy‘ — Čísla 2707 a  2710  — Aromatické složky a nearomatické složky — Vztah mezi kombinovanou nomenklaturou a harmonizovaným systémem“

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/14

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Burgas – Bulharsko) – Lukoil Neftohim Burgas AD v. Načalnik na Mitničeski punkt Pristaniště Burgas Centar pri Mitnica Burgas
   (Věc C-330/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Zařazení zboží - Zboží popsané jako, těžký olej, mazací olej nebo jiný olej pro specifické procesy‘ - Čísla 2707 a 2710 - Aromatické složky a nearomatické složky - Vztah mezi kombinovanou nomenklaturou a harmonizovaným systémem“)
   2014/C 282/19
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Burgas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lukoil Neftohim Burgas AD

      Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt Pristaniště Burgas Centar pri Mitnica Burgas

      Výrok

               1)

               Kritériem, ke kterému je třeba přihlédnout za účelem zařazení produktu s takovými charakteristikami, jaké má produkt v původním řízení, do čísla 2707, nebo do čísla 2710 kombinované nomenklatury, která je obsažena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1006/2011 ze dne 27. září 2011, je poměr hmotnostního obsahu mezi aromatickými a nearomatickými složkami.

               2)

               Pojem „aromatické složky“ obsažený v kapitole 27 kombinované nomenklatury, která je obsažena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1006/2011, musí být vykládán šíře než pojem „aromatické uhlovodíky“.

               3)

               Rozhodnutí, která metoda pro stanovení obsahu aromatických složek v daném produktu za účelem jeho zařazení do čísla 2707, nebo do čísla 2710 kombinované nomenklatury, která je obsažena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1006/2011, je tou nejvhodnější, přísluší v zásadě vnitrostátním soudům.

               4)

               Bod 1 vysvětlivek ke kombinované nomenklatuře, která je obsažena v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1006/2011, k podpoložkám 2707 99 91 a 2707 99 99 této kombinované nomenklatury musí být vykládán tak, že není taxativní, takže produkt, který patří do čísla 2707 uvedené kombinované nomenklatury, ale nemůže být zařazen do konkrétní podpoložky, musí být zařazen do podpoložky 2707 99 99 téže kombinované nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 245, 24.8.2013.


title: Věc T-201/07: Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (333)

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/35

         Žaloba podaná dne 6. června 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (333)
   (Věc T-201/07)
   (2007/C 183/69)
   Jednací jazyk: polština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Agencja Wydawnicza „Technopol“ Sp. z o.o. (zástupce: D. Rzążewska, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. března 2007 ve věci R 1277/2006-4 v plném rozsahu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „333“ pro výrobky zařazené do třídy 16

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství, neboť označení „333“ nemá ve vztahu k požadovaným výrobkům ani popisnou povahu, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-575/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/56/ES — Přeshraniční fúze kapitálových společností — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/15

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-575/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/56/ES - Přeshraniční fúze kapitálových společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (Úř. věst. L 310, s. 1) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-345/07: Žaloba podaná dne 25. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/30

         Žaloba podaná dne 25. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-345/07)
   (2007/C 211/59)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a P. Dejmek)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES (1) ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Směrnice o bezpečnosti železnic), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/49/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44.


title: Věc C-95/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/9/ES — Nezřízení orgánů pověřených inspekcí laboratoří a ověřováním studií uskutečněných posledně uvedenými pro posouzení souladu se správnou laboratorní praxí)

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/6

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-95/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/9/ES - Nezřízení orgánů pověřených inspekcí laboratoří a ověřováním studií uskutečněných posledně uvedenými pro posouzení souladu se správnou laboratorní praxí)
   (2008/C 327/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a P. Oliver, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES ze dne 11. února 2004 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (SLP) (Úř. věst. L 50, s. 28; Zvl. vyd. 15/08, s. 65) – Nezřízení orgánů pověřených inspekcí laboratoří a ověřováním studií uskutečněných posledně uvedenými pro posouzení souladu se správnou laboratorní praxí
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nezřídilo orgány schopné vykonávat kontrolu provádění zásad správné laboratorní praxe, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/9/ES ze dne 11. února 2004 o inspekci a ověřování správné laboratorní praxe (BPL).

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc F-129/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Kremlis v. Komise

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/32

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Kremlis v. Komise
   (Věc F-129/07)
   (2008/C 8/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georges-Stavros Kremlis (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2006, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o volné pracovní místo vedoucího zastoupení Komise v Řecku a kterým byl na toto pracovní místo jmenován jiný kandidát;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uplatňuje žalobní důvody, které jsou velmi podobné žalobním důvodům uplatněným ve věci F-128/07, jejíž oznámení je zveřejněno v témže čísle Úředního věstníku Evropské unie.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. září 2004 ve věci C-319/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal administratif de Paris): Serge Briheche proti Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale a Ministre de la Justice (Sociální politika — Rovné zacházení s muži a ženami — Článek 141 odst. 4 ES — Směrnice 76/207/EHS — Podmínky přístupu k zaměstnáním ve veřejném sektoru — Ustanovení vztahující nepoužitelnost věkových hranic pro přístup k takovým zaměstnáním pouze na znovu neprovdané vdovy)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 30. září 2004
   ve věci C-319/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal administratif de Paris): Serge Briheche proti Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale a Ministre de la Justice (1)

   (Sociální politika - Rovné zacházení s muži a ženami - Článek 141 odst. 4 ES - Směrnice 76/207/EHS - Podmínky přístupu k zaměstnáním ve veřejném sektoru - Ustanovení vztahující nepoužitelnost věkových hranic pro přístup k takovým zaměstnáním pouze na znovu neprovdané vdovy)
   (2004/C 284/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci 319/03, Serge Briheche, proti Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale a Ministre de la Justice, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, předložená tribunal administratif de Paris (Francie), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann, R. Schintgen, F. Mackens (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 3 odst. 1 a čl. 2 odst. 4 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě takové, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež vztahuje nepoužitelnost věkových hranic pro přístup k zaměstnáním ve veřejném sektoru pouze na znovu neprovdané vdovy, které jsou nuceny pracovat, při vyloučení znovu neoženěných vdovců, kteří jsou ve stejné situaci.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20. 9.2003.