title: Věc C-631/13: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Arne Forsgren v. Österreichisches Patentamt („Řízení o předběžné otázce – Humánní léčivé přípravky – Dodatkové ochranné osvědčení – Nařízení (ES) č. 469/2009 – Pojem ‚účinná látka‘ – Pneumokoková konjugovaná vakcína – Pediatrické použití – Proteinový nosič – Kovalentní vazba“)

text:
               2.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/7

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Arne Forsgren v. Österreichisches Patentamt
      (Věc C-631/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Pojem ‚účinná látka‘ - Pneumokoková konjugovaná vakcína - Pediatrické použití - Proteinový nosič - Kovalentní vazba“)
      (2015/C 073/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberster Patent- und Markensenat

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Arne Forsgren

         Žalovaný: Österreichisches Patentamt

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 písm. b) a čl. 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládány v tom smyslu, že v zásadě nebrání tomu, aby mohlo být pro účinnou látku vydáno dodatkové ochranné osvědčení, je-li tato účinná látka v kovalentní vazbě s ostatními účinnými látkami, které jsou součástí kombinace léčivého přípravku.

                  2)

                  Článek 3 písm. b) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vydání dodatkového ochranného osvědčení pro účinnou látku, jejíž účinek nepatří mezi léčebné indikace, na které se vztahuje rozhodnutí o registraci.

                  3)

                  Článek 1 písm. b) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že proteinový nosič konjugovaný na polysacharidový antigen na základě kovalentní vazby lze kvalifikovat jako „účinnou látku“ ve smyslu tohoto ustanovení pouze tehdy, pokud je prokázáno, že tento proteinový nosič vyvolává vlastní farmakologický, imunologický či metabolický účinek, který patří mezi léčebné indikace uvedené v rozhodnutí o registraci, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu s ohledem na všechny skutkové okolnosti sporu v původním řízení.

         (1)  Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


title: Věc T-664/11: Žaloba podaná dne 27. prosince 2011 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/16

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2011 — Spa Monopole v. OHIM — Royal Mediterranea (THAI SPA)
   (Věc T-664/11)
   2012/C 65/31
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a E. De Gryse, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Royal Mediterranea, SA (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. října 2011 ve věci R 1976/2010-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Royal Mediterranea, SA

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „THAI SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 41 a 43

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy slovních ochranných známek pro země Beneluxu „SPA“ a „Les Thermes de Spa“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 32 a 42 (nyní třída 44)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož odvolací senát neuznal podobnost mezi službami označenými jako „Restaurační služby (stravování)“ ve třídě 43 v přihlášce ochranné známky a výrobky označenými jako „minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje; sirupy a ostatní přípravky na výrobu nápojů“, na něž se vztahuje slovní ochranná známka „SPA“ zapsaná pro země Beneluxu; porušení čl. 8 odst. 5 uvedeného nařízení č. 207/2009, jelikož čtvrtý odvolací senát neuznal existenci „vztahu“ mezi ochrannou známkou „SPA“ ve třídě 32 a ochrannou známkou „THAI SPA“ ve třídě 43; a porušení práva na obhajobu a článku 75 uvedeného nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-637/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Laufen Austria AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-411/10, Laufen Austria v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/28

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Laufen Austria AG proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-411/10, Laufen Austria v. Komise
   (Věc C-637/13 P)
   2014/C 52/51
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Laufen Austria AG (zástupce: E. Navarro Varona, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Přijmout argumenty uvedené společností Laufen Austria AG v tomto kasačním opravném prostředku,

               —

               částečně zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věci T-411/10,

               —

               vyhovět návrhovým žádáním společnosti Laufen Austria AG na snížení pokuty, která jí byla uložena,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložené společností Laufen Austria AG v tomto řízení, jakož i v řízení ve věci T-412/10 v rozsahu týkajícím se důvodů kasačního opravného prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První odvolací důvod
                   vychází z nesprávného použití čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) a zásady proporcionality a zásady individuální odpovědnosti ve vztahu k pokutě uložené individuálně společnosti Laufen Austria, AG za protiprávní jednání předtím, než ji koupila společnost Roca Sanitario, S.A.

               2)

                     Druhý odvolací důvod
                   vychází z nesprávného právního posouzení při uplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie a z porušení zásady rovného zacházení, zásady proporcionality a zásady legitimního očekávání při uplatnění pokynů pro výpočet pokut na základě čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (2).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU] (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Úř. věst. C 210, 2006, s. 2.


title: Věc C-304/15: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. září 2016 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/80/ES — Článek 4 odst. 3 — Příloha VI část A — Omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení — Použití — Elektrárna Aberthaw“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/21

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. září 2016 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-304/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/80/ES - Článek 4 odst. 3 - Příloha VI část A - Omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení - Použití - Elektrárna Aberthaw“)
   (2016/C 419/26)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a S. Petrova, zmocněnci)

      Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: J. Kraehling a L. Christie, zmocněnci, ve spolupráci s G. Facennou, QC)

      Výrok

               1)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nesprávně použilo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení na elektrárnu Aberthaw (Spojené království), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 4 odst. 3 ve spojení s přílohou VI částí směrnice 2001/80.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc T-395/09: Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Arques Industries v. Komise

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/27

         Žaloba podaná dne 6. října 2009 — Arques Industries v. Komise
   (Věc T-395/09)
   2009/C 297/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arques Industries AG (Starnberg, Německo) (zástupci: C. Grave, B. Meyring a A. Scheidtmann, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Karbid vápníku a další za neplatné v částech, v nichž je určeno žalobkyni;

               —

               podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyni podle čl. 2 odst. f) rozhodnutí;

               —

               podpůrně prohlásit za neplatné články 1 a 3 rozhodnutí v částech, v nichž se týkají žalobkyně; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl. Tímto rozhodnutím byla žalobkyni a dalším společnostem uložena pokuta za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnila jediného a trvajícího protiprávního jednání v odvětví karbidu vápníku a hořčíku v celém EHP s výjimkou Španělska, Portugalska, Irska a Spojeného království, které spočívalo v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, určování cen a výměně citlivých obchodních informací o cenách, zákaznících a prodaných objemech.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně osm žalobních důvodů, které jsou uvedeny ve třech částech.
   V první části žalobkyně žádá o prohlášení napadeného rozhodnutí za neplatné v částech, ve kterých je za své jednání shledána odpovědnou společně a nerozdílně s SKW Stahl-Metallurgie GmbH, a na podporu své žádosti uplatňuje v tomto ohledu následující žalobní důvody:

               —

               nesprávné použití čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) tím, že Komise prohlásila žalobkyni společně a nerozdílně odpovědnou s SKW Stahl-Metallurgie GmbH;

               —

               porušení článku 253 ES, neboť Komise neodůvodnila výkon správního uvážení v souvislosti s odpovědností žalobkyně jako bývalé mateřské společnosti;

               —

               nesprávné použití článku 81 ES, neboť žalovaná po právní stránce nesprávně předpokládala existenci jediného a trvajícího porušení;

         V druhé části žalobkyně žádá podpůrně o snížení částky pokuty, která jí byla uložena, a na podporu své žádosti uplatňuje v tomto ohledu následující žalobní důvody:

               —

               porušení článku 253 ES, neboť napadené rozhodnutí si vnitřně odporuje ohledně výše pokuty;

               —

               porušení článku 23 nařízení č. 1/2003, neboť Komise nesprávně posoudila závažnost a délku porušení;

               —

               porušení obecné zásady rovného zacházení ve vztahu k závažnosti a délce porušení předpokládané Komisí;

               —

               porušení článku 23 nařízení č. 1/2003, neboť žalovaná nezohlednila jako polehčující okolnost, že žalobkyně výslovně nepopřela její zjištění v rámci správního řízení.

         V třetí části se žalobkyně podpůrně domáhá, aby články 1 a 3 napadeného rozhodnutí byly prohlášeny za neplatné v částech, v nichž se týkají žalobkyně, neboť se zakládají na chybném použití článku 81 ES a článku 7 nařízení č. 1/2003 a jsou v rozporu s článkem 253 ES.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-51/05 P: Opravný prostředek podaný dne 9. února 2005 (telefax ze dne 7. února 2005) Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-166/98, Cantina Sociale di Dolianova a další v. Komise Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/17

         Opravný prostředek podaný dne 9. února 2005 (telefax ze dne 7. února 2005) Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-166/98, Cantina Sociale di Dolianova a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-51/05 P)
   (2005/C 82/35)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. února 2005 opravný prostředek podaný Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. Cattabriga a L. Visaggiem, jako zmocněnci, za účelem částečného zrušení rozsudku vydaného dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-166/98, Cantina Sociale di Dolianova a další v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-166/98, Cantina Sociale di Dolianova a další v. Komise v rozsahu, v němž vyhověl žalobě na náhradu škody podané proti Komisi, a v důsledku toho,

               2.

               konečným rozhodnutím ve věci zamítl uvedenou žalobu jako nepřípustnou;

               3.

               uložil Cantina Sociale di Dolianova a dalším žalobcům v prvním stupni náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Komise omezuje rozsah tohoto opravného prostředku na body 129 až 150 rozsudku Soudu týkající se určení počátečního dne promlčecí lhůty uvedené v článku 46 Statutu Soudního dvora. Podle názoru Komise posouzení provedené v tomto ohledu v rozsudku, podle kterého se počáteční den této lhůty shoduje s okamžikem, kdy žalující družstva mohla zjistit, že neobdrží platbu podpory Společenství prostřednictvím záruky poskytnuté v dané době DAI ve prospěch AIMA, je výsledkem zjevně nesprávného právního posouzení.
   Pro určení počátečního dne promlčecí lhůty úkonu provedeného žalujícími družstvy totiž Soud nevzal vůbec v úvahu skutečnost, že od roku 1983 nařízení (EHS) č. 2499/82 (1) objektivně způsobilo škodu výše uvedeným družstvům, a naopak se Soud zaměřil na to, jak tato družstva vnímala tyto škodlivé vlivy. Soud nepřijal za dostatečnou skutečnost, že žalobci věděli, že utrpěli škodu vyplývající z uplatnění nařízení č. 2499/82; mimoto posoudil jako nezbytný zcela subjektivní prvek, tedy vědomí žalobců o možnosti uspokojení jejich nároků pouze cestou žaloby na náhradu škody proti Komisi.
   Takový přístup je v rozporu s ustálenou judikaturou Společenství, jakož i se zásadou právní jistoty.

      (1)  Úř. věst. L 267, 16.9.1982, s. 16 (toto nařízení pozbylo platnosti).


title: Věc C-618/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Concurrence SARL v. Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl „Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Příslušnost — Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Síť selektivní distribuce — Další prodej mimo síť na internetu — Návrh na zdržení se protiprávního jednání — Vazba“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/18

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Concurrence SARL v. Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl
   (Věc C-618/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost - Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Síť selektivní distribuce - Další prodej mimo síť na internetu - Návrh na zdržení se protiprávního jednání - Vazba“)
   (2017/C 053/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Concurrence SARL

      Žalované: Samsung Electronics France SAS, Amazon Services Europe Sàrl

      Výrok

   Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být pro účely založení příslušnosti – vyplývající z tohoto ustanovení – k rozhodování o žalobě na určení odpovědnosti za porušení zákazu prodeje mimo síť selektivní distribuce, k němuž dojde v důsledku zveřejnění nabídky výrobků, na které se vztahuje uvedená síť, na internetových stránkách vedených v různých členských státech, vykládán v tom smyslu, že za místo, kde došlo ke škodě, musí být považováno území členského státu, který prostřednictvím předmětné žaloby zabezpečuje dodržování uvedeného zákazu prodeje, tedy území, na kterém navrhovateli údajně klesl prodej.

      (1)  Úř. věst. C 38, 1. 2. 2016.


title: Věc T-84/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Regione Puglia v. Komise ( Žaloba na neplatnost — EFRR — Rozhodnutí o snížení finanční pomoci — Regionální celek — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Regione Puglia v. Komise
   (Věc T-84/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - EFRR - Rozhodnutí o snížení finanční pomoci - Regionální celek - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 331/39
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Regione Puglia (Bari, Itálie) (zástupci: F. Brunelli a A. Aloia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 o snížení finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnuté na základě rozhodnutí Komise K(2000) 2349 ze dne 8. srpna 2000 o schválení operačního programu POR Puglia, cíl 1 (2000–2006)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Regione Puglia ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vzniklých Evropské komisi, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-164/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. dubna 2017 – Edel Grace, Peter Sweetman v. An Bord Pleanala

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. dubna 2017 – Edel Grace, Peter Sweetman v. An Bord Pleanala
   (Věc C-164/17)
   (2017/C 178/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Edel Grace, Peter Sweetman

      Odpůrkyně: An Bord Pleanala

      Předběžná otázka

   Pokud:

               a)

               je hlavním účelem chráněné lokality poskytování stanoviště konkrétnímu druhu

               b)

               povaha stanoviště, které daný druh využívá, je taková, že v té části lokality, která je využívána, nutně dojde v průběhu času ke změnám, a

               c)

               jako součást navrhovaného rozvojového projektu má být vypracován plán péče pro celou lokalitu (včetně změn v péči o části lokality, které nebudou přímo ovlivněny samotným projektem), jehož cílem bude zajistit, že velikost lokality, která je vhodná jako uvedené stanoviště, se v žádném okamžiku nesníží, a dokonce může dojít k jejímu zvýšení; ale

               d)

               některá část této lokality přijde po dobu existence rozvojového projektu o potenciál poskytovat vhodné stanoviště,
               mohou být taková opatření, jaká jsou popsána v bodě c), právem považována za zmírňující?


title: Věc C-204/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 4. května 2015 – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA Latspas

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 4. května 2015 – Valsts ieņēmumu dienests v. SIA Latspas
   (Věc C-204/15)
   (2015/C 228/08)
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaný: SIA Latspas

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 29 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává Celní kodex Společenství, vykládán v tom smyslu, že metoda stanovená v uvedeném článku se použije i tehdy, když k dovozu zboží a jeho propuštění do volného oběhu na celním území Společenství došlo v důsledku odnětí zboží celnímu dohledu během tranzitu, přičemž jde o zboží, které nepodléhá dovoznímu clu a nebylo prodáno k vývozu na celní území Společenství, ale k vývozu mimo celní území Společenství?

               2)

               Má být výraz „postupně“ uvedený v článku 30 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává Celní kodex Společenství, v souvislosti s právem na řádnou správu zakotveným v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, a se zásadou povinnosti odůvodnění, vykládán v tom smyslu, že k učinění závěru, že se použije metoda uvedená v článku 31, musí celní správa v každém správním aktu odůvodnit, proč za daných okolností nelze použít metody určení celní hodnoty zboží stanovené v článku 29 či článku 30?

      (1)  Úř. věst. L 302, s. 1.


title: Věc C-368/07: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/59/ES — Přístavní zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu — Nevypracování a neprovedení plánů příjmu a zpracování odpadu pro všechny přístavy )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-368/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/59/ES - Přístavní zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu - Nevypracování a neprovedení plánů příjmu a zpracování odpadu pro všechny přístavy“)
   (2008/C 301/18)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a E. Montaguti, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. Fiengo a F. Arena, advokáti)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí všech předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nevypracovala a nepřijala pro každý italský přístav plány příjmu a zpracování odpadu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc T-258/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2010 — Německo v. Komise ( „Předpisy použitelné na zadávání veřejných zakázek — Zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice „o zadávání veřejných zakázek“ — Interpretační sdělení Komise — Napadnutelný akt — Akt zakládající právní účinky“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2010 — Německo v. Komise
   (Věc T-258/06) (1)

   („Předpisy použitelné na zadávání veřejných zakázek - Zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice „o zadávání veřejných zakázek“ - Interpretační sdělení Komise - Napadnutelný akt - Akt zakládající právní účinky“)
   2010/C 179/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis a B. Schima, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues, poté G. de Bergues a J. C. Gracia, a nakonec G. de Bergues a J. S. Pilczer, zmocněnci); Rakouská republika (zástupci: M. Fruhmann, C. Pesendorfer a C. Mayr, zmocněnci); Polská republika (zástupci: původně E. Ośniecka-Tamecka, poté T. Nowakowski, poté M. Dowgielewicz, poté M. Dowgielewicz, K. Rokicka a K. Zawisza, a nakonec M. Szpunar, zmocněnci); Nizozemské království (zástupci: původně H. Sevenster, poté C. Wissels a M. de Grave, a nakonec C. Wissels, M. de Grave a Y. de Vries, zmocněnci); Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a J. Rodrigues, zmocněnci); Řecká republika (zástupci: D. Tsagkaraki a M. Tassopoulou, zmocněnci); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně Z. Bryanston-Cross, poté L. Seeboruth, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení interpretačního sdělení Komise o právních předpisech Společenství použitelných pro zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice „o zadávání veřejných zakázek“ (Úř. věst. 2006, C 179, s. 2).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Francouzská republika, Rakouská republika, Polská republika, Nizozemské království, Evropský parlament, Řecká republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-470/04: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Thomasem Peykerem proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/28

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Thomasem Peykerem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-470/04)
   (2005/C 57/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Thomasem Peykerem, s bydlištěm v Saint Domingue (Dominikánská republika), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise o přidělení bodů, které představují „bodovou výbavu“, jakož i rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy A6 v hodnoceném roce 2003;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci napadá zamítnutí orgánu pověřeného ke jmenování povýšit žalobce do platové třídy A6 za hodnocený rok 2003, jakož i v této souvislosti udělení nedostatečných bodů za zásluhy nebo přednostních bodů, které představují „bodovou výbavu“ žalobce.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje porušení článků 43 a 45 služebního řádu, jakož i zásad nediskriminace a služebního postupu.
   V této souvislosti upřesňuje, že zamítnutí udělení speciálních dodatečných přednostních bodů pouze proto, že nedosáhl 150 % hranice možností pro povýšení, i když jeho generální ředitelství navrhlo jeho povýšení za předcházející hodnocený rok, by znamenalo, že se nachází ve stejné situaci, jako ostatní úředníci, jejichž povýšení za předcházející rok jejich nadřízení nenavrhli, čímž je porušena zásada, že zásluha je rozhodujícím kritériem pro každé povýšení.
   Krom toho byly přechodné přednostní body v projednávané věci uděleny bez zohlednění hodnotících zpráv za uvedené období a bez porovnávacího zkoumání zásluh.


title: Věc T-44/08: Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Shetland Islands Council v. Komise

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. května 2010 — Shetland Islands Council v. Komise
   (Věc T-44/08) (1)

   2010/C 179/98

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc T-336/08: Žaloba podaná dne 18. srpna 2008 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (ztvárnění čokoládového velikonočního zajíce)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/17

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2008 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (ztvárnění čokoládového velikonočního zajíce)
   (Věc T-336/08)
   (2008/C 260/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange, E. Schalast a G. Hild, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. června 2008 (odvolání R 1332/2005-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka, která ztvárňuje čokoládového velikonočního zajíce, pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 3 844 446).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašované ochranné známce nechybí ani rozlišovací způsobilost, ani neexistuje potřeba dostupnosti. Přihlašovaná ochranná známka dále vykazuje rozlišovací způsobilost v důsledku užívání podle čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-35/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Spitzer v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Spitzer v. Komise
   (Věc F-35/13) (1)

   (2016/C 222/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 58.


title: Věc C-469/15 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2017 – FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh s banány v Řecku, v Itálii, a v Portugalsku — Koordinace při určování cen — Přípustnost důkazů předaných vnitrostátními daňovými orgány — Právo na obhajobu — Výpočet výše pokuty — Rozsah soudního přezkumu — Kvalifikace jako ‚dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže‘“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. dubna 2017 – FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA v. Evropská komise
   (Věc C-469/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s banány v Řecku, v Itálii, a v Portugalsku - Koordinace při určování cen - Přípustnost důkazů předaných vnitrostátními daňovými orgány - Právo na obhajobu - Výpočet výše pokuty - Rozsah soudního přezkumu - Kvalifikace jako ‚dohoda, jejímž účelem je omezení hospodářské soutěže‘“)
   (2017/C 202/02)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA (zástupci: P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advocaaten, C. Verdonck, avocate, J. Auwerx, advocaat, et B. Gielen, avocate)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, M. Kellerbauer a P. Rossi, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem FSL Holdings NV, Firma Leon Van Parys NV a Pacific Fruit Company Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


title: Věc C-300/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandse Raad van State – Nizozemsko) – M. G. Eman, O. B. Sevinger v. College van burgemeester en wethouders van Den Haag (Evropský parlament — Volby — Právo volit — Podmínka bydliště v Nizozemsku pro nizozemské občany Aruby — Občanství Unie)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandse Raad van State – Nizozemsko) – M. G. Eman, O. B. Sevinger v. College van burgemeester en wethouders van Den Haag
   (Věc C-300/04) (1)

   (Evropský parlament - Volby - Právo volit - Podmínka bydliště v Nizozemsku pro nizozemské občany Aruby - Občanství Unie)
   (2006/C 281/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Nederlandse Raad van State
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: M. G. Eman, O. B. Sevinger

      Žalovaná: College van burgemeester en wethouders van Den Haag
   Předmět
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Nederlandse Raad van State – Výklad článků 17 a 19, ve spojení s články 189 a 190, a 299 ES – Použití ustanovení týkajících se občanství Unie na obyvatele zámořských zemí a území – Právo volit obyvatel Nizozemských Antil a Aruby ve volbách do Evropského parlamentu, které je vázáno na podmínku pobytu v Nizozemsku po dobu deseti let
   Výrok

               1)

               Osoby, které mají státní příslušnost členského státu a mají pobyt nebo bydliště na území, které patří mezi zámořské země a území ve smyslu čl. 299 odst. 3 ES, se mohou dovolávat práv přiznaných občanům Unie v části druhé Smlouvy o ES.

               2)

               Jestliže za současného stavu práva Společenství nic nebrání tomu, aby členské státy definovaly při respektování práva Společenství podmínky práva volit a být volen ve volbách do Evropského parlamentu odkazem na kritérium bydliště na území, na kterém se volby konají, zásada rovného zacházení nicméně brání tomu, aby důsledkem zvolených kritérií bylo rozdílné zacházení mezi státními příslušníky, kteří se nacházejí ve srovnatelných situacích, aniž by bylo toto rozdílné zacházení objektivně odůvodněno.

               3)

               Je věcí vnitrostátního práva každého členského státu definovat opatření umožňující nápravu [rechtsherstel] osobě, která nebyla z důvodu vnitrostátního předpisu neslučitelného s právem Společenství zapsána do seznamu voličů pro volby členů Evropského parlamentu konané dne 10. června 2004, a byla tedy z účasti na těchto volbách vyloučena. Tato opatření, která mohou zahrnovat náhradu škody způsobené porušením práva Společenství, jež je přičitatelné státu, musejí respektovat zásady rovnocennosti a efektivity.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


title: Věc T-87/10: Žaloba podaná dne 23. února 2010 — Chestnut Medical Technologies v. OHIM (PIPELINE)

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/67

         Žaloba podaná dne 23. února 2010 — Chestnut Medical Technologies v. OHIM (PIPELINE)
   (Věc T-87/10)
   2010/C 100/98
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Chestnut Medical Technologies, Inc. (Menlo Park, Spojené státy) (zástupci: R. Kunz Hallstein, H. Kunz Hallstein, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. prosince 2009 ve věci R 968/2009-2 a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PIPELINE“ pro výrobky zařazené do třídy 10.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 207/2009 v tom, že odvolací senát učinil nesprávný závěr, že dotčená ochranná známka Společenství má popisnou povahu; porušení článku 75 nařízení Rady č. 207/2009 v tom, že odvolací senát porušil povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí tím, že pominul argumenty žalobkyně.


title: Věc C-192/09: Žaloba podaná dne 28. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/34

         Žaloba podaná dne 28. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-192/09)
   2009/C 180/58
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Balta a H. te Winkel, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES (1) ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (2), nebo v každém případě tím, že o uvedených předpisech neinformovalo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 15 směrnice 2006/24/ES;

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta stanovená pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 15. září 2007.

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 54.

      (2)  Úř. Věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 513.


title: Věc C-288/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. září 2008 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs v. Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council (Šestá směrnice o DPH — Článek 4 odst. 5 — Činnosti vykonávané veřejnoprávním subjektem — Provozování placených parkovišť — Narušení hospodářské soutěže — Význam výrazů vedlo-li by a  výraznému )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. září 2008 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs v. Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council
   (Věc C-288/07) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 4 odst. 5 - Činnosti vykonávané veřejnoprávním subjektem - Provozování placených parkovišť - Narušení hospodářské soutěže - Význam výrazů „vedlo-li by“ a „výraznému“)
   (2008/C 301/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

      Žalovaní: Isle of Wight Council, Mid-Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council, West Berkshire District Council
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) (England & Wales) – Výklad čl. 4 odst. 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Činnosti nebo plnění vykonávané veřejnoprávním subjektem jakožto orgánem veřejné správy – Placená parkoviště nacházející se mimo veřejné komunikace – Nepodléhání dani vedoucí k narušení hospodářské soutěže – Pojem „narušení hospodářské soutěže“ – Kritéria posouzení
   Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 5 druhý pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že výrazné narušení hospodářské soutěže, ke kterému by vedlo nepodléhání dani v případě veřejnoprávních subjektů, které vystupují jako orgány veřejné správy, musí být posuzováno s ohledem na dotčenou činnost jako takovou, aniž by se toto posouzení týkalo konkrétního místního trhu.

               2)

               Slova „vedlo-li by“, ve smyslu čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce šesté směrnice 77/388, musejí být vykládána v tom smyslu, že zohledňují nejen skutečnou hospodářskou soutěž, ale také hospodářskou soutěž potenciální, je-li možnost, že soukromý subjekt vstoupí na relevantní trh reálná, a nikoli čistě hypotetická.

               3)

               Výraz „výraznému“, ve smyslu čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce šesté směrnice 77/388, musí být chápán v tom smyslu, že skutečné či potenciální narušení hospodářské soutěže nesmí být jen zanedbatelné.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


title: Věc F-46/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 6. března 2008 – Skareby v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Vývoj — Zpráva o vývoji služebního postupu — Hodnocení za rok 2004 — Cíle — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/69

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 6. března 2008 – Skareby v. Komise
   (Věc F-46/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Vývoj - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnocení za rok 2004 - Cíle - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
   (2008/C 209/125)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carina Skareby (Bichkek, Kirghizstan) (zástupci: původně S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti, poté S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a M. Velardo, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobkyně za hodnotící období 2004 a návrh na náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 143, 17.6.2006, s. 39.


title: Věc C-310/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lunds tingsrätt (Švédsko) dne 5. července 2007 – Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser v. Anders Holmqvist

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lunds tingsrätt (Švédsko) dne 5. července 2007 – Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser v. Anders Holmqvist
   (Věc C-310/07)
   (2007/C 211/44)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Lunds Tingsrätt
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser

      Žalovaný: Anders Holmqvist
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 8a směrnice Rady 80/987/EHS (1) ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, změněné naposledy směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES (2), vykládán tak, že proto, aby byl podnik považován za podnik provozující činnost na území konkrétního členského státu, je pro něj nezbytné, aby měl v tomto členském státě pobočku nebo stálou provozovnu?

               2)

               Pokud bude odpověď na otázku 1 záporná, jaké podmínky musí být splněny, aby podnik byl považován za podnik provozující činnost v několika členských státech?

               3)

               Pokud je třeba společnost považovat za společnost provozující činnost na území několika členských států a zaměstnanec vykonává práci pro společnost v několika z těchto členských států, jaká kritéria určují, kde je práce obvykle vykonávána?

               4)

               Má článek 8a směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, změněné naposledy směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES, přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217.

      (2)  Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261.


title: Věc F-95/15: Usnesení předsedy prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Pals v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/50

         Usnesení předsedy prvního senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 3. května 2016 – Pals v. Komise
   (Věc F-95/15) (1)

   (2016/C 222/79)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015, s. 84.


title: Věc C-87/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Vicenza — Sezione distaccata di Schio — (Itálie) dne 15. února 2010 — Electrosteel Europe sa v. Edil Centro SpA

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Vicenza — Sezione distaccata di Schio — (Itálie) dne 15. února 2010 — Electrosteel Europe sa v. Edil Centro SpA
   (Věc C-87/10)
   2010/C 100/45
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Vicenza

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Electrosteel Europe sa

      Odpůrkyně: Edil Centro SpA

      Předběžná otázka

   Má být čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení ES č. 44/01 (1) a obecně právní předpisy Společenství, v nichž se stanoví, že místem plnění závazku v případě prodeje zboží je místo, kam podle smlouvy zboží bylo nebo mělo být dodáno, vykládány v tom smyslu, že místem dodání, které je relevantní pro účely určení příslušného soudu, je místo konečného určení zboží, jež je předmětem smlouvy, nebo místo, na němž se prodávající zprostí povinnosti dodání na základě hmotněprávních předpisů použitelných v jednotlivém případě, nebo je zmíněné ustanovení možné vykládat ještě jiným způsobem?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42)


title: Věc T-117/14: Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Cargill v. Rada

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/23

         Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Cargill v. Rada
   (Věc T-117/14)
   2014/C 151/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cargill SACI (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. Bellis a R. Luff, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností ze strany unijních orgánů při rozhodnutí, že došlo ke zkreslení cen sójových bobů a sojového oleje, které opravňuje uplatnění druhého pododstavce čl. 2 odst. 5 základního antidumpingového nařízení (1).

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že druhý pododstavec čl. 2 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, jak je vykládán unijními orgány v projednávané věci, nelze použít na dovozy ze země, která je členem WTO, neboť je to v rozporu s antidumpingovou dohodou WTO.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že při posouzení újmy nebyly zohledněny faktory, kterými se narušuje příčinná souvislost mezi tvrzenou újmou a údajnými dumpingovými dovozy v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51)


title: Věc T-110/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. března 2007 – Sequeira Wandschneider v. Komise ( Úředníci — Posudek o vývoji služebního postupu — Hodnotící období 2001/2002 — Žaloba na neplatnost — Odůvodnění — Posouzení zásluh — Důkazní prostředky — Žaloba na náhradu škody )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/38

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. března 2007 – Sequeira Wandschneider v. Komise
   (Věc T-110/04) (1)

   („Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Žaloba na neplatnost - Odůvodnění - Posouzení zásluh - Důkazní prostředky - Žaloba na náhradu škody“)
   (2007/C 95/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Paulo Sequeira Wandschneider (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak žádost o zrušení rozhodnutí ze dne 23. dubna 2003, kterým se přijímá posudek o vývoji služebního postupu žalobce pro období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, a jednak žádost o náhradu škody
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 23. dubna 2003, kterým se přijímá posudek o vývoji služebního postupu žalobce pro období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.

               2)

               Žaloba na náhradu škody se zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-147/10: Žaloba podaná dne 30. března 2010 — Meda Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL)

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/40

         Žaloba podaná dne 30. března 2010 — Meda Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL)
   (Věc T-147/10)
   2010/C 148/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nycomed GmbH (Konstanz, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 29. září 2009 ve věci R 697/2007-4, pokud jde o podané námitky zakládající se na německé ochranné známce č. 1 042 583„ALLERGODIL“ proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 4 066 452„ALLERNIL“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Nycomed GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALLERNIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (přihláška č. 4 066 452)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka č. 1 042 583„ALLERGODIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť nebyly správně použity zásady práva o ochranných známkách týkající se nebezpečí záměny;

               —

               porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 z důvodu nedodržení povinnosti odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc F-87/07: Žaloba podaná dne 31. srpna 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/45

         Žaloba podaná dne 31. srpna 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-87/07)
   (2007/C 247/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit sdělení ze dne 18. prosince 2006 pod č. ADMIN.B.2 MB/hm (2006) 29517;

               —

               zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým Komise zamítla žádost žalobce zaslanou dne 2. srpna 2006 orgánu oprávněnému ke jmenování týkající se jednak náhrady škody, která mu vznikla z důvodu protiprávních aktů a postupů týkajících se tří lékařských potvrzení předložených žalobcem v létě roku 2001 (dále jen „dotčená škoda“), a jednak souhlasu podle článku 19 služebního řádu úředníků Evropských společenství, aby mohl předložit důkazy v soudním řízení, které žalobce hodlá zahájit ohledně výše uvedených aktů a postupů, jakož i předložit před příslušnými soudy sdělení ze dne 14. srpna 2001 podepsané zástupcem vedoucího oddělení zdravotní služby Komise;

               —

               zrušit případně sdělení ze dne 27. dubna 2007 pod ref. č. ADMINB.2/MB/ade D(07) 9132, kterým se zamítá stížnost žalobce ze dne 12. ledna 2007 proti zamítnutí žádosti ze dne 2. srpna 2006;

               —

               ověřit, že akty a postupy dotčené v žádosti podané žalobcem dne 2. srpna 2006 odpovídají skutečnosti a prohlásit je za protiprávní;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci částku ve výši 100 000 eur nebo jakoukoliv vyšší nebo nižší částku, kterou Soud bude považovat za spravedlivou, jako náhradu škody vzniklé do dne podání projednávané žaloby;

               —

               uložit žalované zaplatit žalobci za každý den následující po podání projednávané žaloby až do úplného vykonání rozsudku částku 20 eur nebo jakoukoliv vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za spravedlivou, která musí být zaplacena k prvnímu dni každého měsíce za předcházející měsíc jako náhrada škody, která žalobci vznikne ode dne následujícího po dni podání projednávané žaloby až do dne vykonání rozsudku;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu svých argumentů uplatňuje tři následující žalobní důvody: 1) absolutní nedostatek odůvodnění, nelogičnost, nesouvislost, nepřiměřenost, zmatek a předstírané důvody uváděné Komisí; 2) závažné a zjevné porušení zákona; 3) porušení povinnosti řádné péče a řádného úředního postupu.


title: Věc C-289/10 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. září 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Rozbor, vývoj, údržba a podpora telematických systémů dohledu nad zbožím podléhajícím spotřební dani — Odmítnutí nabídky — Nedostatečné odůvodnění tohoto odmítnutí“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/21

      Usnesení Soudního dvora ze dne 12. září 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
      (Věc C-289/10 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Rozbor, vývoj, údržba a podpora telematických systémů dohledu nad zbožím podléhajícím spotřební dani - Odmítnutí nabídky - Nedostatečné odůvodnění tohoto odmítnutí)
      (2012/C 25/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: M. Wilderspin, zmocněnec)

         Předmět věci

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 19. března 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise (T-50/05), kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2004, jímž se odmítá nabídka předložená účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v rámci řízení o zadání veřejné zakázky týkající se rozboru, vývoje, údržby a podpory telematických systémů dohledu nad zbožím podléhajícím spotřební dani, jakož i rozhodnutí zadat zakázku jinému uchazeči

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-254/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Maďarsko) — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége v. Oskar Shomodi ( „Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států — Nařízení (ES) č. 1931/2006 — Nařízení (ES) č. 562/2006 — Maximální délka pobytu — Pravidla pro výpočet“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Maďarsko) — Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége v. Oskar Shomodi
   (Věc C-254/11) (1)

   (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států - Nařízení (ES) č. 1931/2006 - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Maximální délka pobytu - Pravidla pro výpočet)
   2013/C 156/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Rendőrkapitányság Záhony Határrendészeti Kirendeltsége

      Žalovaný: Oskar Shomodi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága — Výklad čl. 2 písm. a), čl. 3 bodu 3 a článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva (Úř. věst. L 405, s. 1), jakož i dalších právních předpisů týkajících se Schengenského prostoru — Zamítnutí žádosti o vstup na území členského státu, kterou podal státní příslušník třetí země v režimu malého pohraničního styku, s odůvodněním, že celkový součet dob jednotlivých pobytů žadatele v dotčeném členském státě v období šesti měsíců předcházejících podání sporné žádosti o vstup přesáhl maximální povolenou délku — Pravidla výpočtu maximální délky pobytu v režimu malého pohraničního styku

      Výrok

               1)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva musí být vykládáno v tom smyslu, že držitel povolení pro malý pohraniční styk, které bylo vydáno ve zvláštním režimu malého pohraničního styku zavedeném tímto nařízením, musí mít v mezích stanovených uvedeným nařízením a dvoustrannou dohodou uzavřenou za účelem jeho provedení mezi třetí zemí, jejímž je státním příslušníkem, a sousedním členským státem, možnost pohybovat se v pohraniční oblasti po dobu tří měsíců, pokud jeho pobyt nebyl přerušen, a dále získat další nárok na pobyt v délce tří měsíců po každém přerušení pobytu.

               2)

               Článek 5 nařízení č. 1931/2006 musí být vykládán v tom smyslu, že přerušením pobytu, kterého se týká tento článek, se rozumí přechod hranice mezi hraničním členským státem a třetí zemí, kde má držitel povolení pro malý pohraniční styk bydliště, bez ohledu na četnost přechodů, a i kdyby k nim docházelo několikrát za den, v souladu s podmínkami stanovenými tímto povolením.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc T-526/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – H&M Hennes & Mauritz v. OHIM – Yves Saint Laurent (kabelky) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový vzor) Společenství znázorňující kabelky — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Individuální povaha — Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – H&M Hennes & Mauritz v. OHIM – Yves Saint Laurent (kabelky)
   (Věc T-526/13) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový vzor) Společenství znázorňující kabelky - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 346/27)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Yves Saint Laurent SAS (Paříž, Francie) (zástupce: N. Decker, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. července 2013 (věc R 208/2012–3), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG a Yves Saint Laurent SAS.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých společnosti Yves Saint Laurent SAS v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 359, 7.12.2013.


title: Věc F-3/15: Žaloba podaná dne 9. ledna 2015 – ZZ a ZZ v. Komise

text:
               23.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/25

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2015 – ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-3/15)
   (2015/C 096/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterými byly zamítnuty žádosti žalobců o vrácení části příspěvků do důchodového systému Evropské unie, které byly odvedeny z jejich platu, jakož i žádost o přehodnocení bonifikace týkající se převodu nároků na důchod získaných před jejich nástupem do služebního poměru do systému EU.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               Prohlásit článek 22 přílohy XIII služebního řádu, ve znění platném od 1. listopadu 2014, za nepoužitelný;

               —

               zrušit napadená rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-403/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Maxime Lefort v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 24. července 2015 – Maxime Lefort v. Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche
   (Věc C-403/15)
   (2015/C 302/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Maxime Lefort

      Žalovaný: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la recherche

      Předběžné otázky

   Aby byly účinně splněny požadavky zákazu diskriminace s ohledem na čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 (1) o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, spolu s čl. 45 odst. 2 SFEU, v souvislosti s čl. 33 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, případně spolu s jejím článkem 7, v rámci zohlednění skutečného stupně vazby studenta nerezidenta, který žádá o finanční podporu na vysokoškolské studium, na společnost a trh práce Lucemburska jako členského státu, ve kterém byl příhraniční pracovník zaměstnán nebo vykonával činnost za podmínek uvedených v článku 2a zákona ze dne 22. června 2000 o finanční podpoře státu na vysokoškolské studium, doplněného zákonem ze dne 19. července 2013, a to v přímé návaznosti na rozsudek SDEU ze dne 20. června 2013 (věc C-20/12) (2),

               —

               je třeba podmínku, že uvedený student musí být „dítětem“ zmíněného příhraničního pracovníka, chápat tak, že musí být jeho „potomkem v přímé linii a v prvním stupni, jehož příbuzenství má ve vztahu k jeho předkovi právní základ“, s tím, že je kladen důraz na příbuzenský vztah mezi studentem a příhraničním pracovníkem, o kterém se předpokládá, že je základem výše uvedené vazby, nebo

               —

               je třeba klást důraz na skutečnost, že příhraniční pracovník „nadále poskytuje studentovi výživu“, aniž by mezi nimi musel existovat právní příbuzenský vztah, a to zejména v případě, kdy lze konstatovat dostatečnou vazbu společného soužití, která existuje mezi příhraničním pracovníkem a jedním z rodičů studenta, ve vztahu k němuž má příbuzenský vztah právní základ?

               —

               vychází-li se z tohoto druhého hlediska, musí z povahy věci nepovinné přispívání příhraničního pracovníka, není-li výlučné, nýbrž souběžné s přispíváním rodiče či rodičů, kteří jsou se studentem v právním příbuzenském vztahu, a proto vůči němu zásadně mají zákonnou vyživovací povinnost, splňovat určitá kritéria trvalosti?

      (1)  Úř. věst. L 141, s. 1

      (2)  EU:C:2013:411


title: Věc T-463/10: Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Ocean Trawlers v. Komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/44

         Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Ocean Trawlers v. Komise
   (Věc T-463/10)
   ()
   2010/C 328/72
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ocean Trawlers Ltd (Killybegs, Irsko) (zástupci: A. Collins SC, N. Travers, barrister a D. Barry, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise oznámené Irsku dopisem ze dne 13. července 2010 pod spisovou značkou K(2010) 4750, jímž byla zamítnuta žádost týkající se bezpečnostní kapacity pro navrhovaný nový trawler pro pelagický rybolov, který by nahradil motorové rybářské plavidlo (Motor Fishing Vessel, dále jen „MFV“) Golden Rose, jež bylo vydáno k nahrazení rozhodnutí ohledně zmíněné žádosti obsaženého v rozhodnutí Komise č. 2003/245 ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, jež obdržela Komise, o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zohlednění zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo co se týče žalobkyně zrušeno rozsudkem Soudního dvora vydaného dne 17. dubna 2008 ve spojených věcech C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06, P Flaherty a další v. Komise, Sb. rozh. I-2649; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá podle článku 263 SFEU zrušení rozhodnutí Komise oznámeného Irsku dopisem ze dne 13. července 2010 pod spisovou značkou K(2010) 4750, jímž byla zamítnuta žádost týkající se bezpečnostní kapacity pro navrhovaný nový trawler pro pelagický rybolov, který by nahradil MFV Golden Rose, jež bylo vydáno k nahrazení rozhodnutí ohledně zmíněné žádosti obsaženého v rozhodnutí Komise č. 2003/245 ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, jež obdržela Komise, o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zohlednění zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů (Úř. věst. L 90, s. 48), které bylo zrušeno, co se týče žalobkyně, rozsudkem Soudního dvora vydaného dne 17. dubna 2008 ve spojených věcech C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06, P Flaherty a další v. Komise, Sb. rozh. I-2649.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně následující důvody:

               Zaprvé žalobkyně uvádí, že žalovaná jednala bez právního základu. Článek 4 odst. 2 rozhodnutí 97/413 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním (Úř. věst. L 175, s. 27) poskytuje i nadále vhodný právní základ pro napadené rozhodnutí, a Komise tedy postrádala právní základ k tomu, aby údajně vydala rozhodnutí jakožto rozhodnutí ad hoc.

               Zadruhé žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásadní procesní požadavek. Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí mělo být v souladu s rozhodnutím Rady č. 97/413/ES přijato podle postupu řídícího výboru a Komise tím, že se rozhodla přijmout rozhodnutí ad hoc, jednala s porušením zásadních procesních požadavků.

               Zatřetí žalobkyně uvádí, že Komise nesprávným výkladem čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady překročila své pravomoci, zejména tím, že se opírala o irelevantní kritéria a nevzala na zřetel definici výrazu „intenzita rybolovu“ obsaženou v rozhodnutí Rady č. 97/413/ES a v právních předpisech Společenství upravujících odvětví rybolovu relevantních v době, kdy žalobkyně podala žádost ohledně bezpečnostní tonáže v prosinci 2001.

               Dále je uváděno, že napadené rozhodnutí obsahuje řadu zjevných nesprávností v posouzení žádosti žalobkyně týkající se bezpečnostní tonáže. Žalobkyně zejména tvrdí, že rozhodnutí Komise zamítnout žádost žalobkyně z důvodu většího objemu pod hlavní palubou navrhovaného nového plavidla v porovnání s Golden Rose je zjevně vadné, stejně jako její domněnka, že „intenzita rybolovu“ navrhovaného nového plavidla bude větší, než „intenzita rybolovu“ Golden Rose.

               Konečně žalobkyně tvrdí že Komise porušila právo na rovné zacházení. Je uváděno, že zamítnutí žádosti Komisí z důvodu většího objemu pod hlavní palubou navrhovaného nového plavidla zakládá hrubý rozdíl v zacházení, který se rovná nepřípustné diskriminaci vůči žalobkyni ve srovnání se zcela jiným přístupem zvoleným ohledně nakládání s některými žádostmi o zvýšení bezpečnostní tonáže přijatými v rozhodnutí Komise č. 2003/245, jakož i ohledně jedné z žádostí původně v tomto rozhodnutí zamítnutých, ale poté schválených v rozhodnutí Komise oznámeném dne 13. července 2010 pod spisovou značkou K(2010) 4765.


               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/1

         (2008/C 285/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 272, 25.10.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 260, 11.10.2008

      Úř. věst. C 247, 27.9.2008

      Úř. věst. C 236, 13.9.2008

      Úř. věst. C 223, 30.8.2008

      Úř. věst. C 209, 15.8.2008

      Úř. věst. C 197, 2.8.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc T-163/06: Žaloba podaná dne 28. června 2006 – BA.LA. di Lanciotti V. & C. S. A. S. a další v. Komise

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/26

         Žaloba podaná dne 28. června 2006 – BA.LA. di Lanciotti V. & C. S. A. S. a další v. Komise
   (Věc T-163/06)
   (2006/C 190/48)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: BA..LA. di Lanciotti V. & C. S. A. S a další (zástupci: P. M. Tabellini, G. Celona, E. Bidoggia a E. M. Tabellini)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               rozhodnout, že je žaloba přípustná s ohledem na všechny žalobkyně;

               —

               pokud jde o věc samou, zrušit čl. 1 odst. 1 a 2b, jakož i body 28 až 31 a 250 až 252 odůvodnění nařízení Komise ES č. 553/2006 ze dne 23. března 2006, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu, a veškerá další krizová a související opatření v rozsahu, v jakém definuje „dětskou obuv“ a osvobozuje ji od použití antidumpingového cla;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně v projednávané věci vyrábějí buď výlučně, nebo převážně dětskou obuv. Jsou vybudovány z hlediska území tak centralizovaně, že na hranici mezi provinciemi Fermo a Macerata vytvářejí „distretto calzaturificio“ (průmyslovou zónu obuvního průmyslu).
   Na podporu svých tvrzení se žalobkyně dovolávají:

               —

               Zneužití pravomoci v rozsahu, v jakém žalovaná využila řízení striktně upraveného základním nařízením k provedení mezinárodní smlouvy a zahájeného na základě tohoto nařízení za účelem dosažení více či méně sociálních cílů (body 250 až 252 odůvodnění), které vyžadují, aby byla velká část nikoli podobných, ale totožných výrobků vyloučena z pojmu odvětví Společenství.

               —

               Zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, pokud jde o přirovnání obuvi, jejíž vnitřní podrážka není delší než 24 centimetrů, k dětské obuvi, fyzické a technické vlastnosti dětské obuvi, popis dotčeného odvětví a žalobkyní tvrzenou finanční škodu způsobenou rodinám, jakož i skutečnou škodu vzniklou obuvnickému průmyslu v oblasti dětské obuvi.

               —

               Porušení celní nomenklatury zboží zavedené Mezinárodní úmluvou přijatou Radou s rozhodnutím ze dne 7. dubna 1987, vzhledem k tomu, že napadené nařízení používá rozměry vnitřní podrážky jako důvod rozlišení mezi jednotlivými druhy obuvi.

         Na posledním místě se žalobkyně dovolávají porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 28. října 2004 ve věci C-505/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (Nesplnění povinnosti — Jakost vody určené k lidské spotřebě — Směrnice 80/778/EHS)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 28. října 2004
   ve věci C-505/03: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti - Jakost vody určené k lidské spotřebě - Směrnice 80/778/EHS)
   (2005/C 6/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-505/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 28. listopadu 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a F. Simonetti) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues a C. Mercier), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, E. Juhász (zpravodaj) a M. Ilešič, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Francouzská republika tím, že nedodržela požadavky směrnice Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě co se týče obsahu dusičnanů ve vodě určené k lidské spotřebě v Bretani, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 6 a přílohy I této směrnice.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


title: Věc F-78/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 3. června 2015 – Gross v. ESVČ „Veřejná služba — Zaměstnanci ESVČ — Úředníci — Povýšení — Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu — Zvážení srovnatelných zásluh všech úředníků způsobilých pro povýšení — Úředníci navržení útvary ESVČ a nenavržení úředníci — Zohlednění hodnotících posudků — Výhradně slovní hodnocení“

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 3. června 2015 – Gross v. ESVČ
   (Věc F-78/14) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Úředníci - Povýšení - Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu - Zvážení srovnatelných zásluh všech úředníků způsobilých pro povýšení - Úředníci navržení útvary ESVČ a nenavržení úředníci - Zohlednění hodnotících posudků - Výhradně slovní hodnocení“)
   (2015/C 228/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philipp Oliver Gross (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do další platové třídy v rámci povyšovacího řízení 2013 Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí orgánu Evropské služby pro vnější činnost oprávněného ke jmenování ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení 2013, se zrušuje v rozsahu, v němž neobsahuje jméno P. O. Grosse.

               2)

               Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené P. O. Grossem.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014, s. 31.


title: Věc T-361/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ballast Nedam v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního jednání — Právo na obhajobu — Účinky, které má zrušující rozsudek ve vztahu k třetím osobám“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ballast Nedam v. Komise
   (Věc T-361/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Účinky, které má zrušující rozsudek ve vztahu k třetím osobám)
   2012/C 355/36
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ballast Nedam (Nieuwegein, Nizozemsko) (zástupci: původně A. Bosman a J. van de Hel, poté A. Bosman a E. Oude Elferink, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci původně s F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, poté s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně zaprvé návrh na částečné zrušení uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví dobu trvání protiprávního jednání, která se jí týká a zadruhé žádost o snížení výše pokuty, která jí byla uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Ballast Nedam NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-436/04: Žaloba podaná dne 26. října 2004 Carlosem Sánchezem Ferrizem proti Komisi Evropských společenství

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Žaloba podaná dne 26. října 2004 Carlosem Sánchezem Ferrizem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-436/04)
   (2005/C 6/85)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Carlosem Sánchezem Ferrizem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Gillesem Bounéouem a Frédéricem Frabettim, advokáty.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil seznam úředníků povýšených za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž tento seznam neuvádí jméno žalobce, jakož i případně zrušil přípravné akty k tomuto rozhodnutí;

               —

               podpůrně, zrušil přidělení bodů pro účely služebního povýšení za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby se žalobce dovolává totožných žalobních důvodů, kterých se dovolávají žalobci ve věci T-434/04.


title: Věc F-74/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. února 2013 — Bojc Golob v. Komise ( „Veřejná služba — Smluvní zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Ukončení“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/46

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. února 2013 — Bojc Golob v. Komise
   (Věc F-74/11) (1)

   (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Ukončení)
   2013/C 114/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Aleksandra Bojc Golob (Domžale, Slovinsko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla ukončena smlouva žalobkyně, uzavřená na dobu neurčitou.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Aleksandra Bojc Golob ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011, s. 20.


title: Věc C-237/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Dieter Janecek v. Freistaat Bayern (Směrnice 96/62/ES — Posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší — Stanovení mezních hodnot — Právo třetí osoby, jejíž zdraví je poškozeno, na vypracování akčního plánu)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Dieter Janecek v. Freistaat Bayern
   (Věc C-237/07) (1)

   (Směrnice 96/62/ES - Posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší - Stanovení mezních hodnot - Právo třetí osoby, jejíž zdraví je poškozeno, na vypracování akčního plánu)
   (2008/C 236/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Dieter Janecek

      Žalovaný: Freistaat Bayern
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad čl. 7 odst. 3 směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší (Úř. věst. L 296, s. 55; Zvl. vyd. 15/03, s. 95) – Právo třetí osoby, jejíž zdraví je poškozeno, na vypracování akčního plánu, jak je stanoven směrnicí, přičemž tato třetí osoba má podle vnitrostátního práva nárok soudně se domáhat přijetí opatření proti překročení mezních hodnot částic jemné frakce
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 3 směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší musí být vykládán v tom smyslu, že v případě rizika překročení výstražných prahových hodnot nebo mezních hodnot musí mít bezprostředně dotčení jednotlivci možnost vyžadovat, aby příslušné vnitrostátní orgány vypracovaly akční plán, přestože na základě vnitrostátního práva disponují dalšími prostředky, kterými mohou vyžadovat, aby příslušné orgány přijaly opatření pro boj proti znečištění ovzduší.

               2)

               Členské státy mají, s výhradou přezkumu vnitrostátního soudu, pouze povinnost přijmout v rámci akčního plánu a v krátké době vhodná opatření ke snížení rizika překročení mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot na minimum a postupnému navrácení se na úroveň pod uvedenými hodnotami, s ohledem na skutkové okolnosti a všechny dotčené zájmy.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-463/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/25

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise
   (Věc T-463/13)
   2013/C 304/43
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Comunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupci: M. Lorenzo Outón, P. Egerique Mosquera, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadnuté rozhodnutí a určil, že v případě autonomního společenství Galície nepředstavovaly provedené operace nedovolenou státní podporu,

               —

               podpůrně pro případ, že nevyhoví předchozímu návrhu, zrušil napadené rozhodnutí a určil, že RETEGAL není přímým ani nepřímým příjemcem nedovolané státní podpory a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v této věci je totožné s rozhodnutím napadeným ve věcech T-461/13, Španělsko v. Komise, T-462/13, Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny v uvedených věcech.
   Žalobce poukazuje zejména na:

               1)

               Nesprávné právní posouzení při určení existence státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2)

               Porušení čl. 106 odst. 2 SFEU, když Komise nezohlednila, že sporná opatření jsou slučitelná se společným trhem.

               3)

               Porušení čl. 107 odst. 3 SFEU, jelikož napadené rozhodnutí, ačkoli uznává, že v dotčeném veřejném odvětví existují strukturální rozdíly a že sporné veřejné opatření rovněž sleduje cíl veřejného zájmu, kvalifikuje státní podporu jako neslučitelnou se společným trhem, protože porušuje kritérium technologické neutrality.

               4)

               Nesprávné posouzení ohledně existence nedovolené státní podpory v případě RETEGAL, instrumentálního prostředku autonomního společenství Galície, jelikož uvedený prostředek se omezuje na nabytí a instalaci zařízení financovaných se sporných veřejných fondů, aby byly dříve předány do užívání obcím, které mohou zajistit veřejné televizní vysílání v rurálních a odlehlých regionech a tím kompenzovat výpadek na trhu existující v uvedených oblastech.


title: Věc T-158/17 R: Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 21. dubna 2017 – Post Telecom v. EIB „Řízení o předběžném opatření — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Komunikační služby metropolitní sítě pro budovy a kanceláře skupiny Evropské investiční banky v Lucembursku — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/30

         Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 21. dubna 2017 – Post Telecom v. EIB
   (Věc T-158/17 R)
   („Řízení o předběžném opatření - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Komunikační služby metropolitní sítě pro budovy a kanceláře skupiny Evropské investiční banky v Lucembursku - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 195/42)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Telecom SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: M. Thewes, C. Saettel a T. Chevrier, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: T. Gilliams, P. Kiiver a C. Solazzo, zmocněnci, ve spolupráci s M. Belmessieri a B. Schutyserem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí EIB ze dne 6. ledna 2017, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní pro položku č. 1 zadávacího řízení OP-1305, nazvaného „Komunikační služby metropolitní a dálkové sítě pro skupinu Evropské investiční banky“, a rozhodnutí o zadání této položky jinému uchazeči

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 15. března 2017 vydané ve věci T-158/17 R se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-323/04: Žaloba podaná dne 4. srpna 2004 Brandt Italia spa proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/50

         Žaloba podaná dne 4. srpna 2004 Brandt Italia spa proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-323/04)
   (2004/C 262/93)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Brandt Italia spa zastoupenou Martijnem van Empelem, Claudiem Viscoem a Salvatorem Lamarcem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               konstatoval neplatnost, a tedy zrušil rozhodnutí Komise K(2004) 930 konečné ze dne 30. března 2004;

               —

               podpůrně určil částečnou neplatnost rozhodnutí, omezuje se na jeho článek 3, v rozsahu, v němž ukládá italskému státu přistoupit k navrácení podpory neoprávněně vyplacené;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadené rozhodnutí v projednávané věci prohlásilo státní podporu týkající se naléhavých opatření v oblasti zaměstnanosti, kterou Itálie poskytla na základě vládního nařízení s mocí zákona ze dne 14. února 2003 č. 23 změněného v zákon ze dne 17. dubna 2003, za neslučitelnou se společným trhem a uložilo italské vládě, aby vyzvala žadatele o podporu, kterému byla podpora vyplacena u příležitosti postoupení oddělení podniku Ocean spa per la refrigerazione se sídlem ve Verolanuova, Brescia, k navrácení podpory.
   Na podporu svých argumentů Brandt zpochybňuje především argument Komise, podle kterého uděluje vládní nařízení 23/2003 nabyvatelům individuální výhodu, která má za následek narušení hospodářské soutěže. Údajné výhody vyplývající z vládního nařízení jsou na základě platných právních předpisů v oblasti Cassa Integrazione Guadagni e Mobilità (obecně závazný právní předpis) obecně dostupné jakékoliv jiné společnosti, která zaměstnává pracovníky ze seznamu žadatelů o práci. Vládní nařízení 23/2003 tedy také tím, že zvýhodňuje postavení pracovníků převedených na jinou práci, nezavádí žádný hospodářský prospěch ve prospěch nabyvatelů a v projednávaném případě ve prospěch Brandt. Z jiného hlediska žalobkyně vytýká Komisi, že neprovedla úplné a přesné posouzení hospodářských dopadů vnitrostátního opatření, jelikož nevzala v úvahu dodatečné náklady, které jdou k tíži podniků nabývajících oddělení podniku, které měly povinnost nést náklady a odpovědnost (sociální a finanční), které by jim při neexistenci dotčeného opatření nevznikly. Konečně žalobkyně uplatňuje obecnou povahu dotyčného opatření, které má ve skutečnosti stejné důsledky jako důsledky již stanovené obecnými ustanoveními zákona 223/91. Podle žalobkyně uložila Komise italské vládě po přezkoumání vládního nařízení 23/2003, kdy kvalifikovala opatření jako obecný režim podpory, přistoupit k navrácení finančního prospěchu, který byl poskytnut Brandt individuálně na základě uvedeného vládního nařízení. Komise tím, že uložila navrácení individuální podpory v rámci rozhodnutí týkajícího se režimu podpor, porušila článek 88 ES tím, že ostatně nedodržela ustanovení nařízení (ES) č. 659/1999. Krom toho Komise zcela opomněla provést přezkoumání konkrétní projednávané věci údajné individuální podpory, o jejíž navrácení žádá. Komise měla zahájit oddělené řízení za účelem posouzení slučitelnosti vnitrostátního opatření ve světle kritérií použitelných v oblasti individuální podpory nebo se případně opírat o nástroje stanovené nařízením ES č. 659/1999, pokud jde o přijetí prozatímních opatření ve věci navrácení.
   Žalobkyně rovněž konstatuje porušení článků 88 a 89 ES, jakož i ustanovení nařízení (ES) č. 994/98 a (ES) č. 2204/2002. Z tohoto hlediska vytýká Komisi, že prohlásila opatření eventuálně obsažené v režimu výjimek z nařízení (ES) č. 2204/2002 za protiprávní ex tunc, a tedy které může být jako takové považováno za existující podporu ve smyslu článku 88 ES. Krom toho si Komise neoprávněně přiznala právo stanovit, že se na vládní nařízení 23/2003 nevztahují ustanovení nařízení 2204/2002 a rovněž překročila rozsah svých pravomocí intervence ve smyslu spojených ustanovení článku 89 ES nařízení (ES) č. 994/98 a (ES) č. 2204/2002.
   Žalobkyně pokračuje tvrzením, že článek 3 napadeného rozhodnutí, který ukládá Itálii povinnost navrácení údajné státní podpory příjemci opatření, je neslučitelný se zásadou ochrany legitimního očekávání.
   Konečně žalobkyně uplatňuje, že Komise nesplnila povinnost uvést odůvodnění, stanovenou v článku 253 ES, a konstatuje zneužití pravomoci v projednávané věci.


title: Věc F-69/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Schmidt v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Schmidt v. Komise
   (Věc F-69/13) (1)

   (2016/C 222/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 31.