title: Věc C-26/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 21. ledna 2013 — Árpádu Kásler y Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt.

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 21. ledna 2013 — Árpádu Kásler y Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt.
   (Věc C-26/13)
   2013/C 156/28
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Árpádu Kásler y Hajnalka Káslerné Rábai

      Žalovaný: OTP Jelzálogbank Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách (zneužívajících klauzulích) ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice“) v tom smyslu, že v případě dlužné částky z úvěru, který byl vyjádřen v cizí měně, ale ve skutečnosti vyplacen v tuzemské měně, a který má být vrácen spotřebitelem výlučně v národní měně, může být smluvní klauzule vztahující se ke směnnému kurzu cizí měny, která nebyla individuálně sjednána, součástí „definice hlavního předmětu smlouvy“?
               Pokud tomu tak není, je třeba na základě druhé části věty čl. 4 odst. 2 směrnice mít za to, že rozdíl mezi nákupním a prodejním kurzem představuje odměnu, jejíž přiměřenost ve vztahu k poskytnuté službě nemůže být analyzována z hlediska její zneužívající povahy? Má v tomto ohledu nějaký vliv otázka, zda mezi finanční institucí a spotřebitelem byla uskutečněna devizová transakce?

               2)

               Pokud by bylo třeba vykládat čl. 4 odst. 2 směrnice tak, že vnitrostátní soud rovněž může nezávisle na ustanoveních svého vnitrostátního práva zkoumat zneužívající povahu smluvních klauzulí, k nimž se vztahuje uvedený článek, jestliže tyto klauzule nejsou formulovány jasným a srozumitelným způsobem, je třeba tímto posledně zmíněným požadavkem rozumět, že smluvní klauzule mají být pro spotřebitele jasné a srozumitelné z gramatického hlediska, nebo že mají být též jasné a srozumitelné i ekonomické důvody použití smluvní klauzule a její souvislost s ostatními smluvními klauzulemi?

               3)

               Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 směrnice a bod 73 rozsudku Soudního dvora ze dne 14. června 2012, Banco Español de Crédito SA v. Joaquín Calderón Camino (C-618/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) v tom smyslu, že vnitrostátní soud nemůže ve prospěch spotřebitele odstranit (příčiny) neplatnosti zneužívající klauzule zahrnuté mezi obecné smluvní podmínky smlouvy o úvěru uzavřené se spotřebitelem, tak, že změní příslušnou klauzuli, která tvoří součást smlouvy, a to ani v případě, že pokud tak neučiní, smlouva nemůže být — po vypuštění uvedené klauzule — plněna na základě ostatních smluvních klauzulí? Je pro tyto účely relevantní, pokud vnitrostátní právo obsahuje předpis, který v případě vypuštění neplatné klauzule upraví (namísto ní) příslušnou právní otázku?


title: Věc T-421/11: Žaloba podaná dne 6. srpna 2011 — Qualitest FZE v. Rada

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/44

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2011 — Qualitest FZE v. Rada
   (Věc T-421/11)
   2011/C 282/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Qualitest FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: M. Catrain González, advokát, E. Wright a H. Zhu, Barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 136, s. 26), a rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 136, s. 65), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila povinnost odůvodnit zahrnutí žalobkyně mezi sporná opatření, kterou má podle článku 296 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že tím, že žalovaná neuvedla ve sporných opatřeních důvody, porušila práva žalobkyně na obhajobu, jelikož:

                           —

                           absence jakéhokoli odůvodnění brání žalobkyni účinně sdělit své stanovisko k informacím nebo materiálu, které byly proti ní předloženy; a

                           —

                           tyto nedostatky představují zásadní porušení povinností žalované, které má ve vztahu ke sporným opatřením, a vedou k jejich neplatnosti v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla, že se žalobkyně podílela na dodávkách součástí pro íránský jaderný program a že byly splněny právní podmínky pro její zahrnutí.


title: Věc C-246/14: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Itálie) – Vittoria De Bellis, Diana Perrone, Cesaria Antonia Villani v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP) (Řízení o předběžné otázce – Zásada ochrany legitimního očekávání – Vnitrostátní právní předpisy stanovící se zpětnou účinností snížení nároku na důchod – Čistě vnitrostátní situace – Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/13

      Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia – Itálie) – Vittoria De Bellis, Diana Perrone, Cesaria Antonia Villani v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
      (Věc C-246/14) (1)

      (Řízení o předběžné otázce - Zásada ochrany legitimního očekávání - Vnitrostátní právní předpisy stanovící se zpětnou účinností snížení nároku na důchod - Čistě vnitrostátní situace - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
      (2015/C 016/19)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale Per la Regione Puglia

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Vittoria De Bellis, Diana Perrone, Cesaria Antonia Villani

         Žalovaný: Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)

         Výrok

      Soudní dvůr zjevně nemá pravomoc k tomu, aby odpověděl na otázky položené Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) ze dne 28. dubna 2014 (věc C-246/14).

         (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc T-209/14: Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Bopp v. OHIM HABM (zeleně orámovaný osmiúhelník)

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/34

         Žaloba podaná dne 31. března 2014 – Bopp v. OHIM HABM (zeleně orámovaný osmiúhelník)
   (Věc T-209/14)
   2014/C 151/44
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carsten Bopp (Glashütten, Německo) (zástupce: C. Russ, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. ledna 2014 ve věci R 1276/2013-1

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, ztvárňující tvořená zeleně orámovaný osmiúhelník pro služby zařazené do třídy 35 – přihláška č. 8 248 965

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-575/12: Žaloba podaná dne 28. prosince 2012 — Pyrox v. OHIM — Köb Holzheizsysteme (PYROX)

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/23

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2012 — Pyrox v. OHIM — Köb Holzheizsysteme (PYROX)
   (Věc T-575/12)
   2013/C 55/41
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pyrox GmbH (Oberhausen, Německo) (zástupce: T. Eigen, Rechtsanwalt)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Köb Holzheizsysteme GmbH (Wolfurt/VBG, Rakousko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. října 2012 ve spojených věcech R 2187/2011-1 a R 2507/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení, včetně nákladů řízení u OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „PYROX“, pro výrobky zařazené do tříd 4, 7 a 11 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 612 781

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Köb Holzheizsysteme GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „PYROT“ pro výrobky zařazené do třídy 11

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-295/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litevská republika) — Genovaitė Valčiukienė, Julija Pekelienė, Lietuvos žaliųjų judėjimas, Petras Girinskis, Laurynas Arimantas Lašas v. Pakruojo rajono savivaldybės, Šiaulių visuomenės sveikatos centras, Šiaulių regiono aplinkos apsaugos departamentas ( Směrnice 2001/42/ES — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Plány stanovující využití menších oblastí na místní úrovni — Článek 3 odst. 3 — Dokumenty týkající se územního plánování na místní úrovni, které se vztahují pouze k jedinému předmětu hospodářské činnosti — Posuzování podle směrnice 2001/42/ES, které je ve vnitrostátním právu vyloučeno — Posuzovací pravomoc členských států — Článek 3 odst. 5 — Vztah ke směrnici 85/337/EHS — Článek 11 odst. 1 a 2 směrnice 2001/42/ES )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/5

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litevská republika) — Genovaitė Valčiukienė, Julija Pekelienė, Lietuvos žaliųjų judėjimas, Petras Girinskis, Laurynas Arimantas Lašas v. Pakruojo rajono savivaldybės, Šiaulių visuomenės sveikatos centras, Šiaulių regiono aplinkos apsaugos departamentas
   (Věc C-295/10) (1)

   (Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Plány stanovující využití menších oblastí na místní úrovni - Článek 3 odst. 3 - Dokumenty týkající se územního plánování na místní úrovni, které se vztahují pouze k jedinému předmětu hospodářské činnosti - Posuzování podle směrnice 2001/42/ES, které je ve vnitrostátním právu vyloučeno - Posuzovací pravomoc členských států - Článek 3 odst. 5 - Vztah ke směrnici 85/337/EHS - Článek 11 odst. 1 a 2 směrnice 2001/42/ES)
   2011/C 331/07
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Genovaitė Valčiukienė, Julija Pekelienė, Lietuvos žaliųjų judėjimas, Petras Girinskis, Laurynas Arimantas Lašas

      Žalovaní: Pakruojo rajono savivaldybės, Šiaulių visuomenės sveikatos centras, Šiaulių regiono aplinkos apsaugos departamentas

      za přítomnosti: Sofita UAB, Oltas UAB, Šiaulių apskrities viršininko administracija, Rimvydas Gasparavičius, Rimantas Pašakinskas

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Výklad článků 3 a 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157), jakož i směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) — Požadavek, aby po provedení posouzení podle směrnice 85/337/EHS bylo provedeno posouzení podle směrnice 2001/42 ES, či nikoli — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví, že není třeba provést strategické posouzení vlivu dokumentů týkajících se územního plánování na místní úrovni na životní prostředí, pokud se tyto dokumenty vztahují pouze k jedinému předmětu hospodářské činnosti

      Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí vykládaný ve spojení s jejím čl. 3 odst. 3 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví natolik obecným způsobem a bez přezkoumání jednotlivých případů, že se posouzení podle uvedené směrnice neprovede, jestliže se plány, které stanoví využití menších oblastí na místní úrovni, vztahují pouze k jedinému předmětu hospodářské činnosti.

               2)

               Článek 11 odst. 1 a 2 směrnice 2001/42 musí být vykládán v tom smyslu, že posouzení vlivů na životní prostředí provedené podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, nezprošťuje povinnosti provést takové posouzení podle směrnice 2001/42. Přísluší však předkládajícímu soudu, aby ověřil, zda posouzení, které bylo provedeno podle směrnice 85/337 ve znění pozdějších předpisů, lze považovat za výraz koordinovaného nebo společného postupu a zda tento postup již pokrývá všechny požadavky směrnice 2001/42. Pokud by se ukázalo, že tomu tak je, nebyla by již dána povinnost provést nové posouzení podle posledně uvedené směrnice.

               3)

               Článek 11 odst. 2 směrnice 2001/42 musí být vykládán v tom smyslu, že nezavazuje členské státy, aby ve svých vnitrostátních právních řádech stanovily koordinované nebo společné postupy, které splňují požadavky směrnice 2001/42 a směrnice 85/337 ve znění pozdějších předpisů.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc T-869/16: Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – Wenger v. EUIPO – Swissgear (SWISSGEAR)

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/50

         Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – Wenger v. EUIPO – Swissgear (SWISSGEAR)
   (Věc T-869/16)
   (2017/C 038/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wenger SA (Delémont, Švýcarsko) (zástupci: K. Ikas a A. Sulovsky, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Swissgear Sàrl (Baar, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SWISSGEAR“ – Ochranná známka Evropské unie č. 7 197 783

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. září 2016 ve věci R 2098/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-406/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Polsko) – Wrocław – Miasto na prawach powiatu v. Minister Infrastruktury i Rozwoju „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2004/18/ES — Veřejné zakázky na stavební práce — Zákonnost povinnosti uložené uchazečům realizovat určitou procentní část veřejné zakázky bez využití subdodavatelů — Nařízení (ES) č. 1083/2006 — Obecná ustanovení o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti — Povinnost členských států provést finanční opravu v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi — Pojem ‚nesrovnalost‘ — Nutnost finanční opravy v případě porušení unijního práva v oblasti zadávání veřejných zakázek“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie – Polsko) – Wrocław – Miasto na prawach powiatu v. Minister Infrastruktury i Rozwoju
   (Věc C-406/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/18/ES - Veřejné zakázky na stavební práce - Zákonnost povinnosti uložené uchazečům realizovat určitou procentní část veřejné zakázky bez využití subdodavatelů - Nařízení (ES) č. 1083/2006 - Obecná ustanovení o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti - Povinnost členských států provést finanční opravu v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi - Pojem ‚nesrovnalost‘ - Nutnost finanční opravy v případě porušení unijního práva v oblasti zadávání veřejných zakázek“)
   (2016/C 335/05)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Warszawie

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Wrocław – Miasto na prawach powiatu

      Žalovaný: Minister Infrastruktury i Rozwoju

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2083/2005 ze dne 19. prosince 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že veřejný zadavatel není oprávněn na základě ustanovení v zadávací dokumentaci veřejné zakázky požadovat, aby budoucí dodavatel této zakázky realizoval určitou procentní část stavebních prací, které jsou předmětem uvedené zakázky, vlastními prostředky.

               2)

               Článek 98 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999, ve spojení s čl. 2 bodem 7 tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že skutečnost, že veřejný zadavatel v rámci veřejné zakázky na stavební práce týkající se projektu, na nějž byla poskytnuta finanční pomoc Unie, vyžadoval v rozporu se směrnicí 2004/18, aby budoucí dodavatel realizoval vlastními prostředky přinejmenším 25 % těchto prací, představuje „nesrovnalost“ ve smyslu uvedeného čl. 2 bodu 7, jež odůvodňuje nutnost uplatnit finanční opravu na základě uvedeného článku 98, pokud nelze vyloučit možnost, že toto porušení mělo dopad na rozpočet dotčeného fondu. Výše této opravy musí být určena s přihlédnutím ke všem konkrétním okolnostem, které jsou relevantní ve vztahu ke kritériím uvedeným v odstavci 2 prvním pododstavci článku 98 uvedeného nařízení, a sice povaze zjištěné nesrovnalosti, její závažnosti a finanční ztrátě, která dotčenému fondu vznikla.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


title: Věc T-646/14: Usnesení Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Micula a další v. Komise

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Micula a další v. Komise
   (Věc T-646/14) (1)

   (2016/C 136/61)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


title: Věc T-241/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2013 — Polsko v. Komise ( „EZOZF, EZZF a EZFRV — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování — Přímé platby — Systém evidence půdy — Článek 20 nařízení (ES) č. 1782/2003 — Nedostatečná efektivita a spolehlivost — Úmyslné nesrovnalosti — Článek 53 nařízení (ES) č. 796/2004“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2013 — Polsko v. Komise
   (Věc T-241/10) (1)

   (EZOZF, EZZF a EZFRV - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Přímé platby - Systém evidence půdy - Článek 20 nařízení (ES) č. 1782/2003 - Nedostatečná efektivita a spolehlivost - Úmyslné nesrovnalosti - Článek 53 nařízení (ES) č. 796/2004)
   2013/C 108/55
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi, A. Szmytkowska a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/152/EU ze dne 11. března 2010, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 63, s. 7) v rozsahu, v němž vylučuje určité výdaje vynaložené Polskou republikou

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-347/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Adelholzener Alpenquellen v. OHIM (Tvar lahve s raženým vzorem) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Tvar lahve s raženým vzorem — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Absence prohlášení o rozsahu ochrany — Článek 37 odst. 2 nařízení č. 207/2009 — Porušení práv obhajoby — Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Adelholzener Alpenquellen v. OHIM (Tvar lahve s raženým vzorem)
   (Věc T-347/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar lahve s raženým vzorem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Absence prohlášení o rozsahu ochrany - Článek 37 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Porušení práv obhajoby - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009)
   2013/C 156/67
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adelholzener Alpenquellen GmbH (Siegsdorf, Německo) (zástupci: O. Rauscher a C. Onken, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté A. Schifko, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. června 2010 (věc R 1516/2009-1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného lahví s raženým vzorem jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Adelholzener Alpenquellen GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-272/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Energetický a průmyslový a EP Investment Advisors v. Komise („Hospodářská soutěž – Správní řízení – Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno odmítnutí podřídit se kontrole a uložena pokuta – Článek 23 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1/2003 – Presumpce neviny – Právo na obhajobu – Proporcionalita – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2014 – Energetický a průmyslový a EP Investment Advisors v. Komise
      (Věc T-272/12) (1)

      („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno odmítnutí podřídit se kontrole a uložena pokuta - Článek 23 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1/2003 - Presumpce neviny - Právo na obhajobu - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2015/C 016/50)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Energetický a průmyslový holding a.s. (Brno, Česká republika) a EP Investment Advisors s.r.o. (Praha Česká republika) (zástupci: původně K. Desai, solicitor, J. Schmidt a M. Peristeraki, poté J. Schmidt, R. Klotz a M. Hofmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Antoniadis a R. Sauer, poté R. Sauer a C. Vollrath, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1999 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle čl. 23 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1/2003 (odmítnutí podřídit se kontrole) (věc COMP/39793 – EPH a další).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Energetický a průmyslový holding a.s. a EP Investment Advisors s.r.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 250, 18. 8. 2012.


title: Věc C-357/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Polsko) – Drukarnia Multipress sp. z o.o. v. Minister Finansów „Řízení o předběžné otázce — Daně — Směrnice 2008/7/ES — Článek 2 odst. 1 písm. b) a c) — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Podrobení dani z kapitálu — Kapitálové vklady ve prospěch komanditní společnosti na akcie — Kvalifikace takové společnosti jako kapitálové společnosti“

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie – Polsko) – Drukarnia Multipress sp. z o.o. v. Minister Finansów
   (Věc C-357/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daně - Směrnice 2008/7/ES - Článek 2 odst. 1 písm. b) a c) - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Podrobení dani z kapitálu - Kapitálové vklady ve prospěch komanditní společnosti na akcie - Kvalifikace takové společnosti jako kapitálové společnosti“)
   (2015/C 205/03)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Drukarnia Multipress sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Výrok

   Článek 2 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů musí být vykládán v tom smyslu, že komanditní společnost na akcie založená podle polského práva musí být považována za kapitálovou společnost ve smyslu tohoto ustanovení, i když pouze část jejího kapitálu a společníků může splnit podmínky stanovené tímto ustanovením.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc T-88/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2013 Z proti rozsudku vydanému dne 5. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-88/09 a F-48/10, Z v. Soudní dvůr

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 14. února 2013 Z proti rozsudku vydanému dne 5. prosince 2012 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-88/09 a F-48/10, Z v. Soudní dvůr
   (Věc T-88/13 P)
   2013/C 233/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Z (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný,

               —

               prohlásil kasační opravný prostředek za opodstatněný,

               —

               zrušil tudíž rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2002, jenž byl vydán ve spojených věcech F-88/09 a F-48/10, [Z] v. Soudní dvůr Evropské unie,

               —

               rozhodl v souladu s žalobami ve věcech F-88/09 a F-48/10,

               —

               uložil druhému účastníku řízení náhradu nákladů řízení v obou stupních,

               —

               vyhradil navrhovateli právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky, a předkládat jakékoli žalobní důvody, či žaloby.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel jedenáct důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedostatku nestrannosti třetího senátu SVS.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z neexistence účinného procesního prostředku, jelikož SVS omezil svůj zásah proti orgánům.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nepříslušnosti soudce Rofese i Pujola rozhodnout o návrhu na vyloučení soudce Van Raepenbusche.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na spravedlivý proces z důvodu nemožnosti podat opravný prostředek proti rozhodnutí SVS o zamítnutí návrhu na vyloučení soudce.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva být seznámen s důkazy a povinnosti prokázat hmotněprávní správnost odůvodnění rozhodnutí o převedení na jiné pracovní místo a rozhodnutí o uložení disciplinární sankce ze strany orgánu oprávněného ke jmenování.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS měl za to, že rozhodnutí o převedení na jiné pracovní místo bylo přijato pouze v zájmu služby ve smyslu čl. 7 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropské unie.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS měl za to, že existuje rovnocennost pracovních míst ve smyslu článku 7 uvedeného služebního řádu.

               8)

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na obhajobu a práva být vyslechnut.

               9)

               Devátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS prohlásil návrh na náhradu škody, která vznikla zveřejněním rozhodnutí o převedení na jiné pracovní místo v rámci orgánu, za nepřípustný, přestože navrhovatel nebyl k uplatnění svého návrhu na náhradu škody povinen zahájit správní postup před zahájením soudního řízení.

               10)

               Desátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS měl za to, že výbor pověřený vyřizováním stížností je příslušný k vydání rozhodnutí o stížnosti navrhovatele.

               11)

               Jedenáctý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS nerozhodl, že Soudní dvůr porušil články 1 až 3 přílohy IX služebního řádu úředníků, právo na obhajobu a zásadu kontradiktornosti v disciplinárním řízení.


title: Věc C-449/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — G. Elbertsen v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit ( Společná zemědělská politika — Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpory — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Režim jednotné platby — Stanovení referenční částky — Zemědělci, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci — Vnitrostátní rezerva )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — G. Elbertsen v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-449/08) (1)

   („Společná zemědělská politika - Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpory - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim jednotné platby - Stanovení referenční částky - Zemědělci, kteří se nacházejí ve zvláštní situaci - Vnitrostátní rezerva“)
   2009/C 297/18
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: G. Elbertsen

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Výklad čl. 42 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) a čl. 21 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 03/44, s. 226) — Integrovaný systém správy a kontroly týkající se určitých režimů podpory — Režim jednotné platby — Stanovení referenční částky — Nepřiznání nároku na platbu v určitých situacích

      Výrok

               1)

               Článek 42 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že uvedené ustanovení ponechává členským státům prostor pro uvážení, který jim umožňuje stanovit referenční částku ve výši 0 eur a zemědělci, který se nachází ve zvláštní situaci podle článku 21 nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, nepřiznat žádný nárok na platbu z vnitrostátní rezervy, za předpokladu, že se referenční částka zakládá na objektivních kritériích, neporušuje rovné zacházení mezi zemědělci a nezpůsobuje narušení trhu ani hospodářské soutěže.

               2)

               Právo Společenství nebrání použití vnitrostátního ustanovení, podle kterého se z částky, o kterou se zvyšují dodatečné platby v důsledku investice do výrobní kapacity nebo nákupu půdy, odečte částka 500 eur před tím, než je stanovena referenční částka, na jejímž základě se přiznávají nároky na platbu z vnitrostátní rezervy.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2005 ve věci C-302/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): v řízení vedeném jménem Nilse Laurina Effinga (Rodinné dávky — Výživné poskytnuté členským státem jako záloha nezletilému dítěti — Dítě odsouzeného — Podmínky poskytnutí výživného — Odsouzený předaný do jiného členského státu za účelem výkonu trestu — Článek 12 ES — Články 3 a 13 nařízení (EHS) č. 1408/71)

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 20. ledna 2005
   ve věci C-302/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): v řízení vedeném jménem Nilse Laurina Effinga (1)

   (Rodinné dávky - Výživné poskytnuté členským státem jako záloha nezletilému dítěti - Dítě odsouzeného - Podmínky poskytnutí výživného - Odsouzený předaný do jiného členského státu za účelem výkonu trestu - Článek 12 ES - Články 3 a 13 nařízení (EHS) č. 1408/71)
   (2005/C 57/08)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-302/02, jejímž předmětem je žádost Oberster Gerichtshof (Rakousko) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání v řízení probíhajícím před tímto soudem vedeném jménem Nilse Laurina Effinga, rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann předseda senátu, A. Rosas, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Za okolností, jakými jsou okolnosti věci v původním řízení, v nichž zaměstnaná osoba ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001, byla předána jako odsouzená osoba do členského státu, z něhož pochází, k výkonu zbývající části svého trestu, jsou v oblasti rodinných dávek a v souladu s čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení použitelné právě právní předpisy tohoto členského státu. Ustanovení uvedeného nařízení, a zejména jeho článek 3, ani článek 12 ES nebrání tomu, aby v takové situaci právní předpisy některého členského státu vázaly poskytnutí takových rodinných dávek, jakými jsou dávky stanovené Österreichisches Bundesgesetz über die Gewährung von Vorschüssen auf den Unterhalt von Kindern (Unterhaltsvorschußgesetz) (rakouský spolkový zákon o poskytování záloh na výživné dětí státem), členům rodiny takového státního příslušníka Společenství na podmínku, že posledně jmenovaný je nadále ve výkonu trestu na jeho území.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7.12.2002.


title: Věc C-593/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2012 Lancôme parfums et beauté & Cie proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 5. října 2012 ve věci T-204/10: Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2012 Lancôme parfums et beauté & Cie proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 5. října 2012 ve věci T-204/10: Lancôme parfums et beauté & Cie v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-593/12 P)
   2013/C 55/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lancôme parfums et beauté & Cie (zástupce: A. von Mühlendahl, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); Focus Magazin Verlag GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2012 ve věci T-204/10;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem a Tribunálem, jakož i náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem OHIM.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uvádí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z následujících důvodů:

               Navrhovatelka zaprvé uvádí, že Tribunál porušil čl. 53 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1) ve spojení s čl. odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 svým rozhodnutím, že COLOR FOCUS je třeba prohlásit za neplatnou kvůli nebezpečí záměny.

               Navrhovatelka zadruhé uvádí, že se Tribunál dopustil napravitelného nesprávného právního posouzení tím, že zamítl tvrzení navrhovatelky, že uplatňování nároků vycházejících z ochranné známky FOCUS představuje „zneužití práva“.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-356/17: Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Daico International v. EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/71

         Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Daico International v. EUIPO – American Franchise Marketing (RoB)
   (Věc T-356/17)
   (2017/C 239/82)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daico International BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: M. Kassner, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: American Franchise Marketing Ltd (Londýn, Spojené království)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „RoB“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 752 324

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2017, ve věci R 1407/2016-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 75 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 62 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-90/06: Žaloba podaná dne  20. března 2006  – TOMORROW FOCUS v. OHIM

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/28

         Žaloba podaná dne 20. března 2006 – TOMORROW FOCUS v. OHIM
   (Věc T-90/06)
   (2006/C 108/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: TOMORROW FOCUS AG (Mnichov, Německo) (zástupce: U. Gürtler, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Information Builders (Nizozemsko) B. V. (Amstelveen, Nizozemsko)
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 17. ledna 2006 (věc R 116/2005-1) v rozsahu, v němž toto rozhodnutí zamítá přihlášku ochranné známky Společenství „Tomorrow Focus“ č. 002382455;

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 17. ledna 2006 (věc R 116/2005-1) v tom smyslu, že se přihláška ochranné známky Společenství „Tomorrow Focus“ č. 002382455 umožňuje k zápisu i pro výrobky „computers and data processing apparatus“ a služby „computer programming and design of computer programs (computer software); maintenance and upgrading of computer programs, and on-line upgrading services“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Tomorrow Focus“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 38, 41 a 42 ( přihláška č. 2382455).

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Information Builders (Netherlands) B.V.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „Focus“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16 a 42 (ochranná známka Společenství č. 68585).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky pro třídy 9 a 42.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí, zamítnutí přihlášky pro určité výrobky a zboží ve třídách 9 a 42, jakož i zamítnutí námitky ve zbývající části.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože bylo nesprávně zjištěno nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993, o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-128/05: Žaloba podaná dne  20. prosince 2005  – Adolf a další v. Komise

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/56

         Žaloba podaná dne 20. prosince 2005 – Adolf a další v. Komise
   (Věc F-128/05)
   (2006/C 60/103)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Claude Adolf a další (zástupci: L. Levi a G. Vandersanden, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou, a to včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje,

               —

               v důsledku toho zrušit důchodové pásky žalobců z března 2005 s účinkem použití opravného koeficientu na úroveň hlavního města jejich země trvalého bydliště nebo přinejmenším opravného koeficientu takové povahy, která přiměřeně odráží rozdíly v životních nákladech v místech, kde jsou žalobci nuceni hradit své náklady, a která tak odpovídá zásadě ekvivalence,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci v této věci jsou všichni úředníky, kteří odešli do důchodu před 1. květnem 2004. Napadají přechodný režim, který byl v očekávání zrušení opravných koeficientů zaveden nařízením Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1), jelikož uvedený režim se zakládá na novém výpočtu opravných koeficientů pro důchody, který se nebude nadále počítat ve vztahu k hlavnímu městu, ale pouze podle průměrných životních nákladů v členském státě, ve kterém osoba, která má nárok na důchod prokáže, že má svůj hlavní pobyt.
   Na podporu svých tvrzení žalobci nejprve uplatňují, že výše uvedené nařízení se zakládá na nesprávném odůvodnění, jelikož ani zvýšená integrace Společenství, ani svoboda pohybu a pobytu, ani těžkosti při ověření skutečného místa pobytu důchodců nemohou být základem dotčeného přechodného režimu.
   Žalobci v projednávaném případě dále uplatňují porušení zásad rovnosti zacházení, právní jistoty, zpětné účinnosti nabytých práv a ochrany legitimního očekávání.

      (1)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: Věc C-380/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato ze dne  19. dubna 2005  ve věci Centro Europa 7 proti Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato ze dne 19. dubna 2005 ve věci Centro Europa 7 proti Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni
   (Věc C-380/05)
   (2006/C 10/19)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato ze dne 19. dubna 2005 ve věci Centro Europa 7 proti Ministero delle Comunicazioni e Autorità per le Garanize nelle Comunicazioni, Direzione Generale Autorizzazioni e Concessioni Ministero delle Comunicazioni, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Consiglio di Stato žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Zaručuje článek 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, na kterou odkazuje článek 6 Smlouvy o Evropské unii, vnější pluralismus informací v odvětví rozhlasového a televizního vysílání v tom smyslu, že ukládá členským státům povinnost zaručovat skutečný pluralismus a skutečnou hospodářskou soutěž v tomto odvětví založenou na systému hospodářské soutěže, který vzhledem k technologickému vývoji zaručuje přístup k sítím a pluralitu provozovatelů, bez možnosti považovat dvoupólové uspořádání trhu za legální?

               2)

               Vyžadují ustanovení Smlouvy o ES, která zaručují volný pohyb služeb a hospodářskou soutěž, ve smyslu jejich výkladu podaném Komisí ve výkladovém sdělení ze dne 29. dubna 2000 o koncesích v právu Společenství, aby byly koncese přidělovány podle zásad, které zajišťují nediskriminační a rovné zacházení, jakož i transparentnost, proporcionalitu a dodržování práv jednotlivců. Jsou s těmito ustanoveními a zásadami Smlouvy v rozporu ustanovení italského práva stanovená v čl. 3 odst. 7 zákona č. 249/1997, v článku 1 vládního nařízení s mocí zákona ze dne 24.12.2003 č. 352 změněného v zákon č. 112/2004 (zákon Gasparri), jelikož tato ustanovení povolila provozovatelům rozhlasových a televizních sítí „porušujících“ pravidla hospodářské soutěže pokračovat bez přerušení ve výkonu jejich činností, přičemž vyloučila provozovatele, jako je odvolatelka, kteří i když mají příslušnou koncesi, jež jim byla přidělena na základě řádného veřejného zadávacího řízení, nemohli vykonávat činnost, ke které obdrželi koncesi, z důvodu, že jim nebyly přiděleny frekvence (z důvodu jejich nedostatku, což je dáno výše uvedeným pokračováním ve výkonu činnosti provozovatelů takzvaných překračujících sítí)?

               3)

               Zakládá článek 17 směrnice 2002/20/ES (1) (autorizační směrnice) od 25. července 2003 přímý účinek této směrnice ve vnitrostátním právním řádu a povinnost členského státu, který vydal koncese pro provoz rozhlasového a televizního vysílání (zahrnující právo zavedení sítí nebo poskytování elektronických komunikačních služeb nebo právo na používání frekvencí), uvést tyto koncese do souladu s ustanoveními práva Společenství a musí v sobě tato povinnost zahrnovat nezbytnost skutečného přidělení potřebných frekvencí pro výkon činnosti?

               4)

               Brání článek 9 směrnice 2002/21/ES (2) (rámcová směrnice) a článek 5 autorizační směrnice, když stanoví veřejné, transparentní a nediskriminační postupy (článek 5) prováděné podle objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií (článek 9), zavedení režimu obecného souhlasu stanoveného vnitrostátním právem (čl. 23 odst. 5 zákona 112/2004), který tím, že povoluje pokračování provozu „tzv. porušujících sítí“, které nebyly vybrány prostřednictvím řízení o veřejné zakázce, má za následek poškození práv, kterých požívají jiné podniky podle právních předpisů Společenství (čl. 17 odst. 2 směrnice ze dne 7.3.2002[,] 2002/20/ES tzv. autorizační směrnice), kterým je bráněno v provozu jejich činnosti, ačkoliv zvítězily v řízení o veřejné zakázce?

               5)

               Ukládají článek 9 směrnice 2002/21/ES (rámcová směrnice), čl. 5 odst. 2 druhý pododstavec a čl. 7 odst. 3 směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) a článek 4 směrnice 2002/77/ES (3) členským státům ukončit alespoň k 25. červenci 2003 (viz článek 17 autorizační směrnice) faktické používání frekvencí (provoz zařízení bez koncesí nebo oprávnění vydaných po vyhodnocení uchazečů) s ohledem na rozhlasové a televizní vysílání, jako je vysílání, které bylo provozováno, a tedy nepovolit výkon těchto činností, které jsou provozovány mimo jakékoliv správné plánování využitelných frekvencí a mimo jakoukoliv logiku nárůstu pluralismu, a i v rozporu s týmiž koncesemi přidělenými členským státem po skončení veřejného zadávacího řízení?

               6)

               Mohl a může se členský stát dovolávat výjimky stanovené v čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) a v článku 4 směrnice 2002/77/ES pouze z důvodu ochrany informačního pluralismu a pro zaručení ochrany kulturní nebo jazykové rozmanitosti, a nikoliv ve prospěch provozovatelů sítí porušujících pravidla hospodářské soutěže již stanovená vnitrostátními právními předpisy?

               7)

               Musí členský stát pro to, aby mohl využít výjimky stanovené v článku 5 směrnice 2002/20/ES, uvést, jaké jsou cíle skutečně sledované vnitrostátními derogačními právními předpisy?

               8)

               Může se tato výjimka použít mimo případ držitele veřejnoprávní koncese na televizní vysílání (RAI v Itálii) rovněž ve prospěch soukromých provozovatelů, kteří nezvítězili ve veřejném zadávacím řízení a k újmě podniků, kterým byla naopak řádně poskytnuta koncese v rámci řízení o veřejné zakázce?

               9)

               Dále neměl by souhrn pravidel vyplývajících z primárního a sekundárního práva Společenství, který se vyznačuje tím, že zaručuje účinnou hospodářskou soutěž (workable competition) rovněž v odvětví trhu rozhlasu a televize, ukládat vnitrostátnímu zákonodárci, aby zamezil nadřazení prodloužení původního přechodného analogového systému spojeného se zahájením tzv. digitálního pozemního vysílání, jelikož pouze v případě tzv. switch-off analogového vysílání (s následným všeobecným přechodem na digitální vysílání) je možné znovu přidělit frekvence uvolněné pro různá použití, zatímco v případě pouhého zahájení procesu přechodu na pozemní digitální vysílání vyvstává riziko následného zhoršení nedostatku disponibilních frekvencí, jenž je způsoben paralelním analogovým a digitálním vysíláním (simulcast)?

               10)

               Konečně je ochrana pluralismu zdrojů informací a hospodářské soutěže v odvětví rozhlasu a televize, jež je zaručena evropským právem, zajištěna vnitrostátními právními předpisy – jako je zákon č. 112/2004 – které stanoví nové omezení ve výši 20 % zdrojů spojené s novým velice širokým košem (tzv. SIC: čl. 2 písm. [g]; článek 15 zákona č. 112/2004), který zahrnuje rovněž činnosti, které nemají vliv na pluralismus zdrojů informací, zatímco „relevantní trh“ v právu hospodářské soutěže je běžně vymezen tak, že odlišuje trhy v odvětví televize, a dokonce tak, že činí rozdíl mezi placenou televizí a neplacenými televizemi, které vysílají vzduchem (viz mimo jiné případy Komise NO:COMP/JV. 37-BSKYB/Kirch Pay TV Regulation (EEC) NO. 4064/89 Merger Procedure 21/03/2000 e NO. COMP/M.2876-NEWSCORP-TELEPIU' Regulation (EEC) NO. 4064/89 Merger Procedure 2/4/2003)?

      (1)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21.

      (2)  Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33.

      (3)  Úř. věst. L 249, 17.9.2002, s. 21.


title: Věc T-13/12: Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Andechser Molkerei Scheitz v. Komise ( „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Veřejné zdraví — Seznam potravinářských přídatných látek Unie schválených pro použití v potravinách — Steviol-glykosidy — Nepřípustná nebo zjevně neopodstatněná žaloba“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Andechser Molkerei Scheitz v. Komise
   (Věc T-13/12) (1)

   (Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejné zdraví - Seznam potravinářských přídatných látek Unie schválených pro použití v potravinách - Steviol-glykosidy - Nepřípustná nebo zjevně neopodstatněná žaloba)
   2013/C 359/22
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Grünheid a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (EU) č. 1131/2011 ze dne 11. listopadu 2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (Úř. věst. L 295, s. 205) v rozsahu, ve kterém připouští používání steviol-glykosidů získávaných z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni jen jako potravinářských přídatných látek a ne jako rostlinných přísad zemědělského původu nebo jako aromatických přípravků, jakož i návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Andechser Molkerei Scheitz GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc F-45/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci Evropské investiční banky — Hodnocení — Hodnotící zpráva 2009 — Protiprávnost rozhodnutí odvolacího výboru — Odmítnutí povýšení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/88

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
   (Věc F-45/11) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci Evropské investiční banky - Hodnocení - Hodnotící zpráva 2009 - Protiprávnost rozhodnutí odvolacího výboru - Odmítnutí povýšení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 048/97)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení hodnotícího posudku žalobce za rok 2009 v rozsahu, v němž mu nepřiděluje hodnocení A nebo B+, a v rozsahu, v němž ho nenavrhuje k povýšení do funkce D.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky ze dne 22. září 2010 se zrušuje.

               2)

               Není namístě rozhodovat o návrhovém žádání směřujícím ke zrušení hodnotícího posudku za rok 2009, rozhodnutí ze dne 25. března 2010 týkajícího se odmítnutí povýšení žalobce a „všech aktů, které souvisí, následují či předcházejí tomuto rozhodnutí“.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. De Nicolou.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 35.


title: Věc T-82/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. února 2008 – Apple Computer International v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Společný celní sazebník — Zařazení do kombinované nomenklatury — Osoba, která není osobně dotčena — Nepřípustnost )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. února 2008 – Apple Computer International v. Komise
   (Věc T-82/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Zařazení do kombinované nomenklatury - Osoba, která není osobně dotčena - Nepřípustnost“)
   (2008/C 107/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Apple Computer International (Cork, Irsko) (zástupci: G. Breen, solicitor, P. Sreenan, SC, a B. Quigley, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 2171/2005 ze dne 23. prosince 2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 346, s. 7).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Apple Computer International se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc T-236/02: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Marcuccio v. Komise ( Vrácení Tribunálu po zrušení — Veřejná služba — Úředníci — Zaměstnání ve třetí zemi — Přeložení pracovního místa a jeho držitele — Právo na obhajobu — Žaloba na náhradu škody — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci )

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-236/02) (1)

   (Vrácení Tribunálu po zrušení - Veřejná služba - Úředníci - Zaměstnání ve třetí zemi - Přeložení pracovního místa a jeho držitele - Právo na obhajobu - Žaloba na náhradu škody - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
   2011/C 311/51
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: L. Garofalo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2002, kterým byl žalobce převeden z generálního ředitelství „Rozvoj“, delegace Komise v Luandě (Angola), na totéž generální ředitelství v Bruselu (Belgie), veškerých předběžných, spojených nebo následných aktů, a zvláště těch, které se týkají případného přijetí jiného úředníka na dotčené místo, jakož i oznámení Komise ze dne 13. a 14. listopadu 2004 a stanoviska nebo stanovisek řídícího výboru vnější služby, a dále zrušení žádosti o náhradu nákladů souvisejících se služebními povinnostmi žalobce v Angole, jakož i náhradu utrpěné škody

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. března 2002, kterým byl Luigi Marcuccio převeden z generálního ředitelství „Rozvoj“, delegace Komise v Luandě (Angola), na totéž generální ředitelství v Bruselu (Belgie) se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení, které vynaložil L. Marcuccio.

      (1)  Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


title: Věc C-261/05: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  9. února 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Komárom-Esztergom Megyei Bíróság) – Lakép Kft., Pár-Bau Kft., Rottelma Kft. v. Komáron-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Přistoupení k Evropské unii — Šestá směrnice 77/388/EHS — Časová působnost — Článek 33 — Místní daň z hospodářských činností — Nedostatek příslušnosti Soudního dvora)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/4

         Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Komárom-Esztergom Megyei Bíróság) – Lakép Kft., Pár-Bau Kft., Rottelma Kft. v. Komáron-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal
   (Věc C-261/05) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Přistoupení k Evropské unii - Šestá směrnice 77/388/EHS - Časová působnost - Článek 33 - Místní daň z hospodářských činností - Nedostatek příslušnosti Soudního dvora)
   (2006/C 154/07)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předkládající soud
   Komárom-Esztergom Megyei Bíróság
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lakép Kft., Pár-Bau Kft., Rottelma Kft.

      Žalovaný: Komáron-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Komárom-Esztergom Megyei Bíróság – Výklad článku 33 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) (Úř. věst. L 145, s. 1) – Zákaz daní, které mají povahu daní z obratu – Vnitrostátní právní předpisy, které umožňují místním orgánům zdaňovat hospodářské činnosti.
   Výrok
   Soudní dvůr Evropských společenství není příslušný k zodpovězení otázek položených Komárom-Esztergom Megyei Bíróság.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20. 8. 2005.


title: Věc T-504/04: Žaloba podaná dne 29. prosince 2004 S.p.a. Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.) proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/37

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2004 S.p.a. Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.) proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-504/04)
   (2005/C 57/64)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství S.p.a. Navigazione Libera del Golfo (N.L.G.), se sídlem v Neapoli, zastoupenou S. Ravennou, a směřující ke zrušení rozhodnutí přijatého Komisí dne 16. března 2004 (1) podle čl. 88 odst. 2 prvního pododstavce a čl.86 odst. 2 ES, které povoluje režim podpor poskytnutých Italskou republikou státnímu podniku námořní přepravy Caremar (Gruppo Tirrenia), s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil čl. 3 odst. 1 v rozsahu, ve kterém povoluje podpory poskytnuté Caremar pro poskytování služeb osobní lodní přepravy na trase Neapol Beverello – Kapri od 1. ledna 1992, a nařídil vrátit podpory neoprávněně získané od 6. srpna 1989;

               2.

               zrušil čl. 3 odst. 2 písm. a) v rozsahu, ve kterém upravuje zrušení podpor pro pravidelné služby „rychlé osobní přepravy“ na trase Neapol Beverello – Kapri od 1. září 2004 a ne od 6. srpna 1989, a současně nařídil vrátit podpory neoprávněně získané Caremar od tohoto dne;

               3.

               nařídil výkon povinnosti snížit objem „rychlé“ osobní přepravy Caremar po zrušení příslušných služeb od 1. ledna 2005;

               4.

               podpůrně, v rozsahu, ve kterém by Soud nezrušil čl. 3 odst. 1, ve lhůtách uvedených v bodě 1):

                           a)

                           nařídil vrácení podpor neoprávněně získaných Caremar za 29 měsíců v období mezi 6. srpnem 1989 a 1. lednem 1992, datum nabytí účinnosti povolení;

                           b)

                           zrušil ustanovení odst. 2 písm. d) v rozsahu, ve kterém nepožaduje, aby náklady a nadměrné náklady vzniklé v souvislosti s povinností veřejné služby svěřené Caremar, jakož i částka podpor ročně poskytovaných, byly zveřejněny;

                           c)

                           zrušil článek 5 v rozsahu, ve kterém neupravuje předběžnou oznamovací povinnost podpor spojených se změnou sazeb uskutečňovanou Caremar, včetně skupinových slev;

               5.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalující společnost, která se po rozhodnutí regionu Kampánie ze dne 14. prosince 2001 domnívala, že jí budou svěřeny přesné povinnosti veřejné služby, bez jakéhokoliv nároku na odškodnění, se brání rozhodnutí Komise ze dne 16. března 2004 o státních podporách členského státu poskytovaných Italskou republikou námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar a Toremar (Grupo Tirrenia) (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), pokud jde zejména o ustanovení týkající se trasy Neapol Beverello – Kapri, uvedené v čl. 3 odst. 1 a 2 písm. a) napadeného rozhodnutí.
   Tato ustanovení:

               —

               povolují podpory poskytované Caremar pro poskytování služeb osobní lodní přepravy na trase Neapol Beverello – Kapri od 1. ledna 1992, a

               —

               upravují zrušení podpor pro pravidelné služby „rychlé osobní přepravy“ na trase Neapol Beverello – Kapri, ale pouze od 1. prosince 2004.

         Podle žalobkyně povolení podpor určených k hrazení nadměrných nákladů povinnosti veřejné služby svěřené státnímu podniku Caremar je protiprávní v rozsahu ve kterém podmínky stanovené právní úpravou nejsou v dané věci splněny. V tomto ohledu by se jednalo o porušení čl. 86 odst. 2 ES, nařízení Rady (EHS) č. 3577/1992 ze dne 7. prosince 1992, jakož i povinnosti stanovit dostatečné a neprotichůdné důvody.
   Žalobkyně konkrétně uplatňuje, že

               —

               na trase Neapol Beverello –Kapri vždy působily dvě soukromé námořní společnosti (N.L.G. a S.N.A.V.), které poskytovaly celoročně služby zcela srovnatelné, ne-li totožné; s přihlédnutím k silám trhu, přidělení povinnosti veřejné služby Caremar není vůbec nutné;

               —

               nicméně služby zajišťované těmito dvěma soukromými společnosti byly rovněž předmětem veřejnoprávní úmluvy uložené regionem Kampánie, stanovující přesné povinnosti veřejné služby co se týče jízdního řádu, sazeb, pravidelnosti, návaznosti, typu loďstva a kvality služeb, které jsou podobné nebo stejné jako povinnosti veřejné služby svěřené Caremar;

               —

               v rámci poskytování těchto služeb Caremar utrpěl od roku 1974 značnou ztrátu spojenou s podnikáním odškodněnou prostřednictvím významných podpor nazvaných „roční podpory na obnovu hospodářské rovnováhy“ (soukromé společnosti jsou na základě výslovného rozhodnutí regionu Kampánie vyňaty z poskytování jakýchkoliv podpor);

               —

               jelikož náklady na veřejnou službu svěřenou Caremar nebyly určeny na základě veřejné nabídky, Komise musela pro posouzení vhodné povahy podpor poskytnutých státnímu podniku provést analýzu nadměrných nákladů, kde odkazovala na nadměrné náklady spojené s podnikáním středně velkého podniku poskytujícího obdobné služby (např. náklady nesené konkurenčními soukromými podniky na téže trase Neapol – Kapri).

         Konečně Komise se rovněž dopustila zneužití pravomoci v rozsahu, ve kterém zavedla v napadeném rozhodnutí kritéria rozdělení trhu, která tím, že zavedla dočasně rozlišení mezi službami poskytovanými námořní dopravou a službami rychlých útvarů, zavedla povolení režimu podpor fungování ve prospěch námořních přepravních služeb poskytovaných Caremar, režim, který by jinak nebyl nikdy prohlášen za slučitelný, s přihlédnutím ke konkurenci soukromých společností působících v podmínkách zcela srovnatelných s podmínkami služeb osobní přepravy.

      (1)  Rozhodnutí dosud nezveřejněné v Úředním věstníku.


title: Věc T-358/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Itálie v. Komise „EZFRV — Schvalování účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z EZFRV — Rozhodnutí, kterým se určitá částka v rámci plánu rozvoje venkova regionu Basilicata prohlašuje za částku jednorázovou — Článek 30 nařízení (ES) č. 1290/2005 — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Itálie v. Komise
   (Věc T-358/13) (1)

   („EZFRV - Schvalování účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z EZFRV - Rozhodnutí, kterým se určitá částka v rámci plánu rozvoje venkova regionu Basilicata prohlašuje za částku jednorázovou - Článek 30 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2015/C 398/44)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a B. Tidore, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Salvatorellim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Aquilina a P. Rossi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/209/EU ze dne 26. dubna 2013 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) za rozpočtový rok 2012 (Úř. věst. L 118, s. 23), a to v rozsahu, v němž je tímto prováděcím rozhodnutím částka 5 0 06  487,10 eur vztahující se k plánu rozvoje venkova pro region Basilicata (Itálie) klasifikována jako „jednorázová částka“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31. 8. 2013.


title: Věc T-269/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Xeda International v. Komise ( „Předběžné opatření — Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka etoxychin — Nezařazení etoxychinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS — Odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující etoxychin — Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/52

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Xeda International v. Komise
      (Věc T-269/11 R)
      (Předběžné opatření - Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka etoxychin - Nezařazení etoxychinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS - Odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující etoxychin - Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí - Nedostatek naléhavosti)
      (2012/C 25/102)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Xeda International SA (Saint-Andiol, Francie) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi, G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2011/143/EU ze dne 3. března 2011 o nezařazení etoxychinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o změně rozhodnutí Komise 2008/941/ES (Úř. věst. L 59, s. 71) a případně na přijetí dalších předběžných opatření.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-34/12 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 3. září 2013 — Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie — Žaloba na náhradu škody — Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení — Vyjádření způsobilá uškodit — Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/38

         Usnesení Soudního dvora ze dne 3. září 2013 — Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo v. Evropská komise
   (Věc C-34/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Evropské unie - Žaloba na náhradu škody - Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení - Vyjádření způsobilá uškodit - Zčásti nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2013/C 344/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Idromacchine Srl, Alessandro Capuzzo, Roberto Capuzzo (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, zmocněnec, ve spolupráci s F. Ruggeri Laderchi, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2011, Idromacchine a další v. Komise (T-88/09), kterým tento soud částečně zamítl žalobu na náhradu škody údajně utrpěné z důvodu zveřejnění nepravdivých informací v Úředním věstníku Evropské unie zasahujících zejména do dobrého jména a pověsti společnosti Idromacchine v rozhodnutí Komise C(2002) 5426 final ze dne 30. prosince 2004, „Státní podpory — Itálie — Prodloužení tříleté dodací lhůty pro chemický tanker — Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 [ES]“ — Povinnost péče — Porušení práv obhajoby — Neexistence odůvodnění

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se odmítá.

               2)

               Idromacchine SpA stejně jako MM. Alessandro Capuzzo a Roberto Capuzzo ponesou společně a nerozdílně náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


title: Věc C-554/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Cantabria – Španělsko) – Luca Jerónimo García Almodóvar, Catalina Molina Moreno v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/12

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 26. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Cantabria – Španělsko) – Luca Jerónimo García Almodóvar, Catalina Molina Moreno v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SAU
   (Věc C-554/15) (1)

   (2017/C 129/16)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. července 2004 ve věci T-175/03, Norbert Schmitt proti Evropské agentuře pro obnovu (ERA) (Dočasný zaměstnanec — Zrušení smlouvy — Čl. 47 odst. 2 písm. a) ŘOZ — Dodržení ustanovení smlouvy — Legitimní očekávání)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 7. července 2004
   ve věci T-175/03, Norbert Schmitt proti Evropské agentuře pro obnovu (ERA) (1)

   (Dočasný zaměstnanec - Zrušení smlouvy - Čl. 47 odst. 2 písm. a) ŘOZ - Dodržení ustanovení smlouvy - Legitimní očekávání)
   (2004/C 239/46)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-175/03, Norbert Schmitt, bývalý dočasný zaměstnanec Evropské agentury pro obnovu, s bydlištěm v Koellerbach (Německo), zastoupený L. Polanzem, advokátem, proti Evropské agentuře pro obnovu (ERA) (zmocněnec: C. Manolopoulos, ve spolupráci s J.-N. Louisem, advokátem), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí ERA, kterým se zrušuje žalobcova smlouva dočasného zaměstnance, a podpůrně návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: I. Natsinas, rada, vydal dne 7. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Evropské agentury pro obnovu (ERA) ze dne 25. února 2003, kterým se zrušuje žalobcova smlouva dočasného zaměstnance, se zrušuje.

               2)

               ERA se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů vztahujících se na řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-301/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (Strukturální fondy — Způsobilost výdajů — Úpravy komplementů programu — Nepřípustnost)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-301/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Strukturální fondy - Způsobilost výdajů - Úpravy komplementů programu - Nepřípustnost)
   (2006/C 36/06)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-301/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 2. července 2003, Italská republika (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s G. Aiellem a A. Cingolem, avvocati dello Stato) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: E. de March a L. Flynn, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, avvocato), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 1. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20.9.2003


title: Věc C-156/10 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Karen Goncharov v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), DSB ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Ochranné známky složené z akronymů — Starší ochranná známka DSB — Slovní označení „DSBW“ — Námitkové řízení — Relativní důvod zamítnutí — Přezkum nebezpečí záměny — Vizuální podobnost — Fonetická podobnost — Nepřípustnost — Posouzení skutkového stavu“ )

text:
               19.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/3

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Karen Goncharov v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), DSB
   (Věc C-156/10 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Ochranné známky složené z akronymů - Starší ochranná známka DSB - Slovní označení „DSBW“ - Námitkové řízení - Relativní důvod zamítnutí - Přezkum nebezpečí záměny - Vizuální podobnost - Fonetická podobnost - Nepřípustnost - Posouzení skutkového stavu“)
   2011/C 89/04
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Karen Goncharov (zástupce: A. Späth, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec), DSB (zástupce: T. Graf, advokát)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2010, Karen Goncharov v. OHIM — DSB (DSBW) (T-34/07), jímž Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2006, kterým byl zamítnut zápis slovního označení „DSBW“ jakožto ochranné známky Společenství pro některé výrobky zařazené do tříd 39, 41 a 43 a vyhověno námitce podané majitelem starší slovní ochranné známky Společenství „DSB“ — Nebezpečí záměny — Nezohlednění zvláštností ochranné známky, která sestává z akronymů, při přezkumu nebezpečí záměny — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Karenu Goncharovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


title: Věc C-59/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV ( „Směrnice 2005/29/ES — Nekalé obchodní praktiky — Rozsah působnosti — Zavádějící informace šířené zdravotní pojišťovnou působící v režimu zákonného zdravotního pojištění — Pojišťovna zřízená ve formě veřejnoprávního subjektu“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/20

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Věc C-59/12) (1)

   (Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Rozsah působnosti - Zavádějící informace šířené zdravotní pojišťovnou působící v režimu zákonného zdravotního pojištění - Pojišťovna zřízená ve formě veřejnoprávního subjektu)
   2013/C 344/34
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnici původního řízení

      Účastnice řízení podávající opravný prostředek „Revision“: BKK Mobil Oil Körperschaft des öffentlichen Rechts

      Žalobkyně v prvním stupni: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22) ve spojení s čl. 2 písm. d) téže směrnice — Rozsah působnosti — Pojmy „obchodní praktiky“ a „obchodník“ — Reklamní sdělení veřejné zdravotní pojišťovny obsahující klamavé informace týkající se nevýhod, které pro zákazníky vyplývají z případné změny zdravotní pojišťovny

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) musí být vykládána v tom smyslu, že veřejnoprávní subjekt pověřený plněním takových úkolů v obecném zájmu, jako je správa zákonného zdravotního pojištění, spadá do její osobní působnosti.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


title: Věc T-366/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. srpna 2013 — Francie v. Komise ( „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Podpory poskytnuté společnostem pověřeným veřejnou službou, která spočívá v zajišťování námořního spojení mezi Korsikou a Marseille — Náhrady za službu, která doplňuje základní službu a má pokrýt období vysoké poptávky během turistické sezóny — Rozhodnutí, které tyto náhrady kvalifikuje jako podpory neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje příjemcům jejich navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/7

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. srpna 2013 — Francie v. Komise
   (Věc T-366/13 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Podpory poskytnuté společnostem pověřeným veřejnou službou, která spočívá v zajišťování námořního spojení mezi Korsikou a Marseille - Náhrady za službu, která doplňuje základní službu a má pokrýt období vysoké poptávky během turistické sezóny - Rozhodnutí, které tyto náhrady kvalifikuje jako podpory neslučitelné s vnitřním trhem a nařizuje příjemcům jejich navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
   2013/C 298/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, N. Rouam, G. de Bergues a D. Colas, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2013) 1926 final ze dne 2. května 2013 o státní podpoře SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN), kterou Francie poskytla společnostem Société nationale Corse Méditerranée a Compagnie méridionale de navigation.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později


title: Věc C-547/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. března 2013 — Švýcarská konfederace v. Evropská komise, Spolková republika Německo, Landkreis Waldshut ( „Kasační opravný prostředek — Vnější vztahy — Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě — Nařízení (EHS) č. 2408/92 — Přístup leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství — Články 8 a 9 — Oblast působnosti — Výkon provozních práv — Rozhodnutí 2004/12/ES — Německá opatření týkající se přibližování se k letišti v Curychu — Povinnost odůvodnění — Zákaz diskriminace — Proporcionalita — Důkazní břemeno“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. března 2013 — Švýcarská konfederace v. Evropská komise, Spolková republika Německo, Landkreis Waldshut
   (Věc C-547/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Vnější vztahy - Dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě - Nařízení (EHS) č. 2408/92 - Přístup leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství - Články 8 a 9 - Oblast působnosti - Výkon provozních práv - Rozhodnutí 2004/12/ES - Německá opatření týkající se přibližování se k letišti v Curychu - Povinnost odůvodnění - Zákaz diskriminace - Proporcionalita - Důkazní břemeno)
   2013/C 123/02
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Švýcarská konfederace (zástupce: S. Hirsbrunner, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: T. van Rijn, K. Simonsson a K.-P. Wojcik, zmocněnci); Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, zmocněnec, a T. Masing, Rechtsanwalt); Landkreis Waldshut (zástupce: M. Núñez Müller, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. září 2010 — Švýcarsko v. Komise (T-319/05), kterým Tribunál zamítl žalobu Švýcarské konfederace směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2004/12/ES ze dne 5. prosince 2003 týkajícího se uplatnění čl. 18 odst. 2 první věty Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě a nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství (Úř. věst. 1993, L 15, s. 33; Zvl. vyd. 07/01, s. 420) — Opatření Německa týkající se přibližování se k letišti v Curychu — Nesprávné posouzení použitelnosti čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2408/92 na sporná opatření — Nedodržení rozsahu povinnosti odůvodnění uložené Komisi — Nezohlednění práv provozovatelů letiště a obyvatel jeho okolí — Porušení zásady zákazu diskriminace a zásady proporcionality

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Švýcarská konfederace ponese vlastní náklady řízení a nahradí všechny náklady vynaložené Evropskou komisí jak v řízení v prvním stupni, tak v řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

               3)

               Spolková republika Německo a Landkreis Waldshut ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Rozsudek Soudu ze dne 28. září 2012 ve věci E-18/11 – Irish Bank Resolution Corporation Ltd v. Kaupthing Bank hf. (Článek 34 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – odvolání proti rozhodnutí podat žádost o poradní stanovisko – reorganizace a likvidace úvěrových institucí – směrnice 2001/24/ES – konformní výklad)

text:
               31.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 29/6

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 28. září 2012
   ve věci E-18/11
   Irish Bank Resolution Corporation Ltd v. Kaupthing Bank hf.
   (Článek 34 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – odvolání proti rozhodnutí podat žádost o poradní stanovisko – reorganizace a likvidace úvěrových institucí – směrnice 2001/24/ES – konformní výklad)
   2013/C 29/07
   Ve věci E-18/11 Irish Bank Resolution Corporation Ltd v. Kaupthing Bank hf. – ŽÁDOST k Soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) týkající se výkladu článku 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí, soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 28. září 2012 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               V případě nesrovnalostí ve znění v jednotlivých jazycích se při výkladu obsahu ustanovení práva EHP vychází ze znění, které odpovídá celkové systematice a účelu směrnice, jakož i z obecných zásad práva EHP.

               2)

               Článek 14 směrnice 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí brání vnitrostátní právní úpravě, která po vydání veřejné výzvy k přihlášení pohledávek určené známým věřitelům, kteří mají bydliště, obvyklé místo pobytu nebo sídlo v jiných státech EHP, umožňuje zrušit nepřihlášené pohledávky, a to i v případě, že věřitelé nebyli individuálně informováni a právní předpisy domovského státu vyžadují pro uznání pohledávek jejich přihlášení.

               3)

               Ačkoli Dohoda o EHP nevyžaduje, aby ustanovení směrnice, jež je součástí Dohody o EHP, bylo přímo použitelné a mělo přednost před vnitrostátní právní úpravou, která příslušné ustanovení Dohody o EHP nesprávně provedla do vnitrostátního práva, vnitrostátní soud musí pokud možno zajistit dosažení výsledku zamýšleného danou směrnicí, a to konformním výkladem vnitrostátního práva v souladu s právem EHP.


title: Věc T-466/13: Usnesení Tribunálu ze dne 5. února 2014 – Hermann Trollius v. ECHA

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. února 2014 – Hermann Trollius v. ECHA
   (Věc T-466/13) (1)

   2014/C 142/73
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc F-6/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Blais v. ECB ( Veřejná služba — Zaměstnanci ECB — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínky stanovené článkem 17 pracovního řádu ECB — Uložení náhrady nákladů řízení žalobkyni — Požadavky spravedlnosti — Článek 87 odst. 2 jednacího řádu )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/37

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Blais v. ECB
   (Věc F-6/08) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené článkem 17 pracovního řádu ECB - Uložení náhrady nákladů řízení žalobkyni - Požadavky spravedlnosti - Článek 87 odst. 2 jednacího řádu“)
   (2009/C 19/73)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Jessica Blais (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a F. Feyerbacher, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbauerem, advokátem)
   Předmět věci
   Veřejná služba – Zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 15. srpna 2007, kterým se zamítá přiznání příspěvku žalobkyni za práci v zahraničí s odůvodněním, že žalobkyně nesplňuje podmínky stanovené článkem 17 pracovního řádu ECB.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               J. Blais ponese kromě vlastních nákladů i polovinu nákladů řízení Evropské centrální banky.

               3)

               Evropská centrální banka ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142 ze dne 7.6.2008, s. 39.


title: Věc T-189/16: Žaloba podaná dne 27. dubna 2016 – Migros-Genossenschafts-Bund v. EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/24

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2016 – Migros-Genossenschafts-Bund v. EUIPO – Luigi Lavazza (CReMESPRESSO)
   (Věc T-189/16)
   (2016/C 232/32)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Migros-Genossenschafts-Bund (Zürich, Švýcarsko) (zástupce: M. Treis, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Luigi Lavazza SpA (Turín, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „CReMESPRESSO“ – Ochranná známka Evropské unie č. 8 919 541

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016, ve věci R 2823/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém v něm bylo vyhověno majitelce ochranné známky Evropské unie, a částečně zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 24. října 2014 v části týkající se „strojů na výrobu zmrzliny a kávovarů“ zařazených do třídy 11 a „elektrických drtičů ledu“ zařazených do třídy 7;

               —

               uložil žalovanému a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.