title: Věc T-217/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Fiesta Hotels & Resorts v. EUIPO – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Evropské unie PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA — Starší národní obchodní název GRAND HOTEL PALLADIUM — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Používání označení, které má širší než lokální rozsah, v obchodním styku — Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Fiesta Hotels & Resorts v. EUIPO – Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA)
   (Věc T-217/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA - Starší národní obchodní název GRAND HOTEL PALLADIUM - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Používání označení, které má širší než lokální rozsah, v obchodním styku - Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 022/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španělsko) (zástupce: J.-B. Devaureix, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španělsko) (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2015 (věc R 2391/2013-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Residencial Palladium a Fiesta Hotels & Resorts

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Fiesta Hotels & Resorts se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


title: Věc C-351/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. června 2017 – Autolinee Toscane SpA v. Mobit Soc.cons.arl

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 12. června 2017 – Autolinee Toscane SpA v. Mobit Soc.cons.arl
   (Věc C-351/17)
   (2017/C 330/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Autolinee Toscane SpA

      Odpůrkyně: Mobit Soc.cons.arl

      Předběžné otázky

               1)

               Musí se čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 (1) (konkrétně pokud jde o zákaz uvedený v písm. „b“ a „d“ pro vnitřního provozovatele účastnit se nabídkových řízení extra moenia) použít či nikoli i na smlouvy uzavřené před vstupem tohoto nařízení v platnost?

               2)

               Je teoreticky možné kvalifikovat jako „vnitřního provozovatele“ na základě téhož nařízení a případně per analogiam s účelem judikatury vytvořené na základě institutu „in house providing“ právnickou osobu veřejného práva, která uzavřela přímo smlouvu na služby místní dopravy s veřejným orgánem, pokud je prvně uvedená osoba spojena s veřejným orgánem z hlediska organizačního a z hlediska kontroly a jejíž základní kapitál vlastní stát (zcela nebo pro quota, v takovém případě společně s dalšími veřejnými orgány)?

               3)

               Je s ohledem na přímo uzavřenou smlouvu na služby spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1370/2007 skutečnost, že po uzavření smlouvy uvedený orgán veřejné moci zřídí veřejný správní orgán s organizačními pravomocemi na dotčené služby (přičemž státu zůstane výlučná pravomoc udělovat koncese), orgán, který nevykonává žádnou „podobnou kontrolu“ nad subjektem, kterému byly služby přímo zadány, okolností, která může vést k tomu, že dotčené uzavření smlouvy nebude podléhat režimu uvedenému v čl. 5 odst. 2 nařízení?

               4)

               Vede původní doba platnosti smlouvy uzavřené přímo přesahující třicetiletou lhůtu, která uplyne 3. prosince 2039 (lhůta počínající ode dne vstupu nařízení (ES) 1370/2007 v platnost) k neslučitelnosti uzavření smlouvy se zásadami uvedenými v ustanovení článku 5 ve spojení s ustanovením čl. 8 odst. 3 téhož nařízení, nebo tato nesrovnalost musí být považována za automaticky napravenou, a to pro všechny právní účely, implicitním omezením „ex lege“ (čl. 8 odst. 3) na tuto třicetiletou lhůtu?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, 3.12.2007, s. 1).


title: Věc T-423/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Inter-Nett 2000 v. OHIM — Unión de Agricultores (HUNAGRO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství HUNAGRO — Starší obrazová ochranná známka Společenství UNIAGRO — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 12 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 později článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 12 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Inter-Nett 2000 v. OHIM — Unión de Agricultores (HUNAGRO)
   (Věc T-423/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství HUNAGRO - Starší obrazová ochranná známka Společenství UNIAGRO - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 12 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 později článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 12 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2010/C 134/54
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) (Mór, Maďarsko) (zástupce: E. Petruska, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: P. Sipos, poté P. Sipos a O. Montalto, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Unión de Agricultores (El Ejido, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2008 (věc R 71/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Unión de Agricultores, SA a Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Inter-Nett 2000 Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Inter-Nett 2000 kft) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-31/04: Žaloba podaná dne 28. ledna 2004 Eurodrive Services and Distribution N.V. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/16

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2004 Eurodrive Services and Distribution N.V. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
   (Věc T-31/04)
   (2004/C 190/26)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. ledna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) Eurodrive Services and Distribution N.V., se sídlem v Amsterodamu (Nizozemsko), zastoupenou Enriquem Armijo Chávarrim a Antoniem Castán Pérez-Gómezem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. listopadu 2003 vydané ve spojených věcech R 419/2001-1 a R 530/2001-1, jakož i

               —

               uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Jesús Gómez Frías.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka „EUROMASTER“ – přihláška č. 728 295, pro služby třídy 39 (dopravní služby, skladování dopravních prostředků a jejich součástek) a třídy 41 (organizování sportovních soutěží).

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Žalobkyně.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní ochranné známky „EUROMASTER“ – španělské (č. 1 613 599 a 1 613 600), francouzská (č. 1 624 667), rakouská (č. 172 243), ochranná známka Beneluxu (č. 495 020), dánská (č. VR 08 0221991), finská (č. 119 689), anglické (č. 1 454 805 a 1455 074), řecká (č. 109 184), irská (č. B 146 109), italská (č. 608 701), portugalské (č. 270 847 a 270848) a švédská (č. 245 822), pro výrobky a služby tříd 12, 16 a 37.

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Vyhovění námitce, pokud se týká služeb třídy 39, a zamítnutí, pokud jde o služby třídy 41.

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání.

               Dovolávané žalobní důvody:

               Nesprávné uplatnění čl.8 odst.1 písm. b) nařízení (ES)č. 40/94 a porušení článku 73 tohoto nařízení.


title: Věc C-97/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 27. února 2013 — Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 27. února 2013 — Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu
   (Věc C-97/13)
   2013/C 129/16
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Silvia Georgiana Câmpean

      Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș, Administrația Fondului pentru Mediu

      Předběžné otázky

               1)

               Je právní úprava zavedená zákonem č. 9/2012 v rozporu s ustanoveními článku 110 SFEU a představuje tato úprava skutečně zjevně diskriminační opatření?

               2)

               Je třeba článek 110 SFEU vykládat v tom smyslu, že brání režimu, který byl zaveden zákonem č. 9/2012 (v jeho původním znění) o stanovení daně za znečišťující emise z motorových vozidel, pokud je toto daňové opatření nastaveno takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu?


title: Věc C-563/15: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2015 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/21

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2015 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-563/15)
   (2016/C 016/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin a E. Sanfrutos Cano, zmocněnkyně)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr

               —

               určil, že Španělské království v souvislosti se skládkami Torremolinos (Málaga); Torrent de S’Estret (Andratx, Mallorca); Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lanzarote); Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura); La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura); Lomo Blanco (Antigua, Fuerteventura); Montaña de Amagro (Galdar, Gran Canaria); Franja Costera de Botija (Galdar, Gran Canaria); Cueva Lapa (Galdar, Gran Canaria); La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife); Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife); Las Rosas (Güimar, Tenerife); Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife); Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife); Barranco del Carmen (Santa Cruz de la Palma, La Palma); Barranco Jurado (Tijarafe, La Palma); Montaña Negra (Puntagorda, La Palma); Lomo Alto (Fuencaliente, La Palma); Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, La Gomera); El Palmar – Taguluche (Hermigua, La Gomera); Paraje de Juan Barba (Alajeró, La Gomera); El Altito (Valle Gran Rey, La Gomera); Punta Sardina (Agulo, La Gomera); Los Llanillos (La Frontera, El Hierro); Faro de Orchilla (La Frontera, El Hierro); Montaña del Tesoro (Valverde, El Hierro); Arbancón; Galve de Sorbe; Hiendelaencina; Tamajón; El Casar; Cardeñosa (Ávila); Miranda de Ebro (Burgos); Poza de la Sal (Burgos); Acebedo (León); Bustillo del Páramo (León); Cármenes (León); Gradefes (León); Noceda del Bierzo (León); San Millán de los Caballeros (León); Santa María del Páramo (León); Villaornate y Castro (León); Cevico de la Torre (Palencia); Palencia (Palencia); Ahigal de los Aceiteros (Salamanca); Alaraz (Salamanca); Calvarrasa de Abajo (Salamanca); Hinojosa de Duero (Salamanca); Machacón (Salamanca); Palaciosrubios (Salamanca); Peñaranda de Bracamonte (Salamanca); Salmoral (Salamanca); Tordillos (Salamanca); Basardilla (Segovia); Cabezuela (Segovia); Almaraz del Duero (Zamora), Cañizal (Zamora); Casaseca de las Chanas (Zamora); La Serratilla (Abanilla); Las Rellanas (Santomera) a El Labradorcico (Águilas) nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 13 a 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES (1) ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic, a

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Porušení článku 13 směrnice
               Článek 13 směrnice 2008/98 stanoví, že členské státy musí přijmout opatření nezbytná k zajištění nakládání s odpady způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí. Informace, které má Komise k dispozici, dokládají, že ke dni doplňujícího odůvodněného stanoviska nadále existovalo 61 nelegálních, zcela nezabezpečených a neregenerovaných skládek. V důsledku dlouhodobého přetrvávání tohoto stavu nevyhnutelně dochází ke značnému zhoršení životního prostředí. Komise proto dospěla k závěru, že Španělské království v souvislosti s těmito jednotlivými skládkami nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 13 směrnice 2008/98.

               2.

               Porušení článku 15 směrnice
               Článek 15 odst. 1 směrnice 2008/98 ukládá členským státům povinnost přijmout nezbytná opatření s cílem zajistit, aby každý prvotní původce nebo jiný držitel odpadu prováděl zpracování odpadů sám nebo aby odpad nechal zpracovat prostřednictvím zprostředkovatele nebo zařízení nebo podniku, který provádí činnosti zpracování odpadů, nebo prostřednictvím soukromého nebo veřejného zařízení provádějícího sběr odpadů v souladu s články 4 a 13 téže směrnice. Na základě dosavadního přetrvávání 61 nelegálních, nadále nezabezpečených a neregenerovaných skládek dospěla Komise k závěru, že španělské orgány nepřijaly všechna opatření vyžadována tímto ustanovením, neboť uvedené orgány dlouhodobě nebránily ilegálnímu ukládání odpadu na uvedených skládkách, a tudíž nezajistily, aby byl uvedený odpad zpracováván v souladu s citovaným ustanovením.

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 3.


title: Věc C-344/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2010 Freixenet, SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věci T-109/08, Freixenet v. OHIM

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 8. července 2010 Freixenet, SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2010 ve věci T-109/08, Freixenet v. OHIM
   (Věc C-344/10 P)
   ()
   2010/C 274/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Freixenet, SA (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010, jakož i rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2007 a rozhodnout, že přihláška ochranné známky Společenství č. 32 532 splňuje podmínky pro zveřejnění podle článku 40 nařízení č. 40/94 [nyní článek 39 nařízení č. 207/2009];

               —

               podpůrně, zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010;

               —

               v každém případě uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody.
   Svým prvním důvodem uplatňuje především porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces, článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článků 73 (druhá věta) a 38 (odstavec 3) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1) [nyní články 75 (druhá věta) a 37 (odstavec 3) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (2)].
   První část tohoto důvodu se týká nedodržení zásady kontradiktornosti. Podle žalobkyně, narozdíl od závěru Tribunálu v napadeném rozsudku, odvolací senát OHIM provedl v rozhodnutí, které bylo napadeno před Tribunálem, nové posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky navrhovatelky, aniž by navrhovatelce umožnil formulovat své vyjádření k tomuto novému přístupu. V tomto ohledu je odůvodnění, které Tribunál poskytl ve vztahu k rozhodnutí prvního odvolacího senátu, nepřesné a nedostatečné vzhledem k zásadě procesní loajality a dodržování práva na obhajobu. Napadený rozsudek porušuje zásadu práva na obhajobu a procesní loajality rovněž tím, že rozhodl, že Úřad mohl navrhovatelce sdělit řadu skutkových okolností a oznámit jí, že své rozhodnutí o zamítnutí zamýšlí založit na těchto okolnostech, a následně poté, co obdržel písemné vyjádření navrhovatelky k těmto okolnostem, se rozhodnout k ním přinejmenším částečně nepřihlížet a založit své rozhodnutí na skutkově a pojmově odlišném posouzení, aniž by poskytl navrhovatelce možnost uplatnit jakékoliv vyjádření.
   Jeho druhou částí navrhovatelka uplatňuje především porušení povinnosti uvést odůvodnění Tribunálem, jelikož napadený rozsudek nemohl považovat za dostatečně odůvodněné rozhodnutí prvního odvolacího senátu pro použití čl. 7 odst. 1 písm. b), které neupřesňuje jakékoliv písemnosti, ze kterých mělo vycházet, ani rozhodnout, že odkaz na důkazy by byl nadbytečný, jelikož první odvolací senát údajně vycházel z „vývodů vycházejících z praktických zkušeností“. Navíc nejasnost ohledně skutečností a písemností, ze kterých Úřad a Tribunál vycházely, se dotýká jak práva na obhajobu, tak povinnosti uvést odůvodnění uvedenou v článku 73 výše uvedeného nařízení č. 40/94.
   Svým druhým důvodem navrhovatelka uplatňuje porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení č. 40/94 Tribunálem. Přestože s pomocí písemností prokázala, že přihlašovaná ochranná známka je tvořena kombinací velmi charakteristických prvků, které ji významně odlišují od ostatních znázornění na trhu, Tribunál vycházel pouze z neurčitého popření Úřadu a přihlašované ochranné známce odepřel jakoukoliv rozlišovací způsobilost. Tribunál při posuzování rozlišovací způsobilosti ochranné známky uplatnil striktnější způsobilost než v případě jiných, tradičnějších, ochranných známek. Napadený rozsudek tak porušil pravidlo konkrétního posouzení rozlišovací způsobilosti ochranné známky. Dále tím, že rozhodl, že velká většina spotřebitelů nevnímá originální vzhled ochranné známky jako užitečný prvek pro určení původu dotyčného šumivého vína, ale raději se odvolá na etiketu, vyloučil Tribunál z ochrany tvar prezentace výrobku, přestože je tato možnost výslovně stanovena v článku 4 výše uvedeného nařízení.
   Svým třetím důvodem uplatňuje společnost podávající kasační opravný prostředek porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 Tribunálem, jelikož napadený rozsudek zakotvuje požadavek, aby přihlašovaná ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním v každém členském státě Unie. Tím, že odmítl uznat získání rozlišovací způsobilosti užíváním u významné části zúčastněných kruhů, zatímco současně uznává, že ochranná známka navrhovatelky takovou způsobilost získala přinejmenším na území Španělska, totiž Tribunál formuloval pravidlo, které je s ohledem na výše uvedené nařízení nadměrné a nepřesné.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Věc C-251/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2010 KEK Diavlos proti rozsudku Tribunálu (samosoudce) vydanému dne 18. března 2010 ve věci T-190/07, KEK Diavlos v. Evropská komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2010 KEK Diavlos proti rozsudku Tribunálu (samosoudce) vydanému dne 18. března 2010 ve věci T-190/07, KEK Diavlos v. Evropská komise
   (Věc C-251/10 P)
   2010/C 195/20
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: KEK Diavlos (zástupce: D. Chatzimichalis)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku v souladu s návrhovými žádáními v něm formulovanými;

               —

               zrušit z důvodů uvedených v kasačním opravném prostředku napadený rozsudek Tribunálu (samosoudce) ze dne 18. března 2010 ve věci T-190/07, a vyhovět tak žalobě podané v prvním stupni touto společností proti rozhodnutí Komise K(2006) 465 v konečném znění ze dne 23. února 2006 v souladu s návrhovými žádáními v ní formulovanými a zrušit toto rozhodnutí a jakýkoliv jiný související akt nebo rozhodnutí Komise;

               —

               uložit Evropské komisi, odpůrkyni, náhradu nákladů řízení a honorářů advokáta navrhovatelky v prvním a druhém stupni řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Svým kasačním opravným prostředkem ze dne 20. května 2010 společnost KEK Diavlos napadá rozsudek Tribunálu (samosoudce) ze dne 18. března 2010 ve věci T-190/07 a domáhá se jeho zrušení, aby bylo vyhověno její žalobě proti rozhodnutí Komise K(2006) 465 v konečném znění ze dne 23. února 2006 v souladu s návrhovými žádáními v ní formulovanými a aby bylo zrušeno toto rozhodnutí, jakož i jakýkoliv jiný související akt nebo rozhodnutí Komise.
   Tento kasační opravný prostředek proti výše citovanému rozsudku vychází ze třech důvodů kasačního opravného prostředku, které mohou být shrnuty takto:

               První důvod kasačního opravného prostředku: napadený rozsudek na základě nesprávného a nedostatečného odůvodnění zamítl v plném rozsahu žalobu této společnosti a veškerou argumentaci, kterou tato žaloba obsahuje, zatímco jí měl vyhovět v plném rozsahu nebo případně částečně. Konkrétně napadený rozsudek nebere vůbec v úvahu argument, jenž je klíčovým pro výsledek sporu, že tato společnost splnila svou smluvní povinnost obstarat vytisknutí informační publikace v 1 000 výtiscích (pro každý jazyk) obsahující všechny nezbytné informace pro přípravu škol na zavedení eura publikováním specifické informační brožury s velkým počtem stran (přílohy 8, 9 a 10). Napadený rozsudek je tudíž stižen nedostatkem odůvodnění co se týče posouzení informačních brožur publikovaných žalobkyní v souladu s jejími smluvními povinnostmi.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: napadený rozsudek je stižen vadou z důvodu porušení zákona, a zejména článku 48 jednacího řádu, jelikož zamítl předložení dodatečných důkazů žalobkyní, a především odmítl poskytnout lhůtu, o kterou požádala na jednání za účelem předložení určitých dokumentů týkajících se údajných „nesrovnalostí“ shledaných Komisí, a zejména data, kdy byly dotčené výdaje zapsány do účetních knih, aby mohly být považovány za „přípustné“ podle smlouvy a její přílohy II.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku: napadený rozsudek vydaný Tribunálem (samosoudce) dne 18. března 2010 neprávem uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení Komise, jelikož Tribunál měl podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu rozdělit náklady mezi účastníky řízení, nebo měl vzhledem k okolnostem uložit žalobkyni, jakožto účastnici řízení, která neměla úspěch ve věci, náhradu pouze části nákladů řízení Komise.


title: Věc C-319/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – B&S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Články 203 a 204 — Režim vnějšího tranzitu Společenství — Nařízení (EHS) č. 2454/93 — Články 365, 366 a 859 — Vznik celního dluhu — Odnětí či neodnětí celnímu dohledu — Neplnění povinnosti — Neukončení tranzitního režimu — Výstup zboží mimo celní území Evropské unie“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – B&S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-319/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Články 203 a 204 - Režim vnějšího tranzitu Společenství - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Články 365, 366 a 859 - Vznik celního dluhu - Odnětí či neodnětí celnímu dohledu - Neplnění povinnosti - Neukončení tranzitního režimu - Výstup zboží mimo celní území Evropské unie“)
   (2015/C 429/05)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: B&S Global Transit Center BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Výrok

   Články 203 a 204 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se stanoví celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládány v tom smyslu, že nesplnění povinnosti předložit zboží propuštěné do režimu vnějšího tranzitu Společenství celnímu úřadu určení vede ke vzniku celního dluhu podle článku 203 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, a nikoli podle článku 204 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, pokud dotyčné zboží opustilo celní území Evropské unie a držitel tohoto režimu není s to předložit dokumenty podle čl. 365 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001, nebo čl. 366 odst. 2 a 3 nařízení č. 2454/93, ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (ES) č. 1192/2008 ze dne 17. listopadu 2008.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc C-104/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Španělsko) — Pedro Manuel Roca Álvarez v. Sesa Start España ETT SA ( Sociální politika — Rovné zacházení pro pracovníky a pracovnice — Směrnice 76/207/EHS — Články 2 a 5 — Nárok na pracovní volno poskytované zaměstnaným matkám — Možné čerpání zaměstnanou matkou nebo zaměstnaným otcem — Matka, která není zaměstnankyní — Vyloučení nároku na pracovní volno pro zaměstnaného otce )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Španělsko) — Pedro Manuel Roca Álvarez v. Sesa Start España ETT SA
   (Věc C-104/09) (1)

   (Sociální politika - Rovné zacházení pro pracovníky a pracovnice - Směrnice 76/207/EHS - Články 2 a 5 - Nárok na pracovní volno poskytované zaměstnaným matkám - Možné čerpání zaměstnanou matkou nebo zaměstnaným otcem - Matka, která není zaměstnankyní - Vyloučení nároku na pracovní volno pro zaměstnaného otce)
   2010/C 317/14
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pedro Manuel Roca Álvarez

      Žalovaná: Sesa Start España ETT SA

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Superior de Justicia de Galicia — Výklad článku 13 ES a směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187), ve znění směrnice 2002/73 (Úř. věst. L 269, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 255) — Vnitrostátní právní předpis, který přiznává nárok na přestávky ke kojení matkám, které jsou zaměstnankyněmi, ale které mohou být využity matkou nebo otcem ve formě zkrácení pracovní doby — Vyloučení v případě, že matka je osobou samostatně výdělečně činnou a otec je zaměstnanou osobou — Zásada rovného zacházení

      Výrok

   Článek 2 odst. 1, 3 a 4, jakož i článek 5 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu opatření, jaké je předmětem věci v původním řízení a které stanoví, že pracovnice, které mají dítě a postavení zaměstnankyně, mohou různými způsoby čerpat pracovní volno během prvních devíti měsíců po narození dítěte, zatímco pracovníci, kteří mají dítě a postavení zaměstnance, mohou čerpat totéž pracovní volno, pouze pokud má matka dítěte rovněž postavení zaměstnankyně.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-422/09: Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2011 — São Paulo Alpargatas v. OHIM — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BAHIANAS LAS ORIGINALES — Starší obrazová ochranná známka Společenství a národní ochranná známka a starší slovní národní ochranná známka HAVAIANAS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 25. května 2011 — São Paulo Alpargatas v. OHIM — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)
   (Věc T-422/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BAHIANAS LAS ORIGINALES - Starší obrazová ochranná známka Společenství a národní ochranná známka a starší slovní národní ochranná známka HAVAIANAS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 204/38
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: São Paulo Alpargatas, SA (São Paulo, Brazílie) (zástupci: P. Merino Baylos a A. Velázquez Ibáñez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Enrique Fischer (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: původně E. Rasche Aparicio, poté M. de Justo Bailey, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. srpna 2009 (věc R 1477/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností São Paulo Alpargatas, SA a Enriquem Fischerem.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. srpna 2009 (věc R 1477/2008-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností São Paulo Alpargatas, SA.

               3)

               Enrique Fischer ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 297, 5.12.2009.


title: Spojené věci C-93/13 P a C-123/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA a Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s chloroprénovým kaučukem — Právní nástupnictví výrobních subjektů — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Opakování protiprávního jednání — Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2015 – Evropská komise v. Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA a Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA v. Evropská komise
   (Spojené věci C-93/13 P a C-123/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Právní nástupnictví výrobních subjektů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Opakování protiprávního jednání - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2015/C 138/03)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      (C-93/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a R. Striani, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA (zástupci: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante a V. Laroccia, advokáti)

      (C-123/13 P)

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, Eni SpA (zástupci: M. Siragusa, G. M. Roberti, F. Moretti, I. Perego, F. Cannizzaro, A. Bardanzellu, D. Durante a V. Laroccia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a R. Striani, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky ve věcech C-93/13 P a C-123/13 P se zamítají.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-93/13 P.

               3)

               Společnostem Versalis SpA a Eni SpA se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-123/13 P.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.

      Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-600/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Lemnis Lighting BV „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Čísla 8539, 8541, 8543, 8548 a 9405 — Žárovky s diodami vyzařujícími světlo (LED)“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/5

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 8. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Lemnis Lighting BV
   (Věc C-600/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie a společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8539, 8541, 8543, 8548 a 9405 - Žárovky s diodami vyzařujícími světlo (LED)“)
   (2017/C 038/07)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Lemnis Lighting BV

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 musí být vykládána v tom smyslu, že takové zboží, jako jsou žárovky s diodami vyzařujícími světlo, o něž se jedná ve věci v původním řízení, spadá s výhradou, že předkládající soud posoudí všechny skutečnosti, které má k dispozici, pod číslo 8543 této nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8. 2. 2016.


title: Věc T-108/01: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Free Trade Foods v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody — Cukr s kumulací původu ES/ZZÚ — Ochranné opatření — Nečinnost žalobkyně — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Free Trade Foods v. Komise
   (Věc T-108/01) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Cukr s kumulací původu ES/ZZÚ - Ochranné opatření - Nečinnost žalobkyně - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2006/C 224/88)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Free Trade Foods NV (Curaçao, Nizozemské Antily) (zástupci: M. Slotboom a N. Helder, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: T. van Rijn, zmocněnec)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec) a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a L. Bernheim, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 396/2001 ze dne 27. února 2001 o pokračování uplatňování ochranných opatření týkajících se dovozů výrobků odvětví cukru s kumulací původu ES/ZZÚ ze zámořských zemí a území pro období od 1. března 2001 do 30. června 2001 (Úř. věst. L 58, s. 13), jakož i návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku přijetí napadeného nařízení
   Výrok usnesení

               1)

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů řízení žalované. Španělské království a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 227, 11.8.2001.


title: Věc T-407/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2010 — MIP Metro v. OHIM — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Metromeet — Starší národní slovní ochranná známka meeting metro — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. června 2010 — MIP Metro v. OHIM — CBT Comunicación Multimedia (Metromeet)
   (Věc T-407/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Metromeet - Starší národní slovní ochranná známka meeting metro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 221/64
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. června 2008 (věc R 387/2007-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG a společností CBT Comunicación Multimedia, SL.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. června 2008 (věc R 387/2007-1) týkající se námitkového řízení mezi společností MIP Metro Group Intellectual Property GmbH Co. KG a společností CBT Comunicación Multimedia, SL se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-36/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Minden (Německo) dne 25. ledna 2017 – Daher Muse Ahmed v. Spolková republika Německo

text:
               3.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Minden (Německo) dne 25. ledna 2017 – Daher Muse Ahmed v. Spolková republika Německo
   (Věc C-36/17)
   (2017/C 213/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichts Minden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Daher Muse Ahmed

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Předběžné otázky

   Soudní dvůr Evropské unie (třetí senát) v usnesení ze dne 5. dubna 2017 konstatoval, že ustanovení a zásady nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (1), upravující přímo či nepřímo lhůty k předložení žádosti o přijetí dané osoby zpět, nejsou použitelné na situaci, jakou je situace dotčená v původním řízení, kdy státní příslušník třetí země podal žádost o mezinárodní ochranu v členském státě poté, co mu byla přiznána doplňková ochrana v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. 2013, L 180, s. 31.


title: Věc C-155/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt v. Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Sarval Sud-Est SAS, Siffda Bretagne SAS, Siffda Centre SAS, Siram SARL, Francisque Gay, Patrick Legras de Grandcourt v. Association ATM Porc, Association ATM Avicole, Association ATM équidés Angee, Association ATM éleveurs de ruminants, Association ATM lapins Clipp, Association ATM palmipèdes gras – Cifog, Association ATM ponte – CNPO, Atemax France, Monnard Jura SNC, Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale porcine
   (Věc C-155/16) (1)

   (2016/C 343/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc T-223/10: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Regione Puglia v. Komise ( EFRR — Snížení finanční pomoci — Zpětvzetí napadeného oznámení o dluhu — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Regione Puglia v. Komise
   (Věc T-223/10) (1)

   (EFRR - Snížení finanční pomoci - Zpětvzetí napadeného oznámení o dluhu - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 331/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Regione Puglia (Bari, Itálie) (zástupci: F. Brunelli a A. Aloia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Prete a A. Steiblytė, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10350 ze dne 22. prosince 2009 o snížení finanční pomoci z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnuté na základě rozhodnutí Komise K(2000) 2349 ze dne 8. srpna 2000 o schválení operačního programu POR Puglia, cíl 1 (2000–2006).

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady související s tímto řízením a Regione Puglia se ukládá náhrada nákladů souvisejících s řízením o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-341/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Kljujev v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení žalobcova jména na seznam — Důkaz o tom, že zařazení jména na seznam je podložené“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Kljujev v. Rada
   (Věc T-341/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení žalobcova jména na seznam - Důkaz o tom, že zařazení jména na seznam je podložené“)
   (2016/C 098/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Sergij Kljujev (Doněck, Ukrajina) (zástupci: R. Gherson a T. Garner, solicitors, a B. Kennelly, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Elera-San Miguel Hurtado a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26), nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 1), rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/876 ze dne 5. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. L 142, s. 30), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/869 ze dne 5. června 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. L 142, s. 1), v rozsahu, v němž bylo žalobcovo jméno zařazeno na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují tato omezující opatření

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině se zrušují v rozsahu, v němž bylo jméno Sergije Kljujeva zařazeno na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují tato omezující opatření.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené S. Kljujevem v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v žalobě.

               4)

               S. Kljujev ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v návrhu na úpravu návrhových žádání.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc T-5/13: Žaloba podaná dne 9. ledna 2013 — Iran Liquefied Natural Gas v. Rada

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/24

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2013 — Iran Liquefied Natural Gas v. Rada
   (Věc T-5/13)
   2013/C 55/42
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherán, Irán) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, G. Pandey, P. Gjørtler, D. Rovetta, D. Sellers a N. Pilkington, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 (1), kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 (2) v části, v níž napadené akty zahrnují žalobkyni na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: porušení práva na slyšení, jelikož Rada nezajistila slyšení žalobkyně v souvislosti s uložením omezení pro stávající smluvní závazky a nebylo to ani ničím odůvodněno.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení oznamovací povinnosti, jelikož Rada žalobkyni napadená opatření neoznámila.

               3)

               Třetí žalobní důvod: nedostatečné odůvodnění, jelikož jí Rada potvrdila, že obsah odůvodnění je omezený a žádostmi o přístup k dokumentům se nezabývala.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: porušení práva na obhajobu, jelikož žalobkyni nebylo umožněno efektivní předložení argumentů proti závěrům Rady, neboť tyto závěry jí nebyly zpřístupněny.

               5)

               Pátý žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení, jelikož na rozdíl od tvrzení Rady není žalobkyně dceřinou společností National Iranian Oil Company a i kdyby dceřinou společností byla, Rada neprokázala, že by tím Íránskému státu vznikla hospodářská výhoda, která by byla v rozporu s cílem napadených opatření.

               6)

               Šestý žalobní důvod: porušení základního práva na vlastnictví, jelikož Rada uložila omezení týkající se bankovního majetku žalobkyně a jejích stávajících smluvních závazků a tím porušila základní právo na vlastnictví, jelikož není zajištěna přiměřenost těchto opatření.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 58).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16).


title: Věc C-608/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Land Wien v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Jaderná energie — Rozšíření jaderné elektrárny Mochovce (Slovenská republika) — Rozhodnutí Komise odložit stížnost — Žaloba na neplatnost — Odmítnutí Komise poskytnout požadované dokumenty — Žaloba pro nečinnost — Minimální požadavky stanovené v čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu — Nepřípustnost“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/21

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Land Wien v. Evropská komise
   (Věc C-608/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Jaderná energie - Rozšíření jaderné elektrárny Mochovce (Slovenská republika) - Rozhodnutí Komise odložit stížnost - Žaloba na neplatnost - Odmítnutí Komise poskytnout požadované dokumenty - Žaloba pro nečinnost - Minimální požadavky stanovené v čl. 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Tribunálu - Nepřípustnost)
   2012/C 366/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Wien (zástupce: W.-G. Schärf, advokát)

      Další účastník řízení: Evropská komise (zástupci: M. Patakia, P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 20. září 2011, Land Wien v. Komise (T-267/10), kterým Tribunál odmítl žalobu navrhovatelky směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. března 2010 o odložení její stížnosti týkající se záměru výstavby třetího a čtvrtého bloku jaderné elektrárny Mochovce (Slovenská republika), a jednak k určení nečinnosti Komise ve smyslu článku 265 SFEU, jelikož navrhovatelce nebyly v rozporu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) předány všechny dokumenty vyžádané v souvislosti s tímto záměrem — Porušení práva na přístup k dokumentům, čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU, jakož i Smlouvy o Euratomu

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Land Wien se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-75/07: Žaloba podaná dne 29. července 2007 – Brown a Volpato v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/30

         Žaloba podaná dne 29. července 2007 – Brown a Volpato v. Komise
   (Věc F-75/07)
   (2007/C 235/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Colin Brown (Brusel, Belgie) a Alberto Volpato (Moskva, Rusko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství zveřejněné ve Správních sděleních č. 55-2006 ze dne 17. listopadu 2006 v rozsahu, ve kterém se jím žalobci za hodnotící období 2006 povyšují do platové třídy AD9, platového stupně 1;

               —

               v případě potřeby zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 2007 v rozsahu, ve kterém se jimi zamítají stížnosti podané žalobci;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, úředníci Komise, zpochybňují rozhodnutí, kterým se povyšují za hodnotící období 2006 do platové třídy AD9, nové platové třídy vložené od 1. května 2004 mezi platové třídy AD8 (dříve A7) a AD10 (dříve A6). Tvrdí, že měli být povýšeni nikoliv do platové třídy AD9, avšak do platové třídy AD10, jak to bylo učiněno v rámci hodnotícího období 2004 pro úředníky, kteří byli jako žalobci k 30. dubnu 2004 zařazeni do platové třídy A7 a splňovali podmínky pro povýšení do vyšší platové třídy A6.
   Žalobci uplatňují žalobní důvody podobné prvnímu a třetímu z žalobních důvodů uvedených ve věci F-105/06 (1).

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006, s. 45.


title: Věc T-216/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Volkswagen v. OHIM (EXTRA) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství EXTRA — Ochranná známka tvořená reklamním sloganem — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               15.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Volkswagen v. OHIM (EXTRA)
   (Věc T-216/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EXTRA - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 198/51)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: U. Sander a J. Eberhardt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Fischer, poté A. Schifko, zmocněni)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. února 2014 (věc R 1788/2013-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení EXTRA jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Volkswagen AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc T-471/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Karatzoglou v. Evropská agentura pro obnovu ( Dočasný zaměstnanec — Ukončení smlouvy — Článek 47 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců — Dodržování ustanovení smlouvy — Legitimní očekávání )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Karatzoglou v. Evropská agentura pro obnovu
   (Věc T-471/04) (1)

   („Dočasný zaměstnanec - Ukončení smlouvy - Článek 47 odst. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Dodržování ustanovení smlouvy - Legitimní očekávání“)
   (2009/C 19/43)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Georgios Karatzoglou (Préveza, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Agence européenne pour la reconstruction (AER) (Evropská agentura pro obnovu) (EAO) (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí EAO ze dne 26. února 2004, kterým byla ukončena smlouva žalobce
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Georgios Karatzoglou a Evropská agentura pro obnovu ponesou vlastní náklady vynaložené na řízení před Soudním dvorem s Soudem.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc F-8/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. března 2014 – CP v. Parlament „Veřejná služba  — Úředník  — Vedoucí oddělení  — Zkušební období  — Nepotvrzení ve funkci vedoucího oddělení  — Převedení na jinou než vedoucí funkci  — Vnitřní předpisy Parlamentu“

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/56

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. března 2014 – CP v. Parlament
   (Věc F-8/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředník - Vedoucí oddělení - Zkušební období - Nepotvrzení ve funkci vedoucího oddělení - Převedení na jinou než vedoucí funkci - Vnitřní předpisy Parlamentu“)
   2014/C 142/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CP (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)

      Žalovaný: Parlament (zástupci: O. Caisou-Rousseau a V. Montebello-Demogeot, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepotvrzení žalobce ve funkci vedoucího oddělení a o jeho přeložení na Generální ředitelství pro vnitřní politiky

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 23. března 2012, ve kterém Evropský parlament nepotvrdil CP ve funkci vedoucího oddělení a přeložil jej na Generální ředitelství pro vnitřní politiky Unie, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené CP.

      (1)  Úř. věst. C 108, 13.4.2013, s. 39.


title: Věc T-93/13: Usnesení Tribunálu ze dne 8. května 2015 – Spojené království v. ECB

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. května 2015 – Spojené království v. ECB
   (Věc T-93/13) (1)

   (2015/C 228/34)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-201/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Holger Schlosser a Nicole Schlosser v. TUIfly GmbH

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Hannover (Německo) dne 13. dubna 2017 – Holger Schlosser a Nicole Schlosser v. TUIfly GmbH
   (Věc C-201/17)
   (2017/C 231/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgerichts Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Holger Schlosser a Nicole Schlosser

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc T-417/04: Žaloba podaná dne 15. října 2004 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/52

         Žaloba podaná dne 15. října 2004 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-417/04)
   (2004/C 300/102)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia, zastoupeným Enzem Bevilacquem a Faustem Cappelim.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil vysvětlivku uvedenou u položky 103 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1429/2004 týkající se časového omezení použití označení „Tocai friulano“ do 31. března 2007;

               —

               uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Nařízení Komise č. 1429/2004 (1) mění nařízení Komise č. 753/2002 zejména tím, že, jak vyplývá z jeho článku 1 odst. 5, nahrazuje přílohu II měněného nařízení č. 753/2002 novou přílohou (příloha I), která zachovává pro vína z odrůdy révy „Tocai friulano“ (položka 103 v nové příloze I), na základě připojené vysvětlivky, pro použití tohoto označení časové omezení do 31. března 2007, které již existovalo v dřívější příloze II nařízení č. 753/2002. Tato žaloba požaduje zrušení vysvětlivky týkající se použití označení „Tocai friulano“.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje:

               —

               že podle čl. 59 odst. 1 Vídeňské úmluvy o smluvním právu v návaznosti na nabytí účinnosti smlouvy o přistoupení Maďarska a dalších členských států dne 1. května 2004 pozbyla platnosti všechna ustanovení obsažená v dřívějších smlouvách uzavřených mezi Maďarskem a Evropským společenstvím, pokud nebyla výslovně převzata do smlouvy o přistoupení.

               —

               že Komise neměla pravomoc zrušit práva v rámci použití článku 19 nařízení č. 753/2002, jelikož má-li Komise podle článku 53 základního nařízení č. 1493/1999 pravomoc stanovit, ve kterém státě může být konkrétní odrůda révy pěstována, nemá naopak pravomoc zrušit pěstování odrůdy révy pěstované v členském státě již dlouho s ohledem na to, že takové rozhodnutí jsou oprávněny přijmout pouze členské státy.

               —

               porušení zákazu diskriminace stanoveného v čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci ES. Tento zákaz, jež nemohl být použit vůči Maďarsku před jeho přistoupením, se naopak stal plně použitelným poté, co se posledně uvedené stalo členským státem.

               —

               konečně žalobce uplatňuje, že došlo k porušení zásady proporcionality a k porušení vlastnického práva.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označení, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 263 ze dne 10.8.2004, s. 11).


title: Věc C-266/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. června 2006 Degussa AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 5. dubna 2006 ve věci T-279/02, Degussa AG v. Komise Evropských společenství, podporovaná Radou Evropské unie

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. června 2006 Degussa AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 5. dubna 2006 ve věci T-279/02, Degussa AG v. Komise Evropských společenství, podporovaná Radou Evropské unie
   (Věc C-266/06 P)
   (2006/C 190/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Degussa AG (zástupci: R. Bechtold, M. Karl, C. Steinle, advokáti) (dále jen „navrhovatelka“)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               1.

               zrušit rozsudek Soudu (třetího senátu) ze dne 5. dubna 2006 (věc T-279/02) (1) v rozsahu, v němž jde k tíži navrhovatelky;

               2.

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2002 (věc C.37.519 – Methionin) v rozsahu, v němž je dotčena navrhovatelka;
               podpůrně zrušit nebo snížit pokutu uloženou navrhovatelce v článku 3 tohoto rozhodnutí;

               3.

               pokud jde o návrhové žádání uvedené v bodě 2, podpůrně vrátit věc Soudu k rozhodnutí v souladu s právním posouzením učiněným v rozsudku Soudního dvora;

               4.

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů žalobkyně vynaložených v řízení před Soudem a před Soudním dvorem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

               —

               Soud zaprvé porušil požadavky zásady určitosti sankčních norem (nulla poena sine lege certa), a v důsledku toho neprávem popřel protiprávnost čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17.

               —

               Soud zadruhé při posouzení délky trvání protiprávního jednání zkreslil skutečnosti a porušil zásadu presumpce neviny (in dubio pro reo), jakož i základní právo na spravedlivý proces.

               —

               Soud zatřetí porušil zásadu proporcionality, vyjádřenou v zásadě přiměřeného trestu v souladu se zaviněním, když přes neexistenci dopadů protiprávního jednání na cenu methioninu stanovil základní částku pokuty na 30 miliónů eur. Soud zároveň rozporuplným odůvodněním porušil svou povinnost odůvodnění.

               —

               Soud začtvrté nesnížil zvýšení základní částky pokuty, která má zajistit její dostatečně odrazující účinek, tak aby odpovídala rozdílu ve velikosti mezi navrhovatelkou a společností Aventis, a tím porušil zásadu rovného zacházení.

      (1)  Úř. věst. C 131, s. 37.


title: Věc T-778/15: Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – It Works v. OHIM – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/21

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – It Works v. OHIM – KESA Holdings Luxembourg (IT it WORKS)
   (Věc T-778/15)
   (2016/C 090/29)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: It Works S. A. (Krakov, Polsko) (zástupce: J. Aftyka, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: KESA Holdings Luxemboug Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „IT it WORKS“ – Přihláška č. 10 359 222

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. října 2015, ve věci R 2106/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, pokud jde o služby, u nichž bylo námitce vyhověno;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 17. června 2014 vydané v námitkovém řízení č. B 001988727, pokud jde o služby, u nichž bylo námitce vyhověno;

               —

               vrátil věc zpět OHIM k novému rozhodnutí ve věci a zapsání ochranné známky Společenství č. 010359222, pokud jde o všechny pokryté služby s výjimkou těch, o nichž není sporu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení před námitkovým oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-19/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I – Německo) – Verband Sozialer Wettbewerb eV v. Innova Vital GmbH „Řízení o předběžné otázce — Ochrana spotřebitelů — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin — Článek 1 odstavec 2 — Působnost — Potraviny, které mají být takto dodány konečnému spotřebiteli — Tvrzení uvedená v obchodním sdělení, které bylo určeno výlučně pro zdravotnické odborníky“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I – Německo) – Verband Sozialer Wettbewerb eV v. Innova Vital GmbH
   (Věc C-19/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitelů - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin - Článek 1 odstavec 2 - Působnost - Potraviny, které mají být takto dodány konečnému spotřebiteli - Tvrzení uvedená v obchodním sdělení, které bylo určeno výlučně pro zdravotnické odborníky“)
   (2016/C 335/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht München I

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Verband Sozialer Wettbewerb eV

      Žalovaná: Innova Vital GmbH

      Výrok

   Článek 1 odst. 2 nařízení č. 1924/2006 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1047/2012 ze dne 8. listopadu 2012, je třeba vykládat v tom smyslu, že do působnosti tohoto nařízení spadají výživová nebo zdravotní tvrzení uvedená v obchodním sdělení týkajícím se potraviny, která má být jako taková dodána konečnému spotřebiteli, když toto sdělení není určeno konečnému spotřebiteli, ale výhradně zdravotnickým odborníkům.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc T-220/15: Žaloba podaná dne 4. května 2015 – Beele Engineering v. OHIM (WE CARE)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/19

         Žaloba podaná dne 4. května 2015 – Beele Engineering v. OHIM (WE CARE)
   (Věc T-220/15)
   (2015/C 228/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „WE CARE“ – přihláška č. 12 610 143

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. Ledna 2015, ve věci R 1424/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-542/09: Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/31

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-542/09)
   2010/C 63/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Komise navrhuje

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že, přeshraniční pracovníci a jejich nadále vyživovaní rodinní příslušníci musejí splňovat podmínku bydliště, takzvané „pravidlo tři z šesti let“ k tomu, aby přicházeli v úvahu pro financování studia v zahraničí v rámci WSF (1), nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1612/68 (2);

               —

               uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Jelikož Nizozemsko k dnešnímu dni neprovedlo všechna opatření ke zrušení podmínky bydliště, takzvaného „pravidla tři z šesti let“, kterou musejí splňovat přeshraniční pracovníci a jejich nadále vyživovaní rodinní příslušníci k tomu, aby přicházeli v úvahu pro financování studia v zahraničí v rámci WSF, dospěla Komise k závěru, že Nizozemsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a z nařízení č. 1612/68.

      (1)  Wet studiefinanciering (zákon o financování studia) 2000.

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15).


title: Věc C-587/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne čtvrtého (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) v. Finanzamt Plauen ( „Daně — Daň z přidané hodnoty — Dodání zboží — Zdanění řetězových plnění — Odmítnutí přiznat osvobození od daně z důvodu neuvedení identifikačního čísla pro DPH pořizovatele“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne čtvrtého (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR) v. Finanzamt Plauen
   (Věc C-587/10) (1)

   (Daně - Daň z přidané hodnoty - Dodání zboží - Zdanění řetězových plnění - Odmítnutí přiznat osvobození od daně z důvodu neuvedení identifikačního čísla pro DPH pořizovatele)
   2012/C 366/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vogtländische Straßen-, Tief- und Rohrleitungsbau GmbH Rodewisch (VSTR)

      Žalovaný: Finanzamt Plauen

      za přítomnosti: Bundesministerium der Finanzen

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Dodání zboží — Zdanění řetězového plnění — Pořízení zboží podnikem se sídlem v členském státě, od jiného podniku se sídlem ve třetím státě, který není registrován k DPH, jež dodal podniku v jiném členském státě zboží, které bylo odesláno dodavatelem přímo pořizovateli — Situace, kdy dodavatel uvede daňové identifikační číslo pořizovatele

      Výrok

   Článek 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 98/80/ES ze dne 12. října 1998, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby daňová správa členského státu podřídila osvobození dodání zboží uvnitř Společenství od DPH tomu, aby dodavatel předal identifikační číslo pro DPH pořizovatele, nicméně s tou výhradou, že nárok na toto osvobození nemůže být odepřen pouze z toho důvodu, že tato povinnost nebyla splněna, když tento dodavatel — v dobré víře a po přijetí všech opatření, která od něj lze rozumně požadovat — toto identifikační číslo předat nemůže, ale předá vedle toho další údaje, které dostatečným způsobem prokazují, že pořizovatel je osobou povinnou k dani, která v rámci dotčeného plnění jedná jako taková.

      (1)  Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


title: Věc F-96/10: Žaloba podaná dne 5. října 2010 — Andrecs a další v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/63

         Žaloba podaná dne 5. října 2010 — Andrecs a další v. Komise
   (Věc F-96/10)
   ()
   2011/C 30/123
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Stefan Robert Andrecs (Brusel, Belgie) a další (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované, které se promítlo ve výplatních páskách žalobců a kterým se jim s účinností od 1. července 2009 upravují odměny, důchody a ostatní dávky v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým OOJ žalobcům stanovil novou výši odměn, důchodů a ostatních dávek podle služebního řádu a které se projevilo zejména ve výplatních páskách dotyčných osob R 6/2009 a 01/2010, a zrušit rozhodnutí, kterým OOJ dne 24. června 2010 zamítl stížnost žalobců podanou dne 29. března 2010, a to v rozsahu, v němž bylo v uvedených rozhodnutích žalobcům odmítnuto zvýšení jejich odměn, důchodů a dávek podle služebního řádu o 3,70 % jejich původní výše a v němž byla zamítnuta jejich žádost o přiznání úroků počítaných z částek, které jsou jim nadále dlužné, se sazbou stanovenou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšenou o dva procentní body, a to ode dne, kdy jim na předmětné částky vznikl nárok, až do jejich úplného zaplacení;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-267/07: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovinská republika

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/18

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovinská republika
   (Věc C-267/07)
   (2007/C 170/32)
   Jednací jazyk: slovinština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Slovinská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Slovinská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES (1) ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (Úř. věst. L 164, 30.4.2004; Zvl. vyd. 13/34, s. 838), a v každém případě tím, že Komisi o těchto opatřeních neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/50/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 29. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 114; Zvl. vyd. 13/34, s. 838.


title: Věc C-346/10: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. srpna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. srpna 2011 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-346/10) (1)

   2011/C 340/24
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Spojené věci C-187/05 až C-190/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – G. Agorastoudis v. Goodyear Hellas ABEE (Hromadné propouštění — Směrnice 75/129/EHS — Článek 1 odst. 2 písm. d) — Skončení činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí — Skončení činnosti podniku pouze v důsledku rozhodnutí zaměstnavatele)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/10

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Areios Pagos – Řecko) – G. Agorastoudis v. Goodyear Hellas ABEE
   (Spojené věci C-187/05 až C-190/05) (1)

   (Hromadné propouštění - Směrnice 75/129/EHS - Článek 1 odst. 2 písm. d) - Skončení činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí - Skončení činnosti podniku pouze v důsledku rozhodnutí zaměstnavatele)
   (2006/C 326/20)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Areios Pagos
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Georgios Agorastoudis a další (C-187/05), Ioannis Pannou a další (C-188/05), Kostandinos Kotsabougioukis a další (C-189/05), Georgios Akritopoulos a další (C-190/05)

      Žalovaná: Goodyear Hellas ABEE

      Vedlejší účastnice řízení: Geniki Synomospondia Ergaton Elladas (GSEE), Ergatoypalliliko kentro Thessalonikis (C-187/05 a C-189/05)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Areios Pagos – Výklad čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 48, 1975, s. 29) – Nepoužitelnost směrnice na zaměstnance dotčené skončením činnosti podniku na základě soudního rozhodnutí – Dosah
   Výrok
   Směrnice Rady 75/129/EHS ze dne 17. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládána v tom smyslu, že se použije na případy hromadného propouštění v důsledku definitivního skončení činnosti podniku nebo závodu, o němž rozhodl pouze zaměstnavatel, při neexistenci předcházejícího soudního rozhodnutí, aniž by odchylka stanovená v čl. 1 odst. 2 písm. d) této směrnice mohla způsobit nepoužití zmíněné směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


title: Přidělení nového soudce k senátům

text:
               18.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/21

         Přidělení nového soudce k senátům
   (2006/C 42/07)
   Soudní dvůr Evropských společenství na své schůzi konané dne 17. ledna 2006 rozhodl přidělit p. Baye Larsena k druhému a pátému senátu.
   Druhý a pátý senát mají v důsledku toho následující složení.
   Druhý senát
   p. Timmermans, předseda senátu,
   p. Makarczyk, p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Kūris, p. Arestis, p. Klučka a p. Bay Larsen, soudci.
   Pátý senát
   p. Makarczyk, předseda senátu,
   p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Kūris, p. Arestis, p. Klučka a p. Bay Larsen, soudci.


title: Věc T-721/14: Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2015 – Belgie v. Komise „Žaloba na neplatnost — Služby hazardních her online — Ochrana spotřebitelů a hráčů a prevence hraní u nezletilých osob — Doporučení Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. října 2015 – Belgie v. Komise
   (Věc T-721/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Služby hazardních her online - Ochrana spotřebitelů a hráčů a prevence hraní u nezletilých osob - Doporučení Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 429/32)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupce: L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnci, ve spolupráci s P. Vlaemminckem a B. Van Voorenem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a F. Wilman, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení doporučení Komise 2014/478/ES ze dne 14. července 2014 o zásadách pro ochranu spotřebitelů a hráčů v rámci služeb hazardních her online a pro prevenci hraní hazardních her online nezletilými osobami (Úř. věst. L 214, s. 38).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrzích Řecké republiky a Portugalské republiky na vstup do řízení v postavení vedlejších účastnic není třeba rozhodovat.

               3)

               Belgické království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Belgické království, Řecká republika, Portugalská republika a Komise ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup vedlejšího účastníka do řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc C-4/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 6. ledna 2014 — Christophe Bohez v. Ingrid Wiertz

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 6. ledna 2014 — Christophe Bohez v. Ingrid Wiertz
      (Věc C-4/14)
      (2014/C 71/21)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Christophe Bohez

         Odpůrkyně: Ingrid Wiertz

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 odst. 2 nařízení Brusel I (1) vykládán v tom smyslu, že spory, ve kterých jde o vymáhání penále (astreinte), které bylo stanoveno ve sporu týkajícím se péče o dítě a práva na styk s dítětem za účelem zajištění hlavní povinnosti, nespadají do oblasti působnosti nařízení Brusel I?

                  2)

                  Pokud výše uvedené spory do působnosti nařízení Brusel I spadají, musí být článek 49 tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že penále stanovené vždy za jeden den, které je v členském státě původu jako takové ve stanovené výši vykonatelné, jeho konečná výše se však může změnit na základě žádosti nebo tvrzení osoby, která penále dluží, je v členském státě vykonatelné teprve tehdy, pokud je jeho výše v členském státě původu samostatně s konečnou platností stanovena?

                  3)

                  Pokud výše uvedené spory nespadají do působnosti nařízení Brusel I, musí být čl. 47 odst. 1 vykládán v tom smyslu, že donucovací a ochranná opatření, která se týkají péče o dítě a práva na styk s dítětem, náležejí k vykonávacímu řízení ve smyslu tohoto ustanovení, které se řídí právem členského státu výkonu, nebo mohou představovat část rozhodnutí o péči o dítě a právu na styk s dítětem, kterou je třeba podle nařízení Brusel IIa (2) vykonat v jiném členském státě?

                  4)

                  Musí být v případě, že je požadováno vymáhání penále v jiném členském státě, požadováno, aby výše penále, kterého se výkon rozhodnutí týká, byla v členském státě, ve kterém bylo rozhodnutí vydáno, stanovena samostatně s konečnou platností, i když se při vymáhání penále nepoužije nařízení Brusel I?

                  5)

                  Pokud je penále stanovené za účelem výkonu práva rodiče na styk s dítětem (astreinte) vykonatelné v jiném členském státě, a výše penále, které je třeba vymáhat, nebyla v členském státě původu samostatně s konečnou platností stanovena:

                              a)

                              Je podmínkou vymáhání penále, aby bylo přezkoumáno, zda právu na styk s dítětem bránily důvody, jejichž zohlednění bylo nutné s ohledem na práva dítěte, a

                              b)

                              jaký soud je pro přezkum těchto skutečností příslušný, přesněji řečeno,

                                          i)

                                          omezuje se příslušnost soudu státu výkonu rozhodnutí na přezkum, zda důvod údajné překážky právu rodiče na styk s dítětem výslovně vyplývá z rozhodnutí ve věci samé, nebo

                                          ii)

                                          vyplývá z práv dítěte chráněných v Listině základních práv Unie, že soud státu výkonu rozhodnutí má širší pravomoc nebo povinnost přezkoumat, zda právu na styk s dítětem bránily důvody, jejichž zohlednění bylo nezbytné pro ochranu práv dítěte?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1)

         (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1)


title: Věc T-386/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – FIH Holding a FIH Erhvervsbank v. Evropská komise „Státní podpory — Bankovní odvětví — Podpora poskytnutá dánské bance FIH ve formě převodu jejích znehodnocených aktiv na novou dceřinou společnost a jejich pozdějšího nabytí dánskou entitou pověřenou zajištěním finanční stability — Státní podpory bankám v období krize — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Pojem podpora — Kritérium soukromého investora — Kritérium soukromého věřitele — Výpočet výše podpory — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – FIH Holding a FIH Erhvervsbank v. Evropská komise
   (Věc T-386/14) (1)

   („Státní podpory - Bankovní odvětví - Podpora poskytnutá dánské bance FIH ve formě převodu jejích znehodnocených aktiv na novou dceřinou společnost a jejich pozdějšího nabytí dánskou entitou pověřenou zajištěním finanční stability - Státní podpory bankám v období krize - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Pojem podpora - Kritérium soukromého investora - Kritérium soukromého věřitele - Výpočet výše podpory - Povinnost uvést odůvodnění“)
   (2016/C 402/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FIH Holding A/S (Kopenhagen, Dánsko) a FIH Erhvervsbank A/S (Kopenhagen) (zástupce: O. Koktvedgaard, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2014/884/EU ze dne 11. března 2014 o státní podpoře SA.34445 (12/C), kterou Dánsko poskytlo na převod aktiv souvisejících s [nemovitým] majetkem z banky FIH na společnost FSC (Úř. věst. 2014, L 357, s. 89).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2014/884/EU ze dne 11. března 2014 o státní podpoře SA.34445 (12/C), kterou Dánsko poskytlo na převod aktiv souvisejících s [nemovitým] majetkem z banky FIH na společnost FSC, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


title: Věc T-494/13: Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Sales & Solutions v. OHIM — Inceda Holding (watt)

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/60

         Žaloba podaná dne 16. září 2013 — Sales & Solutions v. OHIM — Inceda Holding (watt)
   (Věc T-494/13)
   2013/C 344/111
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sales & Solutions (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: K. Gründig-Schnelle, Rechtsanwältin)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Inceda Holding (Kolín, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. července 2013 v odvolacím řízení R 1192/2012-4;

               —

               uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu odvolacího řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „watt“ pro služby zařazené do tříd 35, 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 820 313

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Inceda Holding

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Článek 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-96/07: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2009 — Telecom Italia Media v. Komise ( Státní podpory — Příspěvky na nákup digitálních dekodérů — Telekomunikace — Rozhodnutí Komise prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem — Rozhodnutí, které v průběhu řízení přijal členský stát, spočívající v tom, že od podniku, který napadl rozhodnutí Komise v rámci žaloby na neplatnost, nebude vyžadovat navrácení podpory — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/35

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. března 2009 — Telecom Italia Media v. Komise
   (Věc T-96/07) (1)

   („Státní podpory - Příspěvky na nákup digitálních dekodérů - Telekomunikace - Rozhodnutí Komise prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Rozhodnutí, které v průběhu řízení přijal členský stát, spočívající v tom, že od podniku, který napadl rozhodnutí Komise v rámci žaloby na neplatnost, nebude vyžadovat navrácení podpory - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 113/72
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telecom Italia Media (TI Media) SpA (Řím, Itálie) (zástupci: F. Bassan a S. Venturini, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini, G. Conte a B. Martenczuk, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Sky Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. González Díaz a D. Gerard, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/374/ES ze dne 24. ledna 2007 ve věci státní podpory č. C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), kterou Italská republika poskytla formou příspěvku na nákup digitálních dekodérů (Úř. věst. L 147, s. 1)

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007.