title: Věc C-161/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, původně K. Fragkopoulos kai SIA O.E. v. Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias ( „Volný pohyb zboží — Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením — Korintky — Vnitrostátní právní úprava mající za cíl ochranu jakosti produktu — Omezení uložená uvedení na trh podle různých produkčních regionů — Odůvodnění — Proporcionalita“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, původně K. Fragkopoulos kai SIA O.E. v. Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
   (Věc C-161/09) (1)

   (Volný pohyb zboží - Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením - Korintky - Vnitrostátní právní úprava mající za cíl ochranu jakosti produktu - Omezení uložená uvedení na trh podle různých produkčních regionů - Odůvodnění - Proporcionalita)
   2011/C 130/05
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, původně K. Fragkopoulos kai SIA O.E.

      Žalovaný: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias

      Za přítomnosti: Ypourgos Georgias, Enosis Agrotikon Synaiterismon Aigialeias tou Nomou Achaïas

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Volný pohyb zboží — Množstevní omezení vývozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Vnitrostátní právní úprava rozlišující oblasti produkce sušených vinných hroznů podle jejich jakosti — Zákaz dopravy, zpracování a uvádění plodů hroznů k sušení na trh z regionu B, ve kterém mají nižší jakost, do regionu A, ve kterém mají vyšší jakost — Zákaz dopravy, zpracování a uvádění sušených vinných hroznů nejvyšší kvality pocházejících ze zvláštní části regionu A v tomto regionu — Slučitelnost s články 29 ES a 30 ES

      Výrok

   Článek 29 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví absolutní zákaz dopravování sušených vinných hroznů mezi jak oběma podoblastmi oblasti A, tak i druhou podoblastí oblasti A a oblastí B, jejich skladování, zpracovávání a balení pro účely vývozu, jelikož neumožňuje soudržně dosáhnout sledovaných legitimních cílů a překračuje meze toho, co je nezbytné k zajištění jejich dosažení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc C-296/10: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Stuttgart — Německo) — Bianca Purrucker v. Guillermo Vallés Pérez ( Justiční spolupráce v občanských věcech — Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Překážka věci zahájené — Žaloba ve věci samé týkající se práva péče o dítě a návrh na předběžná opatření týkající se práva péče o téže dítě )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Stuttgart — Německo) — Bianca Purrucker v. Guillermo Vallés Pérez
   (Věc C-296/10) (1)

   (Justiční spolupráce v občanských věcech - Příslušnost, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Překážka věci zahájené - Žaloba ve věci samé týkající se práva péče o dítě a návrh na předběžná opatření týkající se práva péče o téže dítě)
   2011/C 13/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Stuttgart

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bianca Purrucker

      Žalovaný: Guillermo Vallés Pérez

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Stuttgart — Výklad čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 388, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243) — Příslušnost soudu členského státu k rozhodnutí ve věci samé v řízení týkajícím se práva péče o dítě, které má své obvyklé bydliště v tomto státě, pokud bylo předtím ve sporu mezi stejnými účastníky řízení týkajícím se práva péče o stejné dítě na základě návrhu na vydání předběžného opatření zahájeno řízení u soudu jiného členského státu — Pojem „soud, který zahájil řízení jako první“

      Výrok

   Ustanovení čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 nejsou použitelná v případě, že je za účelem vydání opatření ve věci rodičovské zodpovědnosti nejprve zahájeno řízení u soudu jednoho členského státu pouze za účelem nařízení předběžných opatření ve smyslu článku 20 tohoto nařízení a později je na návrh směřující k vydání týchž opatření — ať již ve formě předběžných opatření nebo konečného rozhodnutí — zahájeno řízení u soudu jiného členského státu příslušného k rozhodnutí ve věci samé ve smyslu téhož nařízení.
   Skutečnost, že je u soudu členského státu zahájeno řízení o předběžných opatřeních nebo že je v rámci takového řízení přijato rozhodnutí a že z informací obsažených v podaném návrhu nebo přijatém rozhodnutí nevyplývá, že je soud, před nímž probíhá řízení o předběžných opatřeních, příslušný ve smyslu nařízení č. 2201/2003, nemá nezbytně za důsledek vyloučení existence — v souladu s tím, co případně dovoluje vnitrostátní právo tohoto členského státu — návrhu na zahájení řízení ve věci samé souvisejícího s návrhem na předběžná opatření a obsahujícího poznatky mající prokázat, že soud, před nímž řízení probíhá, je příslušný ve smyslu tohoto nařízení.
   Pokud i přes úsilí vynaložené soudem, který zahájil řízení později, informovat se u účastníka řízení, který se dovolává překážky věci zahájené, u soudu, který zahájil řízení jako první, a u ústředního orgánu nedisponuje soud, který zahájil řízení později, žádnými poznatky, které by umožňovaly určit předmět návrhu podaného u jiného soudu a věc, ve které byl návrh podán, a které by směřovaly zejména k doložení příslušnosti tohoto soudu v souladu s nařízením č. 2201/2003, a pokud z důvodů zvláštních okolností zájem dítěte vyžaduje přijetí rozhodnutí, které lze uznat v jiných členských státech, než je členský stát soudu, který zahájil řízení později, je nutné, aby posledně uvedený soud po uplynutí přiměřené lhůty za účelem obdržení odpovědí na položené otázky pokračoval v přezkumu návrhu, který mu byl předložen. Délka této přiměřené lhůty musí být určena v souladu se zájmem dítěte s ohledem na konkrétní okolnosti dotčeného sporu.

      (1)  Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


title: Věc C-16/06 P: Kasační opravný prostředek podaný Éditions Albert René SARL dne  13. ledna 2006  proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (třetím senátem) dne  27. října 2005  ve věci T-336/03, Éditions Albert René SARL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/21

         Kasační opravný prostředek podaný Éditions Albert René SARL dne 13. ledna 2006 proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (třetím senátem) dne 27. října 2005 ve věci T-336/03, Éditions Albert René SARL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-16/06 P)
   (2006/C 143/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Éditions Albert René SARL (zástupce: J. Pagenberg, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Orange A/S
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek:

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2005 ve věci T-336/03,

               —

               zrušit rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 14. července 2003 ve věci R 559/2002-4,

               —

               zamítnout přihlášku ochranné známky MOBILIX č. 671396 pro všechny výrobky a služby uvedené v přihlášce,

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů spojených s řízením u Soudu prvního stupně a Soudního dvora.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka uplatňuje, že rozsudek Soudu prvního stupně porušuje článek 63 nařízení o ochranné známce (dále jen „nařízení“) Společenství a obecné zásady správního a procesního práva Společenství tím, že učinil závěr, v rozporu s napadeným rozhodnutím odvolacího senátu, že, kolidující ochranné známky OBELIX a MOBILUX nejsou podobné, čímž bylo rozhodnuto v neprospěch navrhovatelky o otázce, která nebyla řádně vznesena a překročil takto pravomoc Soudu prvního stupně při přezkumu rozhodnutí odvolacího senátu OHIM v případě jako je tento.
   Navrhovatelka dále uplatňuje, že i kdyby byl Soud prvního stupně oprávněn k rozhodování o otázce podobnosti kolidujících ochranných známek v neprospěch navrhovatelky, porušil by přesto čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení tím, že použil nesprávná právní kritéria, když určil, že kolidující ochranné známky OBELIX a MOBILIX nejsou podobné, a také když určil, že některé z kolidujících výrobků a služeb jsou podobné, zatímco jiné nikoliv.
   Navrhovatelka dále uplatňuje, že Soud prvního stupně porušil článek 74 nařízení tím, že odmítl uznat ochrannou známku OBELIX jako obecně známou a vysoké rozlišovací způsobilosti.
   Navrhovatelka dále uplatňuje, že Soud prvního stupně porušil článek 63 nařízení a svůj jednací řád tím, že prohlásil její návrh na zrušení napadeného rozhodnutí odvolacího senátu u Soudu za nepřijatelný z toho důvodu, že odvolací senát nepoužil na tento případ čl. 8 odst. 5 nařízení.
   Navrhovatelka dále uplatňuje, že Soud prvního stupně porušil články 44 a 48 svého jednacího řádu tím, že prohlásil podpůrně podaný návrh na vrácení věci Soudem k projednání odvolacímu senátu pro účely umožnění navrhovatelce prokázat známost ochranné známky OBELIX, za nepřípustný.
   Navrhovatelka konečně uplatňuje, že Soud prvního stupně porušil článek 63 nařízení a svůj jednací řád, zejména jeho čl. 135 odst. 4 tím, že prohlásil některé dokumenty předložené Soudu prvního stupně za nepřípustné.


title: Věc T-274/13: Žaloba podaná dne 17. května 2013 — Emadi v. Rada

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/48

         Žaloba podaná dne 17. května 2013 — Emadi v. Rada
   (Věc T-274/13)
   2013/C 207/80
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hamid Reza Emadi (Teherán, Írán) (zástupce: T. Walter, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 206/2013 ze dne 11. března 2013, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu, v rozsahu, ve kterém se týká pana Hamida Reza Emadiho;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu

                           —

                           Rada porušila právo žalobce na účinnou právní ochranu a zejména požadavek uvést odůvodnění tím, že neposkytla žádné dostatečné odůvodnění pro zařazení žalobce do přílohy napadeného prováděcího nařízení;

                           —

                           Rada porušila právo žalobce být vyslechnut tím, že žalobci neposkytla možnost, která je stanovena v čl. 12 odst. 2 nařízení (EU) č. 359/2011 (1), vyjádřit se k zařazení na seznam sankcionovaných a vyvolat tím přezkum Radou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence základu pro zařazení žalobce na seznam sankcionovaných

                           —

                           z důvodů uvedených Radou pro zařazení žalobce na seznam sankcionovaných nelze jistit, o jaký právní základ se zde Rada přesně opírá;

                           —

                           Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností tím, že žalobce zařadila na seznam uvedený v příloze sporného prováděcího nařízení;

                           —

                           zejména jediný konkrétní důvod uvedený Radou v seznamu sankcionovaných nemůže odůvodnit zařazení žalobce na seznam sankcionovaných.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady dvojího potrestání (ne bis in idem)

                           —

                           jediný konkrétní důvod uvedený Radou pro zařazení na seznam sankcionovaných již byl sankcionován britským orgánem pro dozor nad médii;

                           —

                           Rada netvrdí, že by i přes resp. po této sankci došlo k dalším porušením práv, která by mohla odůvodňovat zařazení na seznam sankcionovaných.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobce na svobodu rozhlasového vysílání resp. svobodu projevu, svobodu pohybu a práva na vlastnictví

                           —

                           zařazení žalobce na seznam sankcionovaných představuje neodůvodněný a nepřiměřený zásah do jeho svobody sdělovacích prostředků a svobody projevu, jehož cílem je zejména zabránit žalobci resp. vysílací stanici, pro kterou pracuje, v jeho podávání informací z Evropy;

                           —

                           zařazení žalobce na seznam sankcionovaných představuje neodůvodněný a nepřiměřený zásah do dalších zaručených základních práv (právo na vlastnictví, právo svobodné volby povolání, svoboda pohybu).

      (1)  Nařízení Rady (EU) č. 359/2011 ze dne 12. dubna 2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 100, s. 1).


title: Věc C-218/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 3665/87 — Vývozní náhrady — Článek 5 odst. 3 — Podmínky poskytnutí — Výjimka — Pojem „vyšší moc“ — Zboží zničené během přepravy“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel — Belgie) — SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau
   (Věc C-218/09) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Vývozní náhrady - Článek 5 odst. 3 - Podmínky poskytnutí - Výjimka - Pojem „vyšší moc“ - Zboží zničené během přepravy“)
   2010/C 134/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brussel

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SGS Belgium NV, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV

      Žalovaní: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Firme Derwa NV, Centraal Beheer Achmea NV, SGS Belgium NV, Belgisch Interventie- en Restitutiebureau

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Brussel — Výklad čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1) — Podmínky přiznání vývozní náhrady — Výjimka — Zboží, které se během přepravy v důsledku vyšší moci zkazilo

      Výrok

   Článek 5 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1384/95 ze dne 19. června 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že zkažení zásilky hovězího masa za podmínek popsaných předkládajícím soudem nepředstavuje případ vyšší moci ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-155/14 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. června 2016 – Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, dříve AlzChem Trosberg GmbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Článek 81 ES — Kartelové dohody — Trhy s práškem a granulemi karbidu vápníku, jakož i s magnéziovými granulemi na významné části Evropského hospodářského prostoru — Určování cen, rozdělení trhů a výměna informací — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se dopustily její dceřiné společnosti — Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností — Vyvratitelná domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu — Podmínka vyvrácení této domněnky — Nerespektování výslovného pokynu“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/3

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. června 2016 – Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, dříve AlzChem Trosberg GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-155/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Kartelové dohody - Trhy s práškem a granulemi karbidu vápníku, jakož i s magnéziovými granulemi na významné části Evropského hospodářského prostoru - Určování cen, rozdělení trhů a výměna informací - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se dopustily její dceřiné společnosti - Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností - Vyvratitelná domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu - Podmínka vyvrácení této domněnky - Nerespektování výslovného pokynu“)
   (2016/C 305/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evonik Degussa GmbH, AlzChem AG, dříve AlzChem Trosberg GmbH (zástupci: C. Steinle a I. Bodenstein, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Meessen a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Evonik Degussa GmbH a AlzChem AG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16. 6. 2014.


title: Věc T-343/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – Cipriani v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie CIPRIANI — Dobrá víra — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Neporušení práva na jméno proslulé osoby — Článek 53 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. června 2017 – Cipriani v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Věc T-343/14) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie CIPRIANI - Dobrá víra - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neporušení práva na jméno proslulé osoby - Článek 53 odst. 2 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2017/C 277/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Arrigo Cipriani (Benátky, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, G. Sironi a S. Bergia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hotel Cipriani Srl (Benátky) (zástupci: původně C. Hoole, solicitor, poté T. Alkin, B. Brandreth, barristers, W. Sander, P. Cantrill, M. Pearce, A. Hall a A. Ward, solicitors, a konečně B. Brandreth, barrister, A. Poulter a P. Brownlow, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2014 (věc R 224/2012-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi A. Ciprianim a společností Hotel Cipriani.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Arrigo Cipriani ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a náklady řízení společnosti Hotel Cipriani Srl.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-84/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2008 Athanasiosem Pitsiorlasem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2007 ve spojených věcech T-3/00 a T-337/04, Athanasios Pitsiorlas v. Rada Evropské unie a Evropská centrální banka

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2008 Athanasiosem Pitsiorlasem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2007 ve spojených věcech T-3/00 a T-337/04, Athanasios Pitsiorlas v. Rada Evropské unie a Evropská centrální banka
   (Věc C-84/08 P)
   (2008/C 285/25)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Athanasios Pitsiorlas (zástupce: D. Papafilippou, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie a Evropská centrální banka

      Soudní dvůr (druhý senát) odmítl usnesením ze dne 3. července 2008 kasační opravný prostředek a uložil Athanasiosu Pitsiorlasovi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-217/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2017 Mast-Jägermeister SE proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. února 2017 ve věci T-16/16, Mast-Jägermeister SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2017 Mast-Jägermeister SE proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. února 2017 ve věci T-16/16, Mast-Jägermeister SE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-217/17 P)
   (2017/C 300/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mast-Jägermeister SE (zástupce: C. Drzymalla, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ve věci T-16/16 ze dne 9. února 2017, kterým byla zamítnuta žaloba a žalobkyni byla uložena náhrada nákladů řízení;

               —

               pro případ, že bude kasační opravný prostředek prohlášen za opodstatněný, vyhovět prvnímu a třetímu návrhovému žádání vyplývajícímu z žaloby podané v řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek navrhovatelky směřuje proti rozsudku Tribunálu ze dne 9. února 2017 ve věci T-16/16, který se zabývá požadavky na vyobrazení (průmyslového) vzoru pro přiznání dne podání, a sice v souvislosti s přihláškou (průmyslového) vzoru č. 002683615-0001 a 002683615-002 (Becher).
   Napadený rozsudek Tribunálu podle navrhovatelky porušuje právní úpravu obsaženou v čl. 46 odst. 2 a čl. 46 odst. 3 nařízení č. 6/2002 ve spojení s článkem 36 a článkem 38 téhož nařízení v rozsahu, v jakém se Tribunál domnívá, že z účelu této právní úpravy vyplývá, že s přihláškami nelze nakládat jako s přihláškami (průmyslového) vzoru, pokud z pohledu úřadu existuje nejistota a nejednoznačnost týkající se předmětu ochrany přihlašovaného (průmyslového) vzoru. Z významu dne podání pro přihlašovatele (průmyslového) vzoru je však třeba dovodit, že na vyobrazení (průmyslového) vzoru nelze klást vysoké požadavky a že čl. 36 odst. 1 písm. c) požaduje pouze to, aby bylo vyobrazení (průmyslového) vzoru fyzicky možné reprodukovat za účelem přiznání dne podání ve smyslu článku 38 nařízení č. 6/2002.
   Na rozdíl od toho, co se domnívá Tribunál, nic jiného nevyplývá ani z čl. 4 odst. 1 písm. e) nařízení č. 2245/2002 ve spojení s čl. 10 odst. 1 písm. c) a čl. 10 odst. 2 nařízení č. 2245/2002. Co se týče toho, že vyobrazení (průmyslového) vzoru musí mít určitou kvalitu, která jasně umožňuje rozpoznat všechny detaily, pro které je požadována ochrana, i v rámci tohoto ustanovení se tím rozumí jen fyzická možnost vyobrazení reprodukovat. To platí zejména vzhledem k okolnosti, že pouze přihlašovatel určuje předmět přihlášky, tedy to, pro co požaduje ochranu. Definitivní určení oblasti ochrany (průmyslového) vzoru je nakonec stanoveno beztak výlučně soudem zabývajícím se porušením v rámci řízení o porušení.
   Pokud by zápis (průmyslového) vzoru mohl vést z hlediska svého vyobrazení k právním nejistotám, může být jeho zápis zamítnut, nikoli však přiznání dne podání, který má pro přihlašovatele na základě právní úpravy týkající se účinku prvního podání, na jehož základě vzniká právo přednosti, podle čl. 4 písm. A) Pařížské úmluvy obrovský význam.
   V této souvislosti Tribunál přehlédl jednoznačné znění rozlišných právních úprav v čl. 46 odst. 2 a čl. 46 odst. 3. Přihláška se podle čl. 46 odst. 2 nařízení č. 6/2002 nepovažuje za přihlášku (průmyslového) vzoru, jen pokud se nedostatky přihlášky týkají náležitostí podle čl. 36 odst. 1 téhož nařízení. Článek 36 odst. 1 však ohledně vyobrazení (průmyslového) vzoru požaduje pouze to, aby toto vyobrazení umožňovalo reprodukci. Všechny ostatní nedostatky, zejména nedostatky vyplývající z použití nařízení 2245/2002, mohou podle čl. 46 odst. 3 nařízení č. 6/2002 vést pouze k zamítnutí přihlášky, a to poté, co byl přiznán dne podání. To vyplývá z odkazu v čl. 46 odst. 3 na ustanovení čl. 45 odst. 2 písm. a) ve spojení s čl. 36 odst. 5 nařízení č. 6/2002.


title: Věc C-191/12: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria — Maďarsko) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága ( „Nevrácení daně z přidané hodnoty odvedené bez řádného důvodu v celém jejím rozsahu — Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje vrácení DPH z důvodu jejího přenesení na třetí osobu — Kompenzace ve formě podpory, která zahrnuje část neodpočitatelné DPH — Bezdůvodné obohacení“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/32

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria — Maďarsko) — Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-191/12) (1)

   (Nevrácení daně z přidané hodnoty odvedené bez řádného důvodu v celém jejím rozsahu - Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje vrácení DPH z důvodu jejího přenesení na třetí osobu - Kompenzace ve formě podpory, která zahrnuje část neodpočitatelné DPH - Bezdůvodné obohacení)
   2013/C 225/54
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Alakor Gabonatermelő és Forgalmazó Kft

      Žalované: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kúria Budapest — Výklad unijního práva týkajícího se společného systému daně z přidané hodnoty — Odpočet DPH zaplacené na vstupu — Dotace na pořízení zboží pocházejícího z veřejných prostředků, kterou je financována i neodpočitatelná DPH z pořízení zboží nebo služeb — Vnitrostátní právní úprava, která vylučuje vrácení daně z důvodu jejího přenesení na třetí osobu

      Výrok

   Zásada vracení daní vybraných v členském státě v rozporu s pravidly unijního práva musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby tento stát odmítl vrácení části daně z přidané hodnoty, jejímuž odpočtu bylo zabráněno vnitrostátním opatřením, které je v rozporu s unijním právem, z důvodu, že tato část daně byla dotována podporou přiznanou osobě povinné k dani a financována jak Evropskou unií, tak i uvedeným státem, za podmínky, že hospodářská zátěž, která souvisí s odmítnutím odpočtu daně z přidané hodnoty, byla zcela neutralizována, což musí ověřit vnitrostátní soud.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


title: Věc T-178/11: Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Voss of Norway v. OHIM — Nordic Spirit (trojrozměrná „láhev“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/36

         Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Voss of Norway v. OHIM — Nordic Spirit (trojrozměrná „láhev“)
   (Věc T-178/11)
   2011/C 145/61
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Voss of Norway ASA (Oslo, Norsko) (zástupci: F. Jacobacci a B. La Tella, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nordic Spirit AB (pubI) (Stockholm, Švédsko)

      Návrhové žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2011 ve věci R 785/2010-1; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka představující „láhev“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 156 163

      Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti opírá svůj návrh o absolutní důvod pro zamítnutí zápisu podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, a o skutečnost, že majitelka ochranné známky Společenství nejednala v dobré víře, když podala návrh podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Prohlášení neplatnosti zápisu ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 75, 99 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jakož i porušení pravidla 37 písm. b) bodu iv) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 tím, že se odvolací senát dopustil pochybení, když (i) své odůvodnění opřel o nový požadavek prokázání platnosti trojrozměrných ochranných známek, ke kterému žalobkyně neměla příležitost se vyjádřit; (ii) přesunul důkazní břemeno v rozporu se zásadami spravedlivého procesu; (iii) nesprávně vyložil a použil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009; a (iv) vážně zkreslil skutkové okolnosti, aby dospěl k nesprávnému závěru.


title: Věc T-718/15: Žaloba podaná dne 9. prosince 2015 – PTC Therapeutics International v. EMA

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/37

         Žaloba podaná dne 9. prosince 2015 – PTC Therapeutics International v. EMA
   (Věc T-718/15)
   (2016/C 059/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister, G. Castle, B. Kelly a H. Billson, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčiva EMA/722323/2015 ze dne 25. listopadu 2015 o zpřístupnění informace o léčivém přípravku třetí osobě podle nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43), jelikož rozhodnutí se týká důvěrné obchodní informace, jejíž zpřístupnění poškozuje práva žalobkyně a z tohoto důvodu je rozhodnutí v rozporu s unijním právem,

               —

               vrátil napadené rozhodnutí EMA k dalšímu zvážení týkajícímu se redakce důvěrných částí po poradě se žalobkyní a

               —

               uložil EMA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z tvrzení, že dotčený dokument je chráněn na základě čl. 4 odst. 2 nebo čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že dotčený dokument představuje v celém svém rozsahu důvěrnou obchodní informaci, která je chráněna na základě čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že zpřístupnění dokumentu by porušilo rozhodovací proces EMA.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že EMA řádně nezvážila zájmy, jak je vyžadováno právními předpisy.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že řádné zvážení zájmů vyžadované právními předpisy by vedlo k rozhodnutí nezpřístupnit žádnou část tohoto dokumentu.


title: Věc T-916/16: Žaloba podaná dne 28. prosince 2016 – Winkler v. Komise

text:
               13.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/28

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2016 – Winkler v. Komise
   (Věc T-916/16)
   (2017/C 046/33)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bernd Winkler (Grange, Irsko) (zástupkyně: A. Kässens, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí o stížnosti žalované ze dne 30. září 2016 a uložil žalované vydat rozhodnutí o výpočtu kapitálové hodnoty k okamžiku registrace žádosti žalobce dne 14. září 2011;

               —

               podpůrně uložil žalované, aby vyplatila odškodnění ve výši 19 920,39 eur, a to na důchodový účet žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: Porušení zásad přiměřené délky řízení, právní jistoty, spravedlivého procesu a porušení povinnosti informování a slyšení
               Žalobce tvrdí, že žalovaná porušila pomalým zpracováním jeho žádosti všechny zásady řádného průběhu správního řízení. Žalobce rovněž nebyl před přijetím aktu vyslyšen.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení zásad rovného zacházení, zákazu diskriminace a přiměřenosti
               V rámci druhého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že srovnatelné žádosti jiných kolegů, kteří nejsou starší než on, byly zpracovány mnoho dříve, přičemž neexistuje žádný věcný důvod, který by toto nerovné zacházení odůvodňoval.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Porušení ochrany legitimního očekávání
               Žalobce konečně namítá odpočet úroků od jeho vypočtené kapitálové hodnoty pro období mezi podáním jeho žádosti a konečným převodem částky kapitálu, na což nebyl žalobce předem upozorněn.


title: Věc C-75/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus – Finsko) – Viiniverla Oy v. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto „Řízení o předběžné otázce — Ochrana zeměpisných označení lihovin — Nařízení (ES) č. 110/2008 — Článek 16 písm. b) — Připomenutí — Destilát z cidru vyráběný ve Finsku a uváděný na trh pod názvem‚Verlados‘ — Chráněné zeměpisné označení původu‚Calvados‘“

text:
               14.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 98/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Markkinaoikeus – Finsko) – Viiniverla Oy v. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Věc C-75/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Ochrana zeměpisných označení lihovin - Nařízení (ES) č. 110/2008 - Článek 16 písm. b) - Připomenutí - Destilát z cidru vyráběný ve Finsku a uváděný na trh pod názvem‚Verlados‘ - Chráněné zeměpisné označení původu‚Calvados‘“)
   (2016/C 098/20)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Markkinaoikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Viiniverla Oy

      Žalovaný: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Výrok

               1)

               Článek 16 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely určení, zda se jedná o „připomenutí“ ve smyslu tohoto ustanovení, musí vnitrostátní soud vycházet z vnímání průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného spotřebitele, přičemž tento posledně uvedený pojem je nutno chápat tak, že se týká evropského spotřebitele, a nikoli pouze spotřebitele členského státu, kde se vyrábí výrobek, u něhož dochází k připomenutí chráněného zeměpisného označení.

               2)

               Článek 16 písm. b) nařízení č. 110/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že k posouzení, zda název „Verlados“ představuje „připomenutí“ chráněného zeměpisného označení „Calvados“ ve smyslu tohoto ustanovení pro obdobné výrobky, musí vnitrostátní soud zohlednit fonetickou a vzhledovou podobnost těchto názvů, jakož i případné skutečnosti, jež mohou naznačovat, že tato podobnost není náhodná, aby ověřil, zda se průměrnému, běžně informovanému a přiměřeně pozornému a obezřetnému evropskému spotřebiteli – setká-li se s názvem výrobku – v mysli vybaví obraz výrobku, jehož zeměpisné označení je chráněno.

               3)

               Článek 16 písm. b) nařízení č. 110/2008 musí být vykládán v tom smyslu, že užívání názvu kvalifikovaného jako „připomenutí“ zeměpisného označení uvedeného v příloze III tohoto nařízení ve smyslu tohoto ustanovení nelze povolit, a to ani při neexistenci jakéhokoli nebezpečí záměny.

      (1)  Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


title: Věc C-365/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Symvoulio tis Epikrateias, Epitropi anastolon (Řecko) ze dne 30. července 2004 ve věci Tholos Anonimi Techniki Touristiki Emporiki Pliroforiki Viomichaniki Etaireia, Tholos A.E. proti Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon za podpory Syndesmos Technikon Etaireion Anoteron Taxeon a Thessaliki Anonimi Techniki Etaireia (Thessaliki ATE)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Symvoulio tis Epikrateias, Epitropi anastolon (Řecko) ze dne 30. července 2004 ve věci Tholos Anonimi Techniki Touristiki Emporiki Pliroforiki Viomichaniki Etaireia, Tholos A.E. proti Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon za podpory Syndesmos Technikon Etaireion Anoteron Taxeon a Thessaliki Anonimi Techniki Etaireia (Thessaliki ATE)
   (Věc C-365/04)
   (2004/C 284/16)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Symvoulio tis Epikrateias, Epitropi anastolon (Řecko) ze dne 30. července 2004 ve věci Tholos Anonimi Techniki Touristiki Emporiki Pliroforiki Viomichaniki Etaireia, Tholos A.E. proti Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon s podporou Syndesmos Technikon Etaireion Anoteron Taxeon a Thessaliki Anonimi Techniki Etaireia (Thessaliki ATE), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Symvoulio tis Epikrateias žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 30 odst. 4 směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199) vykládán tak, že v zadávacím řízení, jako v případě řízení, které bylo popsáno v odůvodnění tohoto usnesení (nabídky nedoprovázené důvodovou zprávou s uvedením konkrétních procentních slev použitých na každou cenovou skupinu a ověření obvyklosti těchto slev), je zadavatel povinen uvést specifické údaje v aktu, kterým vyzývá uchazeče k poskytnutí vysvětlení ohledně nabídky, která byla posouzena jako mimořádně nízká ve vztahu k prahu určenému matematickou metodou, jež má obdobné charakteristiky jako matematická metoda popsaná v odůvodnění tohoto usnesení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, stačí ke splnění požadavků výše uvedeného ustanovení směrnice 93/37/EHS uvést ve výše uvedeném aktu konkrétní slevu nabízenou uchazečem pro jednu nebo více cenových skupin, kterou zadavatel posuzuje za problematickou, nebo musí zadavatel navíc uvést důvody, na základě kterých posuzuje tuto slevu za problematickou, poskytnutím odůvodněného posouzení minimálních nákladů na provedení odpovídajících prací?

      (1)  Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.


title: Věc T-156/06: Žaloba podaná dne  5. června 2006  – Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/39

         Žaloba podaná dne 5. června 2006 – Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-156/06)
   (2006/C 178/70)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regione Siciliana (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí,

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K (2006) 1171 ze dne 23. března 2006 o snížení finanční podpory z Evropského sociálního fondu (ESF) poskytnuté rozhodnutím K (95) 2194 ze dne 28. září 1995, naposledy pozměněným rozhodnutím K (2000) 2862 ze dne 26. ledna 2001, ve prospěch operačního programu pro sicilský region, který spadá do podpůrného rámce Společenství pro strukturální pomoc pro cíl č. 1 v Itálii na období 1994–1999. Toto rozhodnutí bylo rovněž předmětem žaloby ve věci T-154/06, Itálie v. Komise (1).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané v této věci.

      (1)  Dosud nezveřejněná v Úředním věstníku.


title: Věc F-70/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. července 2011 — Hidalgo v. Parlament

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/57

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. července 2011 — Hidalgo v. Parlament
   (Věc F-70/10) (1)

   2011/C 252/129
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010, s. 75.


title: Věc C-362/06 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö v. Komise Evropských společenství, Finská republika, Španělské království ( Kasační opravný prostředek — Ochrana přírodních stanovišť — Seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti přijatý rozhodnutím Komise — Přípustnost žaloby na neplatnost podané fyzickými nebo právnickými osobami proti tomuto rozhodnutí )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö v. Komise Evropských společenství, Finská republika, Španělské království
   (Věc C-362/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti přijatý rozhodnutím Komise - Přípustnost žaloby na neplatnost podané fyzickými nebo právnickými osobami proti tomuto rozhodnutí“)
   2009/C 141/02
   Jednací jazyk: finština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Markku Sahlstedt, Juha Kankkunen, Mikko Tanner, Toini Tanner, Liisa Tanner, Eeva Jokinen, Aili Oksanen, Olli Tanner, Leena Tanner, Aila Puttonen, Risto Tanner, Tom Järvinen, Runo K. Kurko, Maa- ja metsätaloustuottajain Keskusliitto MTK ry, MTK:n säätiö (zástupce: K. Marttinen, advokát)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, (zástupci: M. Huttunen a M. van Beek, zmocněnci), Finská republika, Španělské království

      Vedlejší účastník na podporu Komise Evropských společenství: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvního senátu) ze dne 22. června 2006 ve věci Sahlstedt a další v. Komise (T-150/05), kterým Soud zamítl pro nepřípustnost žalobu, jejíž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/101/ES ze dne 13. ledna 2005, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v boreální biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 40, s. 1) — Pojem „bezprostředně dotčen“ ve smyslu článku 230 ES

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               M. Sahlstedtovi a dalším se ukládá náhrada nákladů řízení

               3)

               Španělské království a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-371/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 19. června 2017 – Uber BV v. Richard Leipold

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 19. června 2017 – Uber BV v. Richard Leipold
   (Věc C-371/17)
   (2017/C 318/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Uber BV

      Odpůrce: Richard Leipold

      Předběžné otázky

               1)

               Poskytuje sám podnik, který ve spolupráci s pronajímateli vozidel, kteří vlastní povolení pro přepravu osob, nabízí aplikaci pro chytré telefony, jejímž prostřednictvím si může uživatel objednat pronájem auta s řidičem, služby v oblasti dopravy ve smyslu čl. 58 odst. 1 SFEU a čl. 2 odst. 2 písm. d) směrnice 2006/123 (1), pokud je tento podnik organizačně úzce spojený s přepravními službami, zejména jestliže

                           —

                           určuje v rámci smlouvy o přepravě ceny, způsob platby a přepravní podmínky

                     a

                           —

                           propaguje jím zprostředkovávaná vozidla pod vlastní firmou, včetně ucelených slevových akcí?

                     V případě záporné odpovědi Soudního dvora na první otázku:

               2)

               Lze na základě cíle, kterým je zachování konkurenceschopnosti a funkčnosti taxipřepravy, při současném stavu dopravy odůvodnit zákaz takového druhu služby, o jaký se jedná v této věci, ochranou veřejného pořádku podle čl. 16 odst. 1 směrnice 2006/123?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. 2006, L 376, s. 36).


title: Věc T-363/08: Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – 2nine v. OHIM – Pacific Sunwear of California (nollie)

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/47

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – 2nine v. OHIM – Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Věc T-363/08)
   (2008/C 272/91)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: 2nine Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Palmer, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. června 2008 vydané ve věci R 1590/2007-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení; a

               —

               přijmout další opatření, která Soud může považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „nollie“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 a 26 – přihláška č. 4 602 017

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka č. 839 740 „NOLI“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18, 24 a 25; britská slovní ochranná známka č. 2 361 525 „NOLI“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18, 24 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky k zápisu v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nezjistil existenci nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami ve vztahu k veškerým namítaným výrobkům; porušení čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát řádně nezohlednil nebo opomněl zohlednit předložené skutečnosti, důkazy a argumenty.


title: Věc T-425/11: Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Řecká republika v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/45

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-425/11)
   2011/C 282/83
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: P. Milonopoulos a K. Boskovits)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2011)3504 v konečném znění ze dne 24. května 2011 o státní podpoře některým řeckým kasinům, č. C 16/2010 (ex NN 22/2010, ex CP 318/2009).
   Na podporu žaloby žalobkyně předkládá následující žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Nesprávný výklad čl. 107 odst. 1 SFEU týkající se pojmu státní podpory
               Konkrétněji žalobkyně tvrdí, že žalovaná má nesprávně za to, že nižší cena za lístek pro vstup do některých kasin jim přiznala výhodu prostřednictvím snížení státního příjmu. Údajní příjemci podpory také nejsou ve srovnatelném právním a faktickém postavení ve vztahu k ostatním kasinům, která jsou provozována v Řecku, obchod mezi členskými státy není dotčen a soutěž na vnitřním trhu není narušena.

               2)

                     Druhý žalobní důvod
                  : Nevhodné, nedostatečné a rozporuplné odůvodnění, pokud jde o prokázání státní podpory
               Žalobkyně zejména podotýká, že odůvodnění si protiřečí, neboť souhlasí s tím, že nižší cena za lístek může zvýšit počet zákazníků dotčených kasin, přičemž zároveň zpochybňuje zvýšení státního příjmu z důvodu zvýšení počtu zákazníků. Odůvodnění je dále nedostatečné, pokud jde o důkaz výhody a prokázání účinku na obchod mezi členskými zeměmi Společenství a je jasně nesprávný, pokud jde o selektivní povahu tohoto opatření.

               3)

                     Třetí žalobní důvod
                  : Navrácení podpory porušuje článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99/ES (1)

               Konkrétněji, žalobkyně tvrdí, že podpora není požadována od skutečných příjemců, tj. zákazníků kasin, kterým kasina účtovala za lístek nižší cenu. Navrácení je také v rozporu s ochranou legitimního očekávání v důsledku předchozí judikatury řecké státní rady a obecnou zásadou proporcionality, jelikož pro údajné příjemce podpory představuje nepřiměřené a neoprávněné zatížení a posiluje konkurenční postavení kasin, která za lístek účtují cenu 12 eur.

               4)

                     Čtvrtý žalobní důvod
                  : Žalobkyně nesprávně vypočítala částky, které mají být navráceny
               Žalovaná tvrdí, že žalobkyně není schopna přesně vypočítat údajnou výhodu příjemců podpory a nezohledňuje účinek, který výběr nižší ceny za lístek měl nebo mohl mít na poptávku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc T-361/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2010 — Peek & Cloppenburg a van Graf v. OHIM — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Thai Silk — Starší národní obrazová ochranná známka představující ptáka — Přípustnost žaloby — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2010 — Peek & Cloppenburg a van Graf v. OHIM — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk)
   (Věc T-361/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Thai Silk - Starší národní obrazová ochranná známka představující ptáka - Přípustnost žaloby - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 148/50
   Jednací jazyk: německo

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo); a van Graaf GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: The Queen Sirikit Institute of Sericulture, Office of the Permanent Secretary, Ministry of Agriculture and Cooperatives, Thailand (Thajsko) (Bangkok, Thajsko), procesní nástupce Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand (Thajsko) (zástupce: A. Kockläuner, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2008 (věc R 1677/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Peek & Cloppenburg a Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Peek & Cloppenburg a van Graaf GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-395/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda) v. Al Rima SA

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (Egeda) v. Al Rima SA
   (Věc C-395/06) (1)

   (2007/C 82/64)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-222/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2010 Brigit Lind proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 24. března 2010 ve věci T-5/09, Brigit Lind v. Evropská komise

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2010 Brigit Lind proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 24. března 2010 ve věci T-5/09, Brigit Lind v. Evropská komise
   (Věc C-222/10 P)
   2010/C 195/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brigit Lind (zástupce: I. Anderson, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit v plném rozsahu usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010, kterým se odmítá žaloba účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek jako zjevně nepřípustná a ukládá se jí náhrada nákladů řízení.

               —

               Rozhodnout o kasačním opravném prostředku uvedené účastnice řízení a uložit Komisi, aby:

                           a)

                           účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek zaplatila náhradu škody ve výši 50 000 eur nebo ve výši, kterou bude Soudní dvůr považovat za spravedlivou a přiměřenou, za její šok a bolest nad utrpením a smrtí jejího bratra způsobených tím, že Komise v případě zvláštních zásahových týmů v Thule svévolně a protiprávně odmítla prosadit provedení ochrany podle směrnice 96/26 (1) v oblasti preventivního lékařského monitorování pro případ onemocnění v důsledku dlouhodobého ozáření.

                           b)

                           pozůstalosti Johna Erlinga Nochena zaplatila:

                                       i)

                                       náhradu škody ve výši 250 000 eur nebo ve výši, kterou bude Soudní dvůr považovat za spravedlivou a přiměřenou, za jeho utrpení od roku 2006 do jeho úmrtí v roce 2008 na rakovinu plic způsobené tím, že Komise v případě zvláštních zásahových týmů v Thule svévolně a protiprávně odmítla prosadit provedení ochrany podle směrnice 96/26 v oblasti preventivního lékařského monitorování pro případ onemocnění v důsledku dlouhodobého ozáření.

                                       ii)

                                       náklady na pohřeb ve výši 6 000 eur.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Tribunál se dopustil pochybení, když žalobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ve věci týkající se mimosmluvní odpovědnosti odmítl jako nepřípustnou, jelikož zkreslil jak povahu návrhových žádání uvedené účastnice řízení, tak její žalobní důvody. V důsledku tohoto zkreslení Tribunál neposuzoval protiprávnost v souvislosti se svévolnými a falešnými záminkami Komise, proč odmítla jednat; tato nečinnost podkopala jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků v případech radiačních nehod způsobených vojenským využitím jaderné energie.

               2)

               Nepoužití právních zásad společných členským státům. Tribunál neposoudil protiprávnost nedostatku obezřetnosti, řádné péče a řádné správy ze strany Komise z hlediska právních zásad společných právním řádům členských států v oblasti odpovědnosti správních orgánů za škodu způsobenou jednotlivcům, jak vyžaduje článek 188 Smlouvy o ESAE.

               3)

               Nesprávné využití zvláštní pravomoci Komise v oblasti výjimek z práva hospodářské soutěže ve vztahu k přípustnosti výtky týkající se zdravotních standardů. Tribunál se dále dopustil pochybení, když „vojenskou“ výjimku ze systému ochrany zdraví podle směrnice, kterou Komise povolila v případě radiační nehody u Thule, hodnotil ve světle široké a zvláštní diskreční pravomoci, kterou Komise disponuje v rámci určování politiky hospodářské soutěže EU prostřednictvím výjimek pro protiprávní obchodní dohody spadajících do jejího uvážení. Tribunál tak nezohlednil svá rozhodnutí týkající se přípustnosti v jiných oblastech práva EU, v nichž Komise nedisponuje takovou zvláštní diskreční pravomocí a v nichž tvrzení o nečinnosti Komise v minulosti nevedla k prohlášení návrhového žádání za zjevně nepřípustné.
               Tribunál přehlédl okolnost, že Komise nemá zvláštní a neomezenou diskreční pravomoc k prosazování jednotných bezpečnostních standardů pro ochranu zdraví, jelikož Smlouva o ESAE úzce vymezuje její pravomoc k povolování výjimek a stanoví zvláštní mechanismy, v jejichž rámci se mohou jednotlivci bránit proti nečinnosti Komise jako správního orgánu v oblastech, v nichž jim byla poskytnuta ochrana. To zahrnuje i situace, v nichž bylo jednání odmítnuto vůči jiné osobě.

               4)

               Neprovedení přezkumu, zda odmítnutí Komise jednat nebylo v rozporu se stanoveným cílem Smlouvy o ESAE spočívajícím v ochraně zdraví obyvatelstva a pracovníků.
               Tribunál se rovněž dopustil pochybení, jelikož nepřezkoumal otázku, zda odmítnutí Komise jednat nebylo v rozporu s cíli Smlouvy o ESAE vypracovávat jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků před dlouhodobými účinky ionizujícího záření a dbát na jejich dodržování. Tribunál tak nezohlednil povinnost Komise kogentně stanovenou ve Smlouvě o ESAE dbát na řádné uplatňování Smlouvy, včetně v ní stanovené zásady prevence.

               5)

               Neprovedení přezkumu, zda odmítnutí Komise nebylo v rozporu s nadřazeným právem.
               S ohledem na začlenění Evropské úmluvy na ochranu lidských práv a základních svobod do judikatury soudů EU se Tribunál dopustil pochybení, když nepřezkoumal, zda odmítnutí Komise prosadit ustanovení směrnice 96/29 o lékařském monitorování bylo v rozporu s článkem 2 uvedené Úmluvy, jelikož tak Komise vědomě vystavila život bratra účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek riziku nekontrolovaného a nemonitorovaného vývoje takových rakovinových onemocnění v důsledku dlouhodobého ozáření, jako je rakovina, jíž podlehl.

      (1)  Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291).


title: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 27. dubna 2005 ve věci T-34/05 R, Makhteshim-Agan Holding BV a další proti Komisi Evropských společenství (Řízení o předběžných opatřeních — Předběžná opatření — Žaloba pro nečinnost — Přípustnost — Směrnice 91/414/EHS)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/22

      USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. dubna 2005
   ve věci T-34/05 R, Makhteshim-Agan Holding BV a další proti Komisi Evropských společenství
   (Řízení o předběžných opatřeních - Předběžná opatření - Žaloba pro nečinnost - Přípustnost - Směrnice 91/414/EHS)
   (2005/C 171/37)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T- 34/05 R, Makhteshim-Agan Holding BV, se sídlem v Amsterdamu (Nizozemsko), a další, zastoupené C. Mereuem a K. Van Maldegenem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: B. Doherty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na určitá předběžná opatření ohledně přezkoumání endosulfanu s ohledem na jeho možné zařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1), předseda Soudu prvního stupně vydal dne 27. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2.

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-218/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 11. května 2011 — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság, Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe v. Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

text:
               6.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 11. května 2011 — Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság, Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe v. Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság
   (Věc C-218/11)
   2011/C 232/23
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Ítélőtábla

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Észak-dunántúli Környezetvédelmi és Vízügyi Igazgatóság (Édukövízig), Hochtief Construction AG Magyarországi Fióktelepe

      Žalovaná: Közbeszerzések Tanácsa Közbeszerzési Döntőbizottság

      Vedlejší účastníci: Vegyépszer Építő és Szerelő Zrt., MÁVÉPCELL Kft.

      Předběžné otázky

               1)

               Je možné pravidlo stanovené v čl. 44 odst. 2 směrnice 2004/18/ES (1), že minimální úroveň způsobilosti lze vyžadovat v souladu s čl. 47 odst. 1 písm. b) téže směrnice, vykládat v tom smyslu, že zadavatel má právo spojovat minimální úroveň způsobilosti s jediným ukazatelem účetního dokumentu (rozvahou), který si zvolí k prokázání hospodářských a finančních předpokladů?

               2)

               Pro případ kladné odpovědi na první otázku soud pokládá dále otázku, zda je požadavek souladu stanovený ve zmíněném čl. 44 odst. 2 směrnice splněn údajem (zisk nebo ztráta za účetní období) zvoleným pro prokázání minimální úrovně způsobilosti, který má různý obsah v závislosti na účetních předpisech každého členského státu.

               3)

               Postačuje k překlenutí rozdílů, které mezi členskými státy nepochybně existují, aby zadavatel vedle dokumentů zvolených pro prokázání hospodářských a finančních předpokladů zajistil možnost využít vnějších prostředků (čl. 47 odst. 3), nebo ke splnění požadavku souladu ohledně všech dokumentů, které určí, musí zadavatel zajistit, aby bylo možné prokázat tyto předpoklady jiným způsobem (čl. 47 odst. 5)?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132)


title: Věc F-112/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. července 2015 – EJ a další v. Komise „Veřejná služba — Úředníci — Reforma služebního řádu — Nařízení č. 1023/2013 — Druhy pracovních míst — Přechodná pravidla týkající se zařazení do druhů pracovních míst — Článek 30 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu — Administrátoři právníci platové třídy AD 13 oddělení právní služby Komise — Postavení ‚právních poradců‘ a ‚členů oddělení právní služby‘ — Podmínky přístupu do platové třídy AD 13 za platnosti služebního řádu z roku 2004 — Povýšení na základě článku 45 služebního řádu — Jmenování do funkce v souladu s čl. 29 odst. 1 služebního řádu — Zařazení na pracovní místa druhu ‚poradce či rovnocenná pracovní místa‘ a ‚administrátor v přechodném období‘ — Akt nepříznivě zasahující do právního postavení — Pojem ‚hlavní odpovědnosti‘ — Pojem ‚zvláštní odpovědnosti‘ — Rovné zacházení — Způsobilost k povýšení do platové třídy AD 14 — Legitimní očekávání — Zásada právní jistoty“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. července 2015 – EJ a další v. Komise
   (Věc F-112/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Reforma služebního řádu - Nařízení č. 1023/2013 - Druhy pracovních míst - Přechodná pravidla týkající se zařazení do druhů pracovních míst - Článek 30 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu - Administrátoři právníci platové třídy AD 13 oddělení právní služby Komise - Postavení ‚právních poradců‘ a ‚členů oddělení právní služby‘ - Podmínky přístupu do platové třídy AD 13 za platnosti služebního řádu z roku 2004 - Povýšení na základě článku 45 služebního řádu - Jmenování do funkce v souladu s čl. 29 odst. 1 služebního řádu - Zařazení na pracovní místa druhu ‚poradce či rovnocenná pracovní místa‘ a ‚administrátor v přechodném období‘ - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Pojem ‚hlavní odpovědnosti‘ - Pojem ‚zvláštní odpovědnosti‘ - Rovné zacházení - Způsobilost k povýšení do platové třídy AD 14 - Legitimní očekávání - Zásada právní jistoty“)
   (2015/C 279/64)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: EJ a další (zástupce: S. Orlandi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, C. Ehrbar a G. Gattinara, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí OOJ zařadit žalobce podle nových pravidel služebního postupu a povyšování platných po reformě služebního řádu úředníků z 1. ledna 2014 na pracovní místo druhu „hlavní administrátor v přechodném období“ v důsledku čehož, podle žalobců, jim byl odňat nárok na povýšení do platové třídy AD 14, a dále konstatování protiprávnosti čl. 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu.

      Výrok rozsudku

               1)

               Individuální rozhodnutí přijatá orgánem oprávněným ke jmenování Evropské komise, která byla formulována v poznámce připojené k elektronickým osobním spisům žalobců po 1. lednu 2014 a která se týkají zařazení EJ a ostatních žalobců, jejichž jména jsou v anonymní formě uváděna v příloze, na pracovní místo u Evropského Komise nazvané „hlavní administrátor v přechodném období“, které je rovnocenné s pracovním místem statutárního druhu „administrátor v přechodném období“ se zrušují.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EJ a ostatními žalobci, jejichž jména jsou v anonymní formě uvedena v příloze.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015, s. 47.


title: Vyškrtnutí věci C-450/04

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/12

         Vyškrtnutí věci C-450/04 (1)

   (2005/C 330/26)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 28. září 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-450/04, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004


title: Rozsudek soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-416/02: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem odpadů — Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES — Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí — Směrnice 80/68/EHS — Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami — Směrnice 91/271/EHS — Čištění městských odpadních vod — Směrnice 91/676/EHS — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Znečištění způsobené zařízením k chovu prasat)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-416/02: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem odpadů - Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 80/68/EHS - Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Směrnice 91/676/EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Znečištění způsobené zařízením k chovu prasat)
   (2005/C 271/01)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-416/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. listopadu 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: G. Valero Jordana), podporovaná Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: K. Manji, poté C. White, ve spolupráci s D. Wyattem, QC), proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Španělské království tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody z aglomerace Vera byly čištěny tak, jak stanoví čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, tedy podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4 této směrnice, a nevymezilo Rambla de Mojácar jako ohroženou oblast v rozporu s ustanoveními čl. 3 odst. 1, 2 a 4 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Španělskému království se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.

               4)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc T-139/14: Žaloba podaná dne 19. února 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/26

         Žaloba podaná dne 19. února 2014 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia a PT Wilmar Nabati Indonesia v. Rada
   (Věc T-139/14)
   2014/C 151/34
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Kodya Dumai, Indonésie); a PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan, Indonésie) (zástupce: P. Vander Schueren, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž ukládá žalobkyním antidumpingové clo; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že orgány Unie jednaly v rozporu se základním antidumpingovým nařízením (1), protože náklady nebyly vypočteny na základě záznamů vedených výrobci-vývozci vyšetřovaných výrobků a vyšetřovanými výrobci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že bylo porušeno základní nařízení, protože vytvořená normální hodnota zahrnuje náklady, které se netýkají výroby a prodeje zohledněného výrobku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise EU jednala v rozporu se základním nařízením, když použila náklady vypočítané na základě mezinárodních referenčních cen a nikoliv náklady země původu (Indonésie).

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení základního nařízení, které vedly k vytvoření normální hodnoty bez ohledu na zvláštní tržní situaci dotčeného výrobku.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 základního antidumpingového nařízení je neslučitelný s článkem 2.2.2. odst. 1 antidumpingové dohody WTO, jelikož čl. 2 odst. 5 povoluje výjimku z použití výrobních nákladů v zemi původu při vytvoření normální hodnoty.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady č. 1194/2013 je stiženo zjevně nesprávným právním a skutkovým posouzením, jelikož současná cena, kterou platí výrobci bionafty za surový palmový olej (SPO) není regulována vládou takovým způsobem, aby se mohla současná placená cena odmítnout.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady č. 1194/2013 porušuje základní nařízení, protože nebyly řádně zohledněny rozdíly ovlivňující srovnatelnost cen a nebylo učiněno žádné srovnání mezi normální hodnotou a vývozní cenou.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení úpravy nákladů, při kterém se v případě žalobkyň použila nesprávná surovina.

               9.

               Devátý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady č. 1194/2013 je stiženo zjevně nesprávným posouzením v rozsahu, v němž upravilo náklady SPO nakoupeného od sesterských výrobců SPO jako náklady, které nejsou skutečnými tržními cenami, aniž by poslední bod posoudilo výlučně na základě údajného dopadu vývozní daně na ceny SPO.

               10.

               Desátý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady č. 1194/2013 je založeno na zjevně nesprávném posouzení, protože i) zamítlo použití ziskového rozpětí prodeje výrobků na vnitřním trhu, které patří do stejné kategorie jako bionafta, jelikož tyto prodeje se neuskutečnily v rámci běžného obchodování, ii) posoudilo přiměřenost ziskového rozpětí na základě spíše dlouhodobé úrokové sazby než krátkodobé nebo střednědobé úrokové sazby.

               11.

               Jedenáctý žalobní důvod vychází z toho, že nařízení Rady č. 1194/2013 je založeno na zjevně nesprávném posouzení, protože zamítlo stanovení přiměřeného ziskového rozpětí na základě tvrzení, že použití návratnosti kapitálu na toto určení je pro obchodní společnosti irelevantní, protože se jedná o společnosti poskytující služby bez významných kapitálových investic, což nesprávně popírá potřebu obchodních společností mít pro výkon jejich obchodních činností provozní kapitál.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc C-260/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Pedro IV Servicios SL v. Total España SA ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 81 ES — Dohoda o výhradním zásobování pohonnými hmotami — Výjimka — Nařízení (EHS) č. 1984/83 — Článek 12 odst. 2 — Nařízení (EHS) č. 2790/1999 — Článek 4 písm. a) a čl. 5 písm. a) — Doba trvání výhradního zásobování — Stanovení prodejní ceny pro veřejnost )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Pedro IV Servicios SL v. Total España SA
   (Věc C-260/07) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES - Dohoda o výhradním zásobování pohonnými hmotami - Výjimka - Nařízení (EHS) č. 1984/83 - Článek 12 odst. 2 - Nařízení (EHS) č. 2790/1999 - Článek 4 písm. a) a čl. 5 písm. a) - Doba trvání výhradního zásobování - Stanovení prodejní ceny pro veřejnost“)
   2009/C 141/04
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de Barcelona

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Pedro IV Servicios SL

      Odpůrkyně: Total España SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona –Výklad čl. 81 odst. 1 písm. a) ES, osmého bodu odůvodnění, článku 10, čl. 12 odst. 1 písm. c) a čl. 12 odst. 2 Komise (EHS) 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru (Úř. věst. L 173, s. 5, a oprava Úř. věst. L 79, s. 38), a čl. 4 písm. a) a článku 5 nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst. L 336, s. 21; Zvl. vyd. 08/01, s. 364) — Dohoda o výhradním odběru pohonných hmot mezi dodavatelem pohonných hmot a provozovatelem čerpací stanice — Nezbytnost toho, aby dodavatel pohonných hmot byl vlastníkem pozemku a zařízení čerpací stanice či dostatečnost jiných právních základů, které umožňují pronájem čerpací stanice prodejci, který je majitelem pozemku, na kterém je nachází čerpací stanice — Omezení svobody prodejce určovat prodejní ceny

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1582/97 ze dne 30. července 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely uplatnění odchylky, kterou stanoví, dané ustanovení nevyžaduje, aby dodavatel byl vlastníkem pozemku, na kterém postavil čerpací stanici, kterou pronajímá dalšímu prodejci.

               2)

               Článek 5 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely uplatnění odchylky, kterou stanoví, požaduje uvedené ustanovení, aby dodavatel byl vlastníkem jak čerpací stanice, kterou pronajímá dalšímu prodejci, tak pozemku, na kterém je čerpací stanice postavena, nebo v případě, že není vlastníkem, aby si tento majetek pronajímal od třetích osob nespojených s dalším prodejcem.

               3)

               Na smluvní ustanovení týkající se prodejní ceny pro veřejnost, jako jsou ustanovení dotčená ve věci v původním řízení, se může vztahovat bloková výjimka na základě nařízení č. 1984/83, jakož i nařízení č. 2790/1999, pokud se dodavatel omezí na stanovení maximální prodejní ceny nebo na doporučení prodejní ceny, a tudíž pokud má další prodejce skutečnou možnost určit prodejní cenu pro veřejnost. Naopak na taková ustanovení se nemohou vztahovat uvedené výjimky, pokud přímo, či nepřímými nebo skrytými prostředky, vedou ke stanovení prodejní ceny pro veřejnost nebo minimální prodejní ceny dodavatelem. Předkládajícímu soudu přísluší přezkoumat, zda taková omezení zatěžují dalšího prodejce, s ohledem na souhrn smluvních povinností v jejich hospodářském a právním kontextu, jakož i na chování účastníků původního řízení.

      (1)  Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


title: Věc T-439/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Fulmen v. Rada

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/34

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Fulmen v. Rada
   (Věc T-439/10)
   ()
   2010/C 328/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fulmen (Teherán, Írán) (zástupce: A. Kronshagen, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit odstavec 11 oddílu I B přílohy nařízení Rady (EU) č. 668/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, jakož i rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 (1), jakož i zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní, a to v rozsahu, v němž byl název žalobkyně zařazen na seznam osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se podle tohoto ustanovení zmrazují.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí, že napadené rozhodnutí Rady by mělo být zrušeno, protože v okamžiku jeho přijetí žádné relevantní rozhodnutí příslušného orgánu neodůvodňovalo zařazení žalobkyně na seznam subjektů spojených s íránským jaderným a balistickým programem.
   Žalobkyně dále poukazuje na porušení procesních záruk, neboť bylo porušeno její právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces, a to v rozsahu, v němž:

               —

               Rada dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí o zařazení názvu žalobkyně na sporný seznam;

               —

               před vydáním rozhodnutí Rady nebyly oznámeny skutečnosti použité v neprospěch žalobkyně a

               —

               žalobkyni nebyla dána možnost se k těmto skutečnostem účinně vyjádřit.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).


title: Věc C-655/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2011 společností Seven for all mankind LLC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. října 2011 ve věci T-176/10, Seven SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2011 společností Seven for all mankind LLC proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. října 2011 ve věci T-176/10, Seven SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-655/11 P)
   2012/C 65/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Seven for all mankind LLC (zástupce: A. Gautier-Sauvagnac, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 6. října 2011 oznámený dne 7. října 2011 (věc T-176/10),

               —

               potvrdit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. ledna 2010 oznámené dne 15. února 2010 (věc R 1514/2008-2),

               —

               rozhodnout, že Seven SpA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Seven For All Mankind v tomto řízení a v řízení před OHIM.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka uvádí, že napadený rozsudek musí být zrušen z těchto důvodů:

               —

               zaprvé se Tribunál při posuzování rozlišovací způsobilosti slova SEVEN dopustil procesního pochybení dotýkajícího se zájmů navrhovatelky;

               —

               zadruhé Tribunál nesplnil podmínky ustálené judikatury při přezkumu pojmu podobnosti mezi ochrannými známkami, o které pojednává čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a nezohlednil všechny relevantní faktory projednávané věci.


title: Věc T-497/08: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/42

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
   (Věc T-497/08)
   (2009/C 32/81)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce(i): E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 25. června 2008, je neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a

               —

               přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Frankfurt Hahn.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08, Ryanair v. Komise.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc C-65/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 6. února 2017 – Oftalma Hospital Srl v. C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 6. února 2017 – Oftalma Hospital Srl v. C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte
   (Věc C-65/17)
   (2017/C 144/33)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Oftalma Hospital Srl

      Odpůrci: C.I.O.V. – Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi, Regione Piemonte

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 9 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 (1), který stanoví, že zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze I B, jsou zadávány v souladu s články 14 a 16, vykládán v tom smyslu, že výše uvedené zakázky každopádně nadále podléhají zásadám svobody usazování a volného pohybu služeb, rovného zacházení a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, transparentnosti a zákazu diskriminace uvedeným v článcích 43, 49 a 86 [ES]?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku musí být článek 27 směrnice 92/50/EHS, který stanoví, že v případě zadání zakázky prostřednictvím vyjednávacího řízení nesmí být počet zájemců přizvaných k jednání menší než tři, za předpokladu že je dostatečný počet vhodných zájemců, vykládán v tom smyslu, že se použije i na zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze I B směrnice?

               3)

               Brání článek 27 směrnice 92/50/EHS, který stanoví, že v případě zadání zakázky prostřednictvím vyjednávacího řízení nesmí být počet zájemců přizvaných k jednání menší než tři, za předpokladu že je dostatečný počet vhodných zájemců, použití vnitrostátních předpisů, které u veřejných zakázek udělených před přijetím směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze I B směrnice 92/50/EHS, nezaručují otevření hospodářské soutěži v případě použití vyjednávacího řízení?

      (1)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1).