title: Věc T-530/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Reber v. OHIM — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM — Starší národní obrazové ochranné známky W. Amadeus Mozart — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 15 odst. 1 první a druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Reber v. OHIM — Klusmeier (Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM)
   (Věc T-530/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství Wolfgang Amadeus Mozart PREMIUM - Starší národní obrazové ochranné známky W. Amadeus Mozart - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 1 první a druhý pododstavec písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 189/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Reber Holding GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Německo) (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně R. Manea, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Anna Klusmeier (Bielefeld, Německo) (zástupce: G. Schmitt-Gaedke, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2010 (věc R 363/2008-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Reber Holding GmbH & Co. KG a A. Klusmeier.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Reber Holding GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nezbytných nákladů vzniklých A. Klusmeier v rámci řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-100/13: Žaloba podaná dne 27. února 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/29

         Žaloba podaná dne 27. února 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-100/13)
   2013/C 114/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

   Evropská komise navrhuje, aby se rozhodlo takto:

               —

               žalovaná porušila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (1) tím, že německé orgány použily seznam stavebních norem k tomu, aby požadovaly dodatečné schválení pro účinný přístup na trh a použití stavebních výrobků namísto toho, aby přijaly potřebné metody a kritéria hodnocení vyžadovaná v rámci harmonizovaných evropských norem,

               —

               žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalovaná porušila články 4 a 6 směrnice 89/106/EHS. Použití seznamu stavebních norem vedlo k tomu, že se požadovala dodatečná předchozí schválení pro účinný přístup na trh a použití těchto výrobků. V mnohých případech nejsou v souvislosti s novými charakteristikami stanoveny případné požadavky. Naopak se zachovávají požadavky stanovené před harmonizací, které mohly a měly být pokryty přijetím potřebných metod a kritérií hodnocení v harmonizovaném rámci.

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 12


title: Věc C-135/12: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 19. září 2013 — Evropská komise v. Polská republika

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/9

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 19. září 2013 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-135/12) (1)

   2013/C 377/20
   Jednací jazyk: polština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-347/14: Žaloba podaná dne 14. května 2014 – Yanukovych v. Rada

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/39

         Žaloba podaná dne 14. května 2014 – Yanukovych v. Rada
   (Věc T-347/14)
   2014/C 253/53
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Viktorovych Yanukovych (Kyiev, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26), ve znění rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014 (Úř. věst. L 111, s. 91) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (Úř. věst. L 66, s. 1) o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, ve znění nařízení Rady (EU) 381/2014 ze 14. dubna 2014 (Úř. věst. L 111, s. 33) v rozsahu, v jakém se týkají žalobce, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce předkládá sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) vydala rozhodnutí a nařízení bez řádného právního základu. Tvrzení na podporu žalobního důvodu zahrnují, a) že rozhodnutí nesplnilo podmínky pro to, aby se Rada mohla dovolávat článku 29 SEU. Mimo jiné: i) Rada výslovně uvedla cíle (upevnění právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině), které ve skutečnosti Rada nemohla podpořit, které se poté uvádějí jako důvody pro zařazení do seznamu (ve spojitosti s údajnou zpronevěrou ukrajinských státních finančních prostředků a jejich protiprávním převodem mimo Ukrajinu, což žalobce popírá), a které ani nebyly v souladu s uvedenými nebo jinými příslušnými cíli článku 21 SEU, ani tyto nesplňovaly. ii) Rozhodnutí a nařízení jsou v rozporu s jinými relevantními cíli uvedenými v článku 21, neboť selhala při „upevňování a podpoře demokracie ... [a] zásad mezinárodního práva“ především tím, že nesprávně vycházela z toho a podle toho také jednala, že v případě legitimního demokraticky zvoleného prezidenta Ukrajiny, prezidenta Janukovyče, se v rozporu s právem Ukrajiny a mezinárodním právem jednalo o „bývalého prezidenta“, a tím, že podpořila takzvaného „dočasného prezidenta a vládu“, kteří nebyli zákonně a demokraticky zvoleni, a kteří získali svou moc někdy použitím nezákonné síly v rozporu s právním státem, demokratickými zásadami a mezinárodním právem. b) Podmínky pro odvolání se na článek 215 SFEU nebyly splněny, protože neexistovalo platné rozhodnutí podle kapitoly 2 hlavy V SEU. c) Neexistovala dostatečná souvislost pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada zneužila své pravomoci. Skutečný záměr Rady při provádění rozhodnutí (a tím nařízení) byl v podstatě pokus o podporu takzvaného „dočasného režimu“ na Ukrajině s cílem, aby si Ukrajina vytvořila užší vazby s EU (takové užší vazby byly demokraticky zvoleným prezidentem Ukrajiny a jeho vládou odmítnuté), a nebylo jím odůvodnění uvedené na začátku rozhodnutí a nařízení.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada neuvedla důvody. Odůvodnění rozhodnutí a nařízení pro zařazení žalobce na seznam (kromě toho, že jsou nesprávné) jsou stereotypní, nevhodné a nedostatečně podrobné.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalobce v rozhodné době nesplnil uvedená kritéria pro zařazení osoby na seznam. Rada mimo jiné neuvedla důležité informace, avšak pokud si je vědom a) žalobce nebyl v té době stíhán žádným soudním nebo jiným příslušným orgánem jako odpovědný za zpronevěru ukrajinských státních finančních prostředků nebo jejich protiprávní převod, a b) v té době se proti němu nevedlo žádné vyšetřování za účast na trestných činech ve spojení se zpronevěrou ukrajinských státních finančních prostředků nebo jejich protiprávním převodem do zahraničí.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zahrnula žalobce do napadených opatření. Rada mimo jiné neměla žádný a v každém případě žádný „konkrétní“ důkaz, který by prokazoval, že tvrzení proti žalobci byla „věcně správná“, a nesprávně se opírala o tvrzení nezákonného takzvaného „dočasného režimu“, který se snažil uzurpovat si moc, a měl jasný motiv vznést taková obvinění z nekalých důvodů.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že byla porušena práva žalobce na obhajobu a/nebo že byl zbaven účinné soudní ochrany. Rada mimo jiné žalobci neposkytla úplné znění odůvodnění včetně důkazů proti němu a neposkytla mu přesné informace a materiály, které údajně odůvodňovaly zmrazení majetku, a tuto žalobu musel podat v nespravedlivě krátké lhůtě.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že práva žalobce vlastnit majetek podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv EU byla porušena tím, že omezující opatření, mimo jiné, představují neodůvodněná a nepřiměřená omezení těchto práv.


title: Věc C-167/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Roma – Itálie) – X v. Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile di Roma – Itálie) – X v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Věc C-167/15) (1)

   (2017/C 161/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


title: Věc C-315/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Španělsko) dne 29. května 2017 – Pilar Centeno Meléndez v. Universidad de Zaragoza

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza (Španělsko) dne 29. května 2017 – Pilar Centeno Meléndez v. Universidad de Zaragoza
   (Věc C-315/17)
   (2017/C 269/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Zaragoza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Pilar Centeno Meléndez

      Žalovaná: Universidad de Zaragoza

      Předběžné otázky

               1)

               Je ustanovení čl. 4 odst. 1 rámcové dohody, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999, použitelné na příplatek za horizontální profesní růst, jehož se domáhá žalobkyně, vzhledem k tomu, že tento příplatek představuje pracovní podmínku, nebo se má mít naopak za to, že tato složka odměny, jejíž charakteristiky jsou popsány v tomto usnesení, představuje podmínku vycházející ze subjektivního postavení příjemce, kterou příjemce splňuje, pokud odpracoval určitý počet let v souladu s kritérii profesního postupu, ve smyslu náročnosti, odpovědnosti, stability, specializace a profesionality?

               2)

               Je toto rozdílné odměňování ospravedlněno objektivními důvody, a to i v případě, že bude odpověď na předchozí otázku kladná a že bude Soudní dvůr Evropské unie považovat dotčený příplatek za jednu z pracovních podmínek, na které odkazuje ustanovení čl. 4 odst. 1 rámcové dohody?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368)


title: Věc C-111/04 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  16. února 2006  – Adriatica di Navigazione SpA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Článek 85 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 81 odst. 1 ES) — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Dohoda mezi podniky — Důkaz účasti podniku na kartelové dohodě)

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/1

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. února 2006 – Adriatica di Navigazione SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-111/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 85 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 81 odst. 1 ES) - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Dohoda mezi podniky - Důkaz účasti podniku na kartelové dohodě)
   (2006/C 154/02)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Adriatica di Navigazione SpA (zástupci: M. Siragusa a F. Moretti, advokáti)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a L. Pignataro, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2003, Adriatica di Navigazione v. Komise (T-61/99), kterým se zamítá žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. prosince 1998 v řízení podle článku 85 Smlouvy o ES (IV/34466 – Greek Ferry Boats), jako neopodstatněná.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Vzájemný kasační opravný prostředek Komise Evropských společenství se zamítá.

               3)

               Adriatica di Navigazione SpA se ukládá náhrada 90 % nákladů řízení.

               4)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada 10 % nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-277/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 96/67/ES — Článek 11 — Letecká doprava — Služby pozemního odbavování — Výběr poskytovatelů“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-277/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/67/ES - Článek 11 - Letecká doprava - Služby pozemního odbavování - Výběr poskytovatelů“)
   2014/C 409/19
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a F.W. Bulst, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, T. Falcão a V. Moura Ramos, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření pro uspořádání postupu výběru poskytovatelů oprávněných k poskytování služeb pozemního odbavování pro kategorie „odbavování zavazadel“, „manipulace na rampě“ a „odbavování nákladu a pošty“ na letištích v Lisabonu, Portu a Faru v souladu s článkem 11 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství (Úř. věst. L 272, s. 36; Zvl. vyd. 07/02, s. 496), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto ustanovení.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


title: Věc T-401/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2011 Liviem Missir Mamachi di Lusignanem proti rozsudku vydanému dne 12. května 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. července 2011 Liviem Missir Mamachi di Lusignanem proti rozsudku vydanému dne 12. května 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano v. Komise
   (Věc T-401/11 P)
   2011/C 282/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Livio Missir Mamachi di Lusignano (Kerkhove-Avelgem, Belgie) (zástupci: F. Di Gianni, R. Antonini, G. Coppo a A. Scalini, advokáti)

      Odpůrkyně: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. května 2011 ve věci F-50/09, Livio Missir Mamachi di Lusignano v. Evropská komise, kterým zamítl žalobu podanou Liviem Missir Mamachi di Lusignanem ve smyslu článku 236 ES a čl. 90 odst. 2 služebního řádu týkající se žaloby na neplatnost rozhodnutí OOJ ze dne 3. února 2009 a uložil Komisi náhradu nemajetkové újmy a hmotné škody související s vraždou Alessandra Missir Mamachi di Lusignana a jeho manželky;

               —

               uložil Komisi povinnost zaplatit navrhovateli a právním nástupcům Alessandra Missir Mamachi di Lusignana, kteří jsou jím zastoupeni, peněžní částku z důvodu náhrady nemajetkové újmy a hmotné škody, kterou utrpěli, jakož i nemajetkovou újmu, kterou utrpěla oběť před svou smrtí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku, podle něhož Soud pro veřejnou službu nesprávně posoudil jako nepřípustnou žádost o náhradu nemajetkové škody utrpěnou navrhovatelem, Alessandrem Missirem a jeho dědici.
               Na podporu tohoto důvodu navrhovatel tvrdí, zaprvé, že Soud pro veřejnou službu nelogicky, nesprávně a diskriminačně použil tzv. pravidlo shody, které vyžaduje totožnost věci a předmětu výhradně mezi stížností podanou podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu a žalobou podanou ve smyslu článku 91 služebního řádu, a nikoliv již mezi žalobou podle čl. 90 odst. 1 a stížností podle čl. 90 odst. 2. Zadruhé, navrhovatel tvrdí, že výklad pravidla shody poskytnutý Soudem pro veřejnou službu obsahuje omezení výkonu základního práva na účinnou soudní ochranu zakotveného mimo jiné v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku, podle něhož Soud pro veřejnou službu nesprávně rozhodl, že Komise je odpovědná za škodu způsobenou jen do 40 % výše.
               Na podporu tohoto důvodu navrhovatel tvrdí, že Soud pro veřejnou službu nesprávně ohodnotil vztah mezi protiprávním jednáním Komise a možnými důsledky tohoto nedbalostního jednání, neboť škoda způsobená úředníkovi byla přímým a předvídatelným důsledkem i nedbalého jednání orgánu. Krom toho navrhovatel tvrdí, že ačkoliv byla škoda způsobena souběhem různých příčin, Komise je s vrahem solidárně odpovědná za náhradu škod. V důsledku toho musí být žádost o náhradu škody předložená navrhovatelem Komisi uznána ve 100 % výši.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku, podle něhož Soud pro veřejnou službu nesprávně usoudil, že Komise na základě již poskytnutých plnění ve prospěch dědiců Alessandra Missira dle služebního řádu plně nahradila škodu, za niž je odpovědná.
               Na podporu tohoto důvodu navrhovatel tvrdí, že s ohledem na zásady vyplývající z ustálené judikatury Společenství nemohou být různá plnění dle služebního řádu, například dle článku 73, v souběhu s náhradou škody, jelikož se jedná o plnění, která se liší od náhrady škody dle běžného na základě příčiny, podmínek a účelu. V důsledku toho, jelikož Komise zcela nenahradila škodu, za kterou je odpovědná, jí musí být uložena náhrada nákladů dostatečných částek ve prospěch navrhovatele tak, aby byla zaručena plná náhrada škod utrpěných zavražděným úředníkem a jeho právními nástupci.


title: Věc C-420/05 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  28. listopadu 2005  Ricosmos BV proti rozsudku vydanému dne  13. září 2005  Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/1

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2005 Ricosmos BV proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-420/05 P)
   (2006/C 96/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 28. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Ricosmos BV, zastoupenou J. J. M. Hertoghsem a J. H. Peekem z advokátní kanceláře Hertoghs advocaten-belastingkundigen, Parkstraat 8, (4818 SK) Breda, Nizozemsko, proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005;

               —

               vyhověl návrhu na zrušení podanému v prvním stupni proti rozhodnutí Komise REM 09/00 ze dne 16. listopadu 2001, které prohlašuje, že prominutí dovozního cla ve prospěch účastníka řízení podávajícího kasační prostředek není odůvodněné;

               —

               nebo podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně k novému projednání;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem jakož i řízení před Soudem prvního stupně.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti výše uvedenému rozsudku uvádí účastník řízení podávající kasační opravný prostředek:

               1.

               Soud vycházel z nesprávného, v každém případě příliš restriktivního výkladu zejména článků 905 až 909 prováděcího nařízení k celnímu kodexu Společenství (1) týkajících se řízení o vrácení nebo prominutí cla. Zásada právní jistoty totiž vyžaduje, aby byla právní situace Ricosmos v konkrétním případě předvídatelná. To však v projednávaném případě nebylo splněno z důvodu prodlužování řízení nerozpoznatelných pro Ricosmos. Soud přitom kromě toho neprávem vycházel z příliš omezeného chápání práv obhajoby na základě příliš restriktivního výkladu práva na včasný a úplný přístup ke spisům (vnitrostátního celního orgánu, jakož i spisům Komise).

               2.

               Rozhodnutí Soudu navíc není v souladu s právem Společenství. Zásada právní jistoty rovněž vyžaduje, aby byla kritéria pro určení nedostatku zjevné nedbalosti jasná a jednoznačná. Právě z důvodu relativní elasticity pojmu zjevné nedbalosti musejí být podle účastníka podávajícího kasační opravný prostředek tato kritéria zásadně vykládána taxativně a restriktivně. Nedbalost musí být zjevná a podstatná a zároveň jednoznačně v příčinné souvislosti se zjištěnou zvláštní situací. Soud přitom v tomto případě jednak neprávem nepřisoudil žádný nebo přisoudil příliš malý význam relativní profesní zkušenosti účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a jednak nesprávně vyložil celou řadu povinnosti účastníka podávajícího kasační opravný prostředek nebo na ně každopádně nahlížel příliš formalisticky.

               3.

               Kromě toho porušila Komise zásadu proporcionality, a Soud také nepřisoudil žádný nebo přisoudil každopádně příliš malý význam novým skutečnostem, ze kterých vyplývá, že vybírání cel je bezpředmětné.

               4.

               Konečně je zjištění Soudu ohledně skutečností, které jsou základem právního sporu, zčásti nesprávné nebo každopádně neúplné.

      (1)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.


title: Věc C-141/06: Žaloba podaná dne  15. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/6

         Žaloba podaná dne 15. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-141/06)
   (2006/C 121/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a J. R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že pokud jde o finanční služby jiné než soukromé pojištění nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES (1) ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS (2) a směrnic 97/7/ES (3) a 98/27/ES (4), a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená k přizpůsobení vnitřního právního řádu směrnici 2002/65/EHS uplynula dne 9. října 2004.

      (1)  Úř. věst. L 271, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 321.

      (2)  Úř. věst. L 330, s. 50.

      (3)  Úř. věst. L 144, s. 19; Zvl. vyd. 15/03, s. 319.

      (4)  Úř. věst. L 166, s. 51; Zvl. vyd. 15/04, s. 43.


title: Věc C-199/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Bruxelles, vydaným dne 28. dubna 2005 ve věci Evropské společenství proti Belgickému státu

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Bruxelles, vydaným dne 28. dubna 2005 ve věci Evropské společenství proti Belgickému státu
   (Věc C-199/05)
   (2005/C 182/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Bruxelles vydaným dne 28. dubna 2005 ve věci Evropské společenství proti Belgickému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 9. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour d'appel de Bruxelles žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Má být čl. 3 odst. 2 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, který stanoví, že vlády členských států přijímají vhodná opatření umožňující prominutí nebo navrácení nepřímých daní a poplatků z prodeje, vykládán v tom smyslu, že do své působnosti zahrnuje příslušnou daň vybranou za rozsudky soudů vydaných ve všech oblastech, týkajících se uložení povinnosti nebo vypořádání částek nebo cenných papírů?

               2.

               Má být čl. 3 odst. 3 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, který stanoví, že se osvobození nevztahuje na odměnu za veřejně prospěšné služby, vykládán v tom smyslu, že daň uložená na konci řízení účastníkovi, který je ve sporu neúspěšný a kterému je uložena povinnost k úhradě určité částky, výlučně odpovídá odměně za veřejně prospěšnou službu?


title: Věc C-435/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-435/08) (1)

   2009/C 220/59

      Jednací jazyk: polština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-372/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 6. srpna 2007 – Nicole Hassett a Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited a MDU Services Limited v. Raymond Howard a Brian Davidson

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 6. srpna 2007 – Nicole Hassett a Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited a MDU Services Limited v. Raymond Howard a Brian Davidson
   (Věc C-372/07)
   (2007/C 283/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Supreme Court, Irsko
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nicole Hassett a Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited a MDU Services Limited

      Žalovaní: Raymond Howard a Brian Davidson
   Předběžná otázka
   Vytvoří-li lékaři organizaci pro svoji vzájemnou obranu, která má formu společnosti založené podle práva některého členského státu, za účelem poskytování pomoci a náhrady škody svým členům vykonávajícím svoji praxi v tomto nebo jiném členském státě, a poskytnutí takové pomoci nebo náhrady škody závisí podle jejích stanov na rozhodnutí představenstva této společnosti rozhodujícího na základě své neomezené diskreční pravomoci, je nutno považovat řízení, ve kterých je napadeno rozhodnutí odmítající poskytnout pomoc nebo náhradu škody lékařům vykonávajícím praxi v tomto jiném členském státě takovým lékařem jako porušující smluvní nebo jiné právní nároky dotyčného lékaře ze strany společnosti, za řízení, jehož předmětem je platnost rozhodnutí orgánu této společnosti ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), takže výlučnou příslušnost mají soudy členského státu, ve kterém má tato společnost své sídlo?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2201 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


title: Věc F-127/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. června 2007 – H v. Rada

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/54

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. června 2007 – H v. Rada
   (Věc F-127/06) (1)

   (2007/C 199/105)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného urovnání sporu.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006, s. 85.


title: Věc T-191/17: Žaloba podaná dne 27. března 2017 – Boehringer Ingelheim International v. Komise

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/27

         Žaloba podaná dne 27. března 2017 – Boehringer Ingelheim International v. Komise
   (Věc T-191/17)
   (2017/C 178/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ingelheim am Rhein, Německo) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 19. ledna 2017 C(2017)379(final);

               —

               konstatoval, že účinky tohoto prováděcího rozhodnutí Komise zůstávají v platnosti, dokud Evropská komise nepřijme nové rozhodnutí; a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ze dne 19. ledna 2017 je porušením čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004 ve spojení s článkem 11 směrnice 2001/83/ES a pokynů žadatelům.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ze dne 19. ledna 2017 není v souladu s uplatňováním příslušných ustanovení a pravidel a regulační praxe v jiných případech a tudíž je porušením zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace a vede k narušení rovných podmínek na trhu.


title: Věc T-305/07: Žaloba podaná dne 9. srpna 2007 – Offshore Legends v. OHIM – Acteon [OFFSHORE LEGENDS (černobíle)]

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/48

         Žaloba podaná dne 9. srpna 2007 – Offshore Legends v. OHIM – Acteon [OFFSHORE LEGENDS (černobíle)]
   (Věc T-305/07)
   (2007/C 269/87)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Offshore Legends NV (Nevele, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a N. Clarembeaux, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Acteon SARL (Saint-Tropez, Francie)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               částečně zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. května 2007 (věc R 1031/2006-2);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Černobílá obrazová ochranná známka „Offshore Legends“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 a 35 – přihláška č. 3 160 231

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Acteon SARL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka „Offshore One“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitky se zamítají pro veškeré napadené výrobky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, ve kterém zamítá námitky pro výrobky spadající do tříd 18 a 25

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) tím, že se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení nebezpečí záměny, a zejména nesprávného posouzení podobnosti dotčených ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-95/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2013 společností Alfier Costruzioni Srl a dalšími proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-261/00, Sacaim SpA a další v. Evropská komise

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2013 společností Alfier Costruzioni Srl a dalšími proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-261/00, Sacaim SpA a další v. Evropská komise
   (Věc C-95/13 P)
   2013/C 129/14
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Alfier Costruzioni Srl a další (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Italská republika, Sacaim SpA a další

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit nebo změnit napadené usnesení a uložit Komisi náhradu nákladů řízení

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé uplatňují nesprávné právní posouzení při uplatňování zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku ve věci „Comitato Venezia vuole vivere“ zaprvé co se týče povinnosti uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor a zadruhé co se týče rozložení důkazního břemene, pokud jde o podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
   Usnesením napadeným tímto kasačním opravným prostředkem se Tribunál odchýlil od výroku Soudního dvora v rozsudku ze dne 9. června 2011„Comitato Venezia vuole vivere“ v rozsahu, v němž tento rozsudek uvádí, že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. I přesto, že rozhodnutí postrádá základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nekonstatoval žádné nedostatky v metodě použité Komisí ve sporném rozhodnutí, a tudíž se dopustil nesprávného právního posouzení.
   Na základě zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ přísluší v rámci vymáhání podpory členskému státu — a tudíž nikoliv jednotlivému příjemci — v každém jednotlivém případě prokázat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise ve sporném rozhodnutí neupřesnila „způsoby“ takového ověření. Vzhledem tudíž k tomu, že Italská republika neměla v rámci vymáhání podpory k dispozici základní prvky za účelem prokázání, zda poskytnuté výhody představují státní podpory ve prospěch příjemců, rozhodla zákonem č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (čl. 1 odst. 351 a násl.) obrátit důkazní břemeno v rozporu s judikaturou Společenství. Podle italských právních předpisů nepřísluší státu, nýbrž jednotlivým podnikům, které jsou příjemci podpor poskytnutých ve formě úlevy, aby prokázaly, že dané výhody nenarušují hospodářskou soutěž nebo neovlivňují obchod mezi členskými státy. Při neexistenci takového důkazu platí domněnka, že poskytnutá výhoda mohla narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. To je zjevně v rozporu se zásadami vytýčenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


title: Věc C-605/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. listopadu 2015 – Minister Finansów v. Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

text:
               7.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. listopadu 2015 – Minister Finansów v. Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
   (Věc C-605/15)
   (2016/C 090/06)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Minister Finansów

      Žalovaný: Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Předběžné otázky

               1)

               Je vnitrostátní právní úprava osvobození nezávislého seskupení osob od DPH, která nestanoví žádné podmínky nebo postup pokud jde o splnění podmínky narušení hospodářské soutěže, slučitelná s čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. EU 2006, L 347 s. 1, dále jen „směrnice o DPH“) ve spojení s článkem 131 směrnice o DPH, jakož i se zásadou efektivity, zásadou právní jistoty a zásadou legitimního očekávání?

               2)

               Podle jakých kritérií je nutno posuzovat, zda je splněna podmínka narušení hospodářské soutěže, stanovená v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice o DPH?

               3)

               Má na odpověď na druhou otázku vliv okolnost, že nezávislé seskupení osob poskytuje služby členům spadajícím pod jurisdikci různých členských států?


title: Věc T-617/13: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM — ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/35

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM — ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)
   (Věc T-617/13)
   2014/C 24/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AIC S.A. (Gdynia, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2013 ve věci R 688/2012-3;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor výrobku popsaný jako „vložky do výměníku tepla“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1 137 152-0002

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že (průmyslový) vzor nesplňuje požadavky čl. 4 odst. 1 a 2, ve spojení s články 5 a 6 a zejména s čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 6/2002.

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení sporného (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.


title: Věc C-614/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 20. listopadu 2015 – Rodica Popescu v. Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 20. listopadu 2015 – Rodica Popescu v. Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj
   (Věc C-614/15)
   (2016/C 068/27)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Craiova

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Rodica Popescu

      Odpůrce: Direcția Sanitar Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor Gorj

      Předběžné otázky

               1)

               Je skutečnost, že činnost zaměstnanců v oblasti veterinární hygieny, kteří jsou pověřeni specifickými úkoly kontroly, úzce souvisí s pokračováním činnosti takového druhu zařízení, jaký je uveden v bodě [5], dostatečným důvodem pro opakované uzavírání smluv na dobu určitou, odchylně od obecných pravidel přijatých k provedení směrnice 70/1999 (1)?

               2)

               Představuje zachování zvláštních ustanovení v právních předpisech, která umožňují opakované uzavírání pracovních smluv na takové období, jako je období uvedené výše, na dobu určitou v oblasti kontroly týkající se veterinární hygieny, porušení povinnosti státu při provedení směrnice 70/1999?

      (1)  Směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 4).


title: Věc C-529/14: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – YARA Brunsbüttel GmbH v. Hauptzollamt Itzehoe „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Směrnice 2003/96/ES — Zdanění energetických produktů a elektřiny — Článek 2 odst. 4 písm. b) — Energetické produkty mající dvojí použití — Pojem — Energetický produkt používaný pro termické zpracování odpadních plynů“

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/2

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – YARA Brunsbüttel GmbH v. Hauptzollamt Itzehoe
   (Věc C-529/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 2003/96/ES - Zdanění energetických produktů a elektřiny - Článek 2 odst. 4 písm. b) - Energetické produkty mající dvojí použití - Pojem - Energetický produkt používaný pro termické zpracování odpadních plynů“)
   (2016/C 078/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: YARA Brunsbüttel GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Itzehoe

      Výrok

   Článek 2 odst. 4 písm. b) Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rad 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že zemní plyn používaný jednak pro ohřev a vysoušení páry, která dále slouží pro výrobu amoniaku, a dále pro tepelný rozklad a odvod zbytkových plynů vznikajících při tomto procesu, nepředstavuje ve smyslu tohoto ustanovení energetický produkt mající dvojí použití, který je vyloučen z působnosti uvedené směrnice. V důsledku toho členské státy mohou takovému energetickému produktu přiznat osvobození od daně pouze v rozsahu, v němž je toto osvobození v souladu s povinnostmi stanovenými směrnicí 2003/96 ve znění směrnice 2004/75.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc T-179/12: Žaloba podaná dne 20. dubna 2012 — Wirtgen v. OHIM (Tvar držáku dláta)

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/19

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2012 — Wirtgen v. OHIM (Tvar držáku dláta)
   (Věc T-179/12)
   2012/C 184/34
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wirtgen GmbH (Windhagen, Německo) (zástupce: S. Jackermeier, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. února 2012 ve věci R 1923/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve tvaru držáku dláta pro výrobky zařazené do třídy 7 — přihláška č. 9 749 631.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 37 odst. 3, článku 75 druhé věty, čl. 63 odst. 2, čl. 76 odst. 1 první věty a čl. 77 odst. 1 nařízení č. 207/2009, jakož i čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-32/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Verenigde Douaneagenten v. Komise

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/23

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Verenigde Douaneagenten v. Komise
   (Věc T-32/11)
   2011/C 103/41
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: J. van der Meché, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

      Návrhové žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje

               —

               zrušit rozhodnutí na základě níže uvedených důvodů.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. října 2010 pod číslem REC 02/09.
   Komise konstatovala na základě čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92 (1) a článku 871 nařízení č. 2454/93 (2), že žalobkyně jednala v dobré víře a dodržela všechny platné právní předpisy týkající se celního prohlášení, že se nicméně nejedná o chybu příslušného orgánu, a muselo tudíž dojít k dodatečnému zaúčtování.
   Podle názoru žalobkyně se v projednávaném případě jedná o chybu ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) druhé části věty nařízení č. 2913/92. Tato část věty stanoví, že v případě, že je preferenční status zboží stanoven na základě systému správní spolupráce a pokud jsou dotčeny orgány třetí země, musí být vydání nepravdivého certifikátu těmito orgány považováno za chybu. Tyto podmínky jsou splněny.
   Kromě toho musí nizozemské celní orgány při dodatečném zaúčtování cla prokázat, že vystavení nepravdivých certifikátů je třeba přisuzovat nepravdivému sdělení skutečností vývozcem.
   Z toho je tudíž třeba dovodit, že vystavení nepravdivých certifikátů celními orgány v Curaçao představuje chybu ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) druhé části věty nařízení č. 2913/92.
   Komise dále konstatovala v rámci svého šetření, že žalobkyně se nedopustila podvodného jednání ani hrubé nedbalosti, že nicméně nenastaly výjimečné okolnosti, a v důsledku toho není prominutí odůvodněno.
   Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že k rozhodnutí podle čl. 239 nařízení č. 2913/92 o prominutí nedošlo v rámci lhůty uvedené v článku 907 nařízení č. 2454/93. Na základě této skutečnosti musí nizozemský celní orgán schválit žádost o prominutí.
   Při šetření navíc Komise nedodržela správný postup, neboť nevyslechla žalobkyni a nedala jí příležitost užitečně vyjádřit svůj názor, což je v rozporu se základní zásadou práva na obhajobu podle čl. 41 Listiny základních práv Evropské unie.
   Kromě toho jsou dány mimořádné okolnosti, neboť žalobkyně je při dovolávání se čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92 závislá na dokumentech, které sama nemá a ani mít nemusela.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


title: Věc C-497/16: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky – Česká republika) – trestní řízení proti Juraji Sokáčovi „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Prekursory drog — Nařízení (ES) č. 273/2004 — Článek 2 písm. a) — Pojem ‚uvedená látka‘ — Vyloučení léčivých přípravků — Směrnice 2001/83/ES — Článek 1 bod 2 — Pojem ‚léčivý přípravek‘ — Léčivý přípravek s obsahem efedrinu či pseudoefedrinu — Nařízení (ES) č. 111/2005 — Článek 2 písm. a) — Pojem ‚uvedená látka‘ — Příloha — Zahrnutí léčivých přípravků obsahujících efedrin nebo pseudoefedrin — Žádný vliv na působnost nařízení (ES) č. 273/2004“

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/18

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky – Česká republika) – trestní řízení proti Juraji Sokáčovi
   (Věc C-497/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Prekursory drog - Nařízení (ES) č. 273/2004 - Článek 2 písm. a) - Pojem ‚uvedená látka‘ - Vyloučení léčivých přípravků - Směrnice 2001/83/ES - Článek 1 bod 2 - Pojem ‚léčivý přípravek‘ - Léčivý přípravek s obsahem efedrinu či pseudoefedrinu - Nařízení (ES) č. 111/2005 - Článek 2 písm. a) - Pojem ‚uvedená látka‘ - Příloha - Zahrnutí léčivých přípravků obsahujících efedrin nebo pseudoefedrin - Žádný vliv na působnost nařízení (ES) č. 273/2004“)
   (2017/C 168/23)
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší soud České republiky

      Účastník původního trestního řízení

   Juraj Sokáč

      Výrok

   „Léčivé přípravky“ ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, obsahující „uvedené látky“ ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1258/2013 ze dne 20. listopadu 2013, jako jsou efedrin a pseudoefedrin, jsou vyloučeny z působnosti posledně uvedeného nařízení i po vstupu v platnost nařízení č. 1258/2013 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1259/2013 ze dne 20. listopadu 2013, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 111/2005, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi.

      (1)  Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


title: Věc T-179/10: Žaloba podaná dne 21. dubna 2010 — Zitro IP v. OHIM — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/53

      Žaloba podaná dne 21. dubna 2010 — Zitro IP v. OHIM — Show Ball Informática (BINGO SHOWALL)
      (Věc T-179/10)
      (2010/C 161/83)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Zitro IP Sárl (Lucembursko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Show Ball Informática Ltda

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  zrušit rozhodnutí OHIM a

                  —

                  uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

         Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BINGO SHOWALL“ (přihláška č. 6 059 919) pro výrobky a služby tříd 9, 28 a 41.

         Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Show Ball Informática Ltda.

         Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství (přihláška č. 5 092 275) obsahující slovní prvek „SHOW BALL“ pro výrobky a služby tříd 9 a 42.

         Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí přihlášky.

         Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

         Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-150/12: Žaloba podaná dne 2. dubna 2012 — Řecká republika v. Komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/13

         Žaloba podaná dne 2. dubna 2012 — Řecká republika v. Komise
   (Věc T-150/12)
   2012/C 184/25
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, X. Basakou a A. Vasilopoulou)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise č. C(2011) 9335 final ze dne 25. ledna 2012„týkající se podpor, které Řecko poskytlo pěstitelům obilí a družstvům v tomto odvětví [č. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009)]“ a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se Řecká republika domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012„týkajícího se podpor, které Řecko poskytlo pěstitelům obilí a družstvům v tomto odvětví [č. SA 27354 (C 36/2010) (ex NN 3/2010, ex CP 11/2009)]“, oznámeného pod č. C(2011) 9335 final.
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí není jednoznačné, neboť z něj jasně nevyplývá i) v čem spočívá protiprávní podpora, ii) způsob, kterým je částka stanovena a iii) a kteří příjemci jsou povinni vrátit podpory. Krom toho uvádí, že oznámení o vyšetřování Komise není jasné, což v rozporu s čl. 108 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1) ze dne 22. března 1999 porušuje právní jistotu a právo třetích zúčastněných osob na obhajobu.
   Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že čl. 107 odst. 1 SFEU byl nesprávně vyložen a použit, jakož i to, že skutkové okolnosti byly nesprávně posouzeny, neboť žádná z forem poskytnutých opatření, a sice záruka a subvence na úhradu úroků, nesplňuje podmínky pro to, aby byla kvalifikována jako protiprávní státní podpora.
   Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě nesprávného skutkového posouzení a že nebyly dodrženy podstatné formální náležitosti řízení, neboť poté, co Komise provedla nesprávný výklad skutkových okolností a učinila vadné nebo nedostatečné odůvodnění, dospěla k závěru, že opatření spočívající v subvencích úroků nebo v záruce státu za poskytnutí půjčky svazům zemědělských družstev jsou protiprávními státními podporami, jelikož představují pro přímé a nepřímé příjemce selektivní finanční zvýhodnění, mohou narušit hospodářskou soutěž a mít dopad na obchod mezi členskými státy.
   Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně vyložila a použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a zneužila svou posuzovací pravomoc, kterou má v oblasti státních podpor, neboť platby provedené v roce 2009 měly být každopádně považovány za slučitelné se společným trhem z důvodu velmi vážných a zjevných hospodářských problémů, se kterými se potýká celé řecké hospodářství a proto, že vstup ustanovení primárního práva Evropské unie v platnost nemůže záviset na vstupu v platnost takového prohlášení Komise, jako je Rámec Společenství na dočasnou podporu (RSDP). Krom toho Komise nedostatečně odůvodnila odmítnutí argumentu žalobkyně týkajícího se podmínek RSDP, které byly v projednávaném případě splněny.
   Svým pátým žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že Komise nesprávně použila a vyložila článek 107 SFEU, jelikož bez odůvodnění zahrnula mezi částky, které je třeba vrátit jako státní podpory a) část úroku, který podle úmluvy o půjčce a ministerské vyhlášky č. 56700/B3033/8 z prosince 2008 představuje příspěvek (ve výši 0,12 % podle zákona 128/75) a b) poplatek za záruku ve výši 2 %, stanovený ministerskou vyhláškou č. 2/21304/0025/26 ze října 2010 ve prospěch státu, jež nejsou státními podporami a které mají být odečteny z koncové částky, jež má být vrácena.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc C-492/07: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/21/ES — Sítě a služby elektronických komunikací — Pojem účastník )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/9

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-492/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/21/ES - Sítě a služby elektronických komunikací - Pojem ‚účastník‘)
   (2009/C 69/14)
   Jednací jazyk: polština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření nezbytných pro dosažení souladu s čl. 2 písm. k) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33) ve stanovené lhůtě – Definice účastníka
   Výrok

               1)

               Polská republika tím, že neprovedla správně směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací („rámcová“ směrnice), a zejména její čl. 2 písm. k), týkající se definice pojmu „účastník“, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-562/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 5. prosince 2012 — MTÜ Liivimaa Lihaveis v. Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 5. prosince 2012 — MTÜ Liivimaa Lihaveis v. Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee
   (Věc C-562/12)
   2013/C 38/18
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a navrhovatelka: MTÜ Liivimaa Lihaveis

      Žalovaný a odpůrce: Eesti-Läti programmi 2007-2013 Seirekomitee [monitorovací výbor pro estonsko-lotyšský program 2007–2013]

      Další účastník řízení: Eesti Vabariigi Siseministeerium [ministerstvo vnitra Estonské republiky]

      Předběžné otázky

               a)

               Je jednací řád monitorovacího výboru zřízeného společně dvěma členskými státy — jakož i průvodce programem, vydaný monitorovacím výborem pro estonsko-lotyšský program 2007-2003 —, který stanoví, že rozhodnutí monitorovacího výboru nelze napadnout u žádného soudu (bod 6.6 odst. 4 průvodce programem: „The decisions of the Monitoring Committee are not appealable at any place of jurisdiction.“), slučitelný s čl. 63 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (1) ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?

               b)

               Pokud musí být otázka pod písm. a) zodpovězena záporně: Je nutné čl. 267 odst. 1 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že bod 6.6 odst. 4 průvodce programem, vydaného monitorovacím výborem pro estonsko-lotyšský program 2007-2013, je aktem přijatým orgánem, institucí nebo jiným subjektem Unie, který je nutné prohlásit za neplatný?

               c)

               Pokud musí být otázka pod písm. a) zodpovězena záporně: Je nutné čl. 263 odst. 1 druhou větu ve spojení s čl. 256 odst. 1 a článkem 274 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládat v tom smyslu, že pro rozhodnutí o žalobách proti rozhodnutím monitorovacího výboru pro estonsko-lotyšský program 2007-2013 je příslušný soud Evropské unie nebo soud příslušný podle vnitrostátního práva?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).


title: Věc C-202/07 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. dubna 2009 — France Télécom SA v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Zneužití dominantního postavení — Trh služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu — Predátorské ceny — Pokrytí ztrát — Právo na přizpůsobení cen )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. dubna 2009 — France Télécom SA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-202/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zneužití dominantního postavení - Trh služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu - Predátorské ceny - Pokrytí ztrát - Právo na přizpůsobení cen“)
   2009/C 141/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: France Télécom SA (zástupci: J. Philippe, H. Calvet, O.W. Brouwer, T. Janssens, avocats)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Gippini Fournier, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) ze dne 30. ledna 2007, France Télécom v. Komise (T 340/03), kterým Soud zamítl žalobu France Télécom proti rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2003 ohledně postupu použití článku 82 ES (Věc COMP/38.233 — Wanadoo Interactive) — Trh služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu (ADSL) — Zneužití dominantního postavení — Pojmy „predátorské ceny“, „přizpůsobení se cenám praktikovaným konkurenty“ a „pokrytí utrpěných ztrát“

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               France Télécom SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Věc C-499/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 10. listopadu 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert v. Belgický stát

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 10. listopadu 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert v. Belgický stát
   (Věc C-499/14)
   (2015/C 026/16)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van Cassatie van België

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert

      Odpůrce: Belgický stát

      Předběžné otázky

   Musí být zboží v soupravách (sadách) v balení pro drobný prodej, deklarované u celních orgánů odděleně, neboť je to odůvodněné, avšak jde zjevně o jeden celek, který je jako takový určen k prodeji v maloobchodě, považováno za zboží zařazené do souprav (sad) v balení pro drobný prodej ve smyslu pravidla 3 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (2), pokud je zboží po celním prohlášení zabaleno dohromady pro účely společného prodeje v maloobchodě?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.

      (2)  Úř. věst. L 286, s. 1.


title: Věc C-452/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld — Německo) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd v. Inter-Zuid Transport BV ( „Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Články 27, 33 a 71 — Překážka věci zahájené — Uznávání a výkon rozhodnutí — Úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR) — Článek 31 odst. 2 — Pravidla společné existence — Regresní žaloba — Negativní určovací žaloba — Negativní určovací rozsudek“ )

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/19

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld — Německo) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd v. Inter-Zuid Transport BV
   (Věc C-452/12) (1)

   (Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Články 27, 33 a 71 - Překážka věci zahájené - Uznávání a výkon rozhodnutí - Úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR) - Článek 31 odst. 2 - Pravidla společné existence - Regresní žaloba - Negativní určovací žaloba - Negativní určovací rozsudek)
   2014/C 52/32
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Krefeld

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd

      Žalovaná: Inter-Zuid Transport BV

      Za přítomnosti: DTC Surhuisterveen BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Krefeld — Výklad článků 27 a 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Brusel I) (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Vztah k úmluvě o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR) — Pravidla společné existence — Překážka věci zahájené — Povinnost vykládat čl. 31 odst. 2 CMR ve světle článku 27 nařízení Brusel I — Vztah mezi žalobou odesílatele či příjemce na náhradu škody a určovací žalobou přepravce, kterou má být určeno, že nenese odpovědnost za škodu, resp. v opačném případě, že za škodu odpovídá pouze do určité maximální výše („negativní určovací žaloba“)

      Výrok

               1)

               Článek 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby se mezinárodní smlouva vykládala způsobem, který nezaručuje dodržení cílů a zásad, na nichž toto nařízení spočívá, za podmínek přinejmenším stejně příznivých, jako jsou podmínky stanovené v tomto nařízení.

               2)

               Článek 71 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému výkladu čl. 31 odst. 2 Úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956, ve znění protokolu podepsaného v Ženevě dne 5. července 1978, podle kterého negativní určovací žaloba nebo negativní určovací rozsudek v jednom členském státě a regresní žaloba podaná z důvodu téže škody mezi týmiž stranami nebo jejich právními nástupci v jiném členském státě nemají tentýž předmět a tentýž důvod.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc F-102/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. května 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná ve lhůtě pro podání žaloby prostřednictvím faxu — Vlastnoruční podpis na faxové kopii lišící se od podpisu na originálu žaloby zaslané poštou — Opožděnost žaloby — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 30. května 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-102/11) (1)

   (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná ve lhůtě pro podání žaloby prostřednictvím faxu - Vlastnoruční podpis na faxové kopii lišící se od podpisu na originálu žaloby zaslané poštou - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost)
   2013/C 252/87
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Italie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým se žalobci odmítá vyplacení ročních cestovních výdajů z místa zaměstnání do místa původu za roky 2005 až 2010.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012, s. 27.


title: Věc C-372/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  16. května 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (Civil Division) – Spojené království ) – Yvonne Watts, The Queen v. Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health (Sociální zabezpečení — Vnitrostátní zdravotnický systém financovaný státem — Výdaje na zdravotní péči vynaložené v jiném členském státě — Články 48 ES až 50 ES a čl. 152 odst. 5 ES — Článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. května 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (Civil Division) – Spojené království ) – Yvonne Watts, The Queen v. Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health
   (Věc C-372/04) (1)

   (Sociální zabezpečení - Vnitrostátní zdravotnický systém financovaný státem - Výdaje na zdravotní péči vynaložené v jiném členském státě - Články 48 ES až 50 ES a čl. 152 odst. 5 ES - Článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71)
   (2006/C 165/11)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   Court of Appeal (Civil Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Yvonne Watts, The Queen

      Žalovaný: Bedford Primary Care Trust, Secretary of State for Health
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Court of Appeal (Civil Division) – Výklad článků 48 ES, 49 ES, 50 ES a 55 ES, čl. 152 odst. 5 ES a článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. L 28, s. 1; Zvl. vyd. 05/03, s. 3), jakož i nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 – Podmínky náhrady nákladů na nemocniční péči vynaložených bez předchozího povolení v jiném členském státě než státě příslušné instituce
   Výrok

               1)

               Článek 22 odst. 2 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby příslušná instituce měla právo odmítnout povolení uvedené v odst. 1 písm. c) bodě i) téhož článku na základě důvodu vycházejícího z existence čekací doby na nemocniční léčení, musí prokázat, že tato doba nepřesahuje přijatelnou dobu vycházející z objektivního lékařského posouzení klinických potřeb dotčené osoby ve světle všech parametrů, které charakterizují její zdravotní stav v době podání, případně opětovného podání, žádosti o povolení.

               2)

               Článek 49 ES se použije na situaci, kdy osoba, jejíž zdravotní stav vyžaduje nemocniční péči, odjede do jiného členského státu a tam je jí poskytnuta taková péče za úplatu, aniž by bylo nezbytné přezkoumávat, zda služby lékařské péče poskytované v rámci vnitrostátního systému, pod nějž tato osoba spadá, představují samy o sobě služby ve smyslu ustanovení o volném pohybu služeb.
               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby náhrada nákladů na nemocniční péči plánovanou v zařízení v jiném členském státě byla podmíněna získáním předběžného povolení příslušné instituce.
               Odmítnutí předchozího povolení nemůže být založeno pouze na existenci čekacích seznamů, jejichž účelem je plánovat a řídit nabídku nemocniční péče podle předem obecně stanovených klinických priorit, aniž by došlo k objektivnímu lékařskému posouzení zdravotního stavu pacienta, předchozího a pravděpodobného průběhu jeho nemoci, bolestivosti nebo povahy jeho postižení při podání nebo opětovném podání žádosti o povolení.
               Pokud se ukáže, že doba vyplývající z takových čekacích seznamů přesahuje dobu, která je přijatelná s ohledem na objektivní lékařské posouzení výše uvedených skutečností, příslušná instituce nemůže odmítnout požadované povolení na základě důvodů vycházejících z existence těchto čekacích seznamů, údajného zásahu do obvyklého pořadí priorit souvisejícího s příslušnou naléhavostí případů, jež vyžadují léčbu, bezplatnosti nemocniční péče poskytované v rámci dotčeného vnitrostátního systému, povinnosti vyhradit zvláštní finanční prostředky pro účely náhrady nákladů léčení plánovaného v jiném členském státě nebo srovnání nákladů na toto léčení a nákladů na rovnocenné léčení v příslušném členském státě.

               3)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že právní předpisy příslušného členského státu stanoví bezplatnost nemocniční péče poskytované v rámci národní zdravotní služby, a právní předpisy členského státu, v němž pacientovi spadajícímu pod tuto službu bylo nebo mělo být povoleno nemocniční léčení na náklady této služby, nestanoví úplnou náhradu nákladů na uvedené léčení, musí být tomuto pacientovi poskytnuta příslušnou institucí náhrada odpovídající případnému rozdílu mezi částkou objektivně vypočtených nákladů na rovnocenné léčení v zařízení spadajícím pod dotčenou službu, omezenou případně výší celkové částky účtované za léčení v členském státě pobytu, a částkou, do níž je instituce členského státu pobytu povinna provést na účet příslušné instituce plnění na základě čl. 22 odst. 1 písm. c) bodu i) nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, podle právních předpisů tohoto členského státu.
               Článek 22 odst. 1 písm. c) bod i) uvedeného nařízení č. 1408/71 musí být vykládán v tom smyslu, že právo, které přiznává dotčenému pacientovi, se týká výlučně výdajů souvisejících se zdravotní péčí, která byla tomuto pacientovi poskytnuta v členském státě pobytu, tedy, pokud jde o nemocniční péči, nákladů na lékařské služby v pravém slova smyslu, jakož i výdajů s nimi neoddělitelně spojených, souvisejících s pobytem dotčené osoby v nemocničním zařízení.
               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že pacient, jemuž byl povolen odjezd do jiného členského státu za účelem nemocničního léčení, nebo který se setkal s odmítnutím povolení, jež bylo později shledáno neopodstatněným, má právo požadovat od příslušné instituce náhradu vedlejších výdajů souvisejících s tímto přesunem přes hranice za účelem léčení pouze za předpokladu, že právní předpisy příslušného členského státu ukládají vnitrostátnímu systému povinnost odpovídající náhrady v rámci léčení poskytnutého v místním zařízení spadajícím pod uvedený systém.

               4)

               Povinnost příslušné instituce na základě jak článku 22 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, tak článku 49 ES, povolit pacientovi spadajícímu pod národní zdravotní službu podstoupit na náklady uvedené instituce nemocniční léčení v jiném členském státě, pokud čekací doba přesahuje dobu, která je přijatelná s ohledem na objektivní lékařské posouzení stavu a klinických potřeb dotyčného pacienta, neodporuje čl. 152 odst. 5 ES.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Výmaz věci T-142/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/44

         Výmaz věci T-142/04 (1)

   (2005/C 143/82)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 11. března 2005 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-142/04, Cargill B. V. proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli proti Evropské centrální bance (Opravný prostředek — Zaměstnanci Evropské centrální banky — Přijetí zaměstnance — Prodloužení zkušební doby — Propuštění během zkušební doby)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-301/02 P: Carmine Salvatore Tralli proti Evropské centrální bance (1)

   (Opravný prostředek - Zaměstnanci Evropské centrální banky - Přijetí zaměstnance - Prodloužení zkušební doby - Propuštění během zkušební doby)
   (2005/C 182/01)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-301/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 26. srpna 2002, Carmine Salvatore Tralli (advokát: N. Pflüger), druhým účastníkem řízení byla Evropská centrální banka (zmocněnci: V. Saintot a M. Benisch, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), S. von Bahr a K. Schiemann, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Opravný prostředek se zamítá.

               2)

               C. S. Trallimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc T-118/11: Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Attey v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/17

         Žaloba podaná dne 2. března 2011 — Attey v. Rada
   (Věc T-118/11)
   2011/C 130/30
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Philipp Attey (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J. C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, neboť omezující opatření přijatá vůči žalobci kvůli údajnému bránění mírovému procesu a usmíření v Pobřeží slonoviny a odmítání výsledků prezidentských voleb spočívají na tom, že žalovaná neprávem považovala A. Ouattaru za zvoleného prezidenta Republiky Pobřeží slonoviny, ačkoli Ústavní rada prohlásila zvoleným prezidentem L. Gbagba.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, neboť napadené akty i) sledují jiný cíl, než jaký je definován v článku 21 SEU, tj. podporování demokracie a právního státu v ostatním světě, protože L. Gbagbo byl prohlášen prezidentem Republiky Pobřeží slonoviny demokraticky, a ii) porušují Chartu Organizace spojených národů, jejíž dodržování Unie podporuje, protože žalovaná nedodržela zásadu nevměšování se do vnitřních záležitostí státu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 215 odst. 3 SFEU, neboť napadené akty neobsahují žádné právní záruky.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení Listiny základních práv Evropské unie,

                           —

                           protože bylo porušeno právo žalobce na obhajobu, když mu žalovaná nesdělila důkazy v jeho neprospěch, čímž žalobci znemožnila, aby se v tomto ohledu řádně vyjádřil, a

                           —

                           protože došlo k nepřiměřenému zásahu do žalobcova vlastnického práva.


title: Věc F-116/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. října 2013 — Wahlström v. Frontex ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Hodnotící zpráva — Povinnost uvést odůvodnění — Každoroční pohovor s hodnotitelem — Stanovení cílů“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/69

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. října 2013 — Wahlström v. Frontex
   (Věc F-116/12) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva - Povinnost uvést odůvodnění - Každoroční pohovor s hodnotitelem - Stanovení cílů)
   2013/C 344/126
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Kari Wahlström (Espoo, Finsko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: H. Caniard a S. Vuorensola, zmocněnci, ve spolupráci s A. Duronem a D. Waelbroeckem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Kari Wahlström ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012, s. 39.


title: Věc T-308/09: Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Itálie v. Komise

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/19

         Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-308/09)
   2009/C 233/36
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit dopis č. 4263 ze dne 20. května 2009 Evropské Komise — Generálního ředitelství pro regionální politiku s předmětem: „Regionální operační program 2000–2006 „Kampánie“. Číslo žádosti o zaplacení Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 ze dne 12. ledna 2009“, obsahující toto rozhodnutí: „Částka 18 544 968,79 eur, která se týká výdajů vynaložených po 17. květnu 2006 v rámci opatření 1.7 a jejímž předmětem je regionální systém správy a odstraňování odpadů, je nepřípustná.“

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ty, které jsou uvedeny ve věci T-99/09, Itálie v. Komise (1).
   Žalobkyně obzvlášť uplatňuje:

               —

               porušení článků 32 a 39 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (2) v rozsahu, v němž žalovaná snížila náhradu prokázaných výdajů souvisejících s opatřením 1.7, „očekávajíc výsledek ve věci T-99/09“, a v němž existence probíhajícího řízení o žalobě směřující proti předchozím opatřením přijatým v rámci platebního postupu není uvedena mezi předpoklady snížení plateb ze strukturálních fondů, které stanoví výše uvedené články.

               —

               porušení článku 230 ES. K tomuto bodu žalobkyně tvrdí, že pokud by se v praxi členské státy, které podaly žalobu před soudem, musely obávat snížení průběžných mezitímních plateb, pak by už neměly volnost, pokud jde o výkon jejich základního práva na soudní ochranu.

      (1)  Úř. věst. C 102, s. 34.

      (2)  Úř. věst. L 161, s. 1.


title: Věc T-335/14: Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Davó Lledó v. OHIM – Administradora y Franquicias América a Inversiones Ged (DoggiS)

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/35

         Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Davó Lledó v. OHIM – Administradora y Franquicias América a Inversiones Ged (DoggiS)
   (Věc T-335/14)
   2014/C 253/50
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Španělsko) (zástupce: J. V. Gil Martí, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda (Santiago de Chile, Chile)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. března 2014 ve věci R 824/2013-1 a v důsledku toho potvrdil původní rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 18. července 2013, a tudíž zamítl návrh společností Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 8 8 94  826„DoggiS“, uložil uvedeným společnostem povinnost splnit toto rozhodnutí se všemi účinky, které z něj plynou, a výslovně uložil žalovaným a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „DoggiS“ zapsaná pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 43 – ochranná známka Společenství č. 8 8 94  826

      Majitel ochranné známky Společenství: žalobce

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: ochranná známka nebyla přihlášena v dobré víře

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: v plném rozsahu vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení i zápisu napadené ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 76 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-346/10: Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Borax Europe v. ECHA

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/51

      Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Borax Europe v. ECHA
      (Věc T-346/10)
      ()
      (2010/C 288/95)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Borax Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: K. Nordlander, advokát a H. Pearson, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že žaloba na neplatnost je přípustná;

                  —

                  zrušit rozhodnutí ECHA, kterým byly určité sloučeniny boru identifikovány jako „látky vzbuzující velmi velké obavy“ splňující kritéria uvedená v čl. 57 písm. c) nařízení (ES) č. 1907/2006 (dále jen „REACH“) (1) a dne 18. června 2010 zařazeny na seznam látek vzbuzujících velmi velké obavy pro případné zahrnutí do povolovacího postupu (dále jen „seznam“) (dále jen „napadený akt“);

                  —

                  uložit ECHA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí ECHA, kterým byly určité sloučeniny boru identifikovány jako „látky vzbuzující velmi velké obavy“ splňující kritéria uvedená v čl. 57 písm. c) REACH a dne 18. června 2010 zařazeny na seznam. O napadeném aktu se žalobkyně dozvěděla prostřednictvím tiskové zprávy ECHA ze dne 18. června 2010.
      Sloučeniny boru, jejichž zařazení na seznam prostřednictvím napadeného aktu žalobkyně napadá, jsou tyto: kyselina boritá, CAS č. 10043-35-3, ES č. 233-139-2; bezvodý tetraboritan disodný; tetraboritan disodný dekahydrát; tetraboritan disodný pentahydrát (CAS č. 1330-43-4, 1303-96-4, 12179-04-3, ES č. 215-540-4) (dále jen „boritany“).
      Na podporu žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody.

         První žalobní důvod: napadený akt by měl být zrušen, neboť vychází z dokumentace podle přílohy XV, která obsahuje zjevné chyby, což vedlo k porušení podstatných procesních náležitostí stanovených v článku 59 REACH. Tato dokumentace uvádí, jako odůvodnění kroku ECHA, že boritany jsou v současnosti zařazeny do části 3 přílohy VI nařízení (ES) č. 1272/2008, což je fakticky nesprávné.

         Druhý žalobní důvod:: ECHA přijala napadený akt, aniž splnila svou úlohu spočívající v „meritorním“ posouzení toho, zda boritany splňují kritéria uvedená v čl. 57 písm. c) REACH. ECHA se tak přijetím napadeného aktu dopustila zjevně nesprávného posouzení, překročila své pravomoci a porušila zásadu řádné správy.

         Třetí žalobní důvod:: konečně, boritany nesplňují kritéria uvedená v čl. 57 písm. c) pro klasifikaci jako toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 podle směrnice 67/548. Nejsou tedy „látkami vzbuzujícími velmi velké obavy“ a jejich zařazení na seznam prostřednictvím napadeného aktu je v rozporu s čl. 59 odst. 8 REACH.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1)


title: Věc T-516/13: Žaloba podaná dne 16. července 2014 – CW v. Rada

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/9

         Žaloba podaná dne 16. července 2014 – CW v. Rada
   (Věc T-516/13)
   2014/C 351/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: CW (Paříž, Francie) (zástupce: A. Tekari, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2013/409/SZBP ze dne 30. července 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku, v rozsahu, v němž se týká žalobce,

               —

               uložil Radě Evropské unie zaplatit žalobci částku sto tisíc eur jako náhradu za jemu způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu,

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z neexistence právního základu, jelikož rozhodnutí 2013/409/SZBP (1) tím, že spočívá na jiném důvodu, než který je stanoven v článku 1 rozhodnutí 2011/72/SZBP (2), na němž je z právního hlediska založeno, nemá žádný zákonný podklad.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek, jelikož omezující opatření přijatá vůči žalobci představují neodůvodněné omezení tohoto jeho práva.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady 2013/409/SZBP ze dne 30. července 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 204, 31.7.2013, s. 52).

      (2)  Rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 28, 2.2.2011, s. 62).


title: Vec T-535/07: Rozsudek Soudu prvního stupne ze dne 30. listopadu 2009  Esber v. OHIM  Coloris Global Coloring Concept (COLORIS) ( Ochranná známka Spolecenství  Námitkové rízení  Prihláka obrazové ochranné známky Spolecenství COLORIS  Starí mezinárodní slovní ochranná známka COLORIS  Relativní duvod pro zamítnutí  Skutecné uívání starí ochranné známky  Clánek 15 odst. 2 písm. a) a cl. 43 odst. 2 a 3 narízení (ES) c. 40/94 (nyní cl. 15 odst. 1 písm. a) a cl. 42 odst. 2 a 3 narízení (ES) c. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/47

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2009 — Esber v. OHIM — Coloris Global Coloring Concept (COLORIS)
   (Věc T-535/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COLORIS - Starší mezinárodní slovní ochranná známka COLORIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 15 odst. 1 písm. a) a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 24/81
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Esber, SA (Burceña-Baracaldo, Španělsko) (zástupci: T. Villate Consonni, J. Calderón Chavero a M. Yañez Manglano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Coloris Global Coloring Concept (Villeneuve Loubet, Francie) (zástupkyně: K. Manhaeve, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. června 2007 (věc R 1060/2006-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Coloris Global Coloring Koncept a Esber, SA

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Esber, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc T-736/14: Žaloba podaná dne 27. října 2014 – Monster Energy v. OHIM – Home Focus (MoMo Monsters)

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/36

         Žaloba podaná dne 27. října 2014 – Monster Energy v. OHIM – Home Focus (MoMo Monsters)
   (Věc T-736/14)
   (2014/C 448/45)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel: žalobkyně

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka „MoMo Monsters“ – přihláška č. 1 0 5 13  372

      Řízení před OHIM: námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2014 ve věci R 1167/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí,

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009