title: Věc T-114/21: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Growth Finance Plus v. EUIPO (doglover) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/48

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Growth Finance Plus v. EUIPO (doglover)
      (Věc T-114/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 198/70)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Švýcarsko) (zástupce: H. Twelmeier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2020 (věc R 720/2020-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení doglover jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě není již důvodné rozhodovat.

                  2)

                  Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc C-43/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 18. ledna 2022 – Prokurator Generalny

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Najwyższym (Polsko) dne 18. ledna 2022 – Prokurator Generalny
      (Věc C-43/22)
      (2022/C 198/32)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Stěžovatel: Prokurator Generalny

         Ostatní účastníci řízení: D. J., D[X]. J., Ł. J. a S. J., Wojewódzkie Pogotowie Ratunkowe w K.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 1 až 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „SEU“) ve spojení s článkem 47 a čl. 51 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž ministr spravedlnosti členského státu může na základě kritérií, která nebyla zveřejněna, jednak delegovat soudce k civilnímu soudu vyššího stupně příslušnému k projednávání věcí v oblasti unijního práva, a to na dobu určitou či neurčitou, a jednak kdykoli zrušit tuto delegaci soudce na základě rozhodnutí, které neobsahuje odůvodnění?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 1 až 3 SEU ve spojení s čl. 47 a čl. 51 odst. 1 Listiny vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud, který projednává opravný prostředek proti rozhodnutí soudu, členem jehož senátu je soudce delegovaný způsobem uvedeným v první otázce, má povinnost z moci úřední posoudit, zda tento soud je nezávislý a nestranný rovněž v případě, kdy projednávaná věc nespadá do působnosti unijního práva?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku: musí být čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 1 až 3 SEU ve spojení s článkem 47 a čl. 51 odst. 1 Listiny vykládány v tom smyslu, že ukládají soudu členského státu povinnost zrušit pravomocné soudní rozhodnutí vždy, když zjistí, že projednávání věci se účastnil takto delegovaný soudce a soud s jeho účastí nebyl nezávislý a nestranný, a to prostřednictvím takového opravného prostředku jako je mimořádná stížnost, který slouží k napadení pravomocných rozhodnutí, nebo důsledky takového porušení spadají do procesní autonomie členského státu?


title: Věc C-125/21: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Evropská komise v. Irsko („Žaloba pro nesplnění povinnosti – Justiční spolupráci v trestních věcech – Vzájemné uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody za účelem jejich výkonu v Evropské unii – Rámcové rozhodnutí Rady 2008/909/SVV – Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím – Neoznámení Evropské komisi“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-125/21) (1)

      („Žaloba pro nesplnění povinnosti - Justiční spolupráci v trestních věcech - Vzájemné uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody za účelem jejich výkonu v Evropské unii - Rámcové rozhodnutí Rady 2008/909/SVV - Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím - Neoznámení Evropské komisi“)
      (2022/C 198/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Tomkin a S. Grünheid, zmocněnci)

         Žalované: Irsko (zástupkyně: M. Browne, M. Lane a J. Quaney, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Gray, SC)

         Výrok

                  1)

                  Irsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím Rady 2008/909/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o uplatňování zásady vzájemného uznávání rozsudků v trestních věcech, které ukládají trest odnětí svobody nebo opatření spojená se zbavením osobní svobody, za účelem jejich výkonu v Evropské unii, a tím, že neoznámilo znění těchto ustanovení, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 29 odst. 1 a 2 tohoto rámcového rozhodnutí.

                  2)

                  Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 26.4.2021.


title: Věc C-47/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 21. ledna 2022 – Apotheke B. v. Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 21. ledna 2022 – Apotheke B. v. Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)
      (Věc C-47/22)
      (2022/C 198/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Apotheke B.

         Žalovaný: Bundesamt für Sicherheit im Gesundheitswesen (BASG)

         Předběžné otázky

                  1)

                              a)

                              Musí být čl. 80 odst. 1 písm. b) směrnice 2001/83 (1) vykládán v tom smyslu, že požadavek vyplývající z tohoto ustanovení je splněn i tehdy, pokud, jako je tomu v původním řízení, držitel povolení distribuce získává léčivé přípravky od jiných osob, které jsou podle vnitrostátních ustanovení rovněž zmocněny nebo oprávněny vydávat léčivé přípravky veřejnosti, samy ovšem nejsou držiteli takovéhoto povolení nebo jsou zproštěny povinnosti získat takové povolení podle čl. 77 odst. 3, a k tomuto získávání dochází pouze v nepatrném rozsahu?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi na otázku 1. a), je pro splnění požadavku zakotveného v čl. 80 odst. 1 písm. b) směrnice 2001/83 relevantní, zda jsou léčivé přípravky získané způsobem jako v původním řízení, popsaným v otázce 1. a), dodávány pouze osobám, které jsou podle čl. 77 odst. 2 této směrnice zmocněny nebo oprávněny vydávat léčivé přípravky veřejnosti, nebo rovněž osobám, které jsou samy držiteli povolení distribuce?

                  2)

                              a)

                              Musí být čl. 79 písm. b) a čl. 80 písm. g) ve spojení s bodem 2.2 Pokynů pro správnou distribuční praxi humánních léčivých přípravků ze dne 5.11.2013 vykládány tak, že jsou požadavky na personální obsazení splněny i tehdy, pokud je odpovědná osoba, jako v původním řízení, (fyzicky) nepřítomna v zařízení po dobu čtyř hodin, je ovšem během této doby dostupná telefonicky?

                              b)

                              Musí být směrnice 2001/83, zejména její článek 79 a čl. 80 písm. g) ve spojení s bodem 2.3. odst. 1 Pokynů pro správnou distribuční praxi humánních léčivých přípravků ze dne 5.11.2013, vykládána v tom smyslu, že jsou požadavky na personální obsazení stanovené v těchto ustanoveních resp. pokynech splněny tehdy, pokud, jako v původním řízení, během nepřítomnosti odpovědné osoby, jak je popsáno v otázce 2. a), zaměstnanci přítomní v zařízení nejsou, zejména během inspekce prováděné k tomu příslušným orgánem členského státu, sami schopni poskytnout informace o písemných postupech týkajících se oblasti jejich odpovědnosti?

                              c)

                              Musí být směrnice 2001/83, a zejména její článek 79 a čl. 80 písm. g) ve spojení s bodem 2.3 Pokynů pro správnou distribuční praxi humánních léčivých přípravků ze dne 5.11.2013, vykládána v tom smyslu, že při posouzení, zda je ve všech fázích procesu distribuce k dispozici dostatečný počet způsobilých zaměstnanců, musí být přihlédnuto rovněž k externě zajišťovaným činnostem, jako je tomu v původním řízení, (např. činnosti prováděné třetími osobami na zakázku) a brání uvedená směrnice obstarání odborného stanoviska pro toto posouzení nebo jeho obstarání dokonce nařizuje?

                  3)

                  Musí být směrnice 2001/83, zejména její čl. 77 odst. 6 a článek 79, vykládána v tom smyslu, že povolení provozovat činnost distributora léčivých přípravků musí být zrušeno i tehdy, pokud je zjištěno, že není splněn jeden požadavek podle článku 80, jako například v původním řízení za okolností opatřování léčivých přípravků v rozporu z čl. 80 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice, tento požadavek je ale následně, každopádně v okamžiku rozhodnutí příslušného orgánu členského státu resp. soudu rozhodujícího ve věci, znovu dodržován? Pokud nikoliv: Jaké jiné požadavky stanoví unijní právo na toto posouzení, zejména, kdy musí být dané povolení nikoliv zrušeno, nýbrž (pouze) pozastaveno?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67).


title: Věc C-126/21: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Evropská komise v. Irsko („Žaloba pro nesplnění povinnosti – Justiční spolupráce v trestních věcech – Vzájemné uznávání rozhodnutí o opatřeních dohledu jakožto alternativy zajišťovací vazby – Rámcové rozhodnutí Rady 2008/829/SVV – Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím – Neoznámení Evropské komisi“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/11

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-126/21) (1)

      („Žaloba pro nesplnění povinnosti - Justiční spolupráce v trestních věcech - Vzájemné uznávání rozhodnutí o opatřeních dohledu jakožto alternativy zajišťovací vazby - Rámcové rozhodnutí Rady 2008/829/SVV - Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím - Neoznámení Evropské komisi“)
      (2022/C 198/16)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Tomkin a S. Grünheid, zmocněnci)

         Žalovaný: Irsko (zástupkyně: M. Browne, M. Lane a J. Quaney, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Gray, SC)

         Výrok

                  1)

                  Irsko tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s rámcovým rozhodnutím Rady 2009/829/SVV ze dne 23. října 2009 o uplatnění zásady vzájemného uznávání na rozhodnutí o opatřeních dohledu jakožto alternativy zajišťovací vazby mezi členskými státy Evropské unie, a neoznámilo Evropské komisi znění těchto ustanovení, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 27 tohoto rámcového rozhodnutí.

                  2)

                  Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 26.4.2021.


title: Věc T-115/21: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Growth Finance Plus v. EUIPO (catlover) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/49

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Growth Finance Plus v. EUIPO (catlover)
      (Věc T-115/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 198/71)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Growth Finance Plus AG (Gommiswald, Švýcarsko) (zástupce: H. Twelmeier, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2020 (věc R 717/2020-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení catlover jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě není již důvodné rozhodovat.

                  2)

                  Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc T-154/22: Žaloba podaná dne 21. března 2022 – Volkswagen v. EUIPO – XTG (XTG)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/61

      Žaloba podaná dne 21. března 2022 – Volkswagen v. EUIPO – XTG (XTG)
      (Věc T-154/22)
      (2022/C 198/87)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: S. Machei a G. Orsoni, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: XTG S.A. (Vratislav, Polsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie XTG – Přihláška č. 18 120 217

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2021, ve věci R 1385/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a případnému vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů tohoto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-130/21 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Lukáš Wagenknecht v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Ochrana finančních zájmů Evropské unie – Boj proti podvodům – Víceletý finanční rámec – Údajný střet zájmů předsedy vlády České republiky – Žádost o zabránění posledně uvedenému, aby se setkal se sborem členů Evropské komise – Žádost o ukončení přímých plateb z rozpočtu Unie ve prospěch některých zemědělsko-potravinářských skupin – Žaloba pro nečinnost – Údajná nečinnost Evropské komise – Složení Tribunálu Evropské unie – Údajný nedostatek nestrannosti – Nepřípustnost žaloby – Vyjádření – Aktivní legitimace – Právní zájem na podání žaloby“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 – Lukáš Wagenknecht v. Evropská komise
      (Věc C-130/21 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Boj proti podvodům - Víceletý finanční rámec - Údajný střet zájmů předsedy vlády České republiky - Žádost o zabránění posledně uvedenému, aby se setkal se sborem členů Evropské komise - Žádost o ukončení přímých plateb z rozpočtu Unie ve prospěch některých zemědělsko-potravinářských skupin - Žaloba pro nečinnost - Údajná nečinnost Evropské komise - Složení Tribunálu Evropské unie - Údajný nedostatek nestrannosti - Nepřípustnost žaloby - Vyjádření - Aktivní legitimace - Právní zájem na podání žaloby“)
      (2022/C 198/17)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Lukáš Wagenknecht (zástupkyně: A. Koller, advokátka)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a M. Salyková, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Lukáš Wagenknecht ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc T-155/22: Žaloba podaná dne 16. března 2022 – Korporacija „Masternet“ v. EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/61

      Žaloba podaná dne 16. března 2022 – Korporacija „Masternet“ v. EUIPO – Stayer Ibérica (STAYER)
      (Věc T-155/22)
      (2022/C 198/88)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: ZAO Korporacija „Masternet“ (Moskva, Ruská federace) (zástupce: N. Bürglen, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Stayer Ibérica, SA (Pinto, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie STAYER – Ochranná známka Evropské unie č. 9 498 015

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. prosince 2021, ve věci R 931/2021-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 15 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-60/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 1. února 2022 – UZ v. Spolková republika Německo

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 1. února 2022 – UZ v. Spolková republika Německo
      (Věc C-60/22)
      (2022/C 198/34)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: UZ

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Předběžné otázky

                  1.

                  Má chybějící resp. zanedbávaná nebo neúplná odpovědnost správce podle článku 5 obecného nařízení o ochraně osobních údajů (dále jen „GDPR“) (1), např. v důsledku neexistence nebo nekompletnosti záznamů o činnostech zpracování podle článku 30 GDPR nebo neexistence ujednání o společném postupu podle článku 26 GDPR, za následek, že zpracování údajů je protiprávní ve smyslu čl. 17 odst. 1 písm. d) GDPR a čl. 18 odst. 1 písm. b) GDPR a subjekt údajů má proto nárok na výmaz nebo omezení?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Má nárok na výmaz nebo omezení za následek, že ke zpracovávaným údajům nesmí být přihlédnuto v soudním řízení? To každopádně tehdy, pokud subjekt údajů nesouhlasí s použitím v soudním řízení?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Má porušení článků 5, 30 nebo 26 GDPR správcem za následek, že vnitrostátní soud smí v otázce soudního použití zpracovávání údajů přihlédnout k těmto údajů pouze tehdy, když subjekt údajů s jejich použitím výslovně souhlasí?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1, opravy v Úř. věst. 2016, L 314, s. 72, a Úř. věst. 2018, L 127, s. 2, a Úř. věst. 2021, L 74, s. 35).


title: Věc T-159/22: Žaloba podaná dne 23. března 2022 – Sanetview v. EUIPO – 2boca2catering (Las Cebras)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/62

      Žaloba podaná dne 23. března 2022 – Sanetview v. EUIPO – 2boca2catering (Las Cebras)
      (Věc T-159/22)
      (2022/C 198/89)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Sanetview, SLU (Andorra la Vella, Andorra) (zástupci: J. Gallego Jiménez, E. Sanz Valls, P. Bauzá Martínez, Y. Hernández Viñes a C. Marí Aguilar, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: 2boca2catering, SL (Sevilla, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Las Cebras – Přihláška č. 18 169 269

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. ledna 2022 ve věci R 1070/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zamítl námitky vznesené proti napadené ochranné známce a rozhodl o možné nerušené koexistenci kolidujících ochranných známek;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-220/21: Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Thomas Henry v. EUIPO (Spicy Ginger) („Ochranná známka Evropské unie – Zrušení napadeného rozhodnutí – Zánik předmětu sporu – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/49

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. března 2022 – Thomas Henry v. EUIPO (Spicy Ginger)
      (Věc T-220/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Zrušení napadeného rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2022/C 198/72)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Thomas Henry GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a D. Hanf, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2021 (věc R 435/2020-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Spicy Ginger jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  O žalobě není již důvodné rozhodovat.

                  2)

                  Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Thomas Henry GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 217, 7.6.2021.


title: Věc T-161/22: Žaloba podaná dne 25. března 2022 – Ortega Montero v. Parlament

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/62

      Žaloba podaná dne 25. března 2022 – Ortega Montero v. Parlament
      (Věc T-161/22)
      (2022/C 198/90)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Maria Del Carmen Ortega Montero (Brusel, Belgie) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 20. května 2021 v rozsahu, v němž zamítá žádosti obsažené v dopisu právního zástupce žalobkyně ze dne 19. ledna 2021, v nichž se domáhá zrušení změn jednacího řádu výboru zaměstnanců přijatého dne 10. listopadu 2020, jakož i provedeného hlasování a rozhodnutí přijatých na základě tohoto nového jednacího řádu;

                  —

                  v rozsahu, v němž považuje za nezbytné, zrušil rozhodnutí ze dne 21. prosince 2021 v části, v níž zamítá stížnost podanou žalobkyní dne 18. srpna 2021 proti rozhodnutí, kterým byly zamítnuty žádosti podané prostřednictvím dopisu ze dne 19. ledna 2021;

                  —

                  zrušil nová ustanovení jednacího řádu z roku 2020 a zejména změnu článku 22 přijatou dne 2020;

                  —

                  zrušil hlasování písemným postupem podle nového článku 22 jednacího řádu z roku 2020 a veškerá rozhodnutí, která z něj vyplývají, včetně výsledku posledních voleb;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti změny jednacího řádu z roku 2020 a jeho přijetí ráno 10. listopadu 2020 z důvodu, že tato změna ratio legis porušuje článek 21 jednacího řádu a demokratické zásady, které jsou jím chráněny, a nebyl dodržen samotný článek 22 při jeho přijímání a provádění, a konečně přijaté změny postrádají právní jasnost.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti ratio temporis hlasování, které se uskutečnilo dne 20. listopadu 2020 na základě nového článku 22 jednacího řádu před nabytím jeho účinnosti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti přijetí písemného postupu uplatněného na hlasování poradních a interinstitucionálních výborů, jakož i delegací, který musel být proveden odpoledne dne 10. listopadu 2020.


title: Věc C-82/20: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Rodez – Francie) – BNP Paribas Personal Finance SA v. AN, CN („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Ochrana spotřebitele – Směrnice 93/13/EHS – Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách – Smlouva o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) – Článek 4 odst. 2 – Hlavní předmět smlouvy – Ujednání vystavující úvěrovaného kurzovému riziku – Požadavky na srozumitelnost a transparentnost – Článek 3 odst. 1 – Významná nerovnováha – Článek 5 – Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/12

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2022 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Rodez – Francie) – BNP Paribas Personal Finance SA v. AN, CN
      (Věc C-82/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochrana spotřebitele - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající ujednání ve spotřebitelských smlouvách - Smlouva o hypotečním úvěru v cizí měně (švýcarský frank) - Článek 4 odst. 2 - Hlavní předmět smlouvy - Ujednání vystavující úvěrovaného kurzovému riziku - Požadavky na srozumitelnost a transparentnost - Článek 3 odst. 1 - Významná nerovnováha - Článek 5 - Sepsání smluvního ujednání jasným a srozumitelným jazykem“)
      (2022/C 198/18)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de grande instance de Rodez

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas Personal Finance SA

         Žalovaní: AN, CN

         za účasti: Caisse régionale de crédit agricole mutuel du Languedoc

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci smlouvy o úvěru v cizí měně je požadavek na transparentnost ujednání této smlouvy, která stanoví, že zúčtovací měnou je cizí měna a platební měnou je euro, a která mají za následek, že kurzové riziko nese úvěrovaný, splněn, jakmile prodávající nebo poskytovatel sdělil spotřebiteli dostatečné a přesné informace, které umožnily průměrnému, běžně informovanému a přiměřeně pozornému a obezřetnému spotřebiteli pochopit konkrétní fungování dotčeného finančního mechanismu, a posoudit tak nebezpečí potenciálně významných negativních hospodářských důsledků takových ujednání na jeho finanční závazky po celou dobu trvání uvedené smlouvy.

                  2)

                  Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že ujednání úvěrové smlouvy, která stanoví, že zúčtovací měnou je cizí měna a platební měnou je euro, a která mají za následek, že kurzové riziko, aniž je stanovena jeho horní hranice, nese úvěrovaný, mohou způsobit významnou nerovnováhu v právech a povinnostech stran, které vyplývající z uvedené smlouvy, v neprospěch spotřebitele, jestliže prodávající nebo poskytovatel nemohl rozumně očekávat, že při dodržení požadavku transparentnosti vůči spotřebiteli bude spotřebitel souhlasit s neúměrným kurzovým rizikem, které z takových ujednání vyplývá, přičemž pouhé případné konstatování nedostatku dobré víry prodávajícího nebo poskytovatele není pro shledání existence takové nerovnováhy dostatečné.

         (1)  Datum doručení: 14.2.2020


title: Věc C-96/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 11. února 2022 – Companhia de Distribuição Integral Logista Portugal, S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 11. února 2022 – Companhia de Distribuição Integral Logista Portugal, S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Věc C-96/22)
      (2022/C 198/35)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Companhia de Distribuição Integral Logista Portugal, S.A.

         Odpůrce: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Předběžné otázky

                  1)

                  Představují množstevní omezení propuštění ke spotřebě stanovená v článku 106 CIEC množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem ve smyslu článku 34 SFEU v rozsahu, v němž hospodářským subjektům ukládá, aby během posledních čtyř měsíců každého roku uváděly na trh množství cigaret, které nepřesahuje průměrné měsíční množství cigaret propuštěných ke spotřebě během bezprostředně předcházejících dvanácti měsíců?

                  2)

                  Je zdanění množství cigaret, které překračuje množstevní limit pro propuštění ke spotřebě stanovený v čl. 106 odst. 2 CIEC, sazbou platnou ke dni podání revidovaného prohlášení podle čl. 106 odst. 7 CIEC, v rozporu s pravidly pro vznik daňové povinnosti ke spotřební dani zavedenými články 7 a 9 směrnice Rady 2008/118/ES (1) ze dne 16. prosince 2008?

         (1)  Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, 14.1.2009, s. 12).


title: Věc T-162/22: Žaloba podaná dne 24. března 2022 – OQ v. Komise

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/63

      Žaloba podaná dne 24. března 2022 – OQ v. Komise
      (Věc T-162/22)
      (2022/C 198/91)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: OQ (zástupci: N. Maes a J.-N. Louis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  této žalobě vyhověl;

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a odůvodněnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 19. května 2021, kterým byla žalobci uložena disciplinární sankce ve formě zbavení funkce bez snížení nároků na důchod;

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu Evropské komise oprávněného ke jmenování ze dne 15. prosince 2021, kterým byla zamítnuta stížnost [důvěrné] (1) žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 10 přílohy IX služebního řádu, neboť disciplinární sankce uložená žalobci není úměrná závažnosti porušení služebních povinností s ohledem na kritéria posouzení stanovená v článku 10 přílohy IX služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a nezohledňuje polehčující okolnosti.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Žalobce tvrdí, že se Komise neřídila stanoviskem disciplinární komise, která doporučila sankci ve formě zařazení do nižší platové třídy ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. f) přílohy IX služebního řádu, aniž právně dostačujícím způsobem odůvodnila své odlišné rozhodnutí.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc T-165/22: Žaloba podaná dne 29. března 2022 – Saure v. Komise

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/64

      Žaloba podaná dne 29. března 2022 – Saure v. Komise
      (Věc T-165/22)
      (2022/C 198/92)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hans-Wilhelm Saure (Berlín, Německo) (zástupce: C. Partsch, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. února 2022, kterým byl odepřen přístup k dokumentům Komise, jenž požadoval žalobce prostřednictvím poskytnutí kopií veškeré korespondence Komise se společností AstraZeneca plc nebo jejími dceřinými společnostmi, s německým Spolkovým kancléřstvím nebo ministerstvem zdravotnictví týkající se společnosti AstraZeneca plc nebo jejích dceřiných společností, od 1. dubna 2020 a zejména k množství očkovacích látek proti Covid-19 nabízených společností AstraZeneca plc a jejich dodacím lhůtám;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalobce má právo podle čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) na přístup k dokumentům Evropské komise, které jsou předmětem řízení. Odepření ze strany Komise je porušením tohoto ustanovení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 2 druhá odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 právu žalobce na přístup ke sporným informacím nebrání. Toto ustanovení o výjimce je časově omezené a vztahuje se k probíhajícím soudnímu řízení a právnímu poradenství. Řízení vedené v Belgii proti společnosti AstraZeneca plc s č.j. 2021/48/C se týká zcela jiného skutkového stavu a bylo ukončeno rozsudkem ze dne 18. června 2021.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 právu žalobce na přístup ke sporným informacím nebrání. Převažuje veřejný zájem na zveřejnění osobních údajů.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 4 odst. 2 první odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 právu žalobce na přístup ke sporným informacím nebrání. Požadované informace neobsahují žádná obchodní tajemství ve smyslu článku 2 směrnice (EU) 2016/943 (2), neboť jsou známa a nebyly provedeny žádné kroky k tomu, aby byla udržena v tajnosti.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/943 ze dne 8. června 2016 o ochraně nezveřejněného know-how a obchodních informací (obchodního tajemství) před jejich neoprávněným získáním, využitím a zpřístupněním (Úř. věst. 2016, L 157, s. 1).


title: Věc C-98/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 14. února 2022 – Eurelec Trading SCRL v. Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 14. února 2022 – Eurelec Trading SCRL v. Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)
      (Věc C-98/22)
      (2022/C 198/36)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Paris

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Eurelec Trading SCRL

         Žalovaní: Ministre de l’Économie et des Finances, Scabel SA, Groupement d’Achat des Centres Édouard Leclerc (GALEC), Association des Centres distributeurs Édouard Leclerc (ACDLEC)

         Předběžná otázka

      Musí být „občanské a obchodní“ věci definované v čl. 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládány tak, že v rámci své působnosti zahrnují žalobu – a soudní rozhodnutí vydané na jejím základě – i) podanou francouzským ministrem hospodářství a financí na základě (bývalého) článku L 442-6, I, 2 francouzského obchodního zákoníku proti belgické společnosti ii) s cílem dosáhnout konstatování a ukončení praktik omezujících hospodářskou soutěž a uložení domnělému původci těchto praktik pořádkové pokuty iii) na základě důkazů získaných prostřednictvím jeho zvláštních vyšetřovacích pravomocí?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.


title: Věc C-609/21: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. března 2022 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti IP, DD, ZI, SS, HYA („Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Článek 4 odst. 3 SEU – Článek 267 SFEU – Listina základních práv Evropské unie – Článek 47 druhý pododstavec – Článek 94 jednacího řádu Soudního dvora – Obsah žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Vnitrostátní pravidlo, které ukládá vnitrostátnímu trestnímu soudu povinnost vyloučit se z rozhodování z důvodu, že v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce zaujal stanovisko ke skutkovému rámci věci, protože jinak bude rozhodnutí, které má být vydáno ve věci samé, prohlášeno za neplatné – Článek 18 SFEU – Článek 21 odst. 2 Listiny – Článek 23 statutu Soudního dvora Evropské unie – Povinnost vnitrostátních soudů informovat svůj členský stát o každé žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Soudnímu dvoru“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/13

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. března 2022 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Spetsializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti IP, DD, ZI, SS, HYA
      (Věc C-609/21) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 4 odst. 3 SEU - Článek 267 SFEU - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 druhý pododstavec - Článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Obsah žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce - Vnitrostátní pravidlo, které ukládá vnitrostátnímu trestnímu soudu povinnost vyloučit se z rozhodování z důvodu, že v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce zaujal stanovisko ke skutkovému rámci věci, protože jinak bude rozhodnutí, které má být vydáno ve věci samé, prohlášeno za neplatné - Článek 18 SFEU - Článek 21 odst. 2 Listiny - Článek 23 statutu Soudního dvora Evropské unie - Povinnost vnitrostátních soudů informovat svůj členský stát o každé žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Soudnímu dvoru“)
      (2022/C 198/19)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Účastníci původního trestního řízení

      IP, DD, ZI, SS, HYA

         Výrok

                  1)

                  Článek 267 SFEU a čl. 94 první pododstavec písm. a) jednacího řádu Soudního dvora, vykládané ve světle čl. 4 odst. 3 SEU a čl. 47 druhého pododstavce Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu pravidlu, které ukládá soudům rozhodujícím v trestních věcech, pokud se v rámci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce předložené Soudnímu dvoru vyjádří ke skutkovým okolnostem, povinnost vyloučit se z rozhodování věci, protože jinak bude rozhodnutí, které má být vydáno ve věci samé, prohlášeno za neplatné. Takovéto pravidlo nesmí tyto soudy, jakož i jakýkoli jiný příslušný orgán, použít.

                  2)

                  Článek 18 SFEU, čl. 21 odst. 2 Listiny základních práv, jakož i článek 23 statutu Soudního dvora Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která ukládá soudu, který podá žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Soudnímu dvoru, povinnost zaslat kopii této žádosti orgánu odpovědnému za zajištění zastupování tohoto členského státu před Soudním dvorem.

         (1)  Datum doručení: 28. 9. 2021.


title: Věc T-400/20: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2022 – El Corte Inglés v. EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/65

      Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2022 – El Corte Inglés v. EUIPO – Rudolf Böckenholt (LLOYD’S)
      (Věc T-400/20) (1)

      (2022/C 198/93)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně devátého senátu nařídila vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 262, 10.8.2020.


title: Věc T-382/21: Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2022 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie airscreen – Starší slovní ochranná známka Evropské unie AIRSCREEN – Článek 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] – Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/50

      Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2022 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airscreen)
      (Věc T-382/21) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie airscreen - Starší slovní ochranná známka Evropské unie AIRSCREEN - Článek 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
      (2022/C 198/73)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a N. Willich, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Německo) (zástupci: D. Schulz a P. Stelzig, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. května 2021 (věc R 1990/2020-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi the airscreen company a Moviescreens Rental.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti the airscreen company GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 329, 16.8.2021.


title: Věc C-141/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Rakousko) dne 28. února 2022 – TLL The Longevity Labs GmbH v. Optimize Health Solutionsmi GmbH a BM

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/25

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Rakousko) dne 28. února 2022 – TLL The Longevity Labs GmbH v. Optimize Health Solutionsmi GmbH a BM
      (Věc C-141/22)
      (2022/C 198/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TLL The Longevity Labs GmbH

         Žalovaní: Optimize Health Solutionsmi GmbH, BM

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je nutné čl. 3 odst. 2 písm. a) bod iv) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2283 ze dne 25. listopadu 2015 o nových potravinách (1) vykládat v tom smyslu, že „mouka z naklíčené pohanky s vysokým obsahem spermidinu“ představuje novou potravinu, pokud byla před 15. květnem 1997 v Evropské unii používána k lidské spotřebě ve významné míře pouze mouka z naklíčené pohanky s nezvýšeným obsahem spermidinu nebo má poté historii bezpečného používání, bez ohledu na to, jak se spermidin do mouky z naklíčené pohanky dostává?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na otázku 1.: Je nutné čl. 3 odst. 2 písm. a) bod vii) nařízení 2015/2283 vykládat v tom smyslu, že pojem výrobní postup potravin zahrnuje i postup v prvovýrobě?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na otázku 2.: Závisí otázka novosti výrobního postupu ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) bodu vii) nařízení 2015/2283 na tom, zda samotný výrobní postup nebyl nikdy předtím použit v případě jakékoliv potraviny, nebo zda nebyl použit v případě posuzované potraviny?

                  4.

                  V případě záporné odpovědi na otázku 2.: Jedná se v případě klíčení semen pohanky v živném roztoku obsahujícím spermidin o postup prvovýroby ve vztahu k rostlině, na kterou se nepoužijí ustanovení právních předpisů v oblasti potravin, zejména nařízení 2015/2283, protože rostlina před sklizní není ještě potravinou [čl. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 178/2002 (2)]?

                  5.

                  Je rozdíl, zda živný roztok obsahuje přírodní nebo syntetický spermidin?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2283 ze dne 25. listopadu 2015 o nových potravinách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 a nařízení Komise (ES) č. 1852/2001 (Úř. věst. L 327, 11.12.2015, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. 2002, L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463)


title: Věc T-632/21: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2022 – Agreiter a další v. Komise („Žaloba na neplatnost – Humánní léčivé přípravky – Změna podmínečné registrace humánního léčivého přípravku Spikevax – mRNA vakcína proti onemocnění COVID-19 (modifikovaný nukleosid) – Neexistence právního zájmu na podání žaloby – Absence bezprostředního dotčení – Absence osobního dotčení – Nepřípustnost“)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/50

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2022 – Agreiter a další v. Komise
      (Věc T-632/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Humánní léčivé přípravky - Změna podmínečné registrace humánního léčivého přípravku Spikevax - mRNA vakcína proti onemocnění COVID-19 (modifikovaný nukleosid) - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Absence bezprostředního dotčení - Absence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
      (2022/C 198/74)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Karin Agreiter (Merano, Itálie) a 33 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupkyně: R. Holzeisen, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek a B.-R. Killmann, zmocněnci)

         Předmět

      Svým návrhem podaným na základě článku 263 SFEU se žalobci domáhají zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2021) 5686 final ze dne 23. července 2021 o změně podmínečné registrace pro humánní léčivý přípravek „Spikevax – vakcína COVID-19 mRNA (modifikovaný nukleosid)“ udělené prováděcím rozhodnutím C(2021) 94 (final) ze dne 6. ledna 2021.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se pro nepřípustnost odmítá.

                  2)

                  O návrhu společnosti Moderna Biotech Spain SL na vstup do řízení jako vedlejší účastnice již není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Karin Agreiter a ostatní žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou náklady řízení.

                  4)

                  Moderna Biotech Spain ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

         (1)  Úř. věst. C 471, 22.11.2021.


title: Věc T-740/21: Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2022 – Alcogroup a Alcodis v. Komise

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/65

      Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2022 – Alcogroup a Alcodis v. Komise
      (Věc T-740/21) (1)

      (2022/C 198/94)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 24, 17.1.2022.


title: Věc C-166/22: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 25. února 2022 – Hellfire Massy Residents Association v. An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Irsko, The Attorney General

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 25. února 2022 – Hellfire Massy Residents Association v. An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Irsko, The Attorney General
      (Věc C-166/22)
      (2022/C 198/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hellfire Massy Residents Association

         Žalovaní: An Bord Pleanála, The Minister for Housing, Heritage and Local Government, Irsko, The Attorney General

         Další účastníci řízení: South Dublin County Council, An Taisce – The National Trust for Ireland, Save the Bride Otters

         Předběžné otázky

                  1.

                  První otázka zní:
                  Mají obecné zásady unijního práva vyplývající z přednosti unijního právního řádu za následek, že vnitrostátní procesní norma, podle níž se musí žalobce v rámci soudního přezkumu výslovně dovolávat relevantních právních předpisů, nemůže bránit tomu, aby žalobce, který zpochybňuje slučitelnost vnitrostátního práva s předmětným právem unijním, uplatňoval i námitku vycházející z právních doktrín nebo nástrojů, které je nutno z jejich podstaty považovat za relevantní pro výklad tohoto unijního práva, jako je zásada, podle níž musí být unijní právo v oblasti životního prostředí vykládáno ve spojení s Úmluvou o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsanou v Aarhusu, Dánsko, dne 25. června 1998, jakožto nedílnou součástí unijního právního řádu?

                  2.

                  Druhá otázka zní:
                  Mají články 12 nebo 16 směrnice 92/43/EHS (1), popřípadě ve spojení s čl. 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu, Dánsko, dne 25. června 1998 nebo ve spojení se zásadou, že členské státy musí přijmout veškerá nezbytná konkrétní opatření pro účinné provedení směrnice, za následek, že vnitrostátní procesní normy, podle níž žalobkyně nesmí vznést „hypotetickou otázku“ a „musí být dotčena ve skutečnosti nebo fakticky“, aby mohla následně vznést námitku neslučitelnosti vnitrostátního práva s ustanovením práva unijního, se nelze dovolávat za tím účelem, aby bylo bráněno výtce vznesené žalobcem, jenž se dovolal práv účasti veřejnosti ve vztahu ke správnímu rozhodnutí a který chce následně uplatnit námitku neplatnosti ustanovení vnitrostátního práva odkazem na unijní právo v očekávání budoucí škody na životním prostředí vzniklé v důsledku údajné nesprávnosti ve vnitrostátním právu, pokud existuje přiměřená možnost, že taková budoucí škoda vznikne, zejména z toho důvodu, že dotčený záměr byl povolen v oblasti, která je stanovištěm přísně chráněného druhu, nebo z toho důvodu, že při uplatnění obezřetného přístupu existuje možnost, že na základě průzkumů provedených po vydání povolení možná bude nutné požádat o udělení výjimky podle článku 16 uvedené směrnice?

                  3.

                  Třetí otázka zní:
                  Mají články 12 nebo 16 směrnice 92/43/EHS, popřípadě ve spojení s čl. 6 odst. 1 až 9 nebo čl. 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu, Dánsko, dne 25. června 1998 nebo ve spojení se zásadou, že členské státy musí přijmout veškerá nezbytná konkrétní opatření pro účinné provedení směrnice, za následek, že systém povolování výjimky zakotvený ve vnitrostátním právu za účelem provedení článku 16 uvedené směrnice nemůže existovat souběžně a nezávisle na systému vydávání územních povolení, ale musí být součástí integrovaného procesu schvalování, který zahrnuje rozhodnutí příslušného orgánu (na rozdíl od ad hoc rozhodnutí, které činí oznamovatel sám na základě obecného ustanovení trestního práva) ohledně toho, zda je namístě žádat o povolení výjimky z důvodu okolností zjištěných po vydání územního povolení, nebo zahrnuje rozhodnutí příslušného orgánu ohledně toho, jaké průzkumy je nutno provést v rámci posuzování otázky, zda je namístě o takové povolení žádat?

                  4.

                  Čtvrtá otázka zní:
                  Mají články 12 nebo 16 směrnice 92/43/EHS, popřípadě ve spojení s čl. 6 odst. 1 až 9 nebo čl. 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu, Dánsko, dne 25. června 1998 za následek, že pokud jde o záměr, u něhož bylo vydání povolení podrobeno příslušnému posouzení podle čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43/EHS, a za situace, kdy je možné domáhat se výjimky po vydání povolení podle článku 16 směrnice 92/43/EHS, platí požadavek na existenci postupu pro účast veřejnosti v souladu s článkem 6 Aarhuské úmluvy?

         (1)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


title: Věc T-135/22: Žaloba podaná dne 11. března 2022 – Deckers Outdoor v. EUIPO – Chunxian (TULEUGG)

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/51

      Žaloba podaná dne 11. března 2022 – Deckers Outdoor v. EUIPO – Chunxian (TULEUGG)
      (Věc T-135/22)
      (2022/C 198/75)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Deckers Outdoor Corp. (Goleta, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: A. Improda a C. Brega, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem: Guo Chunxian (Meng-čou, Čína)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie TULEUGG – Přihláška č. 18 156 704

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. prosince 2021 ve věci R 412/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  v důsledku toho zamítl přihlášku č. 18 156 704 pro ochrannou známku TULEUGG;

                  —

                  uložil EUIPO a Guo Chunxianovi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů předchozích řízení před námitkovým oddělením a pátým odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-136/22: Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Hamoudi v. Frontex

text:
               16.5.2022

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 198/52

      Žaloba podaná dne 10. března 2022 – Hamoudi v. Frontex
      (Věc T-136/22)
      (2022/C 198/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Alaa Hamoudi (Turecko) (zástupce: F. Gatta, advokát)

         Žalovaná: Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál nařídil agentuře Frontex zaplatit žalobci částku 250 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy s ohledem na každý ze dvou žalobních důvodů. Žalobce zejména požaduje náhradu:

                  —

                  za škodu, kterou utrpěl v důsledku porušení jeho základních práv podle článků 1, 2, 3, 4, 18, čl. 19 odst. 1, čl. 19 odst. 2 a článku 21 Listiny základních práv EU (dále jen „Listina“) v průběhu a po jeho hromadném vyhoštění z Řecka, k němuž došlo od 28. do 29. dubna 2020 v Egejském moři;

                  —

                  za jeho pocity nespravedlnosti a frustrace, které mu způsobila skutečnost, že autorem nebo spoluautorem hromadného vyhoštění namířeného proti němu ve dnech 28. až 29. dubna 2020 byla agentura Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že agentura Frontex schválila zahájení zásahu rychlé reakce na hranicích v Egejském moři v rozporu s čl. 46 odst. 5 nařízení 2019/1896 (1) na základě zjevně nesprávného posouzení, zneužití pravomoci, přičemž nejednala s řádnou péčí, čímž nedodržela zásadu řádné správy. Výkonný ředitel agentury Frontex zejména nezákonně schválil zahájení zásahu rychlé reakce na hranicích v Egejském moři v rozporu s čl. 46 odst. 5 zakládajícího nařízení agentury tím, že nevyužil své diskreční pravomoci ve vztahu k samotnému posouzení použitelnosti tohoto ustanovení na extrémně nestabilní situaci, kterou bylo třeba regulovat. Podpůrně se výkonný ředitel dopustil zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci a nesplnil svou povinnost jednat s řádnou péčí, když měl za to, že čl. 46 odst. 5 se nevztahuje na situaci, kterou bylo třeba regulovat. K prvnímu i druhému aspektu nemajetkové újmy by nedošlo bez protiprávního opomenutí nebo jednání, které lze přičíst agentuře Frontex.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že se agentura Frontex dopustila protiprávního opomenutí, které může zakládat mimosmluvní odpovědnost, tím, že nejednala v souladu s čl. 46 odst. 4 nařízení 2019/1896, v rozporu se zásadou řádné správy a s jejími pozitivními povinnostmi podle článku 80 uvedeného nařízení a článků 1, 2, 3, 4, 18, čl. 19 odst. 1, čl. 19 odst. 2 a článku 21 Listiny (2), a dále se dopustila zneužití pravomoci a zjevně nesprávného posouzení.
                  Výkonný ředitel agentury Frontex protiprávně neuplatnil své diskreční pravomoci ve vztahu k čl. 46 odst. 4 zakládajícího nařízení agentury před, během a také po výskytu zatlačovací operace ve dnech 28. až 29. dubna 2020. Podpůrně se výkonný ředitel dopustil zjevně nesprávného posouzení a zneužití pravomoci a nesplnil svou povinnost péče vzhledem k tomu, že čl. 46 odst. 4 se na situaci, kterou bylo třeba regulovat, nevztahuje. Oba aspekty nemajetkové újmy by nevznikly bez napadené protiprávní nečinnosti agentury Frontex.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se agentura Frontex dopustila protiprávního jednání, které může založit mimosmluvní odpovědnost v souvislosti se zatlačovací operací ve dnech 28. až 29. dubna 2020 tím, že porušila základní práva žalobce podle článků 1 a 2, 3, 4, 6, 18, čl. 19 odst. 1, čl. 19 odst. 2 a článku 21 Listiny.
                  Protiprávní hromadné vyhoštění žalobce ve dnech 28. až 29. dubna 2020 lze přičíst agentuře Frontex, jeho „skutečnému autorovi“, protože bylo provedeno v souladu s právně závazným operačním plánem pro zásahy rychlé reakce na hranicích v Egejském moři, který vypracoval výkonný ředitel agentury Frontex. Podpůrně nese agentura Frontex odpovědnost na základě napomáhání spáchání protiprávního hromadného vyhoštění žalobce, ke kterému došlo ve dnech 28. až 29. dubna 2020. Oba aspekty nemajetkové újmy by bez napadených protiprávních jednání agentury nenastaly.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1896 ze dne 13. listopadu 2019 o Evropské pohraniční a pobřežní stráži a o zrušení nařízení (EU) č. 1052/2013 a (EU) 2016/1624 (Úř. věst. L 295, 14.11.2019, s. 1).

         (2)  Úř. věst. 2012, C 326, s. 391.


title: Věc C-499/18 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. května 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AGv. Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) a další („Kasační opravný prostředek – Nařízení (ES) č. 1107/2009 – Články 4 a 21 – Kritéria schválení – Přezkoumání schválení – Přípravky na ochranu rostlin – Prováděcí nařízení (EU) č. 485/2013 – Účinné látky klothianidin a imidakloprid – Osivo ošetřené přípravky na ochranu rostlin obsahujícími tyto účinné látky – Zákaz neprofesionálního použití – Zásada obezřetnosti“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/2

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. května 2021 – Bayer CropScience AG, Bayer AGv. Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM) a další
      (Věc C-499/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 1107/2009 - Články 4 a 21 - Kritéria schválení - Přezkoumání schválení - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) č. 485/2013 - Účinné látky klothianidin a imidakloprid - Osivo ošetřené přípravky na ochranu rostlin obsahujícími tyto účinné látky - Zákaz neprofesionálního použití - Zásada obezřetnosti“)
      (2021/C 278/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bayer CropScience AG, Bayer AG (zástupci: M. Zdzieborska, Solicitor, A. Robert, avocate, K. Nordlander, advokat, C. Zimmermann, avocat a P. Harrison, solicitor)

         Další účastníci řízení: Association générale des producteurs de maïs et autres céréales cultivées de la sous-famille des panicoïdées (AGPM), The National Farmers’ Union (NFU) (zástupci: původně H. Mercer, QC a J. Robb, barrister, pověření N. Winter, solicitor, poté H. Mercer, QC, J. Robb a K. Tandy, advocate), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (zástupci: původně D. Abrahams, E. Mullier a I. de Seze, advokáti, poté D. Abrahams a E. Mullier, advokáti), Rapool-Ring GmbH Qualitätsraps deutscher Züchter, European Seed Association (ESA) (zástupci: původně P. de Jong, advokát, K. Claeyé, advocaat a E. Bertolotto, advokátka, poté P. de Jong, advokát a K. Claeyé, advocaat), Agricultural Industries Confederation Ltd (zástupci: původně P. de Jong, advokát, K. Claeyé, advocaat a E. Bertolotto, advokátka, poté J. Gaul a P. de Jong, advokáti a K. Claeyé, advocaat), Evropská komise (zástupci: B. Eggers, P. Ondrůšek, X. Lewis a I. Naglis, zmocněnci), Union nationale de l’apiculture française (UNAF) (zástupci: B. Fau a J.-F. Funke, advokáti), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund (zástupci: B. Tschida a A. Willand, Rechtsanwälte), Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust, Stichting Greenpeace Council (Greenpeace) (zástupci: B. Kloostra, advocaat), Švédské království (zástupci: původně C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg a E. Karlsson, poté C. Meyer-Seitz, H. Shev a E. Karlsson, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující Evropskou komisi: Stichting De Bijenstichting (zástupkyně: L. Smale, advokátka)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek je nepřípustný v rozsahu, v němž byl podán společností Bayer AG.

                  2)

                  Kasační opravný prostředek se v rozsahu, v němž byl podán společností Bayer CropScience AG, zamítá.

                  3)

                  Bayer CropScience AG a Bayer AG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, Union nationale de l’apiculture française (UNAF), Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life), Buglife – The Invertebrate Conservation Trust a Stichting Greenpeace Council (Greenpeace).

                  4)

                  The National Farmers’ Union (NFU) a Agricultural Industries Confederation Ltd, jakož i Stichting De Bijenstichting ponesou vlastní náklady řízení.

                  5)

                  Švédské království ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 381, 22.10.2018.


title: Věc C-120/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X v. College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend („Řízení o předběžné otázce – Pozemní přeprava nebezpečných věcí – Směrnice 2008/68/ES – Článek 5 odst. 1 – Pojem ‚konstrukční požadavek‘ – Zákaz stanovit přísnější konstrukční požadavky – Orgán členského státu, který ukládá čerpací stanici povinnost spočívající v tom, že ji zkapalněným ropným plynem (LPG) mohou zásobovat pouze cisternová vozidla opatřená speciálním žáruvzdorným povlakem, který není stanoven v Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) – Protiprávnost – Rozhodnutí, které určitá kategorie jednotlivců nemůže právně napadnout – Restriktivně vymezená možnost domoci se zrušení takového rozhodnutí v případě zjevného rozporu s unijním právem – Zásada právní jistoty – Zásada efektivity“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/3

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – X v. College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend
      (Věc C-120/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Pozemní přeprava nebezpečných věcí - Směrnice 2008/68/ES - Článek 5 odst. 1 - Pojem ‚konstrukční požadavek‘ - Zákaz stanovit přísnější konstrukční požadavky - Orgán členského státu, který ukládá čerpací stanici povinnost spočívající v tom, že ji zkapalněným ropným plynem (LPG) mohou zásobovat pouze cisternová vozidla opatřená speciálním žáruvzdorným povlakem, který není stanoven v Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) - Protiprávnost - Rozhodnutí, které určitá kategorie jednotlivců nemůže právně napadnout - Restriktivně vymezená možnost domoci se zrušení takového rozhodnutí v případě zjevného rozporu s unijním právem - Zásada právní jistoty - Zásada efektivity“)
      (2021/C 278/03)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: X

         Žalované: College van burgemeester en wethouders van de gemeente Purmerend

         za přítomnosti: Tamoil Nederland BV

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/68/ES ze dne 24. září 2008 o pozemní přepravě nebezpečných věcí, ve znění směrnice Komise 2014/103/EU ze dne 21. listopadu 2014, musí být vykládán v tom smyslu, že brání stanovení přísnějších konstrukčních požadavků, než jsou ty, které jsou obsaženy v přílohách A a B Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí, uzavřené dne 30. září 1957 v Ženevě, ve znění platném ke dni 1. ledna 2015, jako je požadavek, který ukládají orgány členského státu čerpací stanici na základě správního rozhodnutí, jež má podobu environmentálního povolení, a který spočívá v tom, že tuto stanici mohou zásobovat dodávkami zkapalněného ropného plynu pouze cisternová vozidla opatřená takovým speciálním žáruvzdorným povlakem, jako je žáruvzdorný povlak dotčený ve věci v původním řízení.

                  2)

                  Unijní právo, zejména zásada efektivity, nebrání procesnímu pravidlu vnitrostátního správního práva, které stanoví, že k tomu, aby mohl být požadavek odporující unijnímu právu, který byl uložen ve správním rozhodnutí, jež určitá kategorie jednotlivců v zásadě nemůže právně napadnout, zrušen kvůli své nevykonatelnosti, pokud by byl proveden pozdějším rozhodnutím, jednotlivec musí prokázat, že na základě zběžného posouzení nevyvolávajícího žádné pochybnosti je zcela zjevné, že dotčený požadavek nemohl být z hlediska unijního práva přijat; uvedené nicméně platí za předpokladu – jehož naplnění musí ověřit předkládající soud – že toto pravidlo není uplatňováno restriktivně v tom smyslu, že možnost jednotlivce domoci se v praxi skutečného zrušení dotčeného požadavku je pouze zdánlivá.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Věc C-128/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania v. Assessorato della Salute della Regione Siciliana („Řízení o předběžné otázce – Státní podpory – Zemědělství – Porážka zvířat postižených infekčními chorobami – Náhrada škody chovatelům – Oznamovací povinnost a povinnost standstill – Článek 108 odst. 3 SFEU – Pojmy ‚existující podpora‘ a ‚nová podpora‘ – Nařízení (ES) č. 659/1999 – Vynětí podle kategorií podpory – Nařízení (ES) č. 702/2014 – Podpora de minimis – Nařízení (EU) č. 1408/2013“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/4

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Azienda Sanitaria Provinciale di Catania v. Assessorato della Salute della Regione Siciliana
      (Věc C-128/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Zemědělství - Porážka zvířat postižených infekčními chorobami - Náhrada škody chovatelům - Oznamovací povinnost a povinnost standstill - Článek 108 odst. 3 SFEU - Pojmy ‚existující podpora‘ a ‚nová podpora‘ - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Vynětí podle kategorií podpory - Nařízení (ES) č. 702/2014 - Podpora de minimis - Nařízení (EU) č. 1408/2013“)
      (2021/C 278/04)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Azienda Sanitaria Provinciale di Catania

         Žalovaný: Assessorato della Salute della Regione Siciliana

         za přítomnosti: AU

         Výrok

      Článek 108 odst. 3 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že opatření zavedené členským státem, jehož cílem je financovat do výše 20 milionů eur po dobu několika let náhrady ve prospěch chovatelů, kteří byli nuceni porazit zvířata postižená infekčními chorobami, a dále odměny veterinárních lékařů vykonávajících činnost jako svobodné povolání, kteří se podíleli na sanačních opatřeních, musí podléhat postupu předběžné kontroly stanovené v tomto ustanovení, jestliže se na toto opatření nevztahuje rozhodnutí Evropské komise o schválení, ledaže toto opatření splňuje podmínky stanovené nařízením Komise (EU) č. 702/2014 ze dne 25. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 [SFEU] prohlašují určité kategorie podpory v odvětvích zemědělství a lesnictví a ve venkovských oblastech za slučitelné s vnitřním trhem nebo podmínky stanovené nařízením Komise (EU) č. 1408/2013 ze dne 18. prosince 2013 o použití článků 107 a 108 [SFEU] na podporu de minimis v odvětví zemědělství.

         (1)  Úř. věst. C 182, 27.5.2019.


title: Věc C-504/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Banco de Portugal, Fondo de Resolución, Novo Banco SA, Sucursal en España v. VR („Řízení o předběžné otázce – Bankovní dohled – Reorganizace a likvidace úvěrových institucí – Směrnice 2001/24/ES – Opatření k reorganizaci úvěrové instituce přijaté orgánem domovského členského státu – Převod práv, aktiv nebo závazků na ‚překlenovací instituci‘ – Zpětný převod na úvěrovou instituci, které se týká reorganizační opatření – Článek 3 odst. 2 – Lex concursus – Účinek reorganizačního opatření v jiných členských státech – Vzájemné uznání – Článek 32 – Účinky ozdravného opatření na probíhající soudní řízení – Výjimka z použití lex concursus – Článek 47 první pododstavec Listiny základních práv Evropské unie – Účinná soudní ochrana – Zásada právní jistoty“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/4

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Banco de Portugal, Fondo de Resolución, Novo Banco SA, Sucursal en España v. VR
      (Věc C-504/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Bankovní dohled - Reorganizace a likvidace úvěrových institucí - Směrnice 2001/24/ES - Opatření k reorganizaci úvěrové instituce přijaté orgánem domovského členského státu - Převod práv, aktiv nebo závazků na ‚překlenovací instituci‘ - Zpětný převod na úvěrovou instituci, které se týká reorganizační opatření - Článek 3 odst. 2 - Lex concursus - Účinek reorganizačního opatření v jiných členských státech - Vzájemné uznání - Článek 32 - Účinky ozdravného opatření na probíhající soudní řízení - Výjimka z použití lex concursus - Článek 47 první pododstavec Listiny základních práv Evropské unie - Účinná soudní ochrana - Zásada právní jistoty“)
      (2021/C 278/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Supremo

         Účastnice původního řízení

         Žalobci: Banco de Portugal, Fundo de Resolução a Novo Banco SA, Sucursal en España

         Žalovaná: VR

         Výrok

      Článek 3 odst. 2 a článek 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí vykládané ve světle zásady právní jistoty a čl. 47 prvního pododstavce Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byly v soudním řízení ve věci samé, které probíhá v jiném členském státě než ve státě původu a týká se pasiva, jehož byla úvěrová instituce zbavena v rámci prvního reorganizačního opatření přijatého v posledně uvedeném státě, bez dalších podmínek uznány účinky dalšího reorganizačního opatření, jímž bylo se zpětnou účinností k okamžiku předcházejícímu zahájení dotčeného řízení dané pasivum převedeno zpět na uvedenou úvěrovou instituci, pokud takové uznání vede k tomu, že úvěrová instituce, na niž bylo pasivum převedeno prvním opatřením, se zpětnou účinností ztratí svou pasivní legitimaci v probíhajícím řízení, čímž by došlo ke zpochybnění soudních rozhodnutí, která již byla přijata ve prospěch žalobkyně v tomto řízení.

         (1)  Úř. věst. C 363, 28.10.2019.


title: Věc C-505/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wiesbaden – Německo) – WS v. Spolková republika Německo („Řízení o předběžné otázce – Úmluva k provedení Schengenské dohody – Článek 54 – Listina základních práv Evropské unie – Článek 50 – Zásada ne bis in idem – Článek 21 SFEU – Volný pohyb osob – Red notice (červené oznámení) Interpolu – Směrnice (EU) 2016/680 – Zákonnost zpracování osobních údajů obsažených v takovémto oznámení“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/5

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Wiesbaden – Německo) – WS v. Spolková republika Německo
      (Věc C-505/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Úmluva k provedení Schengenské dohody - Článek 54 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 50 - Zásada ne bis in idem - Článek 21 SFEU - Volný pohyb osob - Red notice (červené oznámení) Interpolu - Směrnice (EU) 2016/680 - Zákonnost zpracování osobních údajů obsažených v takovémto oznámení“)
      (2021/C 278/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgericht Wiesbaden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: WS

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Výrok

                  1)

                  Článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, která vstoupila v platnost dne 26. března 1995, jakož i čl. 21 odst. 1 SFEU, ve spojení s článkem 50 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby orgány státu, který je smluvní stranou dohody mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu dne 14. června 1985, nebo orgány členského státu předběžně zadržely osobu, na kterou se vztahuje červené oznámení zveřejněné Mezinárodní organizací kriminální policie (Interpol) na žádost třetího státu, ledaže je v pravomocném soudním rozhodnutí vydaném ve státě, který je smluvní stranou této dohody, nebo v členském státě určeno, že tato osoba již byla pravomocně odsouzena ve státě, který je smluvní stranou uvedené dohody, nebo v členském státě za tentýž čin, jako je ten, na kterém je založeno toto červené oznámení.

                  2)

                  Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV, ve spojení s článkem 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody, podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, a článkem 50 Listiny základních práv, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání zpracování osobních údajů, které jsou uvedeny v červeném oznámení vydaném Mezinárodní organizací kriminální policie (Interpol), pokud nebylo pravomocným soudním rozhodnutím vydaným ve státě, který je smluvní stranou dohody mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu dne 14. června 1985, nebo v členském státě určeno, že se zásada ne bis in idem uplatní ve vztahu k činu, na kterém je toto oznámení založeno, za předpokladu, že takovéto zpracování splňuje podmínky stanovené touto směrnicí, zejména že je nezbytné ke splnění úkolu prováděného příslušným orgánem, ve smyslu čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice.

                  3)

                  Pátá předběžná otázka je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 357, 21.10.2019.


title: Spojené věci C-551/19 P a 552/19 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. května 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) v. Evropská centrální banka („Kasační opravný prostředek – Hospodářská a měnová unie – Bankovní unie – Nařízení (EU) č. 806/2014 – Řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí (SRM) a Jednotného fondu pro řešení krizí – Článek 18 – Postup řešení krize – Podmínky – Selhání nebo pravděpodobné selhání subjektu – Konstatování Evropské centrální banky (ECB) o selhání nebo pravděpodobném selhání – Přípravný akt – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. května 2021 – ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) v. Evropská centrální banka
      (Spojené věci C-551/19 P a 552/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Hospodářská a měnová unie - Bankovní unie - Nařízení (EU) č. 806/2014 - Řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí (SRM) a Jednotného fondu pro řešení krizí - Článek 18 - Postup řešení krize - Podmínky - Selhání nebo pravděpodobné selhání subjektu - Konstatování Evropské centrální banky (ECB) o selhání nebo pravděpodobném selhání - Přípravný akt - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2021/C 278/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: ABLV Bank AS (C-551/19 P), Ernests Bernis, Oļegs Fiļs, OF Holding SIA, Cassandra Holding Company SIA, (C-552/19 P) (zástupci: původně O. Behrends a M. Kirchner, Rechtsanwälte, poté O. Behrends)

         Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (zástupci: původně E. Koupepidou a G. Marafioti, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Rodríguez Cárcamem, abogado, poté E. Koupepidou, G. Marafioti s R. Ugena, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice řízení podporující Evropskou centrální banku: Evropská komise (zástupci: původně D. Triantafyllou, A. Nijenhuis, K.-P. Wojcik a A. Steiblytė, poté D. Triantafyllou, A. Nijenhuis a A. Steiblytė, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravné prostředky se zamítají.

                  2)

                  Návrhová žádání Evropské komise směřující k tomu, aby Soudní dvůr nahradil odůvodnění uvedené v bodě 34 usnesení Tribunálu Evropské unie ze dne 6. května 2019, ABLV Bank v. ECB (T-281/18, EU:T:2019:296), a ze dne 6. května 2019, Bernis a další v. ECB (T-283/18, nezveřejněné, EU:T:2019:295), napadených kasačními opravnými prostředky, se odmítají jako nepřípustná.

                  3)

                  Společnosti ABLV Bank AS se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-551/19 P.

                  4)

                  Ernestsu Bernisovi, Oļegsu Fiļsovi, společnosti OF Holding SIA a společnosti Cassandra Holding Company SIA se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-552/19 P.

                  5)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 305, 9.9.2019.


title: Věc C-707/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Łodzi – Polsko) – K.S. v. A.B. („Řízení o předběžné otázce – Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel – Směrnice 2009/103/ES – Článek 3 – Povinnost krytí věcné škody – Rozsah – Právní úprava členského státu, která omezuje povinnost krýt náklady na odtažení havarovaného motorového vozidla na náklady vynaložené na území tohoto členského státu a náklady na parkování na náklady, které jsou nezbytné při vyšetřování trestného činu nebo z jiného důvodu“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 20. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Rejonowego dla Łodzi – Polsko) – K.S. v. A.B.
      (Věc C-707/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 2009/103/ES - Článek 3 - Povinnost krytí věcné škody - Rozsah - Právní úprava členského státu, která omezuje povinnost krýt náklady na odtažení havarovaného motorového vozidla na náklady vynaložené na území tohoto členského státu a náklady na parkování na náklady, které jsou nezbytné při vyšetřování trestného činu nebo z jiného důvodu“)
      (2021/C 278/08)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Rejonowy dla Łodzi

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: K.S.

         Žalovaná: A.B.

         Výrok

      Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že:

                  —

                  brání ustanovení členského státu, podle kterého povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel povinně pokrývá škody, kterými jsou náklady na odtah poškozeného vozidla, pouze v rozsahu, v němž k tomuto odtahu došlo na území tohoto členského státu. Tímto závěrem není dotčeno právo uvedeného členského státu omezit, aniž použije kritéria týkající se jeho území, náhradu nákladů na odtah, a

                  —

                  nebrání ustanovení členského státu, podle kterého toto pojištění povinně pokrývá škody, kterými jsou náklady na parkování poškozeného vozidla, pouze tehdy, když je toto parkování nezbytné v souvislosti s úkony trestního řízení nebo z jiného důvodu, za podmínky, že toto omezení krytí se použije bez rozdílu v zacházení v závislosti na členském státě, ve kterém má majitel nebo držitel poškozeného vozidla bydliště.

         (1)  Úř. věst. C 27, 27.1.2020.


title: Věc C-709/19: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Vereniging van Effectenbezitters v. BP plc (Řízení o předběžné otázce – Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Článek 7 bod 2 – Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti – Místo vzniku škody – Škoda spočívající výlučně ve finanční ztrátě)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/8

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Vereniging van Effectenbezitters v. BP plc
      (Věc C-709/19) (1)

      (Řízení o předběžné otázce - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 7 bod 2 - Příslušnost ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Místo vzniku škody - Škoda spočívající výlučně ve finanční ztrátě)
      (2021/C 278/09)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Vereniging van Effectenbezitters

         Žalovaná: BP plc

         Výrok

      Článek 7 bod 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že přímý vznik čistě finanční újmy na investičním účtu vyplývající z investičních rozhodnutí přijatých na základě celosvětově snadno dostupných, avšak nesprávných, neúplných nebo zavádějících informací pocházejících od nadnárodní společnosti kótované na burze nemůže vést k založení mezinárodní příslušnosti – z titulu vzniku škody – soudů členského státu, v němž je usazena banka nebo investiční společnost, která daný účet vede, jestliže se na uvedenou nadnárodní společnost v tomto členském státě nevztahují zákonné ohlašovací povinnosti.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-815/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Natumi GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství a rybolov – Ekologická produkce a označování ekologických produktů – Nařízení (ES) č. 834/2007 – Článek 19 odst. 2 – Články 21 a 23 – Nařízení (ES) č. 889/2008 – Článek 27 odst. 1 – Článek 28 – Příloha IX bod 1.3 – Zpracování ekologických potravin – Složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství – Řasa lithothamnium calcareum – Prášek získaný z vyčištěných, rozemletých a vysušených usazenin této řasy – Kvalifikace – Použití v ekologických potravinách za účelem jejich obohacení vápníkem – Schválení – Podmínky“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Natumi GmbH v. Land Nordrhein-Westfalen
      (Věc C-815/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství a rybolov - Ekologická produkce a označování ekologických produktů - Nařízení (ES) č. 834/2007 - Článek 19 odst. 2 - Články 21 a 23 - Nařízení (ES) č. 889/2008 - Článek 27 odst. 1 - Článek 28 - Příloha IX bod 1.3 - Zpracování ekologických potravin - Složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství - Řasa lithothamnium calcareum - Prášek získaný z vyčištěných, rozemletých a vysušených usazenin této řasy - Kvalifikace - Použití v ekologických potravinách za účelem jejich obohacení vápníkem - Schválení - Podmínky“)
      (2021/C 278/10)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Natumi GmbH

         Žalovaná: Land Nordrhein-Westfalen

         za účasti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok

      Nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu, ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/1584 ze dne 22. října 2018, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání používání prášku získaného z vyčištěných, vysušených a rozemletých usazenin řasy Lithothamnium calcareum jako složky zemědělského původu nezískané z ekologického zemědělství ve smyslu článku 28 nařízení č. 889/2008, ve znění prováděcího nařízení 2018/1584, při zpracování takových ekologických potravin, jako jsou ekologické nápoje na bázi rýže a sóji, za účelem jejich obohacení o vápník.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9. 3. 2020.


title: Věc C-844/19: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, dříve Finanzamt Graz-Stadt v. Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, dříve Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH („Řízení o předběžné otázce – Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 90 – Snížení základu daně – Článek 183 – Vrácení nadměrného odpočtu DPH – Úroky z prodlení – Neexistence vnitrostátní právní úpravy – Zásada daňové neutrality – Přímá použitelnost ustanovení unijního práva – Zásada konformního výkladu“)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/9

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. května 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – CS, Finanzamt Österreich, Dienststelle Graz-Stadt, dříve Finanzamt Graz-Stadt v. Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, dříve Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH
      (Věc C-844/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Snížení základu daně - Článek 183 - Vrácení nadměrného odpočtu DPH - Úroky z prodlení - Neexistence vnitrostátní právní úpravy - Zásada daňové neutrality - Přímá použitelnost ustanovení unijního práva - Zásada konformního výkladu“)
      (2021/C 278/11)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: CS, Finanzamt Österreich, dříve Finanzamt Graz-Stadt

         Odpůrci: Finanzamt Österreich, Dienststelle Judenburg Liezen, dříve Finanzamt Judenburg Liezen, technoRent International GmbH

         Výrok

      Článek 90 odst. 1 a článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadou daňové neutrality musí být vykládány v tom smyslu, že vrácení daně, které je důsledkem opravy základu daně podle čl. 90 odst. 1 této směrnice, musí v případě, že není provedeno v přiměřené lhůtě, vést stejně jako vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty podle článku 183 uvedené směrnice k výplatě úroků. Předkládající soud musí učinit vše, co je v jeho pravomoci, aby zajistil plný účinek těchto ustanovení na základě výkladu vnitrostátního práva v souladu s unijním právem.

         (1)  Úř. věst. C 77, 9.3.2020.


title: Věc C-847/19 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 29. dubna 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB v. Evropská komise, Litevská republika, Klaipėdos Nafta AB (Kasační opravný prostředek – Státní podpory – Rozhodnutí nevznášet námitky – Článek 108 SFEU – Práva zúčastněných stran – Zásada řádné správy – Řádné a nestranné šetření – Rozsah přezkumu Tribunálu – Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               12.7.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 278/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 29. dubna 2021 – Achemos Grupė UAB, Achema AB v. Evropská komise, Litevská republika, Klaipėdos Nafta AB
      (Věc C-847/19 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Rozhodnutí nevznášet námitky - Článek 108 SFEU - Práva zúčastněných stran - Zásada řádné správy - Řádné a nestranné šetření - Rozsah přezkumu Tribunálu - Povinnost uvést odůvodnění)
      (2021/C 278/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Achemos Grupė UAB, Achema AB (zástupci: R. Martens a V. Ostrovskis, advokatas)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier, N. Kuplewatzky a L. Armati, zmocněnci, poté É. Gippini Fournier, A. Bouchagiar a L. Armati, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: R. Dzikovič a K. Dieninis, zmocněnci), Klaipėdos Nafta AB (zástupci: K. Kačerauskas a V. Vaitkutė Pavan, advokatai)

         Výrok

                  1)

                  Hlavní kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  O vedlejším kasačním opravném prostředku není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  Achemos Grupė UAB a Achema AB ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

                  4)

                  Achemos Grupė UAB, Achema AB a Evropská komise ponesou každá vlastní náklady řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.

                  5)

                  Litevská republika a Klaipėdos Nafta AB ponesou vlastní náklady řízení o hlavním i vedlejším kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.