title: Věc C-284/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Hamburg-Am Tierpark v. Burda GmbH, dříve Burda Verlagsbeteiligungen GmbH (Daňové právní předpisy — Svoboda usazování — Směrnice 90/435/EHS — Korporační daň — Společný systém zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států — Kapitálová společnost — Rozdělování příjmů a přírůstků obchodního majetku — Srážková daň — Daňový zápočet — Zacházení s akcionáři rezidenty a akcionáři nerezidenty)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Hamburg-Am Tierpark v. Burda GmbH, dříve Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   (Věc C-284/06) (1)

   (Daňové právní předpisy - Svoboda usazování - Směrnice 90/435/EHS - Korporační daň - Společný systém zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států - Kapitálová společnost - Rozdělování příjmů a přírůstků obchodního majetku - Srážková daň - Daňový zápočet - Zacházení s akcionáři rezidenty a akcionáři nerezidenty)
   (2008/C 209/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Hamburg-Am Tierpark

      Žalovaná: Burda GmbH, dříve Burda Verlagsbeteiligungen GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147), nyní čl. 5 směrnice Rady 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se mění směrnice 90/435/EHS o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 7, s. 41; Zvl. vyd. 09/02, s. 3) – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že příjmy a přírůstky obchodního jmění dceřinné společnosti se v případě vyplácení zisků její mateřské společnosti zdaňují, ačkoli by zdanitelné nebyly, kdyby si je dceřiná společnost ponechala – Výklad článků 43, 56 a 58 Smlouvy o ES – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví, že se rozdělení zisků kapitálové společnosti započte na její vlastní kapitál, což vede ke zdanění i v případě vyplácení dividend akcionářům- nerezidentům, kteří nemohou ze své vlastní daňové povinnosti odečíst korporační daň.
   Výrok

               1)

               Ustanovení vnitrostátního práva, které stanoví, že v případě vyplacení zisku dceřinou společností její mateřské společnosti se zdaňují příjmy a přírůstky obchodního majetku dceřiné společnosti, které by nebyly zdaněny, kdyby si je tato společnost, namísto jejich vyplacení mateřské společnosti, ponechala, nezakládá srážkovou daň ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států.

               2)

               Článek 52 Smlouvy o ES (nyní, po změně, článek 43 ES) musí být vykládán tak, že nebrání použití takového vnitrostátního ustanovení, jako je § 28 odst. 4 zákona z roku 1996 o korporační dani (Körperschaftsteuergesetz 1996), ve znění rozhodném pro spor v původním řízení, na jehož základě se na zdanění zisků vyplacených dceřinou společností, která je rezidentem v členském státě, ve prospěch její mateřské společnosti uplatní tentýž opravný mechanismus bez ohledu na to, zda je mateřská společnost rezidentem v témže, či jiném členském státě, ačkoli, na rozdíl od případu mateřské společnosti-rezidenta, nepřiznává členský stát, v němž je dceřiná společnost rezidentem, mateřské společnosti-nerezidentovi nárok na daňový zápočet.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc T-431/11: Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2012 — Iberdrola v. Komise

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. června 2012 — Iberdrola v. Komise
   (Věc T-431/11) (1)

   2012/C 217/61
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-113/06: Žaloba podaná dne  10. dubna 2006  – Fjord Seafood Norway a další v. Rada

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/47

         Žaloba podaná dne 10. dubna 2006 – Fjord Seafood Norway a další v. Rada
   (Věc T-113/06)
   (2006/C 131/87)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fjord Seafood Norway AS (Oslo, Norsko), Fjord Seafood Scotland Farming Ltd (Isle of Lewis, Spojené království), Alsaker Fjordbruk AS (Onarheim, Norsko) (zástupci: J. Juuhl-Langseth a P. Dyrberg, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit nařízení Rady 85/2006 v rozsahu, v němž se týká Fjord Seafood Norway AS,

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně buď vyvážejí lososa chovaného pro hospodářské účely z Norska do Společenství, nebo jej chovají ve Společenství. Napadené nařízení ukládá antidumpingové clo na lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňují, že napadené nařízení nesprávně definuje a používá pojem odvětví Společenství. Žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení definuje odvětví Společenství, které utrpělo újmu způsobem, který pokrývá méně než 5 % celkové produkce Společenství, zejména z důvodů, že ostatní producenti Společenství jsou vlastněni nebo mají vztah k norským zájmům. Tvrdí, že jelikož napadené nařízení porušilo Dohodu o EHP, zejména zásadu svobody usazování, volného pohybu kapitálu a zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti, základní nařízení (1) a článek 253.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené nařízení definuje odvětví Společenství tak, že pokrývá pouze producenty lososa chovaného pro hospodářské využití. Tvrdí, že zpracovatelský průmysl by rovněž měl být zahrnut v definici, jelikož dotyčný losos je také zpracováván a uložená cla berou v úvahu náklady na zpracování.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené nařízení nesprávně vyhodnotilo dumping a újmu založenou na údajích, které se týkají 25 členských států, ačkoliv po většinu vyšetřování měla EU 15 členských států. Chování norských vývozců na trhu deseti nových členských států, které nemají průmyslové chovy lososa, před 1. květnem 2004 nesmí být hodnoceno jako dumping působící újmu odvětví Společenství.
   Žalobkyně dále tvrdí, že vzorky stěžovatelů a norských vývozců nejsou reprezentativní, že napadené nařízení neprokázalo příčinnou souvislost mezi norskými dovozy a újmou a nevzalo v úvahu, zda nebyla újma způsobená dovozci z USA a Kanady přičtena norským dovozům. Rovněž tvrdí, že napadené nařízení nesprávně automaticky identifikovalo ztrátu odvětví Společenství na trhu jako újmu, že směnný kurs použitý pro výpočet cla byl nesprávný, že základ pro dovozní ceny pro filé je nesprávný a že údaje v tomto ohledu jsou nedostatečné. Konečně tvrdí, že ve vztahu k žalobkyni Fjord Seafood Norway byly náklady na výrobu nesprávně stanoveny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství


title: Věc T-192/16: Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NF v. Evropská rada

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/25

         Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NF v. Evropská rada
   (Věc T-192/16)
   (2016/C 232/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: NF (Lesbos, Řecko) (zástupce: B. Burns, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská rada

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil dohodu mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvanou „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dohoda mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvaná „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“ je neslučitelná se základními právy EU, zejména s články 1, 18 a 19 Listiny základních práv Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Turecko není bezpečnou třetí zemí ve smyslu článku 36 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, 13. 12. 2005, s. 13-34).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, 7. 8. 2001, s. 12-23) měla být provedena.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčená dohoda je ve skutečnosti závaznou smlouvou nebo „aktem“ majícím právní účinky na žalobkyni a že nedodržení souladu s článkem 218 SFEU a/nebo čl. 78 odst. 3 SFEU, společně nebo samostatně, způsobuje neplatnost dotčené dohody.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zákaz hromadného vyhoštění ve smyslu čl. 19 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie je porušen.


title: Věc T-368/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Alcimos Consulting v. ECB „Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská a měnová politika — Rozhodnutí přijatá Radou guvernérů ECB — Nouzová pomoc v oblasti likvidity poskytnutá řeckým bankám — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/43

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Alcimos Consulting v. ECB
   (Věc T-368/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská a měnová politika - Rozhodnutí přijatá Radou guvernérů ECB - Nouzová pomoc v oblasti likvidity poskytnutá řeckým bankám - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/51)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Alcimos Consulting SMPC (Atény, Řecko) (zástupce: F. Rodolaki, advokát)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí přijatých Radou guvernérů ECB ve dnech 28. června a 6. července 2015, která se týkají výše nouzové pomoci v oblasti likvidity poskytnuté řeckým bankám.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se odmítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-380/15: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de les Illes Balears – Španělsko) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL „Rozhodnutí o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Právo na účinnou soudní ochranu — Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou — Pravomoci vnitrostátního soudu rozhodujícího ve věci samé — Neexistence provedení unijního práva — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/4

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de les Illes Balears – Španělsko) – Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL
   (Věc C-380/15) (1)

   („Rozhodnutí o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Právo na účinnou soudní ochranu - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou - Pravomoci vnitrostátního soudu rozhodujícího ve věci samé - Neexistence provedení unijního práva - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
   (2016/C 200/05)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Audiencia Provincial de les Illes Balears

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín

      Žalovaní: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria SA, Intercotrans SL

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný odpovědět na otázky položené Audiencia Provincial de les Illes Balears (provinční soud Baleárských ostrovů, Španělsko) rozhodutím ze dne 1. července 2015.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26. 10. 2015.


title: Věc C-549/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – E.ON Biofor Sverige AB v. Statens energimyndighet „Řízení o předběžné otázce — Podpora energie z obnovitelných zdrojů — Biopaliva používaná v dopravě — Směrnice 2009/28/ES — Článek 18 odst. 1 — Systém ‚hmotnostní bilance‘, jehož cílem je zaručit, aby bioplyn splňoval předepsaná kritéria udržitelnosti — Platnost — Články 34 a 114 SFEU — Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje provedení hmotnostní bilance na jasně vymezeném místě — Praxe příslušného vnitrostátního úřadu, která připouští splnění uvedené podmínky, pokud je udržitelný bioplyn přepravován prostřednictvím vnitrostátní plynové soustavy — Příkaz uvedeného úřadu vylučující možnost splnění téže podmínky v případě dovozu udržitelného bioplynu z jiných členských států prostřednictvím propojených vnitrostátních plynových soustav — Volný pohyb zboží“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – E.ON Biofor Sverige AB v. Statens energimyndighet
   (Věc C-549/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Podpora energie z obnovitelných zdrojů - Biopaliva používaná v dopravě - Směrnice 2009/28/ES - Článek 18 odst. 1 - Systém ‚hmotnostní bilance‘, jehož cílem je zaručit, aby bioplyn splňoval předepsaná kritéria udržitelnosti - Platnost - Články 34 a 114 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje provedení hmotnostní bilance na jasně vymezeném místě - Praxe příslušného vnitrostátního úřadu, která připouští splnění uvedené podmínky, pokud je udržitelný bioplyn přepravován prostřednictvím vnitrostátní plynové soustavy - Příkaz uvedeného úřadu vylučující možnost splnění téže podmínky v případě dovozu udržitelného bioplynu z jiných členských států prostřednictvím propojených vnitrostátních plynových soustav - Volný pohyb zboží“)
   (2017/C 277/06)
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: E.ON Biofor Sverige AB

      Žalovaný: Statens energimyndighet

      Výrok

               1)

               Článek 18 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že jeho cílem není uložit členským státům povinnost povolit dovozy prostřednictvím jejich propojených vnitrostátních plynových soustav bioplynu splňujícího kritéria udržitelnosti uvedená v článku 17 této směrnice a určeného k použití jako biopalivo.

               2)

               Přezkum druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost ovlivňující platnost čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28.

               3)

               Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání příkazu, jako je příkaz dotčený ve věci v původním řízení, kterým vnitrostátní orgán zamýšlí vyloučit, aby hospodářský subjekt mohl zavést systém hmotnostní bilance ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28 ve vztahu k udržitelnému bioplynu přepravenému propojenými vnitrostátními soustavami, na základě ustanovení přijatého uvedeným orgánem, podle kterého taková hmotnostní bilance musí být provedena „na jasně vymezeném místě“, ačkoli uvedený orgán na základě uvedeného ustanovení připouští, že systém hmotnostní bilance může být zaveden ve vztahu k udržitelnému bioplynu přepravenému vnitrostátní plynovou soustavou členského státu působnosti uvedeného orgánu.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2016.


title: Věc T-525/15: Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – Petro Suisse Intertrade v. Rada

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/46

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. dubna 2016 – Petro Suisse Intertrade v. Rada
   (Věc T-525/15) (1)

   (2016/C 191/64)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc C-149/12 P: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2013 — Xeda International SA, Pace International LLC v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přípravky na ochranu rostlin — Difenylamin — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Postup hodnocení účinných látek — Zpětvzetí podpory pro zařazení účinné látky do této přílohy ze strany oznamovatele — Nařízení (ES) č. 1490/2002 a nařízení (ES) č. 1095/2007“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/30

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2013 — Xeda International SA, Pace International LLC v. Evropská komise
   (Věc C-149/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přípravky na ochranu rostlin - Difenylamin - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Postup hodnocení účinných látek - Zpětvzetí podpory pro zařazení účinné látky do této přílohy ze strany oznamovatele - Nařízení (ES) č. 1490/2002 a nařízení (ES) č. 1095/2007)
   2013/C 225/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Xeda International SA, Pace International LLC (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu a N. Knight, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 19. ledna 2012 ve věci T-71/10, Xeda International SA a Pace International LLC v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2009/859/ES ze dne 30. listopadu 2009 o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku [oznámeného pod číslem C(2009)9262] (Úř. věst. L 314, s. 79)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Xeda International SA a Pace International LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-616/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – T-Mobile Austria GmbH v. Verein für Konsumenteninformation „Směrnice 2007/64/ES — Platební služby — Článek 4 bod 23 — Pojem ‚platební prostředek‘  — Platební příkazy zadané elektronicky a prostřednictvím papírového formuláře — Článek 52 odstavec 3 — Právo příjemce požadovat od plátce poplatky za použití platebního prostředku — Pravomoc členských států vydat obecný zákaz — Smlouva mezi mobilním operátorem a jednotlivci“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – T-Mobile Austria GmbH v. Verein für Konsumenteninformation
   (Věc C-616/11) (1)

   („Směrnice 2007/64/ES - Platební služby - Článek 4 bod 23 - Pojem ‚platební prostředek‘ - Platební příkazy zadané elektronicky a prostřednictvím papírového formuláře - Článek 52 odstavec 3 - Právo příjemce požadovat od plátce poplatky za použití platebního prostředku - Pravomoc členských států vydat obecný zákaz - Smlouva mezi mobilním operátorem a jednotlivci“)
   2014/C 175/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: T-Mobile Austria GmbH

      Žalovaný: Verein für Konsumenteninformation

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Gerichtshof – Výklad čl. 4 bodu 23 a čl. 52 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. L 319, s. 1) – Působnost – Pojem „platební prostředek“ – Vnitrostátní právní předpisy stanovující obecný zákaz požadovat poplatky za využití určitého platebního prostředku – Smlouva uzavřená mezi operátorem mobilních služeb a jednotlivci – Platba prostřednictvím podepsaného formuláře platebních příkazů v listinné podobě, prostřednictvím převodních systémů v listinné podobě nebo převodních systémů v elektronické podobě

      Výrok

               1)

               Článek 52 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že se uplatní na používání platebního prostředku v rámci smluvního vztahu mezi mobilním operátorem jakožto příjemcem a jeho zákazníkem jakožto plátcem.

               2)

               Článek 4 bod 23 směrnice 2007/64 musí být vykládán v tom smyslu, že jak postup zadání platebního příkazu prostřednictvím plátcem vlastnoručně podepsaného formuláře platebního příkazu, tak i elektronické zadání platebního příkazu představují platební prostředky ve smyslu tohoto ustanovení.

               3)

               Článek 52 odst. 3 směrnice 2007/64 musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává členským státům pravomoc stanovit vůči příjemcům obecný zákaz požadovat od plátce poplatek za použití jakéhokoli platebního prostředku, pokud vnitrostátní právní úprava jako celek přihlíží k nutnosti povzbuzovat hospodářskou soutěž a podporovat používání účinných platebních prostředků, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10. 3. 2012.


title: Spojené věci T-279/15 až T-282/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2016 – Pirelli Tyre v. OHIM (Semelles de pneus e.a.) „(Průmyslový) vzor Společenství — (Průmyslové) vzory Společenství představující běhouny pneumatik a pláště pneumatik pro kola vozidel — Nepodání žádosti o obnovu zápisu a vyškrtnutí (průmyslového) vzoru po uplynutí doby platnosti zápisu — Žádost o navrácení do původního stavu a žádost o obnovu zápisu (průmyslového) vzoru“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2016 – Pirelli Tyre v. OHIM (Semelles de pneus e.a.)
   (Spojené věci T-279/15 až T-282/15) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - (Průmyslové) vzory Společenství představující běhouny pneumatik a pláště pneumatik pro kola vozidel - Nepodání žádosti o obnovu zápisu a vyškrtnutí (průmyslového) vzoru po uplynutí doby platnosti zápisu - Žádost o navrácení do původního stavu a žádost o obnovu zápisu (průmyslového) vzoru“)
   (2016/C 136/48)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Předmět věci

   Čtyři žaloby podané proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2015 (věci R 1285/2014-3 a R 1286/2014-3) a ze dne 11. února 2015 (věci R 1287/2014-3 a R 1288/2014-3), týkající se žádostí o navrácení do původního stavu.

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnosti Pirelli Tyre SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc C-360/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 13. července 2015 – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 13. července 2015 – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV
   (Věc C-360/15)
   (2015/C 346/04)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort

      Žalovaná: X BV

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 2 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1) vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje na poplatky účtované vnitrostátním orgánem za zpracování žádosti o schválení času, místa a způsobu provádění výkopových prací v souvislosti s pokládkou kabelů pro veřejnou elektronickou komunikační síť?

               2)

               Musí být kapitola III směrnice 2006/123/ES vykládána v tom smyslu, že se vztahuje i na čistě vnitrostátní skutkové stavy?

               3)

               Musí být směrnice 2006/123/ES v souvislosti s jejím devátým bodem odůvodnění vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na vnitrostátní právní úpravu, která vyžaduje, aby plánované provádění činností souvisejících s pokládkou, údržbou a odstraněním kabelů pro veřejnou elektronickou telekomunikační síť na veřejných pozemcích bylo ohlášeno radě obce, která není oprávněna k tomu, aby ohlášené činnosti zakázala, ale může stanovit podmínky týkající se místa, času a způsobu provádění činností, podpory společného využívání zařízení a odsouhlasení zamýšlených činností provozovateli dalších podpovrchových staveb?

               4)

               Musí být čl. 4 odst. 6 směrnice 2006/123/ES vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje na rozhodnutí o schválení týkající se místa, času a způsobu provádění výkopových prací v souvislosti s pokládkou kabelů pro veřejnou elektronickou komunikační síť v situaci, kdy příslušný vnitrostátní orgán není oprávněn tyto práce jako takové zakázat?

               5)

                           a)

                           Pokud se na základě odpovědí na výše uvedené otázky ukáže, že čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/123/ES se na projednávanou věc vztahuje: má pak toto ustanovení přímý účinek?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 5a.: Je přípustné, aby náklady účtované na základě čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/123/ES byly v tomto případě vypočítány na základě odhadu nákladů na vyřizování všech žádostí, na základě nákladů spojených se všemi žádostmi, které jsou s předmětnou žádostí srovnatelné, anebo na základě nákladů spojených s jednotlivými žádostmi?

                           c)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 5a.: Podle jakých kritérií se mají u konkrétních žádostí o povolení započítávat nepřímé a fixní náklady podle čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/123/ES?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36.


title: Věc T-597/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Cham a Bena Properties v. Rada

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/21

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Cham a Bena Properties v. Rada
   (Věc T-597/14)
   2014/C 372/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cham Holding Co. SA a Bena Properties Co. SA (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu žalobkyň za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii nahradit újmu související s přerušením projektu „Yasmeen Rotana“, kterou žalobkyně utrpěly ve výši 4 3 0 00  000 EUR,

               —

               nařídil jmenovat znalce za účelem určení celého rozsahu újmy, kterou žalobkyně utrpěly,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládají tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné s důvody uvedenými v rámci věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


title: Věc C-114/06: Žaloba podaná dne  27. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Slovenské republice

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/8

         Žaloba podaná dne 27. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Slovenské republice
   (Věc C-114/06)
   (2006/C 96/14)
   Jednací jazyk: slovenština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. února 2006 žaloba směřující proti Slovenské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou G. Zavvosem a Tomášem Kukalem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. května 2004.

      (1)  Úř. věst. L 235, s. 6.


title: Věc T-82/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/61

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-82/05) (1)

   (2008/C 301/105)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc C-159/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università di Salento v. Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce a další ( „Veřejné zakázky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) — Služby — Vypracování studie a posouzení seismické odolnosti nemocničních zařízení — Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnoprávními entitami, z nichž jednou je univerzita — Veřejnoprávní entita, kterou lze kvalifikovat jako hospodářský subjekt — Úplatná smlouva — Protiplnění nepřevyšující vynaložené náklady“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università di Salento v. Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce a další
   (Věc C-159/11) (1)

   (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) - Služby - Vypracování studie a posouzení seismické odolnosti nemocničních zařízení - Smlouva uzavřená mezi dvěma veřejnoprávními entitami, z nichž jednou je univerzita - Veřejnoprávní entita, kterou lze kvalifikovat jako hospodářský subjekt - Úplatná smlouva - Protiplnění nepřevyšující vynaložené náklady)
   2013/C 46/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Azienda Sanitaria Locale di Lecce, Università di Salento

      Žalovaní: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-economica (OICE), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Stato — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), článku 2, článku 28 a kategorií 8 a 12 přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Přidělení zakázky mimo postup zadání veřejné zakázky — Poskytnutí služeb spočívajících ve vypracování studie a posouzení seismické odolnosti určitých nemocnic — Smlouvy uzavírané mezi subjekty veřejné správy, kdy poskytovatelem služeb je univerzita — Úplatné smlouvy, kde protiplnění nepřevyšuje vynaložené náklady

      Výrok

   Unijní právo v oblasti veřejných zakázek brání vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje, aby byla bez výzvy k účasti v soutěži uzavřena smlouva, na jejímž základě mezi sebou veřejnoprávní entity zavádějí spolupráci, jestliže — a to přísluší ověřit předkládajícímu soudu — předmětem takové smlouvy není zajistit plnění úkolu v rámci veřejných služeb, který je těmto entitám společný, jestliže se neřídí pouze ohledy a požadavky souvisejícími se sledováním cílů ve veřejném zájmu nebo jestliže může soukromoprávnímu poskytovateli zajistit výhodnější postavení ve vztahu k jeho konkurentům.

      (1)  Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


title: Věc T-264/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — CSL Behring v. Komise a EMEA ( „Humánní léčivé přípravky — Postup pro stanovování léčivých přípravků pro vzácná onemocnění — Žádost o stanovení lidského fibrinogenu jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění — Povinnost předložit žádost o stanovení před podáním žádosti o registraci — Rozhodnutí EMEA týkající se platnosti žádosti“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — CSL Behring v. Komise a EMEA
      (Věc T-264/07) (1)

      (Humánní léčivé přípravky - Postup pro stanovování léčivých přípravků pro vzácná onemocnění - Žádost o stanovení lidského fibrinogenu jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění - Povinnost předložit žádost o stanovení před podáním žádosti o registraci - Rozhodnutí EMEA týkající se platnosti žádosti)
      (2010/C 288/59)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CSL Behring GmbH (Marburg, Německo) (zástupci: C. Koenig, profesor, a F. Leinen, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a B. Schima, zmocněnci) a Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA) (zástupci: V. Salvatore, zmocněnec, ve spolupráci s T. Eickem, barrister, a C. Sherlikerem, solicitor)

         Vedlejší účastník podporující žalovanou Komisi: Evropský parlament (zástupkyně: E. Waldherr a I. Anagnostopoulou, zmocněnkyně)

         Předmět věci

      Žádost o zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMEA) ze dne 24. května 2007 jímž se žádost podaná žalobkyní za účelem stanovení lidského fibrinogenu jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21) prohlašuje za neplatnou

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  CSL Behring GmbH ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Evropské komise a Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMEA).

                  3)

                  Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc F-55/12: Žaloba podaná dne 22. května 2012 — ZZ a ZZ v. Komise

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/23

         Žaloba podaná dne 22. května 2012 — ZZ a ZZ v. Komise
   (Věc F-55/12)
   2012/C 200/47
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ZZ a ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení návrhů na převod nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise, vyhotovených na základě výpočtu zohledňujícího nová OPU, jež vstoupila v platnost poté, co žalobkyně předložily žádosti o převod

      Návrhová žádání žalobkyň

   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí obsahující návrhy na převod nároků žalobkyň na důchod vyhotovené na jejich žádost podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a vypočtené na základě nových OPU přijatých dne 3. března 2011;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-486/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n °2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Caixabank SA v. Antonio Galán Rodríguez

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Caixabank SA v. Antonio Galán Rodríguez
   (Věc C-486/13)
   2013/C 352/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Caixabank SA

      Žalovaný: Antonio Galán Rodríguez

      Předběžné otázky

               1)

               Pokud vnitrostátní soud zjistí existenci zneužívající klauzule týkající se úroků z prodlení v rámci hypotečního úvěru, musí na základě směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, a za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů v souladu se zásadou rovnocennosti a zásadou efektivity konstatovat, že klauzule je neplatná a její obsah není závazný, nebo musí naopak ustanovení o úrocích zmírnit tím, že vrátí věc oprávněnému nebo poskytovateli úvěru za účelem přepočtení úroků?

               2)

               Stanoví druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 jasné omezení ochrany zájmů spotřebitele tím, že implicitně ukládá soudu povinnost ustanovení o úrocích z prodlení, které je zneužívající povahy, zmírnit tím, že přepočítá sjednaný úrok a zachová v platnosti ustanovení, které mělo zneužívající povahu, namísto konstatování, že dané ustanovení je neplatné a není tedy pro spotřebitele závazné?

               3)

               Je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 v rozporu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, když brání uplatnění zásady rovnocennosti a zásady efektivity v oblasti ochrany spotřebitele a předchází použití sankce neplatnosti a nezávaznosti na ustanovení o úrocích z prodlení — u kterých je konstatována zneužívající povaha — sjednaných ve smlouvách o hypotečním úvěru uzavřených před vstupem v platnost zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013?


title: Věc F-81/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 27. října 2015 – Labiri v. Výbor regionů „Veřejná služba — Úředníci — Povyšovací řízení za rok 2013 — Rozhodnutí nepovýšit žalobkyni — Článek 45 odst. 1 služebního řádu — Srovnání zásluh“

text:
               7.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 406/44

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 27. října 2015 – Labiri v. Výbor regionů
   (Věc F-81/14) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Povyšovací řízení za rok 2013 - Rozhodnutí nepovýšit žalobkyni - Článek 45 odst. 1 služebního řádu - Srovnání zásluh“)
   (2015/C 406/45)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vassilliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas a R. Metz, advokáti, poté J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke a T. Van Lysebeth, advokáti)

      Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (zástupci: J. C. Cañoto Argüelles a S. Bachotet, zmocněnci, původně ve spolupráci s B. Cambierem a G. Ladrièrem, advokáty, poté s B. Cambierem a T. Cambierem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobkyni do následující platové třídy (AD 13) v rámci povyšovacího řízení za rok 2013 ve Výboru regionů (VR).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               V. Labiri ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Výborem regionů Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3. 11. 2014, s. 32.


title: Věc T-202/10 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Stichting Woonlinie a další v. Komise „Státní podpory — Sociální bydlení — Systém podpor poskytnutých společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení — Existující podpory — Rozhodnutí o schválení závazků členského státu — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. května 2015 – Stichting Woonlinie a další v. Komise
   (Věc T-202/10 RENV) (1)

   („Státní podpory - Sociální bydlení - Systém podpor poskytnutých společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 221/21)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Nizozemsko); Stichting Allee Wonen (Roosendaal, Nizozemsko); Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Nizozemsko); Stichting WoonInvest (Leidschendam-Voorburg, Nizozemsko), a Stichting Woonstede (Ede, Nizozemsko) (zástupci: původně P. Glazener a E. Henny, poté P. Glazener, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. J. Loewenthal a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyně: Belgické království (zástupci: původně T. Materne a J.-C. Halleux, poté J.-C. Halleux, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: M. Meulenbelt, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, týkajícího se státních podpor E 2/2005 a N 642/2009 – Nizozemsko – Existující podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti bydlení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest a Stichting Woonstede ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Belgické království a Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-356/15: Žaloba podaná dne 6. července 2015 – Rakousko v. Komise

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/14

         Žaloba podaná dne 6. července 2015 – Rakousko v. Komise
   (Věc T-356/15)
   (2015/C 337/17)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, zmocněnkyně, a H. Kristoferitsch, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2015/658 ze dne 8. října 2014 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jaderné elektrárny Hinkley Point C [oznámeno pod číslem C(2014) 7142] (Úř. věst. L 109, s. 44);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nesprávná definice trhu a chybný předpoklad selhání trhu
               Žalobkyně tvrdí, že Komise plánovanou státní podporu schválila podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU neprávem, neboť nesprávně vychází z existence vlastního trhu jaderné energie a má – stejně tak nesprávně – za to, že na tomto trhu došlo k jeho selhání.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nesprávné posouzení jaderné elektrárny jako „nové technologie“
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí že rozhodnutí je také neplatné již proto, že Komise se neprávem dovolává toho, že se v případě předmětné technologie jedná o novou technologii.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Chybný předpoklad investiční podpory
               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise má chybně za to, že se v případě zamýšlených opatření jedná o investiční podporu; ve skutečnosti tato podpora jde nad rámec čisté investiční podpory a představuje – podle judikatury unijních soudů nepřípustnou – podnikovou podporu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Neexistence cíle společného zájmu
               Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí je také neplatné do té míry, že – na rozdíl od názoru Komise – neexistuje pro povolení podpory nezbytný společný zájem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného určení podpory
               Rakouská republika opírá svou žalobu krom toho o skutečnost, že Komise podporu určila zcela nedostatečně.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nepřiměřenost opatření
               Úvahy Komise týkající se přiměřenosti podpory nejsou podle názoru žalobkyně správné ani pochopitelné, což má také za následek neplatnost rozhodnutí.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení základních požadavků na nabídkové řízení
               Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že podpora neměla být povolena již proto, že Spojené království neprovedlo žádné zadávací řízení a porušilo unijně právní zásady rovného zacházení a transparentnosti.

               8.

               Osmý žalobní důvod vycházející z porušení Sdělení o zárukách (1)

               Žalobkyně v této souvislosti Komisi vytýká, že státní záruka schválená jako součást státní podpory nebyla přezkoumána na základě kritérií Sdělení o zárukách.

               9.

               Devátý žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU
               Dále Komise porušila – a to vícekrát a zcela závažným způsobem – svou povinnost uvést odůvodnění.

               10.

               Desátý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut
               Nakonec žalobkyně Komisi vytýká porušení práva být vyslechnut.

      (1)  Sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě ručení a záruk (2008/C 155/02) (Úř. věst. C 155, 20.6.2008, s. 10).


title: Věc C-536/11: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Bundeswettbewerbsbehörde v. Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, původně Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals Austria GmbH původně Ashland Südchemie Hantos GmbH ( „Hospodářská soutěž — Nahlížení do spisu — Soudní řízení týkající se pokut za porušení článku 101 SFEU — Třetí podniky, které hodlají podat žalobu na náhradu škody — Vnitrostátní právní úprava podmiňující nahlížení do spisu souhlasem všech účastníků řízení — Zásada efektivity“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Bundeswettbewerbsbehörde v. Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, původně Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals Austria GmbH původně Ashland Südchemie Hantos GmbH
   (Věc C-536/11) (1)

   (Hospodářská soutěž - Nahlížení do spisu - Soudní řízení týkající se pokut za porušení článku 101 SFEU - Třetí podniky, které hodlají podat žalobu na náhradu škody - Vnitrostátní právní úprava podmiňující nahlížení do spisu souhlasem všech účastníků řízení - Zásada efektivity)
   2013/C 252/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Bundeswettbewerbsbehörde

      Žalované: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, původně Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH původně Ashland Südchemie Hantos GmbH aaaa

      Za přítomnosti: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Wien — Výklad ustanovení unijního práva v oblasti kartelových dohod — Přístup ke spisu — Vnitrostátní právní úprava, která ve správním řízení v oblasti hospodářské soutěže podřizuje přístup ke spisu ze strany třetí osoby souhlasu všech účastníkům řízení s vyloučením možnosti zvážit všechny existující zájmy, ačkoliv toto zvážení se provádí pro přístup ke spisu ve srovnatelných civilních a trestních řízeních

      Výrok

   Unijní právo, konkrétně zásada efektivity, brání ustanovení vnitrostátního práva, které podmiňuje povolení k nahlédnutí do dokumentů ve spisu, jenž se vztahuje k vnitrostátnímu řízení vedenému podle článku 101 SFEU, včetně dokumentů poskytnutých v rámci programu shovívavosti, udělované třetím osobám, které nejsou účastníky tohoto řízení a hodlají podat žaloby na náhradu škody proti účastníkům kartelu, jednotným souhlasem všech účastníků uvedeného řízení, aniž ponechává vnitrostátním soudům možnost zvážit dotčené zájmy.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012


title: Věc C-349/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Sopropé – Organizações de Calçado, Lda v. Fazenda Pública ( Celní kodex Společenství — Zásada dodržování práva na obhajobu — Vybrání dovozního cla po propuštění zboží )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/16

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Sopropé – Organizações de Calçado, Lda v. Fazenda Pública
   (Věc C-349/07) (1)

   („Celní kodex Společenství - Zásada dodržování práva na obhajobu - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží“)
   (2009/C 44/25)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Supremo Tribunal Administrativo
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Sopropé- Organizações de Calçado, Lda

      Žalovaná : Fazenda Pública

      Za přítomnosti: Ministério Público
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supremo Tribunal Administrativo -Slučitelnost s právem Společenství a se zásadou práva na obhajobu vnitrostátních ustanovení týkajících se správního daňového řízení v otázce lhůt pro uplatnění práva být předem vyslechnut ze strany daňového poplatníka – Správní řízení směřující k zaplacení a posteriori dovozního cla za zboží pocházející z Dálného východu
   Výrok

               1)

               Pokud jde o vybrání celního dluhu za účelem vybrání dovozního cla po propuštění zboží, lhůta osmi až patnácti dnů ponechávaná dovozci, který je podezřelý z toho, že se dopustil porušení celních předpisů, pro předložení jeho vyjádření je v zásadě v souladu s požadavky práva Společenství.

               2)

               Vnitrostátnímu soudu, kterému byl spor předložen, přísluší, aby s přihlédnutím k zvláštním okolnostem věci určil, zda lhůta skutečně ponechaná tomuto dovozci mu umožnila být účinně vyslechnut celní správou.

               3)

               Vnitrostátní soud musí krom toho ověřit, zda je možné – s přihlédnutím ke lhůtě, která uplynula mezi okamžikem, kdy dotyčný správní orgán obdržel vyjádření dovozce, a datem, kdy vydal své rozhodnutí – se domnívat, že řádně zohlednil vyjádření, která mu byla předložena.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc T-291/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 — Carrols v. OHIM — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL — Absolutní důvod pro zamítnutí — Dobrá víra — Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/26

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 — Carrols v. OHIM — Gambettola (Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL)
   (Věc T-291/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Dobrá víra - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 73/51
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carrols Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Giulio Gambettola (Los Realejos, Španělsko) (zástupce: F. Brandolini Kujman, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze 7. května 2009 (věc R 632/2008-1) týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Carrols Corp. a Giuliem Gambettolou.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Carrols Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Rozsudek soudu prvního stupně ze dne 5. října 2004 ve věci T-45/01, Stephen Sanders a další proti Komisi Evropských společenství (Zaměstnanci společného podniku JET — Rovné zacházení — Nepoužití statutu dočasného zaměstnance — Článek 152 ESAE — Přiměřená lhůta — Vzniklá škoda)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/12

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 5. října 2004
   ve věci T-45/01, Stephen Sanders a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Zaměstnanci společného podniku JET - Rovné zacházení - Nepoužití statutu dočasného zaměstnance - Článek 152 ESAE - Přiměřená lhůta - Vzniklá škoda)
   (2004/C 314/31)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-45/01, Stephen Sanders a další, s bydlištěm v Oxon (Velká Británie) a 94 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, zastoupení P. Rothem, I. Huttonem a A. Howard, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a L. Escobar Guerrero, s bydlištěm pro účely doručování v Lucemburku), podporované Radou Evropské unie (zmocněnci: původně J.-P. Hix a A. Pilette, poté J.-P. Hix a B. Driessen), jejímž předmětem je žaloba na náhradu škody údajně vzniklé nepřijetím za dočasné zaměstnance Společenství k výkonu jejich činnosti ve společném podniku Joint European Torus (JET), Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, M. Jaeger a H. Legal, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 5. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Komisi se ukládá náhrada finanční škody vzniklé každému z žalobců nepřijetím za dočasné zaměstnance Komise k výkonu činnosti ve společném podniku Joint European Torus (JET).

               2)

               Účastníci řízení sdělí Soudu ve lhůtě šesti měsíců ode dne vydání tohoto rozsudku společně dohodnutou částku náhrady škody z titulu této škody.

               3)

               V případě, že se nedohodnou, předloží Soudu ve stejné lhůtě své vyčíslené návrhy.

               4)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 134, 5.5.2001.


title: Věc C-79/05: Žaloba podaná dne 17. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/16

         Žaloba podaná dne 17. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-79/05)
   (2005/C 93/29)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou U. Wölkerem a A. Aresuem, jako zmocněnci.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala veškerá použitelná preventivní opatření pro odstranění a minimalizaci úniků regulovaných látek, především co se týče povinnosti kontrolovat jednou za rok pevně instalovaná zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg, zda na nich nedochází k únikům, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (1) ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu;

               2.

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Podle dostupných informací Italská republika ještě nepřijala opatření požadovaná čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000.

      (1)  Úř. věst. L 244, 29.9.2000, s. 1.


title: Věc C-15/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  27. dubna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam) – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam (Společný celní sazebník — Sazební čísla a položky — Zařazení vozidel, letadel, plavidel a dopravních zařízení — Traktory a tahače — Automobily a motorová vozidla konstruovaná především pro přepravu osob — Nařízení (ES) č. 2518/98 — Bod 5 tabulky v příloze — Neplatnost)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/17

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam) – Kawasaki Motors Europe NV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   (Věc C-15/05) (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební čísla a položky - Zařazení vozidel, letadel, plavidel a dopravních zařízení - Traktory a tahače - Automobily a motorová vozidla konstruovaná především pro přepravu osob - Nařízení (ES) č. 2518/98 - Bod 5 tabulky v příloze - Neplatnost)
   (2006/C 143/31)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Gerechtshof te Amsterdam
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kawasaki Motors Europe NV

      Žalovaní: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane district Rotterdam
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Platnost nařízení Komise (ES) č. 2518/98 ze dne 23. listopadu 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 315, s. 3; Zvl. vyd. 02/09, s. 52) – Nová terénní vozidla konstruovaná pro tahání a tlačení jiných vozidel, přístrojů nebo nákladů, považovaná za vhodná pro přepravu osob – Sazební zařazení – Položka 8703 21 a položka 8701 90
   Výrok

               1)

               Bod 5 tabulky obsažené v příloze nařízení Komise (ES) č. 2518/98 ze dne 23. listopadu 1998 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury je v rozsahu, v němž pro vozidla popsaná v podpoložce 8703 21 10 kombinované nomenklatury uvádí kapacitu táhnout náklad o hmotnosti alespoň trojnásobně vyšší, než je jejich vlastní hmotnost, odlišnou od kapacity obsažené ve stanovisku k zařazení Výboru pro harmonizovaný systém z roku 1999, a rozšiřuje tak dosah čísla týkajícího se vozidel konstruovaných především pro přepravu osob, neplatný.

               2)

               Nová čtyřkolá terénní vozidla s jedním sedadlem, s řízením Ackermanova typu ovládaným ruční pákou a s vlečným hákem, jejichž technické vlastnosti jim umožňují tlačit alespoň dvojnásobek jejich vlastní hmotnosti, musí být zařazena do položky 8701 90 této nomenklatury. Je úkolem Gerechtshof te Amsterdam, aby provedl zařazení uvedených vozidel do podpoložek, které odpovídají výkonu jejich motoru.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc F-126/15: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Barroso Truta a další v. Soudní dvůr „Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Důchody – Článek 11 odstavec 2 přílohy VIII služebního řádu – Převod nároků na důchod dříve nabytých ve vnitrostátních systémech do důchodového systému Unie – Návrh na započtení příspěvkových let předložený OOUPS – Výzva ke kontaktování správního orgánu za účelem získání vysvětlení a prodiskutování vhodnosti převody provést – Akceptace převodu ze strany zaměstnanců bez předchozího ujednání s OOUPS – Neodvolatelnost převodů – Dodatečné zjištění existence pravidla o ‚životním minimu‘ – Článek 77 čtvrtý pododstavec služebního řádu – Povinnost řádné péče – Domnělý nedostatek informací poskytnutých OOUPS při předkládání návrhů na započtení příspěvkových let – Žaloba na náhradu škody – Nedodržení požadavků vztahujících se k předsporné fázi – Nepřípustnost“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/37

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Barroso Truta a další v. Soudní dvůr
      (Věc F-126/15) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Článek 11 odstavec 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod nároků na důchod dříve nabytých ve vnitrostátních systémech do důchodového systému Unie - Návrh na započtení příspěvkových let předložený OOUPS - Výzva ke kontaktování správního orgánu za účelem získání vysvětlení a prodiskutování vhodnosti převody provést - Akceptace převodu ze strany zaměstnanců bez předchozího ujednání s OOUPS - Neodvolatelnost převodů - Dodatečné zjištění existence pravidla o ‚životním minimu‘ - Článek 77 čtvrtý pododstavec služebního řádu - Povinnost řádné péče - Domnělý nedostatek informací poskytnutých OOUPS při předkládání návrhů na započtení příspěvkových let - Žaloba na náhradu škody - Nedodržení požadavků vztahujících se k předsporné fázi - Nepřípustnost“)
      (2016/C 364/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Barroso Truta (Bofferdange, Lucembusko) a další (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

         Žalovaný: Soudní dvůr (zástupce: J. Inghelram, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba na náhradu za nehmotnou újmu, která žalobcům vznikla z důvodu zániku jejich práv na důchod nabytých ve vnitrostátním systému po jejich převodu do důchodového systému Evropské unie.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Soudní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložili José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante a Bernard Gradel.

         (1)  Úř. věst. C 414, 14.12.2015, s. 42.


title: Věc C-441/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Douai – Francie) – Roquette Frères v. Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Společná organizace trhů v odvětví cukru — Isoglukóza — Stanovení základních množství pro účely přidělení výrobních kvót — Isoglukóza vyrobená jakožto meziprodukt — Článek 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81 — Článek 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 2038/1999 — Článek 1 nařízení (ES) č. 2073/2000 — Článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 — Článek 1 nařízení (ES) č. 1745/2002 — Článek 1 nařízení (ES) č. 1739/2003 — Protiprávnost aktu Společenství namítaná před vnitrostátním soudem — Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se posouzení platnosti — Přípustnost — Podmínky — Nepřípustnost žaloby na neplatnost aktu Společenství)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Douai – Francie) – Roquette Frères v. Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité
   (Věc C-441/05) (1)

   (Společná organizace trhů v odvětví cukru - Isoglukóza - Stanovení základních množství pro účely přidělení výrobních kvót - Isoglukóza vyrobená jakožto meziprodukt - Článek 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81 - Článek 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 2038/1999 - Článek 1 nařízení (ES) č. 2073/2000 - Článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 - Článek 1 nařízení (ES) č. 1745/2002 - Článek 1 nařízení (ES) č. 1739/2003 - Protiprávnost aktu Společenství namítaná před vnitrostátním soudem - Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se posouzení platnosti - Přípustnost - Podmínky - Nepřípustnost žaloby na neplatnost aktu Společenství)
   (2007/C 95/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour administrative d'appel de Douai
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Roquette Frères

      Žalované: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative d'appel de Douai – Platnost čl. 24 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 177, s. 4), čl. 27 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č.2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 252, s. 1), článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2073/2000 ze dne 29. září 2000, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů (Úř. věst. L 246, s. 38), čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s.1), článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1745/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů (Úř. věst. L 263, s. 31) a článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1739/2003 ze dne 30. září 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních [výrobních] kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů (Úř. věst. L 249, s. 38) – Stanovení základních množství sloužících k přidělení výrobních kvót isoglukózy, aniž by byla vzata v úvahu isoglukóza vyrobená jakožto meziprodukt
   Výrok

               1)

               Fyzická nebo právnická osoba, jakou je společnost Roquette, za skutkových a právních okolností, o které se jedná v původním řízení, nebyla bez jakékoliv pochybnosti aktivně legitimována podat na základě článku 230 ES žalobu na neplatnost:

                           —

                           článku 24 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;

                           —

                           článku 27 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;

                           —

                           článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2073/2000 ze dne 29. září 2000, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů;

                           —

                           článku 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;

                           —

                           článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1745/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů a

                           —

                           článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1739/2003 ze dne 30. září 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních [výrobních] kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů.

                     Taková osoba se tudíž může dovolávat, v rámci žaloby podané podle vnitrostátního práva, protiprávnosti těchto ustanovení, i když nepodala žalobu na neplatnost uvedených ustanovení k soudům Společenství ve lhůtě stanovené článkem 230 ES.

               2)

               Přezkoumání druhé položené otázky neukázalo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 24 odst. 2 nařízení č. 1785/81, čl. 27 odst. 3 nařízení č. 2038/1999, článku 1 nařízení č. 2073/2000, čl. 11 odst. 2 nařízení č. 1260/2001, článku 1 nařízení č. 1745/2002 a článku 1 nařízení č. 1739/2003.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc F-62/07: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2008 – De Fays v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/71

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. ledna 2008 – De Fays v. Komise
   (Věc F-62/07) (1)

   (2008/C 64/118)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v důsledku smírného narovnání.

      (1)  Úř. věst. C 199, 25.8.2007, s. 53.


title: Věc T-511/12: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — Refrigue-confecções para o frio v. OHIM — Fronsac SW a Sixty International (Refrigue for cold)

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/25

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — Refrigue-confecções para o frio v. OHIM — Fronsac SW a Sixty International (Refrigue for cold)
   (Věc T-511/12)
   2013/C 38/45
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Refrigue-confecções para o frio, Lda (Pinhal Novo, Portugalsko) (zástupci: C. Bacchini a M. Mazzitelli, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fronsac SW a Sixty International SA (Lucemburk, Lucembursko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. srpna 2012 v řízení R 2353/2010-2 v rozsahu, v němž tento senát vyhověl námitce proti zápisu sporné ochranné známky Refrigue for Cold pro všechny napadené výrobky ve třídách 18 a 25;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Refrigue for cold“ pro výrobky ve třídách 18, 24 a 25 — přihláška k zápisu č. 5 486 725

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Fronsac SW a Sixty International SA

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství a národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „RefrigiWear“ pro výrobky ve třídách 3, 9, 14, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a částečné odmítnutí přihlášky k zápisu

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009

               —

               Porušení článku 76 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-36/06: Žaloba podaná dne  26. ledna 2006  – Bundesverband deutscher Banken v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/15

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2006 – Bundesverband deutscher Banken v. Komise
   (Věc T-36/06)
   (2006/C 96/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Bundesverband deutscher Banken e.V. Berlín (Německo) (zástupci: H.-J. Niemeyer a K.-S. Scholz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušení rozhodnutí žalované [K(2005)3232 konečné] ze dne 6. září 2005 ve věci N 248/04 – Landesbank Hessen-Thüringen;

               —

               uložení náhrady nákladů řízení žalované.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise K(2005)3232 konečné ze dne 6. září 2005, ve kterém Komise rozhodla, že oznámené vložení zvláštního majetku Hessenského investičního fondu do Landesbank Hessen-Thüringen (Helaba) formou vkladu tichého společníka nepředstavuje státní podporu.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje čtyři žalobní důvody.
   Zaprvé uplatňuje, že Komise porušila povinnost odůvodnění podle článku 253 ES.
   Zadruhé žalobce odůvodňuje svoji žalobu tím, že žalovaná tím, že potvrdila přiměřenost dohodnuté úplaty za vklad do Helaba, porušila zásadu tržně jednajícího investora a tím čl. 87 odst. 1 ES.
   Kromě toho žalobce uvádí, že Komise kvůli nedostatku likvidity vkladu do Halaba nesprávně odečetla náklady na refinancování. Z tohoto důvodu se jedná o porušení zásady tržně jednajícího investora a tím o porušení čl. 87 odst. 1 ES.
   Konečně žalobce vytýká porušení nároku být vyslechnut, protože Komise upustila od zahájení formálního vyšetřovacího řízení o vkladu do Helaba podle čl. 88 odst. 2 ES ve spojení s článkem 6 nařízení (ES) č. 659/1999 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.


title: Věc C-215/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. dubna 2013 Acron OAO a Dorogobuzh OAO proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-235/08, Acron OAO a Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/23

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. dubna 2013 Acron OAO a Dorogobuzh OAO proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-235/08, Acron OAO a Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie
   (Věc C-215/13 P)
   2013/C 171/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Acron OAO a Dorogobuzh OAO (zástupci: B. Evtimov, E. Borovikov, advokáti, D. O'Keeffe, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise a Fertilizers Europe

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 ve věci T-235/08, Acron OAO a Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie;

               —

               vydal konečné rozhodnutí ve věci a zrušil nařízení Rady (ES) č. 236/2008 ze dne 10. března 2008, kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (1), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů řízení v řízení před Tribunálem, včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami v obou stupních;

               —

               rozhodl, že společnost Fertilizers Europe ponese vlastní náklady řízení v řízení před Tribunálem, jakož i vlastní náklady řízení v případě jejího případného účastenství v řízení před Soudním dvorem, a nahradí všechny náklady vynaložené navrhovatelkami ve spojení s jejím účastenstvím.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál:

               —

               nesprávně vyložil první větu čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního antidumpingového nařízení a tím i odpovídající ustanovení čl. 2.2.1.1 prvního pododstavce Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (GATT), obsažené v příloze 1 A Dohody o zřízení WTO (dále jen „Dohoda o provádění článku VI“);

               —

               potvrdil nesprávný právní výklad a porušení čl. 2 odst. 3 základního antidumpingového nařízení a tím i odpovídajícího ustanovení článku 2.2 Dohody o provádění článku VI; a

               —

               neprovedl správné právní posouzení vztahu mezi čl. 2 odst. 5 druhou větou a čl. 2 odst. 7 písm. b) základního antidumpingového nařízení a v důsledku tohoto nesprávného posouzení potvrdil nesprávný právní výklad bodů 3 a 4 odůvodnění nařízení (ES) č. 1972/2002 a tím i druhé věty čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce a nezajistil soudržnost posledně uvedeného výkladu s ustanoveními Dohody o provádění článku VI.

      (1)  Úř. věst. L 75, s. 1.


title: Věc C-397/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Polkomtel sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej „Řízení o předběžné otázce – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/22/ES – Článek 28 – Nezeměpisná čísla – Přístup koncových uživatelů s bydlištěm v členském státě operátora ke službám poskytovaným pod nezeměpisnými čísly – Směrnice 2002/19/ES – Články 5, 8 a 13 – Pravomoci a odpovědnosti vnitrostátních regulačních orgánů ve vztahu k přístupu a propojení – Ukládání, změna nebo rušení povinností – Uložení povinností podnikům, které kontrolují přístup ke koncovým uživatelům – Regulace cen – Podnik, který nemá významnou tržní sílu – Směrnice 2002/21/ES – Řešení sporů mezi podniky – Rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, kterým se stanoví podmínky spolupráce a cenové podmínky pro poskytování služeb mezi podniky“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Polkomtel sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
      (Věc C-397/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/22/ES - Článek 28 - Nezeměpisná čísla - Přístup koncových uživatelů s bydlištěm v členském státě operátora ke službám poskytovaným pod nezeměpisnými čísly - Směrnice 2002/19/ES - Články 5, 8 a 13 - Pravomoci a odpovědnosti vnitrostátních regulačních orgánů ve vztahu k přístupu a propojení - Ukládání, změna nebo rušení povinností - Uložení povinností podnikům, které kontrolují přístup ke koncovým uživatelům - Regulace cen - Podnik, který nemá významnou tržní sílu - Směrnice 2002/21/ES - Řešení sporů mezi podniky - Rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, kterým se stanoví podmínky spolupráce a cenové podmínky pro poskytování služeb mezi podniky“)
      (2016/C 211/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Najwyższy

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Polkomtel sp. z o.o.

         Žalovaný: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

         Za přítomnosti: Orange Polska S.A., dříve Telekomunikacja Polska S.A

         Výrok

                  1)

                  Článek 28 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může stanovit, že operátor veřejné sítě elektronických komunikací musí dbát na to, aby byl přístup k nezeměpisným číslům zajištěn pro všechny koncové uživatele jeho sítě v tomto členském státě, a nikoli jen pro koncové uživatele z jiných členských států.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice), ve spojení s článkem 28 směrnice 2002/22, musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátnímu regulačnímu orgánu umožňují v rámci řešení sporu mezi dvěma operátory uložit jednomu z nich povinnost zajistit koncovým uživatelům přístup ke službám, které jsou poskytovány pod nezeměpisnými čísly v síti druhého operátora, a stanovit na základě článku 13 směrnice 2002/19 takové cenové podmínky mezi uvedenými operátory pro tento přístup, jako jsou podmínky dotčené v původním řízení, jsou-li tyto povinnosti objektivní, transparentní, přiměřené a nediskriminační a vycházejí z povahy zjištěného problému, jsou odůvodněné s ohledem na cíle stanovené v článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro elektronické komunikační sítě a služby (rámcová směrnice) a byly případně dodrženy postupy stanovené v článcích 6 a 7 posledně uvedené směrnice, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc C-254/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 7. června 2006 – Zürich Versicherungs-Gesellschaft v. Bureau Benelux des marques

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 7. června 2006 – Zürich Versicherungs-Gesellschaft v. Bureau Benelux des marques
   (Věc C-254/06)
   (2006/C 212/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zürich Versicherungs-Gesellschaft

      Žalovaný: Bureau Benelux des marques
   Předběžná otázka
   Musí být články 3 a 13 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní právní úprava stanovila, že soud rozhodující o žalobě proti rozhodnutí o přihlášce zápisu ochranné známky nemůže ověřit s ohledem na každé zboží a službu, pro které byla podána přihláška, zda se na ochrannou známku nevztahuje některý z důvodů pro zamítnutí zápisu uvedených v čl. 3 odst. 1 směrnice, a dojít tak k různým závěrům podle dotčeného zboží či služeb, pokud orgán příslušný pro zápis ochranných známek pouze globálně zamítl přihlášku jako celek ve vztahu k souhrnu zboží a služeb a pokud přihlašovatel během řízení u tohoto orgánu nežádal podpůrně i částečný zápis pro některé ze zboží a služeb.

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


title: Věc C-55/08: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Portugalsko) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa v. Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin International Ltd, původně Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment ( „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nepřípustnost“ )

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/9

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Portugalsko) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa v. Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin International Ltd, původně Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment
   (Věc C-55/08) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nepřípustnost“)
   2010/C 134/14
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal Judicial da Comarca do Porto

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Žalovaná: Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin International Ltd, původně Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Výklad článků 43 ES, 49 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní úprava, která vyhrazuje určitému subjektu právo výlučně provozovat hazardní hry a loterie a považuje za delikt organizaci, podporu a přijímání, a to i prostřednictvím internetu, sázek na sportovní události — Zákaz uložený podniku, který provozuje sázky a loterie online a který má sídlo v jiném členském státě, podporovat, organizovat a provozovat takové sázky a loterie prostřednictvím internetu a dát výhercům k dispozici hodnotu cen

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) rozhodnutím ze dne 19. prosince 2007 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc C-364/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim - Německo) — Annette Lorch, Kurt Lorch v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/17

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim - Německo) — Annette Lorch, Kurt Lorch v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-364/14) (1)

   (2014/C 431/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


title: Věc C-272/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. května 2011 Mariyus Noko Ngele proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2011 ve věci T-15/10, Evropská komise v. AT, AU, AV, AW

text:
               14.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/2

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. května 2011 Mariyus Noko Ngele proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2011 ve věci T-15/10, Evropská komise v. AT, AU, AV, AW
   (Věc C-272/11 P)
   2012/C 13/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mariyus Noko Ngele (zástupce: F. Sabakunzi, advokát)

      Další účastnice: Evropská komise, AT, AU, AV, AW
   Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 4. října 2001 zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že M. Noko Ngele ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-304/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Podpory ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze — Navrácení podpory“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-304/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze - Navrácení podpory)
   2011/C 63/11
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, E. Righini a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a P. Gentili, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných k dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor č. C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno pod číslem K(2005) 591] (Úř. věst. L 94, s. 42).

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechna opatření nezbytná pro zrušení režimu podpor, který byl prohlášen za protiprávní a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor č. C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno pod číslem K(2005) 591], a pro zajištění navrácení podpor poskytnutých na základě uvedeného režimu ze strany příjemců, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


title: Věc T-692/16: Žaloba podaná dne 27. září 2016 – CJ v. ECDC

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/26

      Žaloba podaná dne 27. září 2016 – CJ v. ECDC
      (Věc T-692/16)
      (2016/C 441/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: CJ (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)

         Žalované: Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a následkem toho uložil ECDC, aby žalobci zaplatilo odměnu za práci, která by mu náležela za období od 1. května 2012 do 31. prosince 2014, po které měl žalobce zůstat v pracovním poměru u ECDC, jež musí být ze strany ECDC upřesněna a žalobce ji předběžně vyčíslil na částku 140 000 eur, zvýšenou o úroky z prodlení v zákonné výši;

                  —

                  uložil ECDC, aby žalobci zaplatilo částku ve výši 13 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

                  —

                  rozhodl, že ECDC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že ECDC porušilo článek 266 SFEU tím, že nesprávně provedlo rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve spojených věcech F-159/12 a F-161/12, CJ v. ECDC, a jenž konkrétně uvádí:

                              —

                              že vzhledem k nezrušitelné změně podstatných okolností ECDC nesprávně přiznalo napadenému rozhodnutí zpětnou účinnost;

                              —

                              že ECDC porušilo zásadu proporcionality, jelikož napadené rozhodnutí nebylo ani vhodné, ani nezbytné pro dosažení cíle sledovaného zrušeným propuštěním z roku 2012;

                              —

                              že se ECDC dopustilo zjevně nesprávného posouzení tím, že nepřihlédlo k podvodu při přijímání vedoucího právní služby ECDC;

                              —

                              že ECDC porušilo čl. 22a odst. 3 služebního řádu tím, že propustilo žalobce v reakci na jeho zprávu vyhotovenou in tempore non suspecto krátce před jeho propuštěním, jež uvádí skutečnosti vzbuzující podezření na špatné finanční hospodaření v ECDC.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z finanční náhrady za nemajetkovou újmu způsobenou tím, že ECDC porušilo článek 266 SFEU a prohlásilo, že se žalobce snaží podporovat korupci.


title: Věc T-222/15: Žaloba podaná dne 4. května 2015 – Beele Engineering v. OHIM (WE CARE)

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/20

         Žaloba podaná dne 4. května 2015 – Beele Engineering v. OHIM (WE CARE)
   (Věc T-222/15)
   (2015/C 228/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „WE CARE“ – Přihláška č. 12 610 275

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015 ve věci R 1933/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-367/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – UPC Francie v. Komise

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/36

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – UPC Francie v. Komise
   (Věc T-367/05) (1)

   (2009/C 19/68)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005.


title: Věc T-41/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2009 — IPK International — World Tourism Marketing Consultants v. Komise ( Projekt Ecodata — Rozhodnutí Komise k přípravě nuceného výkonu pohledávky dlužné na základě dřívějšího rozhodnutí — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/51

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2009 — IPK International — World Tourism Marketing Consultants v. Komise
   (Věc T-41/07) (1)

   („Projekt Ecodata - Rozhodnutí Komise k přípravě nuceného výkonu pohledávky dlužné na základě dřívějšího rozhodnutí - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 24/90
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Pitschas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima, zmocněnec, ve spolupráci s C. Arholdem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí Komise K(2006) 6452 ze dne 4. prosince 2006 o navrácení záloh ve výši 318 000 eur obdržených IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH na projekt Ecodata na základě rozhodnutí o udělení finanční pomoci ze dne 4. srpna 1992, před zrušením finanční pomoci rozhodnutím Komise ze dne 13. května 2005

      Výrok

               1)

               O žalobě není již třeba rozhodnout.

               2)

               IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH a Komise Evropských Společenství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.