title: Věc C-96/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 22. února 2010 — Frans Bosschaert v. Belgický stát, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV a Slachthuizen Goossens NV

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 22. února 2010 — Frans Bosschaert v. Belgický stát, Slachthuizen Georges Goossens en Zonen NV a Slachthuizen Goossens NV
   (Věc C-96/10)
   2010/C 113/44
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Účastníci původního řízení

               Žalobce

               :

               Frans Bosschaert

               Žalovaní

               :

                           Belgický stát

                           NV Slachthuizen Georges Goossens en Zonen

                           NV Slachthuizen Goossens

      Předběžné otázky

               1)

               Brání právo Společenství vnitrostátnímu soudu v tom, aby pětiletou promlčecí lhůtu, která je ve vnitrostátním právním řádu upravena pro pohledávky vůči státu, uplatnil na pohledávky týkající se vrácení dávek zaplacených členskému státu na základě smíšeného systému podpor a dávek, který byl nejen částečně protiprávní, nýbrž zároveň částečně neslučitelný s právem Společenství, a které byly zaplaceny před vstupem v platnost nového systému podpor a povinných dávek, který nahrazuje prvně uvedený systém a který byl konečným rozhodnutím Komise prohlášen za slučitelný s právem Společenství, avšak nikoli pokud tyto příspěvky jsou uloženy se zpětnou účinností pro období před vydáním odpovídajícího rozhodnutí?

               2)

               Je v případě, že členský stát uloží dávky jednotlivci, který je ze své strany povinen převést na jiné jednotlivce, se kterými vykonává obchodní činnost v odvětví, pro které členský stát upravil smíšený systém podpor a dávek, který se však později ukázal být nejen částečně protiprávním, nýbrž zároveň neslučitelným s právem Společenství, v rozporu s právem Společenství, že pro tyto jednotlivce podle vnitrostátních právních ustanovení platí kratší promlčecí lhůta pro požadavek na vrácení příspěvků neslučitelných s právem Společenství vůči členskému státu, zatímco vůči jiné soukromé zprostředkující osobě platí delší promlčecí lhůta pro požadavek na vrácení týchž příspěvků, takže se tato zprostředkující osoba může nacházet v situaci, ve které pohledávka vůči ní není promlčená, je však promlčená pohledávka vůči členskému státu, a tato zprostředkující osoba tak může čelit žalobě podané proti ní jinými hospodářskými subjekty a případně musí na členském státu požadovat odškodnění, avšak nemůže žádat vrácení příspěvků, které sama přímo zaplatila členskému státu.

               3)

               Brání právo Společenství členskému státu v tom, aby se dovolával vnitrostátních promlčecích lhůt, které jsou pro něj zvlášť výhodné ve srovnání se lhůtami použitelnými ve vnitrostátním obecném právu, jako obrany v řízení zahájeném proti němu jednotlivcem k ochraně práv jednotlivce vyplývajících ze Smlouvy o ES v případě, jakým je případ předložený vnitrostátním soudem, v němž tyto zvlášť výhodné vnitrostátní promlčecí lhůty mají za následek, že je požadavek na vrácení dávek, které byly členskému státu zaplaceny na základě nejen částečně protiprávního, nýbrž zároveň částečně s právem Společenství neslučitelného smíšeného systému podpor a dávek, znemožněn, ačkoli neslučitelnost s právem Společenství byla tehdejším Soudním dvorem Evropských společenství určena teprve po uplynutí těchto zvlášť výhodných promlčecích lhůt, i když protiprávní stav existoval již předtím?


title: Spojené věci T-204/08 a T-212/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Team Relocations a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Stanovení cen — Rozdělení trhu — Manipulace nabídkových řízení — Jediné a pokračující protiprávní jednání — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Team Relocations a další v. Komise
   (Spojené věci T-204/08 a T-212/08) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Manipulace nabídkových řízení - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006)
   2011/C 226/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Team Relocations NV (Zaventem, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti) (věc T-204/08); Amertranseuro International Holdings Ltd (Londýn, Spojené království); Trans Euro Ltd (Londýn); a Team Relocations Ltd (Londýn) (zástupce: L. Gyselen, advokát) (věc T-212/08)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A. Antoniadis a N. von Lingen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnostem Team Relocations NV, Amertranseuro International Holdings Ltd, Trans Euro Ltd a Team Relocations Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věci T-124/13 a T-191/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Itálie a Španělsko v. Komise „Jazykový režim — Oznámení o otevřených výběrových řízeních na pozici administrátor a asistent — Výběr druhého jazyka ze tří jazyků — Jazyk komunikace s uchazeči výběrových řízení — Nařízení č. 1 — Článek 1d odst. 1, článek 27 a článek 28 písm. f) služebního řádu — Zásada zákazu diskriminace — Proporcionalita“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Itálie a Španělsko v. Komise
   (Věci T-124/13 a T-191/13) (1)

   („Jazykový režim - Oznámení o otevřených výběrových řízeních na pozici administrátor a asistent - Výběr druhého jazyka ze tří jazyků - Jazyk komunikace s uchazeči výběrových řízení - Nařízení č. 1 - Článek 1d odst. 1, článek 27 a článek 28 písm. f) služebního řádu - Zásada zákazu diskriminace - Proporcionalita“)
   (2015/C 389/30)
   Jednací jazyk: italština a španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato) (věc T-124/13) a Španělské království (zástupci: původně S. Centeno Huerta, poté J. García Valdecasas Dorrego, abogados del Estado) (věc T-191/13)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: ve věci T-124/13 J. Currall, B. Eggers a G. Gattinara a ve věci T-191/13 J. Curral, J. Baquero Cruz a B. Eggers, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni Italskou republiku: Španělské království (zástupci: původně S. Centeno Huerta, poté J. García Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Ve věci T-124/13 návrh na zrušení zaprvé oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/125/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent v oborech audit, účetnictví a finance a ekonomie a statistika (Úř. věst. 2012, C 394 A, s. 1), zadruhé oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/126/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent v oblastech biologie, vědy o živé přírodě a zdravotní vědy, chemie, fyziky a vědy o materiálech, jaderného výzkumu, stavebního a strojního inženýrství a elektrotechnického a elektronického inženýrství (Úř. věst. 2012, C 394 A, s. 11) a zatřetí oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/248/13 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici administrátor (AD 6) v oblastech bezpečnosti budov a stavebního inženýrství pro speciální stavební techniky (Úř. věst. 2013, C 29 A, s. 1) a ve věci T-191/13 návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/248/13.

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-124/13 a T-191/13 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/125/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent v oborech audit, účetnictví a finance a ekonomie a statistika, oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/126/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent v oblastech biologie, vědy o živé přírodě a zdravotní vědy, chemie, fyziky a vědy o materiálech, jaderného výzkumu, stavebního a strojního inženýrství a elektrotechnického a elektronického inženýrství, jakož i oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/248/13 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici administrátor (AD 6) v oblastech bezpečnosti budov a stavebního inženýrství pro speciální stavební techniky se zrušují.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Italskou republikou ve věci T-124/13 a náklady řízení vynaložené Španělským královstvím ve věci T-191/13.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení související s jeho vedlejším účastenstvím ve věci T-124/13.

      (1)  Úř. věst. C 164, 8. 6. 2013.


title: Věc T-523/14: Usnesení Tribunálu ze dne 27. srpna 2015 – Squeeze Life v. OHIM – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí přihlášky k zápisu — Oprava rozhodnutí, kterým se končí řízení o odvolání před odvolacím senátem — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. srpna 2015 – Squeeze Life v. OHIM – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)
   (Věc T-523/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Oprava rozhodnutí, kterým se končí řízení o odvolání před odvolacím senátem - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 354/48)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Squeeze Life, SL (Alicante, Španělsko) (zástupci: J. B. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2014 (věc R 595/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Squeeze Life, SL, a Evolution Fresh, Inc.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není důvodné rozhodovat.

               2.

               Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Squeeze Life, SL.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


title: Věc C-488/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2016 Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. července 2016 ve věci T-167/15, Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2016 Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. července 2016 ve věci T-167/15, Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
   (Věc C-488/16 P)
   (2017/C 006/32)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise e.V. (zástupce: B. Bittner, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví a Freistaat Bayern

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 vydaný ve věci T-167/15,

               —

               zrušil ochrannou známku Evropské unie č. 010 144 392, „NEUSCHWANSTEIN“,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle navrhovatele byl napadený rozsudek vydán v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c), čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), a to z následujících důvodů:

               1.

               Tribunál nepřihlédl k tomu, že označení „Neuschwanstein“ je označením zeměpisného původu. V bodě 27 rozsudku uvedl – což je samo o sobě ve vzájemném rozporu –, že i když má zámek Neuschwanstein „lokalizovatelnou polohu“, nemůže být považován za „zeměpisnou oblast“, jelikož primární funkcí tohoto místa je uchování kulturního bohatství a nikoliv výroba suvenýrů nebo nabídka služeb či jejich uvádění na trh. „Primární funkce“ zeměpisné oblasti je přitom zcela irelevantní z pohledu absolutního důvodu pro zamítnutí zápisu založeného na označení původu. Zámek Neuschwanstein je jasně a s konečnou platností lokalizovatelný a v rozporu s analýzou Tribunálu se odlišuje od běžného muzea, které je založeno na v něm vystavených exponátech, které, na rozdíl od zámku Neuschwanstein, mohou být přemístěny.
               Cílová veřejnost si nebude toto jméno vykládat jako „nová labutí skála“, jak uvádí napadený rozsudek, ale spojí si toto fantazijní označení pouze se světoznámým zámkem. Napadený rozsudek tedy nerespektoval ani podmínky zakotvené Soudním dvorem v rozsudku Windsurfing Chiemsee (2), jelikož cílová veřejnost si výrobky s označením „Neuschwanstein“ spojí se zámkem Neuschwanstein, jakožto světově proslulým turistickým cílem. Toto místo tedy nezpochybnitelně může ovlivňovat preference spotřebitelů tím, že u nich vyvolává pozitivní dojmy. Jelikož je tak označení zeměpisným označením, nemůže být chráněno. Je v obecném zájmu, aby názvy známých turistických míst byly ušetřeny jakékoliv monopolizace prostřednictvím ochranné známky, přinejmenším u typických suvenýrů, které jsou nabízeny a nakupovány za účelem vzpomínky na dané místo. Tribunál přitom neprovedl žádnou analýzu výrobků a služeb uvedených v přihlášce, aby tak ověřil, zda mohou sloužit jako suvenýry. Taková analýza však byla potřebná, zejména proto, že podaná přihláška sporné ochranné známky byla dost obecná a vztahovala se i na typické suvenýry. To, že v projednávaném případě byla přihláška podána Freistaat Bayern nemá na tyto zásady žádný dopad, jak zdůraznil Tribunál v rozsudku MEM v. OHIM (MONACO) (3), jelikož přihláška podaná územním celkem se řídí stejnými zásadami jako žádosti podané jiným subjektem.

               2.

               Pokud jde o důvod zamítnutí založený na nedostatku rozlišovací způsobilosti, stanovený v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, Tribunál došel v rozporu s požadavky zakotvenými starší judikaturou k závěru, že cílová veřejnou pozná, že veškeré výrobky označené ochrannou známkou vyrobil, uvedl na trh nebo dodal Freistaat Bayern (v tomto smyslu viz bod 43 napadeného rozsudku). Lidé kupující výrobky, které jsou tradičně nabízeny u turistického místa a na nichž je uveden jeho název, přitom tento název nechápou jako odkaz na majitele daného místa a neočekávají, že by tyto výrobky byly vyrobeny nebo uváděny na trh jím. Označení „Neuschwanstein“ slouží pouze k připomenutí jejich návštěvy turistického místa a příslušné prodejny. Otázka, kdo je vyrábí, je skupinám cílových osob lhostejná.

               3.

               Je třeba mít za to, že přihlašovatel ochranné známky Neuschwanstein jednal ve zlé víře ve smyslu čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož cílová veřejnost a – což bylo prokázáno – přihlašovatel už před podáním sporné přihlášky ochranné známky Evropské unie věděli o tom, že v těsné blízkosti zámku Neuschwanstein jsou nabízeny k prodeji nejrůznější předměty nesoucí jméno tohoto turistického místa.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Evropské unie (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Rozsudek ze dne 4. května 1999, Windsurfing Chiemsee (C-108/97 a C-109/97, EU:C:1999:230).

      (3)  Rozsudek ze dne 15. ledna 2015, MEM v. OHIM (MONACO) (T-197/13, EU:T:2015:16).


title: Věc T-58/16: Žaloba podaná dne 11. února 2016 – Apax Partners v. EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX)

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/36

         Žaloba podaná dne 11. února 2016 – Apax Partners v. EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX)
   (Věc T-58/16)
   (2016/C 111/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Apax Partners LLP (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Rose, J. Curry a J. Warner, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (ochranné známky a vzory) (EUIPO)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Apax Partners Midmarket (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka EU „APAX“ – Přihláška č. 3 538 981

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015, ve věci R 1441/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu a vrátil přihlášku sporné ochranné známky EUIPO k zapsání, a

               —

               uložil EUIPO a ostatním účastníkům řízení před odvolacím senátem nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní v uvedeném řízení, v řízení před odvolacím senátem a v řízení o námitce B 764 029 před námitkovým oddělením.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-102/14 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. září 2016 – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA, v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora – Smlouvy týkající se finanční podpory projektů v oblasti výzkumu a vývoje ze strany Evropské unie – Zpráva o auditu identifikující nesrovnalosti – Rozhodnutí požadovat navrácení záloh vyplacených Evropskou komisí – Žaloba na neplatnost – Rozhodnutí pozastavit platby – Žaloba z mimosmluvní odpovědnosti – Rozhodnutí neuzavřít dohodu – Žaloba na náhradu škody – Nepřípustnost“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/5

      Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. září 2016 – Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA, v. Evropská komise
      (Věc C-102/14 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Smlouvy týkající se finanční podpory projektů v oblasti výzkumu a vývoje ze strany Evropské unie - Zpráva o auditu identifikující nesrovnalosti - Rozhodnutí požadovat navrácení záloh vyplacených Evropskou komisí - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí pozastavit platby - Žaloba z mimosmluvní odpovědnosti - Rozhodnutí neuzavřít dohodu - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost“)
      (2016/C 454/10)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (zástupce: M. Jiménez Perona, abogado)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a B. Conte, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, avocat)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


title: Spojené věci T-828/14 a T-829/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Antrax It v. EUIPO – Vasco Group (Termosifony pro radiátory) „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsané (průmyslové) vzory Společenství znázorňující termosifony pro radiátory — Starší (průmyslové) vzory — Námitka protiprávnosti — Článek 1d nařízení (ES) č. 216/96 — Článek 41 odst. 1 Listiny základních práv — Zásada nestrannosti — Složení odvolacího senátu — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 — Vyhovění rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů ze strany EUIPO — Saturace v daném oboru — Datum posouzení“

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Antrax It v. EUIPO – Vasco Group (Termosifony pro radiátory)
   (Spojené věci T-828/14 a T-829/14) (1)

   („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsané (průmyslové) vzory Společenství znázorňující termosifony pro radiátory - Starší (průmyslové) vzory - Námitka protiprávnosti - Článek 1d nařízení (ES) č. 216/96 - Článek 41 odst. 1 Listiny základních práv - Zásada nestrannosti - Složení odvolacího senátu - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 - Vyhovění rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů ze strany EUIPO - Saturace v daném oboru - Datum posouzení“)
   (2017/C 095/13)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Antrax It Srl (Resana, Itálie) (zástupce: L Gazzola, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock, poté L. Rampini a S. Di Natale, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Vasco Group NV, dříve Vasco Group BVBA (Dilsen, Belgie) (zástupce: J. Haber, advokát)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. října 2014 (věci R 1272/2013-3 a R 1273/2013-3) týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Vasco Group a Antrax It

      Výrok

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Společnost Antrax It Sarl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Vasco Group NV, včetně nákladů vzniklých společnosti Vasco Group v souvislosti s řízeními před odvolacím senátem ve věcech R 1272/2013-3 a R 1273/2013-3.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc C-194/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne  26. dubna 2006  – Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N.V.

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 26. dubna 2006 – Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N.V.
   (Věc C-194/06)
   (2006/C 178/25)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaná: Orange European Smallcap Fund N.V.
   Předběžné otázky

               1.

               Má být článek 56 ES ve spojení s čl. 58 odst. 1 ES vykládán v tom smyslu, že zakazuje právní úpravu členského státu, která – z důvodů uvedených na konci bodu 5.2.1. tohoto rozsudku – omezuje snížení daně, které má být poskytnuto daňovému subjektu investování z důvodu srážkové daně sražené v jiném členském státě z dividend, které daňový subjekt investování získal,

                           a)

                           na částku, kterou by si na základě daňové dohody uzavřené s tímto jiným členským státem mohla nechat započíst fyzická osoba s bydlištěm v Nizozemsku;

                           b)

                           pokud a v rozsahu, v němž se u majitelů obchodních podílů daňového subjektu investování jedná o fyzické osoby, které nemají bydliště v Nizozemsku, nebo o právnické osoby, které nepodléhají nizozemské dani z příjmu právnických osob?

               2.

               V případě zcela nebo částečně kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Zahrnuje pojem „přímé investice“ v čl. 57 odst. 1 ES také držení balíku obchodních podílů na společnosti, pokud majitel podíly drží jen jako investici a rozsah balíku majiteli neumožňuje vykonávat rozhodující vliv na vedení nebo kontrolu společnosti?

                           b)

                           Je na základě článku 56 ES stejným způsobem nepřípustné každé omezení pohybu kapitálu spojené se zdaněním, které by bylo nepřípustné, pokud by se jednalo o přeshraniční pohyb kapitálu v rámci ES v případě obdobného pohybu kapitálu – za jinak totožných okolností – do a z třetích zemí?

                           c)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 2. b): Má být článek 56 ES vykládán v tom smyslu, že omezení, které stanoví členský stát v souvislosti se snížením daně pro daňový subjekt investování z důvodu srážkové daně z dividendy získané ze třetí země, které je založeno na tom, že ne všichni majitelé obchodních podílů daňového subjektu investování jsou usazeni v příslušném členské státě, je s tímto článkem neslučitelné?

               3.

               Je pro odpověď na první a druhou otázku rozdíl v tom,

                           a)

                           zda daň, která je sražena v jiné zemi z dividendy získané z této země, je vyšší než daň, které podléhá vyplacení této dividendy zahraničním majitelům obchodních podílů v členském státě, ve kterém je daňový subjekt investování usazen;

                           b)

                           zda majitelé obchodních podílů daňového subjektu investování, kteří jsou usazeni mimo členský stát, ve kterém je usazen daňový subjekt investování, jsou usazeni v zemi, se kterou má příslušný členský stát dohodu, která stanoví vzájemné započtení srážkové daně z dividend;

                           c)

                           zda majitelé obchodních podílů daňového subjektu investování, kteří jsou usazeni mimo členský stát, ve kterém je usazen daňový subjekt investování, jsou usazeni v jiném členském státě?


title: Věc C-506/08 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2011 — Švédské království v. MyTravel Group plc, Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odst. 2 druhá odrážka a odst. 3 druhý pododstavec — Výjimky z práva na přístup týkající se ochrany soudního řízení, právního poradenství, jakož i rozhodovacího procesu — Kontrola spojování podniků — Dokumenty Komise vyhotovené v rámci postupu vedoucího k rozhodnutí prohlašujícímu spojení podniků za neslučitelné se společným trhem — Dokumenty vyhotovené v návaznosti na zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Tribunálu“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/2

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. července 2011 — Švédské království v. MyTravel Group plc, Evropská komise
   (Věc C-506/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 druhá odrážka a odst. 3 druhý pododstavec - Výjimky z práva na přístup týkající se ochrany soudního řízení, právního poradenství, jakož i rozhodovacího procesu - Kontrola spojování podniků - Dokumenty Komise vyhotovené v rámci postupu vedoucího k rozhodnutí prohlašujícímu spojení podniků za neslučitelné se společným trhem - Dokumenty vyhotovené v návaznosti na zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Tribunálu)
   2011/C 269/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupci: K. Petkovska a A. Falk, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Dánské království (zástupci: B. Weis Fogh a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a J. Langer, zmocněnci), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: MyTravel Group plc, Evropská komise (zástupci: X. Lewis, P. Costa de Oliveira a C. O'Reilly, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující Komisi: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a M. S. Ossowski, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího rozšířeného senátu) ze dne 9. září 2008 ve věci T-403/05, MyTravel v. Komise, kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2005 a 12. října 2005, kterými byl odepřen přístup žalobkyně k určitým přípravným dokumentům týkajícím se rozhodnutí ze dne 22. září 1999, kterým bylo prohlášeno za neslučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP spojení za účelem získání úplné kontroly společností Airtours plc nad společností First Choice plc (věc č. IV/M.1524 Airtours v. First Choice), jakož i dokumentům vyhotoveným službami Komise po zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Soudu ze dne 6. června 2002, vydaného ve věci T-342/99

      Výrok

               1)

               Bod 2 výroku rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (nyní Tribunálu Evropské unie) ze dne 9. září 2008, MyTravel v. Komise (T-403/05), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí Komise D(2005) 8461 ze dne 5. září 2005, kterým byla zamítnuta žádost MyTravel Group plc o poskytnutí přístupu k některým přípravným dokumentům Komise v oblasti kontroly spojování podniků, se zrušuje v rozsahu, v němž se opírá o čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.

               3)

               Rozhodnutí Komise D(2005) 9763 ze dne 12. října 2005, jímž byla částečně zamítnuta žádost MyTravel Group plc o poskytnutí přístupu k některým přípravným dokumentům Komise v oblasti kontroly spojování podniků, se zrušuje v rozsahu, v němž se opírá o čl. 4 odst. 2 druhou odrážku a čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 1049/2001.

               4)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o důvodech žaloby, kterou k němu podala MyTravel Group plc, o nichž nerozhodl.

               5)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-301/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. května 2013 společností El Corte Inglés, S.A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-571/11, El Corte Inglés v. OHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET)

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/34

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. května 2013 společností El Corte Inglés, S.A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. března 2013 ve věci T-571/11, El Corte Inglés v. OHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
   (Věc C-301/13 P)
   2013/C 207/57
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés, S.A. (zástupci: J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, abogados)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 ve věci T-571/11 v plném rozsahu;

               —

               uložil dalšímu účastníkovi, respektive dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   1)   Porušení zásady právní jistoty a zásady legitimního očekávání
   Zásada právní jistoty vyžaduje „jednoznačné vyjádření, které umožní dotčeným osobám se jasně a přesně seznámit se svými právy a povinnostmi“. Tato zásada souvisí se zásadou ochrany legitimního očekávání, v níž je zdůrazněna potřeba odůvodňovat správní rozhodnutí, která se odchylují od předchozích rozhodnutí, jež mohou v osobách, kterým jsou určena, vyvolávat legitimní očekávání.
   Způsob, jakým španělské soudy uplatňovaly španělské ochranné známky slogany (zapsané v době, kdy platil pokyny z roku 1997), je v jasném protikladu se správními akty Společenství o námitkách v řízeních B 877.714 a R 571/11 i s rozsudkem Tribunálu ze dne 20. března 2013: mělo-li námitkové oddělení pochybnosti stran znění starší ochranné známky, mělo si k jejich odstranění vyžádat příslušné vysvětlení od Oficina Española de Patentes y Marcas (španělského patentového a známkového úřadu) nebo od navrhovatelky, která měla předložit argumenty v rámci své procesní obrany.
   2)   Zjevně nesprávné hodnocení skutkového základu sporu
   Tribunál má, soudě podle rozsudku, za prokázané, že namítaná ochranná známka je zapsána pro třídu 35 a chrání služby spočívající v reklamních větách používaných jako slogany pro marketing, používání a využívání výrobků zařazených do tříd 29, 30, 31, 32, 33 a 42, a že OHIM si byl vědom existence svého rozhodnutí ze dne 17. července 2006, v němž zohlednil pokyny Oficina Española de Patentes y Marcas ze dne 11. listopadu 1997 k přezkumu ochranných známek sloganů (příloha 4) i rozsudky španělského Tribunal Supremo (nejvyššího soudu) ze dne 25. února 2004 a ze dne 30. května 2008.
   Požadavek, aby účastník řízení tvrdil a prokazoval, že jeho starší ochranná známka chránila stejné výrobky, na jaké se vztahovala přihláška, představuje zjevně nesprávné posouzení, neboť takový požadavek znamená totéž co žádat totožné uplatnění. V důsledku nesprávného posouzení některých důkazů a skutečností nebyla vyřešena hlavní otázka, a sice čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009 (1).
   3)   Vadné odůvodnění napadeného rozsudku
   Vzhledem k uznání významu (bod 35) rozsudku Atomic (2) je podle navrhovatelky nelogické, aby se tento rozsudek vztahoval na případy, kdy OHIM má již k dispozici informace o vnitrostátním právu (bod 41), neboť v takovém případě již nejde o použití z moci úřední.
   V bodě 45 se uvádí, že před OHIM nelze uplatňovat argumenty a skutečnosti uplatněné v jiných řízeních rovněž před OHIM, aniž je odůvodněno, proč by tomu tak mělo být.
   Neprovedení jakékoli analýzy u srovnání ochranných známek, tedy skutečného důvodu (bod 55 rozsudku), znemožnilo této účastnici obranu (bod 55 rozsudku).
   4)   Nebezpečí záměny
   Tribunál tím, že nerozhodl o nebezpečí záměny podle ustanovení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, porušil právo navrhovatelky se v řízení účinně bránit. V rámci žalobních důvodů je v pododstavcích 19 až 22 žaloby uvedeno jako hlavní žalobní důvod nesprávné posouzení nebezpečí záměny. Podle zmíněné judikatury musí být nebezpečí záměny u veřejnosti posuzováno celkově, přičemž musí být zohledněny všechny relevantní faktory projednávaného případu.

      (1)  Rady ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)

      (2)  Rozsudek Tribunálu ze dne 20. dubna 2005, Atomic Austria v. OHIM – Fábricas Agrupadas de Muñecas de Onil (ATOMIC BLITZ), T-318/03, Sb. rozh. s. II-1319


title: Věc C-38/13: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polsko) – Małgorzata Nierodzik v. Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy „Řízení o předběžné otázce  — Sociální politika  — Směrnice 1999/70/ES  — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS  — Doložka 4  — Pojem ‚pracovní podmínky‘  — Výpovědní lhůta v případě pracovní smlouvy sjednané na dobu určitou  — Rozdíl v zacházení oproti zaměstnancům se smlouvou na dobu neurčitou“

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/13

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Białymstoku – Polsko) – Małgorzata Nierodzik v. Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy
   (Věc C-38/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Doložka 4 - Pojem ‚pracovní podmínky‘ - Výpovědní lhůta v případě pracovní smlouvy sjednané na dobu určitou - Rozdíl v zacházení oproti zaměstnancům se smlouvou na dobu neurčitou“)
   2014/C 135/13
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Rejonowy w Białymstoku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Małgorzata Nierodzik

      Žalovaný: Samodzielny Publiczny Psychiatryczny Zakład Opieki Zdrowotnej im. dr Stanisława Deresza w Choroszczy

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sąd Rejonowy w Białymstoku – Výklad článku 1 a ustanovení 1 a 4 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 175, s. 43) – Vnitrostátní právní úprava, která v případě pracovních smluv na dobu určitou stanoví méně příznivé výpovědní lhůty než v případě pracovních smluv na dobu neurčitou

      Výrok

   Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která pro výpověď pracovních smluv na dobu určitou, jejichž doba trvání překračuje šest měsíců, stanoví možnost použít pevně stanovenou výpovědní lhůtu v trvání dvou týdnů nezávisle na době trvání pracovního poměru dotyčného zaměstnance, kdežto v případě pracovních smluv sjednaných na dobu neurčitou se výpovědní lhůta odvíjí od doby trvání pracovního poměru dotyčného zaměstnance a může činit dva týdny až tři měsíce, jestliže se tyto dvě kategorie zaměstnanců nacházejí ve srovnatelné situaci.

      (1)  Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


title: Věc C-460/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. července 2010 ve věci T-401/09, Marcuccio v. Soudní dvůr

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 6. července 2010 ve věci T-401/09, Marcuccio v. Soudní dvůr
   (Věc C-460/10 P)
   ()
   2010/C 328/31
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, avvocato)

      Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel žádá Soudní dvůr, aby:

               —

               zrušil v celém rozsahu a bez výjimky usnesení ze dne 6. července 2010 vydané ve věci T-401/09, Marcuccio v. Soudní dvůr Evropské unie šestým senátem Tribunálu;

               —

               prohlásil, že žaloba v prvním stupni, ve vztahu k níž bylo vydáno napadené usnesení, byla v celém rozsahu a bez výjimky přípustná;

         a krom toho

               —

               primárně vyhověl v celém rozsahu a bez výjimky návrhům obsaženým v žalobě v prvním stupni a uložil žalovanému v prvním stupni náhradu veškerých nákladů a honorářů vynaložených navrhovatelem a týkajících se dotčené věci ve všech stupních řízení;

               —

               nebo podpůrně vrátil věc, které se týká kasační opravný prostředek, k soudu prvního stupně zasedajícího v jiném složení, aby znovu rozhodl o věci samé.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadené usnesení je nezákonné zejména z následujících důvodů: a) výklad a nesprávné, chybné a iracionální použití právních zásad týkajících se odpovědnosti za protiprávní jednání, jakož i neodůvodněné a nelogické odchýlení se od judikatury Evropské unie v této věci; b) absolutní nedostatek odůvodnění, zjevně nesprávné posouzení, překroucení a zkreslení skutkového stavu, zavádějící, neúplné a nesprávné přezkoumání důkazů předložených navrhovatelem, porušení povinnosti clare loqui, nesoudržnost, nelogičnost, iracionalita a nerozumnost; c) opomenutí Tribunálu vyslovit se k základním aspektům sporu a absolutní nedostatek vyšetřování; d) soudce se vyhnul povinnosti založit svá tvrzení, včetně toho, které se týká důkazů, na zkušenostech, vědě a zdravém rozumu; e) nesprávný a chybný výklad právních zásad o důkazním břemenu a o provádění dokazování před soudcem.


title: Věc T-70/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/13, De Nicola v. EIB

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/41

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-104/13, De Nicola v. EIB
   (Věc T-70/16 P)
   (2016/C 111/50)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupkyně: G. Ferabecoli, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší bod 2 výroku a body 17 až 17, 57 až 60 a 62 až 68 rozsudku;

               —

               v důsledku toho určil, že se EIB dopustila vůči C. De Nicolovi šikany, a uložil EIB povinnost nahradit C. De Nicolovi utrpěnou újmu, nebo podpůrně vrátil věc jinému senátu Soudu pro veřejnou službu, aby v jiném složení znovu rozhodl o zrušených bodech. Po vypracování požadovaného lékařského posudku.

               —

               uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek je podán proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu (samosoudcem) ve věci F-104/13, De Nicola v. EIB.
   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze smluvní povahy vztahu mezi navrhovatelem a EIB.

                           —

                           V tomto ohledu navrhovatel tvrdí, že se domáhal náhrady újmy vyplývající ze smluvní odpovědnosti EIB, a nikoli z mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z návrhu na určení existence šikany.

                           —

                           V tomto ohledu navrhovatel zejména tvrdí, že se Soud pro veřejnou službu nemohl vyhnout své povinnosti ověřit obvinění z šikany, a že tudíž zcela neoprávněně prohlásil, že návrhová žádání směřující ke konstatování šikany jsou nepřípustná. Ověření a právní kvalifikace skutkových okolností je mimo jiné nezbytnou „podmínkou“ k tomu, aby bylo následně možné určit náhradu tvrzené újmy.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z uložení náhrady újmy způsobené šikanou.

                           —

                           V tomto ohledu navrhovatel tvrdí, že jsou v projednávaném případě splněny podmínky k tomu, aby Tribunál ověřil informace a uznal právo na náhradu vzniklé újmy.


title: Věc T-86/06: Žaloba podaná dne  16. března 2006  – Studio Bichara a další v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/14

         Žaloba podaná dne 16. března 2006 – Studio Bichara a další v. Komise
   (Věc T-86/06)
   (2006/C 121/25)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Studio Bichara s.r.l., Riccardo Bichara a Maria Proietti (Řím, Itálie) (zástupci: M. Pappalardo a M. C. Santacroce, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               určit mimosmluvní odpovědnost delegace Komise v Papui-Nové Guineji, jakož i mimosmluvní odpovědnost OLAF ve vztahu k záměru č. 8.ACP.PNG.003;

               —

               uložit Komisi a OLAF náhradu škody ve výši 5 884 873,99 eur vzniklé protiprávním jednáním během provádění záměru č. 8.ACP.PNG.003;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje k náhradě škody, která vznikla žalující společnosti, italské projektové společnosti, která již řadu let působí v rámci programů financovaných Evropskou unií, jednáním úředníků delegace Komise v Papui-Nové Guineji a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) v souvislosti se zakázkou na služby č. 8.ACP.PNG.003 financovanou Evropským rozvojovým fondem.
   V této souvislosti je podotýkáno, že žalující společnosti byla v prosinci 1999 zadána dotčená zakázka na plánování prací ke zlepšení devíti škol nacházejících se v různých oblastech Papui-Nové Guineji.
   Žalující společnost je společně se dvěma ostatními žalobci toho názoru, že je v projednávaném případě dána mimosmluvní odpovědnost Společenství, a sice:

               —

               z důvodu nepřípustného vměšování delegace Komise v Papui-Nové Guineji do smluvního vztahu mezi Studio Bichara a místní vládou ve vztahu k uvedené zakázce na služby. Toto vměšování přinutilo žalující společnost k předčasnému vypovězení smlouvy, čímž zanikla jakákoli možnost smírného urovnání sporu mezi smluvními stranami;

               —

               z důvodu jednání OLAF v rámci šetření OF/2002/0261 a OF/2002/0322. Podle žalobců je třeba vycházet z toho, že toto jednání je v rozporu jak s povinností OLAF provádět vlastní šetření zcela nezávisle i ve vztahu k Evropské komisi, tak i v rozporu se zásadami spravedlnosti, nestrannosti a presumpce neviny vůči osobám, vůči nimž šetření směřuje.


title: Věc C-254/14: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Velikoj Gorici – Chorvatsko) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju v. Đuro Vladika („Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora – Politika Společenství v oblasti vody – Směrnice 2000/60/ES – Cena účtovaná spotřebiteli – Možnost účtování fixních nákladů – Skutečnosti, které nastaly před přistoupením Chorvatské republiky k Evropské unie – Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/14

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Velikoj Gorici – Chorvatsko) – VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju v. Đuro Vladika
      (Věc C-254/14) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Politika Společenství v oblasti vody - Směrnice 2000/60/ES - Cena účtovaná spotřebiteli - Možnost účtování fixních nákladů - Skutečnosti, které nastaly před přistoupením Chorvatské republiky k Evropské unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
      (2015/C 016/20)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Općinski sud u Velikoj Gorici

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: VG Vodoopskrba d.o.o. za vodoopskrbu i odvodnju

         Žalovaný: Đuro Vladika

         Výrok

      Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k rozhodnutí o předběžné otázce předložené Općinski sud u Velikoj Gorici (Chorvatsko).

         (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc T-447/17: Žaloba podaná dne 18. července 2017 – Bowles v. ECB

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/27

         Žaloba podaná dne 18. července 2017 – Bowles v. ECB
   (Věc T-447/17)
   (2017/C 347/36)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Bowles (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že tato žaloba je přípustná a opodstatněná,

               —

               a v důsledku toho:

                           —

                           zrušil rozhodnutí ze dne 31. ledna 2017, oznámené zaměstnancům dne 1. února 2017, o jmenování p. [X] na místo poradce prezidenta a koordinátora Rady ve Výkonné radě, zrušil rozhodnutí o nejmenování žalobce na toto místo a zrušil rozhodnutí, jímž nebylo žalobci umožněno ucházet se o toto místo;

                           —

                           zrušil rozhodnutí o zamítnutí zvláštní stížnosti ze dne 16. května 2017, doručené dne 23. května 2017;

                           —

                           nařídil náhradu majetkové újmy žalobce spočívající ve ztrátě šance na jmenování na místo poradce prezidenta a koordinátora Rady ve Výkonné radě;

                           —

                           nařídil náhradu nemajetkové újmy žalobce oceňované ex aequo et bono na symbolické 1 euro;

                           —

                           uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásad publicity, transparentnosti, rovného zacházení a zákazu diskriminace, z porušení článku 20.2 jednacího řádu, čl. 8 písm. a) pracovního řádu a čl. 1a.1.1 pravidel pro zaměstnance a dále z porušení článků 2 a 3 SEU a článků 20 a 41 Listiny základních práv Evropské unie. Žalobce se v tomto ohledu domnívá, že neměl možnost předložit žádost o místo poradce prezidenta a koordinátora Rady ve Výkonné radě, zatímco p. [X] tato možnost poskytnuta byla.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 1a.7 pravidel pro zaměstnance, jež má spočívat v tom, že takovýto právní základ umožňuje jmenovat uchazeče pouze na místo poradce člena Výkonné rady, a nikoli na místo poradce prezidenta a koordinátora Rady ve Výkonné radě, s nímž je spojena širší odpovědnost odpovídající též vyšší úrovni než u poradce.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že neproběhla konzultace s radou zaměstnanců o vytvoření nového místa a o změně úrovně místa koordinátora, což se podle žalobce stalo v rozporu s články 48 a 49 pracovního řádu a v rozporu s memorandem o porozumění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy z důvodu chybějící náplně práce pro místo poradce prezidenta a koordinátora Rady ve Výkonné radě.


title: Věc C-584/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 29. prosince 2008 – Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA v. Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 29. prosince 2008 – Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA v. Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet)
   (Věc C-584/08)
   (2009/C 55/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Liège
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Real Madrid Football Club, Zinedine Zidane, David Beckham, Raul Gonzalez Blanco, Ronaldo Luiz Nazario de Lima, Luis Filipe Madeira Caeiro, Futebol Club Do Porto S.A.D., Victor Baia, Ricardo Costa, Diego Ribas Da Cunha, P.S.V. N.V., Imari BV, Juventus Football Club SPA.

      Žalovaní: Sporting Exchange Ltd, William Hill Credit Limited, Victor Chandler (International) Ltd, BWIN International Ltd (Betandwin), Ladbrokes Betting and Gaming Ltd, Ladbroke Belgium S.A., Internet Opportunity Entertainment Ltd, Global Entertainment Ltd (Unibet).
   Předběžné otázky
   Otázky se týkají výkladu čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), ve specifické oblasti internetu.
   V případě, kdy je tvrzená škoda tak jako v projednávané věci způsobena webovými stránkami a

               a)

               žádná z žalovaných společností, které tyto sporné stránky provozují, nemá sídlo v Belgii,

               b)

               žádná z dotčených stránek není hostovaná v Belgii,

               c)

               žádný z žalobců nemá bydliště či sídlo v Belgii,

               d)

               sázkařské stránky jsou přístupné pro belgické uživatele internetu, kteří tam mohou zaregistrovat své sázky, a to ve stejném rozsahu, v jakém jsou přístupné pro uživatele internetu z ostatních smluvních států, poněvadž se jedná o stránky „.com“, jejichž cílem je, aby se jejich tržní dosah rozšířil na celou Evropu, a nemají příponu „.be“ náležející Belgii,

               e)

               tyto stránky jsou dostupné ve více jazycích, ne však vždy v oněch dvou jazycích, které jsou v Belgii nejužívanější,

               f)

               tyto stránky nabízejí zejména sázky na belgická utkání stejně jako na zahraniční mistrovství,

               g)

               užití zvláštních technologií nebo technik získávání zákazníků zaměřených na belgickou veřejnost není prokázáno,

               h)

               počet sázek podaných belgickou veřejností je zcela okrajový ve srovnání s celkovým počtem sázek zaregistrovaných na těchto stránkách, protože podle číselných údajů, které za rok 2005 poskytly společnosti provozující sázkové hry a které protistrana nezpochybnila, celkový souhrn belgických sázek na fotbalová utkání představuje méně než 0,25 % sázek zaregistrovaných na stránkách „bwin.com“, „willhill.com“, „betfair.com“, „ladbrokes.com“, „sportingbet“ a „miapuesta“, přičemž „vcbet“ registruje 40 belgických sázkařů z celkového počtu všech sázek dohromady,

                           1.

                           nastala nebo může nastat tvrzená škoda v Belgii, takže by belgické soudy byly příslušné k rozhodování o žalobách týkajících se této škody, z důvodu, že sporné webové stránky jsou určeny mimo jiné i belgické veřejnosti?

                           2.

                           nebo nastala nebo může nastat tvrzená škoda v Belgii, takže by belgické soudy byly příslušné k rozhodování o žalobách týkajících se této škody, pouze tehdy, je-li zjištěn dostatečný, podstatný či významný vztah mezi tvrzeným protiprávním jednáním a belgickým územím?

                           3.

                           Jaká jsou v těchto případech rozhodná kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro posouzení existence tohoto vztahu?

      (1)  Úř. věst. 2001 L 12, s. 1.


title: Věc T-434/07: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2007 – Volvo Trademark Holding v. OHIM – Grebenshikova (SOLVO)

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/25

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2007 – Volvo Trademark Holding v. OHIM – Grebenshikova (SOLVO)
   (Věc T-434/07)
   (2008/C 37/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Volvo Trademark Holding AB (Gothenburg, Švédsko) (zástupci: T. Dolde, V. von Bomhard, A. Renck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Elena Grebenshikova (Petrohrad, Rusko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. srpna 2007 ve věci R 1240/2006-2, a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Elena Grebenshikova

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „SOLVO“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 39 a 42 – přihláška č. 3 555 422

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní a obrazová ochranná známka a ochranná známka Společenství „VOLVO“ pro, mimo jiné, výrobky a služby ve třídách 9 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož dotčené ochranné známky jsou vzhledově a foneticky podobné a jelikož odvolací senát nevzal v úvahu všechny relevantní faktory včetně totožnosti dotyčných výrobků a dobrého jména VOLVO.


title: Věc C-271/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 22. června 2006 – Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG v. Finanzamt Malchin

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 22. června 2006 – Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG v. Finanzamt Malchin
   (Věc C-271/06)
   (2006/C 224/38)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof, Mnichov
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Netto Supermarkt GmbH & Co. OHG

      Žalovaný: Finanzamt Malchin.
   Předběžná otázka
   Brání předpisy práva Společenství týkající se osvobození od daně při vývozech do třetí země poskytování osvobození od daně členským státem ve formě spravedlivého posouzení, když sice nejsou splněny podmínky pro osvobození od daně, ale daňový poplatník nemohl tento nedostatek poznat ani při vynaložení veškeré péče řádného hospodáře (1)?

      (1)  Směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-388/14: Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – salesforce.com v. OHIM (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/76

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2015 – salesforce.com v. OHIM (MARKETINGCLOUD)
   (Věc T-388/14) (1)

   (2016/C 027/96)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


title: Věc T-132/10: Žaloba podaná dne 22. března 2010 — Communauté de communes de Lacq v. Komise

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/35

         Žaloba podaná dne 22. března 2010 — Communauté de communes de Lacq v. Komise
   (Věc T-132/10)
   2010/C 148/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: La Communauté de communes de Lacq (Mourenx, Francie) (zástupce: J. Daniel, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               uložit Evropské unii zaplatit žalobkyni částku 10 000 000 eur, jelikož Komise se při zkoumání nesplnění závazků ze strany společnosti ACETEX, dopustila protiprávností a nečinnosti;

               —

               uložit Evropské unii zaplatit žalobkyni částku 25 000 eur z důvodu nevratných nákladů;

               —

               uložit Evropské unii náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žaloba Communauté de Communes de Lacq směřuje k náhradě škody, která jí údajně vznikla v důsledku rozhodnutí Komise, ve kterém prohlásila spojení podniků směřující k získání kontroly ze strany společnosti Celanese Corporation nad společností Acetex Corporation za slučitelné se společným trhem a s fungováním dohody o EHP, aniž by přiznala právní hodnotu údajnému závazku společnosti Celanese, zejména závazek po dobu pěti let pokračovat v provozování továrny Acetex v Pardies (vec COMP/M.3625 — Blackstone v. Acetex).
   Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, protože svým výkladem nařízení ES o spojování (1) zbavuje ochrany všechny třetí osoby, ve vztahu k tomuto spojení (zaměstnance, jakož i místní zodpovědné osoby), ačkoli na základě závazků podniku Celanese Corporation bylo jisté, že zaměstnanci jsou po dobu 5 let chráněni před ukončením činnosti.
   Žalobkyně tak údajně určitě utrpěla značnou škodu. Místní územně správní celky tak totiž podle žalobkyně ztratily významné daňové příjmy a musely z důvodu uzavření továrny vyplatit početné sociální. Je třeba se obávat velkého množství výpovědí jak mezi zaměstnanci společnosti Acetex, tak i mezi zaměstnanci podniků, jejichž činnost byla úzce spojena s činností podniku Celanese Corporation.
   Podpůrně, pro případ, že nebude uznána odpovědnost Evropské komise za zaviněné protiprávní jednání, žalobkyně požaduje, aby byla uznána objektivní odpovědnost Komise. Škoda, která žalobkyni vznikla, jakož i její neobvyklá a zvláštní povaha, jsou údajně nepochybné, a tato škoda byla přímo způsobena tím, že Evropská komise odmítla uložit podniku Celanese Corporation sankce.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


title: Věc T-124/09: Žaloba podaná dne 30. března 2009 — Valigeria Roncato v. OHIM — Roncato (CARLO RONCATO)

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/17

         Žaloba podaná dne 30. března 2009 — Valigeria Roncato v. OHIM — Roncato (CARLO RONCATO)
   (Věc T-124/09)
   2009/C 129/29
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Itálie) (zástupci: P. Perani, avvocato, P. Pozzi, avvocato)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Roncato Srl (Capodarsego, Itálie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 23. ledna 2009, oznámené dne 30. ledna 2009 ve věcech R 237/2008-1 a R 263/2008-1;

               —

               uložit žalované, jakož i další účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: RONCATO SrL.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CARLO RONCATO“ (žádost o zápis č. 4 631 719), pro výrobky zařazené do tříd 3, 9 a 14.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Italská obrazová ochranná známka „RV RONCATO“ (č. 662 773), italská slovní ochranná známka „RONCATO“ (č. 510 528) a nezapsané italské obrazové ochranné známky „RV RONCATO“

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání a vyhovění žádosti o zápis v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-436/08: Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Studio Vacanze v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/58

         Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Studio Vacanze v. Komise
   (Věc T-436/08)
   (2008/C 301/96)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Studio Vacanze (Budoni, Itálie) (zástupce: M. Cannata, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 2. července 2008,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně:
   zrušit čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá navrácení podpor, o kterých bylo rozhodnuto, že jsou neslučitelné, navýšených o úroky od data, kdy uvedené částky byly poskytnuty příjemcům, až do okamžiku, kdy budou skutečně navráceny.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totéž jako ve věcech T-394/08, Regione Sardegna v. Komise, a T-408/08, S. F. Turistico Immobiliare v. Rada a Komise.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje:

               —

               Porušení článku 16 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), v rozsahu, v němž toto ustanovení umožňuje zahájit vyšetřovací řízení pouze v případě „zneužití podpory“, a nikoli v případě „zavedení protiprávních podpor“. Z toho podle žalobce vyplývá protiprávnost celého formálního vyšetřovacího řízení.

               —

               Nedostatečné odůvodnění týkající se změny předmětu řízení zahájeného na základě zneužití režimu podpor č. 278/99 a „rozšíření“, které vedlo k přijetí napadeného rozhodnutí.

               —

               Porušení čl. 88 odst. 2 ES, co se týče tvrzení uvedeného v bodě 74 rozhodnutí, pokud jde o protiprávní provedení předmětné podpory a mimo rozsah jeho působnosti.

               —

               Porušení zásady transparentnosti.

               —

               Nedostatečné odůvodnění s ohledem na zásadu přiměřené doby trvání fáze formálního vyšetřovacího řízení.

               —

               Rozhodnutí týkající se navrácení již vyplacené podpory Komisi ukládalo, aby odůvodnila tuto skutečnost, která má zvláštní význam rovněž s ohledem na zásadu ochrany legitimního očekávání, jakož i protiprávní prodloužení doby trvání řízení.

               —

               Porušení zásady „de minimis“ zakotvené v nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (2).

      (1)  Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.

      (2)  Úř. věst. L 10, 13.1.2001, s. 30; Zvl. vyd. 08/02, s. 138.


title: Věc T-82/17: Žaloba podaná dne 7. února 2017 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/37

         Žaloba podaná dne 7. února 2017 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)
   (Věc T-82/17)
   (2017/C 121/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „Exxtra Deep“ – ochranná známka Evropské unie č. 12 161 981

      Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. listopadu 2016 ve věci R 482/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č 207/2009.


title: Věc T-124/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Valigeria Roncato v. OHIM — Roncato (CARLO RONCATO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARLO RONCATO — Nezapsané národní obrazové ochranné známky RV RONCATO a slovní ochranná známka RONCATO — Starší národní obrazové ochranné známky RV RONCATO a slovní ochranná známka RONCATO — Neexistence nebezpečí neoprávněného těžení z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky — Existence řádného důvodu pro užívání přihlašované ochranné známky — Relativní důvody pro zamítnutí — Článek 8 odst. 4 a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Valigeria Roncato v. OHIM — Roncato (CARLO RONCATO)
   (Věc T-124/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARLO RONCATO - Nezapsané národní obrazové ochranné známky RV RONCATO a slovní ochranná známka RONCATO - Starší národní obrazové ochranné známky RV RONCATO a slovní ochranná známka RONCATO - Neexistence nebezpečí neoprávněného těžení z rozlišovací způsobilosti a dobrého jména starší ochranné známky - Existence řádného důvodu pro užívání přihlašované ochranné známky - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 221/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Valigeria Roncato SpA (Campodarsego, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Roncato Srl (Campodarsego) (zástupci: M. Cartella a M. Fazzini, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. ledna 2009 (věci R 237/2008-1 a R 236/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Valigeria Roncato SpA a Roncato Srl.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Valigeria Roncato SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


title: Věc T-234/12: Žaloba podaná dne 1. června 2012 — Amitié v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/22

         Žaloba podaná dne 1. června 2012 — Amitié v. Komise
   (Věc T-234/12)
   2012/C 243/40
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Amitié Srl (Bologna, Itálie) (zástupci: D. Bogaert a M. Picat, advokáti)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

      Návrhová žádání

               —

               Určit, že následující oznámení o dluhu zaslané Komisí nejsou splatné:

                           —

                           oznámení o dluhu ve výši 50 458,23 EUR v rámci smlouvy MINERVAPLUS uzavřené mezi žalobkyní a Komisí;

                           —

                           oznámení o dluhu ve výši 358 712,32 EUR v rámci smlouvy MICHAEL uzavřené mezi žalobkyní a Komisí.

               —

               Určit, že žádost o vymáhání pohledávky v celkové výši 1 083 616,89 EUR je neopodstatněná;

               —

               Uznat, že Komise nemohla dne 11. června 2011 uložit žalobkyni povinnost, aby v rámci smlouvy BSOLE provedla extrapolaci;

               —

               Konstatovat, že podle belgického práva je provedení extrapolace neopodstatněné;

               —

               Určit, že Komise není oprávněna provést extrapolaci v rámci smlouvy BSOLE od 14. ledna 2010;

               —

               Konstatovat, že jednostranné zmrazení plateb z finančních příspěvků Společenství pro smlouvy ATHENA a JUDAICA je podle lucemburského práva neopodstatněné;

               —

               Nařídit okamžité uvolnění finančních prostředků Společenství, tj. prostředků ve výši 263 120 EUR zablokovaných od 8. února 2010 pro smlouvu JUDAICA a od 14. června 2010 pro smlouvu ATHENA;

               —

               Nařídit okamžité vyplacení k datu vydání rozsudku formou bankovního převodu na:

                           —

                           bankovní účet projektového koordinátora v souladu s článkem 6.2 grantové smlouvy JUDAICA;

                           —

                           bankovní účet projektového koordinátora v souladu s článkem 6.2 grantové smlouvy ATHENA;

               —

               Uložit Komisi náhradu nákladů ve výši:

                           —

                           150 000 EUR odpovídající odměně poradců a odměně italského auditora (prozatímní);

                           —

                           256 824,17 EUR odpovídajících náhradě škody způsobené neopodstatněným či zneužívajícím jednostranným zmrazením plateb Komisí v rámci smluv ATHENA a JUDAICA.

               —

               Uložit Komisi náhradu nákladů žalobkyně vynaložených v tomto řízení, jelikož neloajální chování Komise je jediným důvodem dotčeného sporu. Vzhledem k povaze a vlastnostem sporu se náklady předběžně odhadují na 50 000 EUR.

               —

               Určit, že rozsudek, který má být vydán, je vykonatelný bez ohledu na to, že proti němu lze podat odvolání.

         Podpůrně, za předpokladu, že žalobkyně je povinna zaplatit určitou částku po auditu Komise (quod non), žalobkyně žádá, aby Tribunál:

               —

               určil, že žalobkyně je povinna zaplatit pouze částku 54 195,05 EUR a nikoli částku 1 083 616,89 EUR v souladu s belgickou a lucemburskou judikaturou týkající se sankce za zneužívající jednání Komise, kterou je snížení takového nároku na obvyklý, tj. na částku 54 195,05 EUR a nikoli částku 1 083 616,89 EUR;

               —

               určil, že rozsudek, který má být vydán, je vykonatelný bez ohledu na to, že proti němu lze podat odvolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze zpochybnění zjištění z auditu Komise, jelikož:

                           —

                           zjištění z auditu Komise je zpochybňováno na základě zprávy externího a nezávislého auditora výslovně jmenovaného žalobkyní pro tento konkrétní účel a pro posouzení zjištění z auditu Komise;

                           —

                           podpůrně, Komise údajně jednala zneužívajícím způsobem, čímž porušila zásadu dobré víry (článek 1134 belgického a lucemburského občanského zákoníku).

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zpochybnění uplatnění extrapolace na smlouvu BSOLE, jelikož:

                           —

                           Komise porušila článek 17 všeobecných podmínek pro smlouvy eTEN týkající se proveditelnosti a validace trhu;

                           —

                           Komise porušila článek 4.2.2.3. Průvodce finančními otázkami týkající se nepřímých akcí šestého rámcového programu z října 2003 a února 2005;

                           —

                           Komise porušila smlouvu (článek 1134 ustanovení § 1 belgického občanského zákoníku);

                           —

                           Komise nedodržela lhůtu pro zahájení řízení podle evropského práva (viz článek 46, dříve článek 43, Protokolu o statutu Soudního dvora Evropské unie.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z údajně neoprávněného zmrazení plateb v rámci dohod ATHENA a JUDAICA, které jsou součástí projektu eCONTENTPLUS, jelikož:

                           —

                           zmrazení plateb nelze odůvodnit v souladu s čl. 106 odst. 4 a článkem 183 nařízení Komise č. 2342/2002 (1);

                           —

                           článek 183 nařízení Komise č. 2342/2002 se rovněž neuplatní;

                           —

                           Komise údajně jednala podle článku 1134 občanského zákoníku zneužívajícím způsobem, pokud jde o jednostranné a neodůvodněné zmrazení plateb z finančních příspěvků Společenství;

                           —

                           zásada exceptio non adimpleti contractus se rovněž neuplatní.

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1).


title: Věc C-507/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck – Rakousko) – Malina Klöppel v. Tiroler Gebietskrankenkasse (Nárok na rakouský přídavek na domácí péči o dítě — Doby pobírání rodinných dávek v jiném členském státě, které nejsou započteny — Nařízení (EHS) č. 1408/71)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Innsbruck – Rakousko) – Malina Klöppel v. Tiroler Gebietskrankenkasse
   (Věc C-507/06) (1)

   (Nárok na rakouský přídavek na domácí péči o dítě - Doby pobírání rodinných dávek v jiném členském státě, které nejsou započteny - Nařízení (EHS) č. 1408/71)
   (2008/C 92/12)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Innsbruck
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Malina Klöppel

      Žalovaná: Tiroler Gebietskrankenkasse
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Innsbruck – Výklad článku 72 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001 (Úř. věst. L 187, s. 11; Zvl. vyd. 05/04, s. 129) a čl. 10 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1; Zvl. vyd. 05/01, s. 83) ve znění nařízení Komise (ES) č. 410/2002 ze dne 27. února 2002 (Úř. věst. L 62, s. 17; Zvl. vyd. 05/04, s. 209) – Přídavek na domácí péči o dítě – Možnost prodloužení doby pobírání z třiceti měsíců na třicet šest měsíců v případě přechodu péče a poskytnutí přídavku druhému rodiči – Nezohlednění dob splněných otcem spolu s matkou pro účely přiznání podobného přídavku vypláceného druhému rodiči v jiném členském státě.
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, v jeho znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1386/2001 ze dne 5. června 2001, brání tomu, aby členský stát odmítl pro účely přiznání takové rodinné dávky, jakou je rakouský přídavek na domácí péči o dítě, započíst dobu pobírání srovnatelné dávky v jiném členském státě stejným způsobem, jako kdyby tato doba byla splněna na jeho vlastním území.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


               15.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/10

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 19. května 2010 proti Islandu
   (Věc E-3/10)
   2010/C 191/08
   Dne 19. května 2010 podal Kontrolní úřad ESVO, se sídlem na adrese rue Belliard 35, 1040 Bruxelles/Brussel, BELGIQUE/BELGIË, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO Xavierem Lewisem a Bjørnarem Alterskjærem, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného mimo jiné v bodě 31ea přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES) a začleněného do Dohody o EHP protokolem č. 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnila Islandská republika své povinnosti podle článku 32 tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP
               a

               2)

               Islandská republika nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Tato věc se týká neprovedení směrnice o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že od Islandu neobdržel informace o provedení směrnice v islandském právu ani nemá k dispozici žádné informace, na základě kterých by mohl dospět k závěru, že Island přijal opatření nutná k zajištění souladu s touto směrnicí.

               —

               Kontrolní úřad ESVO prohlašuje, že Island nepopřel, že neuvedl v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro zajištění plného souladu s uvedenou směrnicí.


title: Věc T-289/14: Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – H-O-T Servicecenter Nürnberg a další v. Komise „Státní podpory — Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků — Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU — Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Žaloba na neplatnost — Návrh na úpravu návrhových žádání — Neexistence nové skutečnosti — Nepřípustnost“

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – H-O-T Servicecenter Nürnberg a další v. Komise
   (Věc T-289/14) (1)

   („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na neplatnost - Návrh na úpravu návrhových žádání - Neexistence nové skutečnosti - Nepřípustnost“)
   (2015/C 245/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Norimberk, Německo); H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln, Německo); H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg, Německo); a EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Norimberk) (zástupci: původně A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F. A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler a T. Woltering, poté A. Reuter, C. Bürger, T. Christner a G. Müllejans, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. von Donatem a G. Quardt, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.

               2)

               Návrh na úpravu návrhových žádání projednávané žaloby v tom smyslu, že se vztahují na rozhodnutí Komise C (2014) 8786 final ze dne 25. listopadu 2014 o státní podpoře zavedené Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií, se odmítá jako nepřípustný.

               3)

               O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.

               4)

               Společnosti H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH, H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG, H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG a EB Härtetechnik GmbH & Co. KG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               5)

               Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


title: Věc C-548/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. července 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2007/2/ES — Politika životního prostředí — Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) — Výměna a aktualizace elektronických dat — Neúplné provedení )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/10

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. července 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-548/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2007/2/ES - Politika životního prostředí - Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) - Výměna a aktualizace elektronických dat - Neúplné provedení)
   2011/C 298/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a C. Egerer, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti členským státem — Nepřijetí či neoznámení ve stanovené lhůtě právních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE) (Úř. věst. L 108, s. 1)

      Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE), nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Rakouská republika ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-73/07: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Tietosuojavaltuutettu v. Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy ( Směrnice 95/46/ES — Rozsah působnosti — Zpracování a pohyb osobních daňových údajů — Ochrana fyzických osob — Svoboda projevu )

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Tietosuojavaltuutettu v. Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   (Věc C-73/07) (1)

   („Směrnice 95/46/ES - Rozsah působnosti - Zpracování a pohyb osobních daňových údajů - Ochrana fyzických osob - Svoboda projevu“)
   (2009/C 44/10)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tietosuojavaltuutettu

      Žalované: Satakunnan Markkinapörssi Oy, Satamedia Oy
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein hallinto-oikeus – Výklad čl. 3 odst. 1, 9 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) – Rozsah působnosti –Shromažďování, zveřejnění, předání a využití v rámci služby SMS veřejných daňových údajů týkajících se výše příjmů a zdanitelného majetku fyzických osob
   Výrok

               1)

               Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že činnost, při které jsou údaje o příjmech z výdělečné činnosti a kapitálu, jakož i o majetku fyzických osob:

                           —

                           shromažďovány v rámci veřejných dokumentů finančních úřadů a zpracovávány za účelem jejich zveřejnění,

                           —

                           zveřejněny v abecedním pořadí a podle příjmových kategorií ve formě podrobných seznamů sestavených podle obcí,

                           —

                           předány na CD ROM k využití pro komerční účely,

                           —

                           zpracovány v rámci služby SMS, jež uživatelům mobilních telefonů, po zaslání SMS se jménem a obcí bydliště určité osoby, umožňuje obdržet údaje o příjmech této osoby z výdělečné činnosti a kapitálu, jakož i o jejím majetku,

                     musí být považována za „zpracování osobních údajů“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 9 směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že činnosti uvedené v první otázce pod písmeny a) až d), týkající se údajů pocházejících z dokumentů, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů veřejné, musí být považovány za zpracování osobních údajů „výlučně pro účely žurnalistiky“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud je jediným účelem uvedených činností zpřístupnit veřejnosti informace, názory či myšlenky, což přísluší posoudit vnitrostátnímu soudu.

               3)

               Takové činnosti zpracování osobních údajů, jako jsou činnosti uvedené v první otázce pod písmeny c) a d), týkající se rejstříků veřejných orgánů s osobními údaji, které zahrnují pouze informace, které již byly jako takové zveřejněny ve sdělovacích prostředích, spadají do působnosti směrnice 95/46.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc T-475/08 P: Usnesení Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Duta v. Soudní dvůr ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Dočasní zaměstnanci — Přijímání do zaměstnání — Pracovní místo referendáře — Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“ )

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/40

      Usnesení Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Duta v. Soudní dvůr
      (Věc T-475/08 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímání do zaměstnání - Pracovní místo referendáře - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
      (2010/C 288/77)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Radu Duta (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Krieg, advokát)

         Další účastník řízení: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: původně M. Schauss, poté A. Placco, zmocněnci)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 4. září 2008, Duta v. Soudní dvůr (F-103/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se odmítá.

                  2)

                  Radu Duta ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Soudním dvorem Evropské unie v řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc T-678/14: Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Slovensko v. Komise

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/27

         Žaloba podaná dne 22. září 2014 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-678/14)
   (2014/C 448/36)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 15. července 2014, kterým Komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, za neplatné; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise
               Podle Slovenské republiky Komise nemá k vydání napadené rozhodnutí pravomoc. Žádné ustanovení práva EU nesvěřují Komisi pravomoc jednat, tak jak jednala přijetím napadeného rozhodnutí, a to pravomoc, aby v návaznosti na vyčíslení výše ztráty tradičních vlastních zdrojů v podobě nevybraného dovozního cla zavázala členský stát, který nebyl odpovědný za vyměření a výběr uvedeného cla, aby zpřístupnil finanční prostředky v jí stanovené výši, která podle ní odpovídá uvedené ztrátě.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení požadavku právní jistoty
               Pokud by Komise k vydání napadeného rozhodnutí pravomoc měla (quod non), v tomto případě Komise podle Slovenské republiky porušila zásadu právní jistoty. Povinnost Slovenské republiky, kterou jí ukládá napadené rozhodnutí, nebylo podle jejího názoru před jeho vydáním možné rozumně předpokládat.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného provedení pravomoci Komise
               Pokud by Slovenská republika pravomoc k vydání napadeného rozhodnutí měla a vydáním napadeného rozhodnutí by zároveň jednala v souladu se zásadou právní jistoty (quod non), Komise svoji pravomoc podle Slovenské republiky v tomto případě nevykonala správně. V první řadě se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když žádá od Slovenské republiky finanční prostředky navzdory tomu, že ke ztrátě finančních zdrojů nedošlo vůbec, respektive k ní došlo v přímém důsledku událostí, které Komise připisuje Slovenské republice. V druhé řadě se Komise dopustila porušení práva Slovenské republiky na obhajobu a zásady řádné správy věcí veřejných.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí
               Slovenská republika v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že odůvodnění napadeného rozhodnutí má víceré nedostatky, kvůli kterým je třeba ho označit za nedostatečné, což představuje porušení podstatných procesních předpisů a je zároveň v rozporu s požadavkem právní jistoty. Komise podle Slovenské republiky v napadeném rozhodnutí neuvedla právní základ tohoto rozhodnutí, taktéž vůbec neobjasnila původ a základ některých svých závěrů. Konečně je odůvodnění napadeného rozhodnutí podle Slovenské republiky v určitém ohledu zmatečné.


title: Věc T-178/06: Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2010 — Bavaria v. Rada

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/53

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. června 2010 — Bavaria v. Rada
   (Věc T-178/06) (1)

   ()
   2010/C 234/93
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.