title: Věc C-464/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2016 Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) v. Evropská komise

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/20

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2016 Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) v. Evropská komise
   (Věc C-464/16 P)
   (2016/C 402/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (zástupce: D. Lazar, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Tribunálu ze dne 20. července 2016 ve věci T-674/15;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (Ares(2015)4207700) ze dne 9. října 2015 a (Ares(2015)3532556) ze dne 14. srpna 2015, kterými bylo rozhodnuto, že žalobkyni nebude umožněn přístup k dokumentům;

               —

               uložil Komisi zpřístupnit žalobkyni všechny dokumenty maďarské vlády týkající se pilotního mechanismu EU 6874/14/JUST (CHAP(2015)00353 a CHAP(2015)00555), nezávisle na tom, zda již byly předloženy, nebo zda mají být předloženy teprve v budoucnosti;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek podaný proti uvedenému rozhodnutí Tribunálu je odůvodněn v podstatě následovně:
   Podle ustálené judikatury Soudního dvora nesmí účastník řízení ve smyslu statutu Soudního dvora, nezávisle na svém postavení, vystupovat před Soudním dvorem sám, nýbrž musí využít třetí osoby (1).
   Kromě toho nesmí advokáti, kteří vykonávají vedoucí funkce v orgánech právnické osoby, zastupovat zájmy této osoby před unijními soudy (2).
   Ustálená judikatura Soudního dvora je v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i s čl. 6 odst. 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
   Z judikatury Soudního dvora není patrné, které legitimní cíle Soudní dvůr svým výkladem statutu sleduje. Kromě toho není jasné, jakým výkladem dospěl Soudní dvůr k závěru, že zástupce musí být nezávislou třetí osobou. Statut tento výraz v každém případě neobsahuje.
   Statut Soudního dvora je nutno vykládat v tom smyslu, že každý účastník řízení a každá právnická osoba si může svobodně zvolit svého zástupce.

      (1)  Usnesení ze dne 5. prosince 1996, Lopes v. Soudní dvůr, C-174/96 P, EU:C:1996:473, bod 11; usnesení ze dne 21. listopadu 2007, Correia de Matos v. Parlament, C-502/06 P, nezveřejněné, EU:C:2007:696, bod 11; usnesení ze dne 29. září 2010, EREF v. Komise, C-74/10 P a C-75/10 P, nezveřejněné, EU:C:2010:557, bod 54.

      (2)  Usnesení ze dne 8. prosince 1999, Euro-Lex v. OHIM [EU-Lex], T-79/99, EU:T:1999:312, bod 29; usnesení ze dne 13. ledna 2005, Suivida v. Komise, T-184/04, EU:T:2005:7, bod 10; usnesení ze dne 30. listopadu 2012, Activa Preferentes v. Rada, T-437/12, nezveřejněné, EU:T:2012:638, bod 7.


title: Věc C-332/06 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. října 2007 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — EZOZF — Výdaje vyloučené z financování pro neslučitelnost s pravidly Společenství)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/13

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. října 2007 – Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-332/06 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Výdaje vyloučené z financování pro neslučitelnost s pravidly Společenství)
   (2007/C 297/20)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos a I. Chalkias, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 20. června 2006, Řecko v. Komise (T-251/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2004/457/ES ze dne 29. dubna 2004 o vyloučení některých výdajů vzniklých členským státům v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního (EZOZF) z financování Společenstvím [oznámeno pod č. K(2004) 1706] (Úř. věst. L 156, s. 48)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-480/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 9. září 2013 — Sysmex Europe GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 9. září 2013 — Sysmex Europe GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Věc C-480/13)
   2013/C 352/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sysmex Europe GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Předběžné otázky

   Mělo být v roce 2005 zařazeno pod položku 3212 kombinované nomenklatury (1) jako barvivo nebo barva zboží, které sestává z rozpouštědel a polymethinové substance, která sice může mít určitý ‒ v každém případě na textilní látky nikoli trvalý ‒ barvící účinek, avšak u zařazovaného zboží slouží k získání informací o částicích (bílých krvinkách) obsažených ve vyšetřovaném roztoku (předem upravené krvi) tak, že substance vytvoří ve formě iontové usazeniny na definovaných součástech částic (nukleové kyseliny) molekulární struktury, které se při ozáření laserovým světlem určité vlnové délky stanou na omezenou dobu fluorochromními a tento stav a jeho rozsah je měřen speciální fotobuňkou?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku Die Kombinovaná nomenklatura v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, Úř. věst. L 256, s.1, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, Úř. věst. L 327, s. 1.


title: Věc T-269/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2013 Markusem Brunem proti rozsudku vydanému dne 21. března 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-94/11, Brune v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2013 Markusem Brunem proti rozsudku vydanému dne 21. března 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-94/11, Brune v. Komise
   (Věc T-269/13 P)
   2013/C 207/76
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Markus Brune (Brusel, Belgie) (zástupce: H. Mannes, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel trvá na návrhových žádáních předložených v prvním stupni a navrhuje, aby Tribunál:

               —

               Zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 21. března 2013 ve věci F-94/11;
               Podpůrně vrátil věc k rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu;

               —

               Odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku a žalované uložil náklady řízení o kasačním opravném prostředku a řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody kasačního opravného prostředku:

               1)

               Nedostatek soudního posouzení při přezkumu povinnosti k novému přezkumu

                           —

                           Napadený rozsudek nepřihlíží k tomu, že opakování jednání při provedení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. září 2010, Brune v. Komise (F-5/08, dále jen „rozsudek Brune“) porušuje zákazy rovného zacházení a objektivity hodnocení a článek 266 SFEU.

                           —

                           Odůvodnění rozsudku obsahuje nesprávná právní hodnocení a nesprávné, zčásti protichůdné posouzení skutkového stavu — zejména s ohledem na požadavky článku 266 SFEU, zákaz diskriminace a požadavek jednotných hodnotících kritérií.

               2)

               Nesprávné nevzetí v úvahu alternativních možností řešení

                           —

                           Napadený rozsudek odmítá alternativní možnosti řešení při provedení rozsudku Brune, které se podle ustálené judikatury v projednávané věci nabízely, a podává nesprávné odůvodnění,

                           —

                           Při přezkumu alternativních možností řešení podává rozsudek nesprávný výklad zásady rovného zacházení a objektivity hodnocení a článku 27 služebního řádu a oznámení výběrového řízení.

               3)

               Podpůrně: Nesprávné posouzení procesních vad při přípravě nového posouzení

                           —

                           Úvahy v rozsudku ohledně včasného předvolání, k řádné informaci o obsazení přezkumného výboru a k informacím o použitelném právu vykazují značné nesprávnosti při posouzení skutkového stavu a organizačních povinností žalované,

                           —

                           Rozsudek neprovedl posouzení nerovného zacházení s navrhovatelem s ohledem na poskytnutí dodatečných informací další kandidátce v souběžném řízení,

                           —

                           Ohledně výtky podjatosti přezkumného výboru se rozsudek omezuje na přezkum neprokazatelnosti diskriminace navrhovatele v původním řízení, aniž by se věnoval obavě z podjatosti při novém přezkoumání.

               4)

               Nesprávné odmítnutí třetího, čtvrtého a pátého návrhu navrhovatele jako nepřípustného

                           —

                           Rozsudek zneuznává možnost přijmout obecná konstatování, která nemají povahu konkrétního závazku orgánů EU,

                           —

                           Rozsudek vykládá návrhové žádání týkající se vyrovnání vzniklé škody tak, že není požadována náhrada škody, ačkoliv to bylo při jednání výslovně vyjasněno,

                           —

                           Rozsudek nepřihlíží k povinnosti plynoucí z článku 266 SFEU, vyrovnat utrpěné znevýhodnění také z moci úřední bez výslovného návrhu.

               5)

               Diskriminační rozhodnutí o nákladech

               6)

               Napadený rozsudek diskriminuje navrhovatele ve srovnání s řízením ve věci F-42/11, Honnefelder v. Komise, jelikož nebyla přezkoumána okolnost relevantní pro uvážení ve smyslu čl. 87 odst. 2 jednacího řádu také ve prospěch navrhovatele.


title: Věc T-713/15: Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Pharm-a-care Laboratories v. OHIM – Pharmavite (VITAMELTS) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               17.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/16

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Pharm-a-care Laboratories v. OHIM – Pharmavite (VITAMELTS)
   (Věc T-713/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 175/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pharm-a-care Laboratories (Sydney, Austrálie) (zástupce: I. A. De Freitas, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (zástupce: E. Zaera Cuadrado, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Pharmavite LLC (Kalifornie, Spojené státy)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2015 (věc R 2649/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Pharmavite LLC a Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd.

      Výrok

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 10. května 2005 ve věci C-400/99: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Opatření ohledně podniků námořní dopravy — Zakázky na veřejné služby — Neexistence podpory, existující podpory nebo nové podpory — Zahájení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES — Povinnost pozastavení)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 10. května 2005
   ve věci C-400/99: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Opatření ohledně podniků námořní dopravy - Zakázky na veřejné služby - Neexistence podpory, existující podpory nebo nové podpory - Zahájení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES - Povinnost pozastavení)
   (2005/C 171/01)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-400/99, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 18. října 1999, Italská republika (zmocněnci: U. Leanza, I. M. Braguglia, ve spolupráci s P. G. Ferrim a M. Fiorillim) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: E. De Persio, jakož i D. Triantafyllou a V. Di Bucci), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Komise, oznámené italským orgánům dopisem SG (99) D/6463 ze dne 6. srpna 1999 o zahájení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES týkajícího se státní podpory C 64/99 (ex NN 68/99) (Úř. věst. 1999, C 306, s. 2), se zrušuje v rozsahu, ve kterém z něho vyplývá pozastavení daňového režimu uplatňovaného na zásobování plavidel grupo Tirrenia di Navigazione pohonnými hmotami a motorovým olejem až do okamžiku oznámení rozhodnutí o ukončení řízení týkajícího se dotyčného podniku (rozhodnutí Komise K(2001) 1684, ze dne 21. června 2001, nebo rozhodnutí Komise K(2004) 470 konečné, ze dne 16. března 2004), italským orgánům.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 22.01.2000.


title: Věc T-384/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – Abruzzo v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2008 – Abruzzo v. Komise
   (Věc T-384/05) (1)

   (2009/C 6/84)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 330, 24.12.2005.


title: Věc C-286/11 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2013 — Evropská komise v. Tomkins plc ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropský trh měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi — Odpovědnost mateřské společnosti vyplývající výlučně z protiprávního jednání její dceřiné společnosti — Zásada ne ultra petita — Důsledky zrušujícího rozsudku ve věci dceřiné společnosti pro právní postavení mateřské společnosti“ )

text:
               9.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. ledna 2013 — Evropská komise v. Tomkins plc
   (Věc C-286/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi - Odpovědnost mateřské společnosti vyplývající výlučně z protiprávního jednání její dceřiné společnosti - Zásada ne ultra petita - Důsledky zrušujícího rozsudku ve věci dceřiné společnosti pro právní postavení mateřské společnosti)
   2013/C 71/06
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, V. Bottka a R. Sauer, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Tomkins plc (zástupci: K. Bacon, barrister, S. Jordan, solicitor)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. března 2011, T-382/06 — Tomkins v. Komise, kterým se částečně zrušuje rozhodnutí Komise 2007/691/ES ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.121 — Tvarovky) [oznámeno pod číslem C(2006) 4180], týkající se kartelové dohody spočívající v určování cen a výše slev a rabatů, zavedení mechanismů koordinace při zvyšování cen, přidělování zákazníků a výměně obchodních informací na evropském trhu spojovacích tvarovek z mědi a zejména ze slitin mědi (Úř. věst. L 283, s. 63), a kterým se snižuje částka pokuty uložená společnosti Tomkins plc

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc C-520/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Rozhodnutí 2009/726/ES — Nesplnění povinnosti vyplývající z rozhodnutí — Dovoz mléka a mléčných výrobků — Původ — Podniky, u nichž existuje nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií — Vnitrostátní zákazy“ )

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2013 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-520/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Rozhodnutí 2009/726/ES - Nesplnění povinnosti vyplývající z rozhodnutí - Dovoz mléka a mléčných výrobků - Původ - Podniky, u nichž existuje nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií - Vnitrostátní zákazy)
   2013/C 260/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Bianchi, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. De Bergues a S. Menez, jakož i C. Candat a R. Loosli-Surrans, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 3 SEU a článku 288 SFEU –Nesplnění povinnosti vyplývající z rozhodnutí Komise 2009/726/ES ze dne 24. září 2009 o dočasných ochranných opatřeních přijatých Francií, pokud jde o dovoz na její území mléka a mléčných výrobků pocházejících z hospodářství, ve kterém byl potvrzený klasický případ klusavky (Úř. věst. L 258, s. 27)

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nesplnila povinnosti vyplývající z rozhodnutí Komise 2009/726/ES ze dne 24. září 2009 o dočasných ochranných opatřeních přijatých Francií, pokud jde o dovoz na její území mléka a mléčných výrobků pocházejících z hospodářství, ve kterém byl potvrzený klasický případ klusavky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 4 odst. SEU a článku 288 SFEU.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


title: Věc T-438/14: Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Silec Cable a General Cable v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/44

         Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Silec Cable a General Cable v. Komise
   (Věc T-438/14)
   2014/C 282/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Silec Cable (Montereau Fault Yonne, Francie); a General Cable Corp. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: I. Sinan, Barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C (2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci COMP/AT.39610 – Elektrické kabely (dále jen „rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se týká společností Silec Cable a General Cable;

               —

               podpůrně, změnil článek 2 rozhodnutí a na základě argumentů předložených na podporu žaloby snížil částku pokuty uložené společnostem Silec Cable a General Cable; a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a neunesla důkazní břemeno podle článku 2 nařízení Rady č. 1/2003.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásady důkazního břemene a presumpce neviny, když uvedla, že společnost Silec Cable měla povinnost veřejně se distancovat od domnělé kartelové dohody.

               3.

               Třetí žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení, když dospěla k závěru, že se společnost Silec Cable od 30. listopadu 2005 přímo účastnila údajné kartelové dohody.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení, když ke společnosti Silec Cable přistupovala ve srovnání s ostatními adresáty rozhodnutí odlišně a nekonzistentně.

               5.

               Pátý žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality, když alespoň neoznačila společnost Silec Cable za méně významného hráče.


title: Věc T-643/13: Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Rogesa v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/39

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2013 — Rogesa v. Komise
   (Věc T-643/13)
   2014/C 45/69
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a P. Schütter, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. září 2013 (sp. zn. GestDem č. 2013/1504),

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně uvádí toto:

               1)

               Právo na přístup k dokumentům, které jsou předmětem sporu a neexistence důvodů vyloučení ve smyslu článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1)

                           —

                           Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 3 první větou nařízení č. 1367/2006 (2) ve spojení s čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, protože má právo na přístup k požadovaným dokumentům a pro odepření přístupu neexistují důvody vyloučení.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že požadované dokumenty neobsahují citlivé obchodní údaje ve smyslu čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001, a že existuje převažující veřejný zájem na zveřejnění dokumentů.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že se nepoužije ani důvod odepření podle čl. 4 odst. 3 nařízení č. 1049/2001, protože rozhodovací proces, na který se odvolává Komise, byl v době vydání napadeného rozhodnutí ukončen. Příslušné usnesení Komise (2013/448/EU) bylo vydáno již 5. září 2013.

                           —

                           Žalobkyně dále namítá, že Komise byla každopádně povinna umožnit částečný přístup, případně se začerněnými identifikační údaji. Rozhodnutí Komise je tudíž v rozporu s čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jakož i se zásadou proporcionality podle čl. 5 odst. 4 SEU.

               2)

               Procesní pochybení

                           —

                           Žalobkyně namítá porušení článku 8 nařízení č. 1049/2001, protože Komise nedodržela lhůty stanovené tímto nařízením.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).


title: Výmaz věci C-146/03 P

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/19

         Výmaz věci C-146/03 P (1)

   (2005/C 45/37)

      (Jednací jazyk: angličtina)

   Usnesením ze dne 17. listopadu 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-146/03, Philip Morris International Inc. proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


title: Věc C-411/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2016 Holistic Innovation Institute, SLU proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve věci T-468/14, Holistic Innovation Institute v. Komise

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/10

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2016 Holistic Innovation Institute, SLU proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. května 2016 ve věci T-468/14, Holistic Innovation Institute v. Komise
      (Věc C-411/16 P)
      (2016/C 364/05)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holistic Innovation Institute, SLU (zástupce: J. J. Marín López, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby:

                  —

                  Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 12. května 2016 ve věci T-468/14, Holistic Innovation Institute, SLU v. Komise, v rozsahu, v němž konstatuje, že žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ARES (2014) 710158 ze dne 13. března 2014 o vyloučení navrhovatelky z účasti v projektu eDIGIREGION byla Tribunálu předložena opožděně;

                  —

                  Soudní dvůr vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí ve věci samé na základě žaloby na neplatnost podané Holistic Innovation Institute, SLU proti rozhodnutí Komise ARES(2014)710158 ze dne 13. března 2014 o vyloučení navrhovatelky z účasti v projektu eDIGIREGION;

                  —

                  Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 12. května 2016 ve věci T-468/14, Holistic Innovation Institute, SLU v. Komise, v rozsahu, v němž zamítá žalobu na náhradu škody, a rozhodl, že Komise musí navrhovatelce vyplatit náhradu škody jak je popsána v žalobě, nebo pokud by vyhověl návrhovému žádání uvedenému výše, vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí o žalobě na náhradu škody vzniklé navrhovatelce.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

                  1.

                  Nesprávné právní posouzení plynoucí z toho, že napadený rozsudek nepotvrdil, že originál žaloby na neplatnost napadeného rozhodnutí, zapsané v kanceláři Tribunálu dne 6. června 2014 (bod 29 napadeného rozsudku), byl odeslán doporučeným dopisem s dodejkou dne 2. června 2014 z Pozuelo de Alarcón (Madrid), kde je sídlo navrhovatelky.

                  2.

                  Nesprávné právní posouzení plynoucí z toho, že napadený rozsudek není dostačujícím způsobem odůvodněn, neboť originál žaloby nebyl vlastnoručně podepsán advokátem, ale jen opatřen razítkem jeho podpisu (bod 30), a popírá jakoukoli právní účinnost originálu žaloby podepsanému advokátem prostřednictvím elektronického podpisu (bod 35).

                  3.

                  Nesprávné právní posouzení plynoucí z toho, že žaloba na neplatnost byla podána po uplynutí lhůty (body 29, 34 a 35), což porušuje základní právo na účinnou soudní ochranu zakotvené v čl. 47 prvním odstavci Listiny základních práv Evropské unie, s ohledem na čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950, a judikaturu Evropského soudu pro lidská práva týkající se výkladu uvedeného čl. 6 odst. 1.

                  4.

                  Napadený rozsudek obsahuje nesprávné právní posouzení, když zamítl v bodech 55, 59, 63 a 64 (ve vztahu k hospodářské újmě) a v bodech 77 a 84 (ve vztahu k nehmotné újmě) žalobu na náhradu škody.


title: Věc C-160/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 1. května 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. a Minister Finansów

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 1. května 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. a Minister Finansów
   (Věc C-160/11)
   2011/C 204/25
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Bawaria Motors Sp. z o.o., Minister Finansów

      Předběžné otázky

   Mají být ustanovení čl. 313 odst. 1 a článku 314 ve spojení s článkem 136 a článkem 315 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 26. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládána v tom smyslu, že v souladu s nimi může být zvláštní režim „zdanění ziskové přirážky“ pro obchodníky povinné k dani dodávající použité zboží uplatněn rovněž tehdy, jestliže dále prodávají zakoupené osobní automobily a jiná motorová vozidla, na něž bylo podle vnitrostátních polských ustanovení § 13 odst. 1 bodu 5 nařízení ministra financí ze dne 28. listopadu 2008, kterým se provádí předpisy zákona o dani z přidané hodnoty (Dz. U. č. 212, položka 1336 se změnami), uplatněno osvobození od daně pro dodání osobních automobilů a jiných motorových vozidel osobami povinnými k dani, které měly při jejich nabytí pouze nárok na částečný odpočet daně podle čl. 86 odst. 3 zákona ze dne 11. března 2004 o dani z přidané hodnoty (Dz. U. č. 54, položka 535 se změnami), jestliže se u těchto osobních automobilů a motorových vozidel jednalo o použité zboží ve smyslu čl. 43 odst. 2 zákona o dani z přidané hodnoty a čl. 311 odst. 1 bodu 1 směrnice 2006/112?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Výmaz věci T-103/04

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/41

         Výmaz věci T-103/04 (1)

   (2005/C 57/70)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 23. listopadu 2004 rozhodl předseda čtvrtého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-103/04, Peter Ritzmann proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc T-22/12: Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — Fomanu v. OHIM (Qualität hat Zukunft)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/22

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2012 — Fomanu v. OHIM (Qualität hat Zukunft)
   (Věc T-22/12)
   2012/C 80/37
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fomanu AG (Neustadt a.d. Waldnaab, Německo) (zástupce: T. Raible, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. října 2011 ve věci R 1518/2011-1;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náklady odvolacího řízení a náklady tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Qualität hat Zukunft“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 40

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost.


title: Věc C-258/08: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd. v. Stichting de Nationale Sporttotalisator ( „Článek 49 ES — Omezení volného pohybu služeb — Hazardní hry — Provozování hazardních her po internetu — Právní úprava, která vyhrazuje povolení jedinému subjektu — Odmítnutí vydat povolení k provozování subjektu, který má povolení v jiných členských státech — Odůvodnění — Proporcionalita — Přezkum každého konkrétního prováděcího opatření vnitrostátní právní úpravy“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd. v. Stichting de Nationale Sporttotalisator
   (Věc C-258/08) (1)

   (Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Hazardní hry - Provozování hazardních her po internetu - Právní úprava, která vyhrazuje povolení jedinému subjektu - Odmítnutí vydat povolení k provozování subjektu, který má povolení v jiných členských státech - Odůvodnění - Proporcionalita - Přezkum každého konkrétního prováděcího opatření vnitrostátní právní úpravy)
   2010/C 209/06
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd.

      Žalovaný: Stichting de Nationale Sporttotalisator

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článku 49 ES — Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje organizování her a přijímání sázek bez povolení a vyhrazuje případné povolení jedinému operátorovi za účelem ochrany veřejného zájmu a veřejného zdraví — Neudělení povolení operátorovi (provozujícímu svou činnost po internetu), který již má povolení v jiných členských státech, včetně členského státu svého sídla — Naléhavé důvody obecného zájmu

      Výrok

               1)

               Taková vnitrostátní právní úprava, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, která má za cíl potlačovat závislost na hazardních hrách, jakož i boj proti podvodům a která skutečně přispívá k dosažení těchto cílů, může být považována za úpravu, která koherentním a systematickým způsobem omezuje sázkovou činnost, i když je držiteli nebo držitelům výhradního povolení dovoleno zatraktivnit jeho nebo jejich nabídku na trhu prostřednictvím zavedení nových hazardních her a prostřednictvím reklamy. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda ilegální hry mohou v dotyčném členském státě představovat problém, kterému by bylo možné čelit rozšířením povolených a regulovaných činností a zda toto rozšíření nemá rozsah, který by ho mohl učinit neslučitelným s cílem potlačovat uvedenou závislost.

               2)

               Při použití právní úpravy členského státu týkající se hazardních her, která je v souladu s článkem 49 ES, není vnitrostátní soud povinen v každém konkrétním případě ověřit, zda je prováděcí opatření k zajištění dodržování této právní úpravy způsobilé zaručit uskutečnění cíle sledovaného touto právní úpravou a zda je v souladu se zásadou proporcionality, pokud je toto opatření nezbytným prvkem pro zajištění užitečného účinku uvedené právní úpravy a pokud v porovnání s omezeními, která vyplývají z téže právní úpravy, neobsahuje žádné dodatečné omezení. Okolnost, zda bylo prováděcí opatření přijato na základě zásahu orgánů veřejné správy, který má zajistit dodržování vnitrostátní právní úpravy, nebo na základě návrhu jednotlivce v rámci občanskoprávního řízení za účelem ochrany práv, která pro něj vyplývají z této právní úpravy, nemá žádný dopad na rozhodnutí sporu, který byl předkládajícímu soudu předložen.

               3)

               Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která podřizuje organizování a propagaci hazardních her režimu exkluzivity ve prospěch jediného hospodářského subjektu a která zakazuje všem ostatním hospodářským subjektům, včetně hospodářských subjektů se sídlem v jiném členském státu, nabízet prostřednictvím internetu služby, na něž se vztahuje uvedený režim, na území prvně uvedeného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-460/08: Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/19

         Žaloba podaná dne 21. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-460/08)
   (2008/C 327/32)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a D. Triantafyllou)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že ve svých právních předpisech ponechala požadavek řecké státní příslušnosti pro přístup k zaměstnáním kapitána a prvního palubního důstojníka na všech lodích plujících pod řeckou vlajkou, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Neexistence odůvodnění na základě čl. 39 odst. 4, neboť kapitáni a první palubní důstojníci ve skutečnosti obvykle nevykonávají výsady veřejné moci.


title: Věc T-243/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Polsko v. Komise ( „Zemědělství — Společná organizace trhu — Opatření, jež mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států — Akt o přistoupení z roku 2003 — Stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a finanční důsledky odstranění těchto zásob — Cíl sledovaný ustanovením primárního práva — Rozhodnutí 2007/361/ES“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Polsko v. Komise
   (Věc T-243/07) (1)

   (Zemědělství - Společná organizace trhu - Opatření, jež mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států - Akt o přistoupení z roku 2003 - Stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a finanční důsledky odstranění těchto zásob - Cíl sledovaný ustanovením primárního práva - Rozhodnutí 2007/361/ES)
   2012/C 138/17
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: původně E. Ośniecka-Tamecka, poté T. Nowakowski, poté M. Dowgielewicz, a nakonec M. Szpunar, B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Szmytkowska, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas et R. Krasuckaitė, zmocněnci); Slovenská republika (zástupci: původně J. Čorba, poté B. Ricziová a M. Kianička, zmocněnci)

      Předmět věci

   Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 138, s. 14) (oznámeno pod číslem K[2007] 1979 konečné) v rozsahu, v němž se týká Polska.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Polské republiky.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Polskou republikou.

               3)

               Slovenská republika a Litevská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-153/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2014 – Cantina Broglie 1 v. OHIM – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA) („Ochranná známka Společenství – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZENATO RIPASSA – Starší národní slovní ochranná známka RIPASSO – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. listopadu 2014 – Cantina Broglie 1 v. OHIM – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (ZENATO RIPASSA)
      (Věc T-153/11) (1)

      („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZENATO RIPASSA - Starší národní slovní ochranná známka RIPASSO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
      (2015/C 016/45)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Itálie) (zástupkyně: A. Rizzoli, advokátka)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Itálie)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. prosince 2010 (věc R 183/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona a společností Zenato Azienda Vitivinicola Srl

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Cantina Broglie 1 Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 138, 7.5.2011.


title: Věc T-228/15: Žaloba podaná dne 8. května 2015 – Grupo de originacion y analisis v. OHIM – Bankinter (BK PARTNERS)

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/39

         Žaloba podaná dne 8. května 2015 – Grupo de originacion y analisis v. OHIM – Bankinter (BK PARTNERS)
   (Věc T-228/15)
   (2015/C 213/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grupo de originacion y analisis, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Burgueño Minguela a H. Pequerul Palenciano, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Bankinter, SA (Madrid, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „BK PARTNERS“ – Přihláška č. 10 550 051

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Usnesení prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března 2015 ve věci R 1329/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM, jakož i další účastnici řízení před OHIM, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-243/15: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovensko) – Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Obvodný úrad Trenčín „Řízení o předběžné otázce — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Článek 6 odst. 3 — Aarhuská úmluva — Účast veřejnosti na rozhodování a přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí — Články 6 a 9 — Listina základních práv Evropské unie — Článek 47 — Právo na účinnou soudní ochranu — Projekt realizace oplocení — Chráněná krajinná oblast Strážovské vrchy — Správní řízení o vydání souhlasu — Organizace na ochranu životního prostředí — Žádost o přiznání postavení účastníka řízení — Zamítnutí — Opravný prostředek k soudu“

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/16

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovensko) – Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Obvodný úrad Trenčín
   (Věc C-243/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Článek 6 odst. 3 - Aarhuská úmluva - Účast veřejnosti na rozhodování a přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí - Články 6 a 9 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou soudní ochranu - Projekt realizace oplocení - Chráněná krajinná oblast Strážovské vrchy - Správní řízení o vydání souhlasu - Organizace na ochranu životního prostředí - Žádost o přiznání postavení účastníka řízení - Zamítnutí - Opravný prostředek k soudu“)
   (2017/C 006/20)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Lesoochranárske zoskupenie VLK

      Odpůrce: Obvodný úrad Trenčín

      za přítomnosti: Biely potok a. s.

      Výrok

   Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie, ve spojení s čl. 9 odst. 2 a 4 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, podepsané v Aarhusu dne 25. června 1998 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, vzhledem k tomu, že zakotvuje právo na účinnou soudní ochranu za podmínek, které zajišťují široký přístup k právní ochraně práv, která organizaci na ochranu životního prostředí splňující požadavky stanovené v čl. 2 odst. 5 této úmluvy vyplývají z unijního práva, v projednávaném případě z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006, ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. b) uvedené úmluvy, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, brání výkladu pravidel vnitrostátního procesního práva, podle kterého žaloba proti rozhodnutí, kterým se takové organizaci odmítlo přiznat postavení účastníka správního řízení o vydání souhlasu s realizací projektu v chráněné lokalitě ve smyslu směrnice 92/43, ve znění směrnice 2006/105, nemusí být nutně zkoumána během průběhu tohoto řízení, které může být pravomocně ukončeno před přijetím a nabytím právní moci soudního rozhodnutí o postavení účastníka, a automaticky se zamítne, jakmile se vydá souhlas s tímto projektem, což tuto organizaci nutí podat žalobu jiného druhu, aby mohla získat toho postavení a předložit k soudnímu přezkumu otázku, zda příslušné vnitrostátní orgány dodržely povinnosti, které jim vyplývají z čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc T-733/14: Žaloba podaná dne 18. října 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/42

      Žaloba podaná dne 18. října 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament
      (Věc T-733/14)
      (2015/C 016/66)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: E. Veletsanou a M. Sfyri, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí Evropského parlamentu č. D (2014)38802 ze dne 18. září 2014, kterým odmítl nabídku žalobkyň ve vztahu k položce 3 v rámci otevřeného zadávacího řízení č. 2014/S 066-111912, nazvaného „PE/ITEC-ITS14 – External provision of IT services“; a

                  —

                  uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:
      Žalobkyně tvrdí, že je třeba napadené rozhodnutí v souladu s článkem 263 SFEU zrušit, neboť Parlament nesplnil povinnost uvést odůvodnění tím, že ve vztahu k technické nabídce, kterou žalobkyně předložily v rámci sporného zadávacího řízení, dostatečně neodůvodnil.
      Žalobkyně tvrdí, že odůvodnění ohledně známky udělené jejich technické nabídce, jakož i známek udělených ostatním uchazečům v souvislosti s položkou 3 sporného zadávacího řízení, jim neumožňuje seznámit se s důvody, které vedly k udělení známky jejich nabídce, ani s vlastnostmi a výhodami nabídek ostatních uchazečů. Žalobkyně namítají, že kdyby známky udělené jejich technické nabídce byly dostatečně odůvodněny, mohly by lépe bránit svá práva.
      Žalobkyně mimoto tvrdí, že Parlament porušil zadávací dokumentaci (specifikaci zadávacího řízení a doplňující pokyny), které sám vypracoval a které jsou pro něj závazné, pokud jde o metodu hodnocení finančních nabídek uchazečů. Parlament tak porušil finanční nařízení, jakož i prováděcí nařízení k uvedenému nařízení, podle něhož zadavatel zajistí, aby zadávací řízení probíhalo v souladu se zadávací dokumentací a s obecnými zásadami unijního práva.


title: Věc T-441/08: Žaloba podaná dne 26. září 2008 – ICO Services Ltd v. Parlament a Rada

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/33

         Žaloba podaná dne 26. září 2008 – ICO Services Ltd v. Parlament a Rada
   (Věc T-441/08)
   (2009/C 6/68)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ICO Services Limited (Slough, Spojené království) (zástupce: S. Tupper, solicitor)

      Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) v souladu s ustanoveními článků 230 ES a 231 ES;

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení a přijmout veškerá další rozhodnutí, jež Soud uzná za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou podle článku 230 ES se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby („MSS“) (1).
   Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí se nezabývá existencí již dříve nabytých práv společnosti MSS System k frekvenčnímu pásmu 2 GHz vyplývajících z režimu Mezinárodní telekomunikační unie (dále jen „ITU“) nebo Evropské konference poštovních a telekomunikačních správ (dále jen „CEP“), a ani tato práva nezohledňuje. Navíc uvádí, že v důsledku napadeného rozhodnutí jsou jí upírána majetková práva, jichž nabyla v souladu s mezinárodním právem, a jež jí umožňují nabízet MSS v celosvětovém měřítku bez protiprávních překážek. Žalobkyně tvrdí, že je jediným operátorem pracujícím v systému „ICO-P“, který poskytuje služby MSS v pásmu 2 GHz. Podle žalobkyně má napadené rozhodnutí za cíl přidělení frekvencí v pásmu 2 GHz bez přiměřeného uznání práv ICO-P, čímž členské státy EU porušují povinnosti plynoucí jim ze Smlouvy ohledně příslušných pravidel ITU.
   Žalobkyně krom toho tvrdí, že napadené rozhodnutí nepřihlíží k existenci jejích práv a vytváří systém, který porušuje její právo na využívání frekvenčního pásma 2 GHz. Dále tvrdí, že napadené rozhodnutí významně ohrožuje její doposud provedené významné investice, a nutí ji zúčastnit se nabídkového řízení EU, přičemž zasahuje do každodenního výkonu její podnikatelské činnosti.
   Krom toho žalobkyně uvádí, že přijetím napadeného rozhodnutí jednali žalovaní nepřiměřeným a diskriminujícím způsobem, který odporoval jejímu legitimnímu očekávání. Žalobkyně totiž tvrdí, že napadené rozhodnutí vychází v rozporu s jejími právy a legitimním očekáváním z předpokladu, že celé pásmo 2 GHz je k dispozici pro rozdělení, jelikož se jím stanoví výběr a oprávnění operátorů MSS k užívání veškerých frekvencí v pásmu 2 GHz.
   Navíc uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje práva žalobkyně na pokojné užívání příjmů, jež byla systému ICO-P udělena v důsledku uznání zápisu ITU do Master International Frequency Register vedeného touto organizací, jakož i další obdobná majetková práva, v rozporu s článkem 1 protokolu č. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a s mezinárodním právem.

      (1)  Úř. věst. 2008, L 172, s. 15.


title: Věc T-87/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Scil proteins v. OHIM – Indena (affilene) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství affilene — Starší slovní ochranná známka Společenství AFFILIN — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Scil proteins v. OHIM – Indena (affilene)
   (Věc T-87/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ‚affilene‘ - Starší slovní ochranná známka Společenství AFFILIN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 6/52)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Scil proteins GmbH (Halle, Německo) (zástupci: V. Dalichau a I.-M. Helbig, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Indena SpA (Milán, Itálie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. ledna 2007 (věc R 10/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Scil proteins GmbH a Indena SpA
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 23. ledna 2007 (věc R 10/2006-2) se zrušuje v rozsahu, v jakém zamítá námitky ohledně výrobků „výtažků léčivých rostlin pro použití v kosmetickém a potravinářském průmyslu, nikoli pro účely diagnostiky“.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc F-33/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. března 2014 – Marcuccio v. Komise „Veřejná služba — Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu — Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby — Vlastnoruční podpis advokáta lišící se od podpisu, který je uveden na prvopisu žaloby zaslaném poštou — Opožděnost žaloby — Zjevná nepřípustnost“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/55

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. března 2014 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-33/13)
   („Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta lišící se od podpisu, který je uveden na prvopisu žaloby zaslaném poštou - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost“)
   2014/C 421/78
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupci: G. Cipressa a L. Mansullo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět věci

   Návrh na zrušení zamítnutí žádosti žalobce o vyplacení kompenzace za nevyužité dny dovolené, zatímco měl od 4. 1. 2002 do 31. 5. 2005 volno z důvodu nemoci.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-600/10: Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/11

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-600/10)
   2011/C 80/21
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo zachováním právních předpisů, podle nichž dividendám, které jsou vypláceny penzijním fondům podléhajícím omezeně daňové povinnosti, a také úroky, které jsou vypláceny takovým penzijním fondům a důchodovým pokladnám podléhajícím omezeně daňové povinnosti, přiznává daňově nevýhodnější zacházení než dividendám, resp. úrokům, které jsou vypláceny důchodovým pokladnám podléhajícím neomezeně daňové povinnosti resp. fondům podléhajícím neomezeně daňové povinnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o EHP.

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem projednávané žaloby je německá právní úprava, podle níž dividendy, které jsou vypláceny penzijním fondům podléhajícím omezeně daňové povinnosti (tj. zahraničním), a úroky, které jsou vypláceny takovým penzijním fondům a důchodovým pokladnám podléhajícím omezeně daňové povinnosti, přiznává daňově nevýhodnější zacházení než dividendám, resp. úrokům, které jsou vypláceny důchodovým pokladnám podléhajícím neomezeně daňové povinnosti resp. fondům podléhajícím neomezeně daňové povinnosti (tj. tuzemským).
   Zahraniční penzijní fondy a důchodové pokladny jsou ve srovnání s podobnými tuzemskými institucemi znevýhodněny z následujících tří důvodů:

               Při zdanění úroků vyplacených důchodovým pokladnám se nevyměřují daně z výnosu z kapitálu a rovněž korporační daně, je-li příjemcem úroků je tuzemská důchodová pokladna osvobozená od daně. Tak odpadá jakékoli zdanění dotčených příjmů. Pro zahraniční důchodové pokladny však není stanoveno žádné odpovídající osvobození od daně z výnosu z kapitálu, takže tato daň je v každém případě vyměřena, a sice ve výši 25 % hrubé částky, navýšené o solidární příplatek.

               Při zdanění dividend vyplácených penzijnímu fondu by tuzemské penzijní fondy do daňového řízení mohly zahrnout daň z výnosu z kapitálu. To má za následek, že podnikové výdaje by mohly být odečteny od daně a zdaněny pouze čisté příjmy. Dále to vede k tomu, že daň z výnosu kapitálu je započítána na obecný daňový dluh, takže se použije obecná sazba korporační daně ve výši 15 %. Zahraniční penzijní fondy by však nemohly získat žádnou z těchto úprav: Pro ně napadená právní úprava vylučuje odpočet podnikových výdajů v každém ohledu, včetně těch, které přímo souvisí s příjmy získanými v tuzemsku.

               Konečně, co se týče zdanění úroků vyplacených penzijním fondům, odpovídá právní situace v podstatě situaci, která vznikne, jsou-li dividendy vyplaceny penzijnímu fondu: stejně jako v případě dividend jsou tedy znevýhodněny zahraniční penzijní fondy jak ohledně odpočtu podnikových nákladů, tak i sazby daně.

               Podle Komise je znevýhodnění zahraničních důchodových pokladen resp. penzijních fondů neslučitelné s volným pohybem kapitálu. V žádném z těchto případů není dotčený rozdíl objektivně odůvodněn.

               Článek 63 SFEU zakazuje veškerá opatření, která znevýhodňují přeshraniční pohyb kapitálu vůči čistě vnitrostátnímu pohybu kapitálu. V této souvislosti nelze čl. 65 odst. 1 písm. a) SFEU chápat tak, že každá daňová právní úprava, která u daňových poplatníků rozlišuje podle jejich bydliště nebo podle jejich místa kapitálové investice, je bez dalšího slučitelná se Smlouvou. Je omezena čl. 65 odst. 3 SFEU, podle něhož vnitrostátní opatření uvedená v čl. 63 odst. 1 nemohou představovat ani prostředek svévolné diskriminace, ani zastřené omezování volného pohybu kapitálu a plateb ve smyslu článku 63. Takové rozlišování je s právem EU slučitelné pouze tehdy, použije-li se na situace, které nejsou objektivně srovnatelné, nebo v případě, že je odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu. Takové odůvodnění platí pouze v rozsahu, v němž právní úprava nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.

               Ohledně odpočtu podnikových výdajů Komise odkazuje na to, že členské státy musí dodržovat zákazy diskriminace zakotvené ve Smlouvě i u srážkové daně. V této souvislosti se stát, který je zdrojem příjmu, nemůže odvolat na jednostranné právní předpisy v jiném členském státě, aby nedostál vlastním povinnostem. Německo neuvedlo, že bylo s jinými členskými státy dohodnuto, že tyto státy provedou odpočet podnikových výdajů místo Německa. I kdyby taková dohoda existovala, nevedla by často k cíli, zejména jsou-li dotčené příjmy v jiném státě osvobozeny od daně nebo nedosáhl-li daňový poplatník celkově žádného zisku. Krom toho v případě metody započtení nemůže odpočet podnikových výdajů ve státě usazení nahradit tyto ve státě, které jsou zdrojem příjmu. Zdanění, které nezahrnuje hrubé příjmy, ale čisté příjmy, je tedy zajištěno pouze tehdy, použijí-li oba státy své právní předpisy o odpočtu podnikových výdajů. Odpočet státem, který je zdrojem příjmu, tedy nevede ke zdvojení, nýbrž zajišťuje pouze rovné zacházení s čistě vnitrostátními situacemi.


title: Věc T-193/11: Žaloba podaná dne 31. března 2011 — Ahoua-N’Guetta a další v. Rada

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/31

         Žaloba podaná dne 31. března 2011 — Ahoua-N’Guetta a další v. Rada
   (Věc T-193/11)
   2011/C 152/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Timothée Ahoua-N’Guetta (Abidjan, Pobřeží slonoviny), Jacques André Monoko Daligou (Abidjan), Bruno Walé Ekpo (Abidjan), Félix Tano Kouakou (Abidjan), Hortense Sess (Abidjan) a Joséphine Suzanne Ebah (Abidjan) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, v rozsahu, v němž se týkají žalobců;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobci jsou v zásadě totožné či podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v rámci řízení ve věci T-118/11, Attey v. Rada.


title: Věc C-26/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2015 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2014 ve věci T-481/11, Španělsko v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2015 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. listopadu 2014 ve věci T-481/11, Španělsko v. Komise
   (Věc C-26/15 P)
   (2015/C 089/14)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               připustil tento kasační opravný prostředek a zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 ve věci T-481/11, Španělsko v. Komise;

               —

               zrušil přílohu I část 2 bod VI písm. D pátou odrážku prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (1) ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Nesprávné právní posouzení v souvislosti s rozsahem povinnosti uvést odůvodnění. Argumenty, ze kterých vychází Tribunál, neodpovídají požadavkům nezbytné jasnosti a jednoznačnosti, kterými se musí vyznačovat odůvodnění nařízení, aby bylo v souladu s požadavky článku 296 SFEU. Tribunál totiž vyplnil mezery v odůvodnění napadeného nařízení a nahradil odůvodnění napadeného aktu svým odůvodněním.

      Nesprávné právní posouzení v souvislosti se zásadou rovného zacházení. Argumentace Tribunálu k této otázce nespočívá na kritériích vhodných pro srovnávání. Tribunál zakládá svou argumentaci na údajně všeobecně známé skutečnosti, která není fakticky ani vědecky podložená, a sice na rozdílu mezi druhy ovoce s tlustou a s tenkou slupkou a na zařazení citrusových plodů do první kategorie.

      Nesprávné právní posouzení v souvislosti se soudním přezkumem zásady proporcionality. Tribunál musí proporcionalitu omezení obchodu se zbožím stanoveného orgánem přezkoumávat z hlediska širokého prostoru Komise pro posouzení. Tribunál ovšem neprovedl přezkum v souladu s judikaturou Tetra Laval (2). Nepřezkoumal totiž řádně relevantnost a vhodnost faktorů, na kterých je založeno rozhodnutí přijaté v souvislosti s odůvodněním daného omezení. Navíc správně nepřezkoumal důsledky vyplývající s těchto údajů, takže omezení překračuje to, co je nezbytné k dosažení sledovaného cíle.

      (1)  Úř. věst. L 157, s. 1.

      (2)  Rozsudek ze dne 15. února 2005, Komise v. Tetra Laval (C-12/03 P, EU:C:2005:87), bod 39


title: Věc T-417/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. ledna 2008 – Fédération Internationale des Maisons de l'Europe v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/63

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. ledna 2008 – Fédération Internationale des Maisons de l'Europe v. Komise
   (Věc T-417/03) (1)

   (2008/C 64/102)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-666/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2013 — Budziewska v. OHIM — Puma (Kočkovitá šelma ve skoku) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující kočkovitou šelmu ve skoku — Starší (průmyslové) vzory — Důvod neplatnosti — Nedostatek individuální povahy — Informovaný uživatel — Stupeň volnosti původce vzoru — Neexistence odlišného celkového dojmu — Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“ )

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/13

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2013 — Budziewska v. OHIM — Puma (Kočkovitá šelma ve skoku)
   (Věc T-666/11) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující kočkovitou šelmu ve skoku - Starší (průmyslové) vzory - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Informovaný uživatel - Stupeň volnosti původce vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2013/C 377/29
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Danuta Budziewska (Łódź, Polsko) (zástupce: J. Masłowski, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 23. září 2011 (věc R 1137/2010-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Puma AG Rudolf Dassler Sport a Danutou Budziewskou

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Danutě Budziewské se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc C-406/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal du travail de Bruxelles (17. senátu) ze dne 8. září 2004 ve věci Gérald De Cuyper proti Office national de l'emploi

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal du travail de Bruxelles (17. senátu) ze dne 8. září 2004 ve věci Gérald De Cuyper proti Office national de l'emploi
   (Věc C-406/04)
   (2004/C 284/21)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal du travail de Bruxelles (17. senátu) ze dne 8. září 2004 ve věci Gérald De Cuyper proti Office national de l'emploi, který došel kanceláři Soudního dvora dne 23. září 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal du travail de Bruxelles (17. senát) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
   „Nepředstavuje povinnost mít skutečné bydliště v Belgii, které článek 66 královské vyhlášky ze dne 25. listopadu 1991 o právní úpravě nezaměstnanosti podřizuje poskytování příspěvků, uplatňující se na nezaměstnané starší 50 let, kteří jsou na základě článku 89 této královské vyhlášky zproštěni prezentace znamenající osvobození od podmínky týkající se disponibility na pracovním trhu, překážku volného pohybu a pobytu přiznaného každému občanovi Unie články 17 a 18 Smlouvy o založení Evropského společenství?
   Splňuje tato povinnost mít bydliště na tuzemském území státu příslušného pro poskytování příspěvků v nezaměstnanosti, odůvodněná podle vnitrostátního práva nezbytností kontroly dodržování legálních podmínek poskytování příspěvků nezaměstnaným, požadavek přiměřenosti, kterému musí odpovídat sledování tohoto cíle obecného zájmu v rozsahu, v němž představuje omezení volného pohybu a pobytu přiznaného každému občanovi Unie články 17 a 18 Smlouvy o založení Evropského společenství?
   Nemá tato povinnost mít bydliště za účinek vytvoření diskriminace mezi občany Unie, kteří jsou státními příslušníky členského státu příslušného k zajištění poskytování příspěvků v nezaměstnanosti, když toto právo přiznává těm, kteří nevyužívají svých práv volného pohybu a pobytu přiznaných články 17 a 18 Smlouvy, přičemž jsou z důvodu odrazujícího účinku zahrnutého v tomto omezení tato práva odepřena těm, kteří je mají v úmyslu vykonat?“


title: Věc T-85/14: Žaloba podaná dne 7. února 2014 – Infocit v. OHIM – DIN (DINKOOL)

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/48

         Žaloba podaná dne 7. února 2014 – Infocit v. OHIM – DIN (DINKOOL)
   (Věc T-85/14)
   2014/C 135/62
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Infocit – Prestação de Serviços, Comércio e Indústria, Lda (Luanda, Angola) (zástupce: A. Oliveira, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: DIN – Deutsches Institut für Normung eV (Berlin, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. listopadu 2013 ve věci R 1106/2012-2.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DINKOOL“pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 768 061

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní zápis ochranné známky č. 229 048 týkající se obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „DIN“ pro výrobky zařazené do tříd 1 až 34 a starší nezapsaná slovní ochranná známka „DIN“ v Německu

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání, zamítnutí napadeného rozhodnutí a zamítnutí napadené přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 4 a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc C-385/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék (Maďarsko) dne 13. srpna 2012 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Székesfehérvári Törvényszék (Maďarsko) dne 13. srpna 2012 — Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
   (Věc C-385/12)
   2012/C 366/41
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Székesfehérvári Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hervis Sport- és Divatkereskedelmi Kft.

      Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága

      Předběžná otázka

   Je s ustanoveními Smluv o Evropském společenství, která upravují zásadu obecného (zákazu) diskriminace (články 18 SFEU a 26 SFEU), zásadu svobody usazování (článek 49 SFEU), zásadu rovného zacházení (článek 54 SFEU), zásadu rovnosti finančních účastí ve společnostech ve smyslu článku 54 (článek 55 SFEU), zásadu volného (pohybu) služeb (článek 56 SFEU), zásadu volného pohybu kapitálu (články 63 SFEU a 65 SFEU) a zásadu rovnosti ve zdanění podniků (článek 110 SFEU), slučitelné, aby daňoví poplatníci, kteří provozují maloobchodní činnost v prodejnách, byli povinni hradit zvláštní daň, jestliže jejich roční čistý obrat přesahuje 500 milionů HUF?


title: Věc T-284/08: Žaloba podaná dne 21. července 2008 – People's Mojahedin of Iran v. Rada

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/16

         Žaloba podaná dne 21. července 2008 – People's Mojahedin of Iran v. Rada
   (Věc T-284/08)
   (2008/C 236/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: People's Mojahedin Organization of Iran (Mudžáhidové íránského lidu) (Auvers sur Oise, Francie) (zástupci: J.-P. Spitzer, advokát, a D. Vaughan, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2008/583/ES v rozsahu, v němž se použije na žalobkyni;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se podle článku 230 ES domáhá částečného zrušení v rozsahu, v němž se jí dotýká, rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008 (1) (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno, jelikož pokud jde o zahrnutí žalobkyně na seznam teroristických organizací, neexistovalo v dané době žádné relevantní rozhodnutí příslušného vnitrostátního orgánu, které by rozhodnutí dostatečně odůvodňovalo. Krom toho žalobkyně tvrdí, že by rozhodnutí mělo být zrušeno, jelikož zatímco bylo uvedeno, že se toto rozhodnutí zakládá na „nových informacích“ a na rozhodnutí příslušného orgánu jiného státu než Spojeného království, nebyly důkazy, o které se Rada opírala, žalobkyni před přijetím rozhodnutí zpřístupněny. Dále žalobkyně tvrdí, že nebylo podáno žádné odůvodnění, proč by s takovými informacemi měly být zacházeno jako s novými nebo relevantními informacemi.
   Žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí bylo přijato bez řádného hodnocení nových informací a bez řádného posouzení otázky, zda tyto informace představovaly konkrétní a spolehlivé důkazy, že žalobkyně byla zapojena do terorizmu, na jejichž základě byla Rada oprávněna jednat.
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu s právem žalobkyně, aby byla vyslechnuta, a v rozporu s jejími základními právy. Žalobkyně konečně uvádí, že napadené rozhodnutí bylo přijato za okolností, které představovaly zneužití řízení nebo zneužití pravomoci.

      (1)  Úř. věst. 2008, L 188, s. 21.


title: Věc C-242/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 4. června 2008 – Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 4. června 2008 – Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften
   (Věc C-242/08)
   (2008/C 223/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Žalovaný: Finanzamt München für Körperschaften
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 9 odst. 2 písm. e) pátou odrážku a čl. 13 část B písm. a), písm. d) body 2 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vykládat v tom smyslu, že na převzetí smlouvy o životním zajištění, provedeném proti zaplacení kupní ceny nabyvatelem, na jejímž základě nabyvatel smlouvy se souhlasem pojištěného přebírá pojistitelem dosud vykonávanou, od daně osvobozenou pojišťovací činnost, a namísto dosavadního pojistitele nyní vůči pojištěnému uskutečňuje pojišťovací činnost osvobozenou od daně, se pohlíží:

                           a)

                           jako na pojišťovací nebo bankovní operaci ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. e) páté odrážky šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, nebo

                           b)

                           jako na zajišťovací operaci podle čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, nebo

                           c)

                           jako na operaci, jež se v podstatě skládá z převzetí závazku osvobozeného od daně na straně jedné a z operace s pohledávkami osvobozené od daně na straně druhé podle čl. 13 části B písm. d) bodů 2 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu?

               2)

               Změní se odpověď na první otázku, pokud úplatu za převod nezaplatí nabyvatel, nýbrž dosavadní pojistitel?

               3)

               V případě, že bude první otázka písm. a), b) a c) zodpovězena záporně: Je třeba čl. 13 část B písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládat v tom smyslu, že

                           —

                           úplatný převod smluv o životním zajištění je dodáním zboží a

                           —

                           při použití čl. 13 části B písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu se nerozlišuje podle toho, zda se místo výkonu činností osvobozených od daně nachází v členském státě, kde došlo k dodání zboží, nebo v jiném členském státě?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc T-139/09: Žaloba podaná dne 8. dubna 2009 — Francie v. Komise

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/49

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2009 — Francie v. Komise
   (Věc T-139/09)
   2009/C 141/103
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 2003 v konečném znění, ze dne 28. ledna 2009, týkající se ročních hospodářských plánů v oblasti ovoce a zeleniny, které byly zavedeny ve Francii v rozsahu, v němž se vztahuje na část činností uskutečňovanou v rámci ročních hospodářských plánů, které byly financovány z odborových příspěvků,

               —

               podpůrně, v případě, že Soud bude mít za to, že tato žádost o částečné zrušení není přípustná, zrušit rozhodnutí K(2009) 2003 v konečném znění v celém rozsahu,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 203 v konečném znění (1), ze dne 28. ledna 2009, kterým Komise prohlásila státní podpory poskytnuté Francouzskou republikou producentům ovoce a zeleniny v rámci „ročních hospodářských plánů“, jejichž cílem je usnadnění uvádění zemědělských výrobků sklizených ve Francii na trh, za neslučitelné se společným trhem.
   Žalobkyně se domáhá zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž Komise měla za to, že opatření poskytnutá producentům ovoce a zeleniny představovala státní podpory, ačkoli tato opatření byla částečně financována z dobrovolných příspěvků členů odborů, které podle žalobkyně nepředstavovaly státní prostředky nebo prostředky přičitatelné státu.
   Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody vycházející z:

               —

               porušení povinnosti uvést odůvodnění v rozsahu, v němž Komise neodůvodnila rozšíření kvalifikace státní podpory na opatření financovaná z dobrovolných příspěvků členů odborů dotčeného odvětví;

               —

               nesprávného právního posouzení, jelikož Komise kvalifikovala opatření financovaná ze soukromých zdrojů placená dobrovolně a bez zásahu veřejného orgánu jako státní podpory. Tato opatření nemohou být považována za výhody poskytnuté prostřednictvím státních prostředků.

      (1)  To je číslo uvedené na napadeném rozhodnutí, zatímco žalobkyně konsistentně odkazuje na číslo K(2009) 2003 v konečném znění.


title: Věc C-64/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/53/ES — Článek 5 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3, jakož i čl. 7 odst. 1 — Nesprávné provedení“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-64/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Článek 5 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3, jakož i čl. 7 odst. 1 - Nesprávné provedení“)
   2010/C 148/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých právních a správních předpisů nezbytných k řádnému a úplnému provedení čl. 2 (bodu 13), čl. 4 (odst. 2 písm. a)), čl. 5 (odst. 3 a 4), čl. 6 (odst. 3), čl. 7 (odst. 1) a čl. 8 (odst. 3) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224) — Pojmy „informace pro demontáž“ vozidel s ukončenou životností a „rozebrání“ při jejich zpracovávání — Povinnost výrobců vozidel a součástí poskytnout pro každý typ nového vozidla uvedeného na trh informace pro demontáž v podobě příruček nebo s využitím elektronických médií

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k řádnému a úplnému provedení čl. 2 bodu 13, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 5 odst. 3 a 4 — v rozsahu, v němž jsou podle posledně uvedeného odstavce likvidátoři, kteří akceptovali převzetí vozidla s ukončenou životností, vyloučeni ze systému kompenzace nákladů na zpracování — a dále čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Francouzská republika ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-104/08: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Rakousko) – Marc André Kurt v. Bürgermeister der Stadt Wels ( Článek 92 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu — Základní svobody — Listina základních práv Evropské unie — Vnitrostátní právní úprava požadující diplom jako podmínku pro vydání povolení pro provozování autoškoly — Diskriminace vlastních státních příslušníků oproti státním příslušníkům jiných členských států )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/13

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Rakousko) – Marc André Kurt v. Bürgermeister der Stadt Wels
   (Věc C-104/08) (1)

   („Článek 92 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 jednacího řádu - Základní svobody - Listina základních práv Evropské unie - Vnitrostátní právní úprava požadující diplom jako podmínku pro vydání povolení pro provozování autoškoly - Diskriminace vlastních státních příslušníků oproti státním příslušníkům jiných členských států“)
   (2008/C 285/22)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc André Kurt

      Žalovaný: Bürgermeister der Stadt Wels
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich – Výklad základních zásad zakotvených ve Smlouvě o ES a Smlouvě o EU a základních svobod, které z nich vyplývají, jakož i článků 16 a 20 Listiny základních práv Evropské unie – Vnitrostátní právní úprava, která zavádí systém povolení pro založení, provozování a vedení autoškoly a stanoví požadavek diplomu – Diskriminace vlastních státních příslušníků oproti příslušníkům jiných členských států, kteří využívají svých práv vyplývajících z práva Společenství a nepodléhají nutně požadavku diplomu
   Výrok

               1)

               Články 12 ES, 43 ES a 49 ES nebrání právním předpisům členského státu, které odmítají v situaci, jaká je v původním řízení, uznávat profesní kvalifikace, které získal státní příslušník tohoto členského státu, za rovnocenné držení diplomu požadovaného uvedenými právními předpisy pro účely výkonu činnosti autoškoly jako samostatně výdělečné činnosti v tomto stejném členském státě.

               2)

               Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný k zodpovězení druhé a třetí otázky, které položil Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-95/09: Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2011 — United Phosphorus v. Komise ( „Přípravky na ochranu rostlin — Účinná látka napropamid — Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS — Přijetí pozdější směrnice — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/17

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. října 2011 — United Phosphorus v. Komise
   (Věc T-95/09) (1)

   (Přípravky na ochranu rostlin - Účinná látka napropamid - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Přijetí pozdější směrnice - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   2011/C 362/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Parpala a N.B. Rasmussen, poté L. Parpala, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/902/ES ze dne 7. listopadu 2008 o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc T-481/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIT „Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování služeb týkajících se vývoje platformy pro správu informací a znalostí — Služby vývoje softwaru a zabezpečení dostupnosti a efektivnosti služeb výpočetní techniky — Odmítnutí zařadit nabídku uchazeče na první místo — Výběrová kritéria — Kritéria pro udělení veřejné zakázky — Povinnost uvést odůvodnění — Zjevně nesprávná posouzení — Přístup k dokumentům — Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. EIT
   (Věc T-481/14) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování služeb týkajících se vývoje platformy pro správu informací a znalostí - Služby vývoje softwaru a zabezpečení dostupnosti a efektivnosti služeb výpočetní techniky - Odmítnutí zařadit nabídku uchazeče na první místo - Výběrová kritéria - Kritéria pro udělení veřejné zakázky - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávná posouzení - Přístup k dokumentům - Mimosmluvní odpovědnost“)
   (2016/C 402/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně E. Siouti a M. Sfyri, poté M. Sfyri a A. Lymperopoulou, advokáti)

      Žalovaný: Evropský inovační a technologický institut (EIT) (zástupci: původně M. Kern, B. Győri Hartwig a P. Juanes Burgos, poté B. Győri-Hartwig a P. Juanes Burgos, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení zejména rozhodnutí ETI ze dne 14. dubna 2014, kterým se zařazuje nabídka předložená žalobkyněmi v rámci zadávacího řízení na poskytování služeb výpočetní techniky a souvisejících služeb na druhé místo, jakož i dopisu ETI ze dne 25. dubna 2014, kterým tento institut odmítl sdělit jména členů hodnotící komise, a návrh na základě článku 268 SFEU směřující k získání náhrady škody, která žalobkyním údajně vznikla.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


title: Věc C-438/15: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. září 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Taranto – Itálie) – trestní řízení proti Davidu Durante „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Totožné předběžné otázky – Články 49 a 56 SFEU – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Hazardní hry – Omezení – Naléhavé důvody obecného zájmu – Proporcionalita – Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů – Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi“

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/10

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. září 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Taranto – Itálie) – trestní řízení proti Davidu Durante
      (Věc C-438/15) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita - Podmínky účasti v zadávacím řízení a posouzení hospodářských a finančních předpokladů - Vyloučení uchazeče z důvodu nepředložení osvědčení o hospodářských a finančních předpokladech vystavená dvěma bankovními institucemi“)
      (2016/C 454/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale di Taranto

         Účastník původního trestního řízení

      Davide Durante

         Výrok

      Články 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá hospodářským subjektům, jež se chtějí zúčastnit zadávacího řízení na udělení koncesí v oblast her a sázek, povinnost prokázat své hospodářské a finanční předpoklady předložením potvrzení vystavených alespoň dvěma bankovními institucemi, aniž umožňuje tyto předpoklady prokázat i jinak, jelikož takové ustanovení může splňovat podmínky proporcionality stanovené judikaturou Soudního dvora, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 381, 16. 11. 2015.