title: Věc T-198/20: Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Shindler a další v. Rada

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/40

      Žaloba podaná dne 30. března 2020 – Shindler a další v. Rada
      (Věc T-198/20)
      (2020/C 201/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobci: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Itálie) a devět dalších žalobců (zástupce: J. Fouchet, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Rady (EU) 2020/135 ze dne 30. ledna 2020 o uzavření Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, dále dohodu o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii a její přílohy;
                  podpůrně

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí Rady (EU) ze dne 30. ledna 2020 o uzavření Dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii, spolu s dohodou o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii a jejími přílohami v rozsahu, v němž od 1. února 2020 bez nejmenší kontroly přiměřenosti automaticky a obecně rozlišují mezi občany Unie a státními příslušníky Spojeného království, a tedy zrušil zejména šestý odstavec preambule a články 9, 10 a 127 dohody o vystoupení;
                  v důsledku toho

                  —

                  uložil Radě Evropské unie, aby nahradila veškeré náklady řízení, včetně nákladů na právního zástupce ve výši 5 000 €.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci třináct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 106a Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom). Žalobci mají v tomto ohledu za to, že britský lid nehlasoval pro vystoupení z Euratomu a formální náležitosti týkající se vystoupení Spojeného království z této organizace měly být dodrženy.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z procesní vady týkající se povahy konečné dohody. Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že rozhodnutí o uzavření dohody o vystoupení je protiprávní, jelikož svěřuje Unii „výjimečnou horizontální pravomoc“ k vyjednávání dohody o vystoupení, čímž narušuje sdílené pravomocí mezi Unií a členskými státy tím, že vylučuje možnost smíšené dohody a jakékoli ratifikace konečné dohody členskými státy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 127 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) tím, že nebyl dodržen postup vypovězení dohody upravený v tomto článku, což podle žalobců vedlo k tomu, že napadené rozhodnutí je stiženo procesní vadou a způsobilo jeho neplatnost.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z neexistence kontroly přiměřenosti zrušení evropského občanství některým kategoriím britských občanů. Žalobci mají za to, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno z důvodu, že nezohlednilo skutečnost, že několik kategorií britských občanů nemohlo hlasovat v referendu o příslušnosti Spojeného království k Evropské unii ze dne 23. června 2016: ti, kteří využívají své svobody pohybu v Unii a již více než patnáct let nežijí na britském území, státní příslušníci zámořských zemí a území, Normanských ostrovů a britští vězni.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad demokracie, rovného zacházení, svobody pohybu, svobody projevu a řádné správy. Žalobci zejména tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s právním řádem Unie, který zakotvuje zásadu rovného zacházení se všemi občany, jakož i s Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článků 52 SEU, článků 198, 199, 203 a 355 SFEU týkajících se britských zámořských zemí a území. Žalobci mají za to, že tím, že napadené rozhodnutí neuvádí relevantní právní základ, a sice článek 203 SFEU, je protiprávní a musí být zrušeno.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí ze dne 30. ledna 2020 přehlíží statut Gibraltaru, jelikož článek 3 dohody o vystoupení porušuje mezinárodní právo, a zvláště právo národů na sebeurčení.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z porušení článku 4 SFEU z důvodu, že napadené rozhodnutí nedodrželo zásadu sdílených pravomocí mezi Unií a členskými zeměmi, což musí ve vztahu ke statutu vyhrazenému Gibraltaru vést k jeho zrušení.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání. Žalobci v tomto ohledu zejména tvrdí, že napadené rozhodnutí potvrzuje ztrátu jejich práva na trvalý pobyt, který získali po pěti letech nepřetržitého pobytu v členském státě, aniž byly zohledněny konkrétní důsledky této ztráty a především aniž byla provedena kontrola přiměřenosti.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z práva na soukromý a rodinný život zaručeného Úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod. Žalobci uvádějí, že napadené rozhodnutí zasahuje do jejich práva na soukromý a rodinný život, jelikož jim odnímá evropské občanství, a tudíž právo svobodně pobývat na území členského státu, jehož nejsou státními příslušníci, ale na němž založili rodinu.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z porušení práva britských státních příslušníků volit a být volen v místních a evropských volbách. Článek 127 Dohody o vystoupení podle nich porušuje článek 18 SFEU a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie. Mají tedy za to, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož ratifikuje dohodu obsahující ustanovení, která zakládají diskriminaci mezi britskými občany.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že dohoda o vystoupení automaticky a obecně rozlišuje mezi občany Unie a státními příslušníky Spojeného království, aniž kontroluje přiměřenost ve vztahu k soukromému a rodinnému životu britských občanů od 1. února 2020. Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobci uvádějí, že zrušení evropského občanství nemůže být automatické a obecné, mělo být provedeno konkrétní posouzení důsledků a vzhledem k tomu, že nedošlo k takovému posouzení, musí být napadené rozhodnutí zrušeno.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vycházející ze spojení článků 18, 20 a 22 SFEU s článkem 12 dohody o vystoupení. Žalobci mají za to, že diskriminace zavedená článkem 127 dohody o vystoupení porušuje zákaz diskriminace na základě státní příslušnosti uvedený v článku 18 SFEU.


title: Věc T-199/20: Žaloba podaná dne 14. dubna 2020 – Aldi Stores v. EUIPO – Dualit (Tvar topinkovače)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/42

      Žaloba podaná dne 14. dubna 2020 – Aldi Stores v. EUIPO – Dualit (Tvar topinkovače)
      (Věc T-199/20)
      (2020/C 201/55)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Aldi Stores Ltd (Atherstone, Spojené království) (zástupci: S. Barker, solicitor, a C. Blythe, barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dualit Ltd (Crawley, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar topinkovače) – ochranná známka Evropské unie č. 48 728

         Řízení před EUIPO: řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2020 ve věci R 1034/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a vyhověl návrhu na prohlášení neplatnosti podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc EUIPO, přímo zrušovacímu oddělení nebo odvolacímu senátu,

                  —

                  ještě podpůrněji, zrušil napadené rozhodnutí a vyhověl návrhu na prohlášení neplatnosti podle čl. 7 odst. 1 písm. a), čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nebo čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  porušení podstatné formální náležitosti nebo, podpůrně, porušení čl. 27 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 2018/625,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení 2017/1001.


title: Věc T-200/20: Žaloba podaná dne 15. dubna 2020 – Stone Brewing v. EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/43

      Žaloba podaná dne 15. dubna 2020 – Stone Brewing v. EUIPO – Molson Coors Brewing Company (UK) (STONE BREWING)
      (Věc T-200/20)
      (2020/C 201/56)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Stone Brewing Co. LLC (Escondido, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Kloth, R. Briske a D. Habel, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Molson Coors Brewing Company (UK) Ltd (Burton Upon Trent, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška ochranné známky Evropské unie STONE BREWING – Přihláška č. 15 423 668

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. ledna 2020, ve věci R 1524/2018-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl o náhradě nákladů řízení v její prospěch.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 47 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 a čl. 10 odst. 3 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 2018/625;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-202/20: Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/44

      Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (ART CLASS)
      (Věc T-202/20)
      (2020/C 201/57)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Spojené státy) (zástupce: A. Norris, Barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ART CLASS – Přihláška č. 16 888 695

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. ledna 2020, ve věci R 1597/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl rozhodnutí o námitce ohledně veškerých zbývajících sporných výrobků;

                  —

                  alternativně vrátil věc zpět EUIPO k novému posouzení;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení, které vynaložila v souvislosti s touto žalobou, odvoláním před odvolacím senátem a námitkou.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-203/20: Žaloba podaná dne 18. dubna 2020 – Al-Imam v. Rada

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/45

      Žaloba podaná dne 18. dubna 2020 – Al-Imam v. Rada
      (Věc T-203/20)
      (2020/C 201/58)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maher Al-Imam (Damašek, Sýrie) (zástupkyně: M. Brillat, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  připustil jeho žalobu k projednání;

                  —

                  konstatoval protiprávnost nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011, a to v části, ve které se toto nařízení týká žalobce; protiprávnost rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a to v části, ve které se toto rozhodnutí týká žalobce; protiprávnost prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/211 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, a to v části, ve které se toto prováděcí nařízení týká žalobce; protiprávnost prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/212 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a to v části, ve které se toto prováděcí rozhodnutí týká žalobce;

                  —

                  v důsledku toho zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011, a to v části, ve které se toto nařízení týká žalobce; rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a to v části, ve které se toto rozhodnutí týká žalobce; prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/211 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, a to v části, ve které se toto prováděcí nařízení týká žalobce; prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/212 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a to v části, ve které se toto prováděcí rozhodnutí týká žalobce;

                  —

                  uložil Radě povinnost zaplatit žalobci částku 10 000 eur týdně ode dne 18. února 2020 z titulu náhrady škody vzniklé v důsledku přijetí sporných opatření;

                  —

                  uložil Radě povinnost zaplatit žalobci částku 15 000 eur týdně ode dne 18. února 2020 z titulu náhrady nemajetkové újmy vzniklé v důsledku přijetí sporných opatření;

                  —

                  uložil Radě povinnost nahradit veškerou budoucí škodu, která žalobci vznikne v důsledku přijetí sporných rozhodnutí;

                  —

                  uložil Radě náhradu výloh a nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení základních práv žalobce při přijímání sporných aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                              —

                              první část, vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu, a sice práva být vyslechnut a zásady kontradiktornosti;

                              —

                              druhá část, vycházející z porušení práva na účinnou soudní ochranu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při přijímání sporných aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                              —

                              první část, vycházející z nedostatku důkazů odůvodňujících zařazení jména žalobce na seznam osob dotčených omezujícími opatřeními;

                              —

                              druhá část, vycházející ze zkreslení skutkového stavu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z protiprávního a nepřiměřeného zásahu do základních práv žalobce v důsledku obsahu sporných aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                              —

                              první část, vycházející z porušení práva na vlastnictví;

                              —

                              druhá část, vycházející z porušení práva na soukromý a rodinný život.


title: Věc T-204/20: Žaloba podaná dne 19. dubna 2020 – Zoom v. EUIPO – Facetec (ZOOM)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/46

      Žaloba podaná dne 19. dubna 2020 – Zoom v. EUIPO – Facetec (ZOOM)
      (Věc T-204/20)
      (2020/C 201/59)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Zoom KK (Tokio, Japonsko) (zástupce: M. de Arpe Tejero, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Facetec Inc. (Las Vegas, Nevada, Spojené státy americké)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie pro slovní ochrannou známku ZOOM – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 323 959

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2020 ve věci R 507/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-205/20: Žaloba podaná dne 16. dubna 2020 – Frommer v. EUIPO – Minerva (I-cosmetics)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/47

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2020 – Frommer v. EUIPO – Minerva (I-cosmetics)
      (Věc T-205/20)
      (2020/C 201/60)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Angela Frommer (Unterschleißheim, Německo) (zástupce: F. Remmertz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Minerva GmbH (Mnichov, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie I-cosmetics – Ochranná známka Evropské unie č. 8 836 661

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2020, ve věci R 675/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO a dalšímu účastníkovi řízení, pokud vstoupí do řízení, náhradu nákladů řízení, včetně nákladů žalobce před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení pravidla 22 nařízení Komise (ES) č. 2868/95.


title: Věc T-207/20: Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Residencial Palladium v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTELS & RESORTS)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/48

      Žaloba podaná dne 17. dubna 2020 – Residencial Palladium v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (PALLADIUM HOTELS & RESORTS)
      (Věc T-207/20)
      (2020/C 201/61)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španělsko) (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka PALLADIUM HOTELS & RESORTS – Ochranná známka Evropské unie č. 2 915 304

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2020 ve věci R 231/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a uložil EUIPO povinnost pokračovat v řízení o návrhu společnosti Residencial Palladium na prohlášení známky za neplatnou;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

      Porušení čl. 60 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-215/20: Žaloba podaná dne 21. dubna 2020 – Fidia farmaceutici v. EUIPO – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (HYAL)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/48

      Žaloba podaná dne 21. dubna 2020 – Fidia farmaceutici v. EUIPO – Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories (HYAL)
      (Věc T-215/20)
      (2020/C 201/62)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Itálie) (zástupci: R. Kunz Hallstein a H. Kunz-Hallstein, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ioulia and Irene Tseti Pharmaceutial Laboratories SA (Atény, Řecko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie HYAL – Ochranná známka Evropské unie č. 2 430 221

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. ledna 2020, ve věci R 613/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení; podpůrně, jestliže druhý účastník řízení před odvolacím senátem vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastník, uložil EUIPO a vedlejšímu účastníkovi řízení společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 165 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 32 písm. f) a čl. 39 odst. 5 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625,

                  —

                  Porušení čl. 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-218/20: Žaloba podaná dne 14. dubna 2020 – Alkattan v. Rada

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/49

      Žaloba podaná dne 14. dubna 2020 – Alkattan v. Rada
      (Věc T-218/20)
      (2020/C 201/63)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Waseem Alkattan (Damašek, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  v rozsahu, v němž se týkají žalobce, zrušil tyto akty:

                              —

                              prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/212 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

                              —

                              prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/211 ze dne 17. února 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;

                  —

                  uložil Radě povinnost zaplatit částku 500 000,00 (pět set tisíc) eur jako náhradu veškeré újmy;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces, která plynou z článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a z článků 6 a 13 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i z judikatury Soudního dvora. Žalobce má za to, že měl být před tím, než vůči němu Rada Evropské unie přijala omezující opatření, vyslechnut, a že v důsledku toho nebylo respektováno jeho právo na obhajobu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění (čl. 296 druhý pododstavec SFEU). Žalobce Radě vytýká, že uvedla pouze nejednoznačnou a obecnou argumentaci, aniž konkrétně a určitě vysvětlila, proč má v rámci své diskreční posuzovací pravomoci za to, že se na žalobce musí vztahovat dotčená omezující opatření. Nebyla uvedena žádná konkrétní a objektivní skutečnost, která by byla žalobci vytýkána a která by mohla odůvodnit dotčená opatření, a žalobci z odůvodnění Rady nevyplynuly dostatečné informace; odůvodnění je přinejmenším nejednoznačné, obecné a neurčité.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobce Radě vytýká, že ve svém odůvodnění přihlédla na podporu omezujícího opatření k důkazům, které zjevně postrádají skutkový základ, přičemž uváděné skutkové okolnosti jsou podle jeho názoru zcela neopodstatněné.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod se týká návrhu na náhradu vzniklé újmy a vychází z toho, že žalobci byly přičteny některé závažné skutky, čímž byl žalobce i jeho rodina vystaveni nebezpečí, což dokládá rozsah vzniklé újmy a odůvodňuje jeho návrh na její náhradu. Žalobce kromě toho tvrdí, že došlo k vážnému a trvalému narušení jeho hospodářské činnosti.


title: Věc T-220/20: Žaloba podaná dne 16. dubna 2020 – JL v. Komise

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/50

      Žaloba podaná dne 16. dubna 2020 – JL v. Komise
      (Věc T-220/20)
      (2020/C 201/64)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: JL (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (orgánu oprávněného ke jmenování) ze dne 11. července 2019, jímž byl žalobce varován;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise (OOJ) ze dne 27. března 2017 znovu projednat případ [důvěrné] (1);

                  —

                  přiznal žalobci náhradu zvláštní nemajetkové újmy v celkové výši 30 000 eur, kterou mu má vyplatit Evropská komise;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení podle článku 134 jednacího řádu Tribunálu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení článku 266 SFEU, tedy z neodpovídajících opatření ke splnění povinností vyplývajících ze zrušujícího rozsudku vyneseného Tribunálem, a z porušení zásady ne bis in idem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení článku 266 SFEU, z porušení zásady řádné správy, zejména povinnosti projednávat záležitosti nestranně a spravedlivě, z porušení zásady presumpce neviny a z porušení práva na obhajobu.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článku 266 SFEU, z porušení procesních pravidel použitelných na správní šetření a disciplinární řízení a z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z návrhu na náhradu zvláštní újmy vzniklé v důsledku shora uvedených pochybení.

         (1)  Důvěrné údaje jsou skryty.


title: Věc T-221/20: Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (art class)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/51

      Žaloba podaná dne 23. dubna 2020 – Target Brands v. EUIPO – The a.r.t. company b&s (art class)
      (Věc T-221/20)
      (2020/C 201/65)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Target Brands Inc. (Minneapolis, Minnesota, Spojené státy) (zástupce: A. Norris, Barrister)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The a.r.t. company b&s, SA (Quel, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie art class – Přihláška č. 16 888 737

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. února 2020, ve věci R 1596/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  zamítl rozhodnutí o námitce ohledně veškerých zbývajících sporných výrobků;

                  —

                  alternativně vrátil věc zpět EUIPO k novému posouzení;

                  —

                  uložil náhradu nákladů řízení, které vynaložila v souvislosti s touto žalobou, odvoláním před odvolacím senátem a námitkou.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-222/20: Žaloba podaná dne 21. dubna 2020 – CH a CN v. Parlament

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/52

      Žaloba podaná dne 21. dubna 2020 – CH a CN v. Parlament
      (Věc T-222/20)
      (2020/C 201/66)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: CH a CN (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že je jejich žaloba přípustná;

                  —

                  zrušil napadená rozhodnutí v rozsahu, v němž nepřijímají konečné stanovisko k existenci oznámených skutečností spočívajících v psychickém obtěžování;

                  —

                  uložil žalovanému, aby každému z nich zaplatil částku určenou ex aequo et bono na 5 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy způsobené překročením přiměřené lhůty, navýšenou o úroky z prodlení do úplného zaplacení;

                  —

                  uložil žalovanému, aby každému z nich částku zaplatil určenou ex aequo et bono na 100 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy způsobené nepřijetím konečného stanoviska k existenci oznámených skutečností spočívajících v psychickém obtěžování, navýšenou o úroky z prodlení do úplného zaplacení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Parlamentu ze dne 13. září 2019, kterými orgán Parlamentu oprávněný k uzavírání pracovních smluv v reakci na žádosti žalobců o pomoc nepřijal konečné stanovisko k existenci oznámených skutečností spočívajících v psychickém obtěžování, překládají žalobci dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti poskytnout pomoc a článku 24 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) z důvodu, že orgán Parlamentu oprávněný k uzavírání pracovních smluv tím, že nepřijal konečné stanovisko k existenci oznámených skutečností spočívajících v psychickém obtěžování, nesplnil svou povinnost poskytnout pomoc, kterou musí dodržovat.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nesplnění povinnosti jednat s náležitou péčí a porušení zásady řádné správy, jakož i z porušení práva na důstojnost a článků 1 a 31 Listiny základních práv Evropské unie z důvodu, že orgán Parlamentu oprávněný k uzavírání pracovních smluv tím, že nepřijal konečné stanovisko k existenci oznámených skutečností spočívajících v psychickém obtěžování, porušil zásadu řádné správy a nesplnil svou povinnost jednat s náležitou péčí, a porušil tak právo žalobců na lidskou důstojnost.


title: Věc T-226/20: Žaloba podaná dne 24. dubna 2020 – Steinel v. EUIPO (MobileHeat)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/53

      Žaloba podaná dne 24. dubna 2020 – Steinel v. EUIPO (MobileHeat)
      (Věc T-226/20)
      (2020/C 201/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Steinel GmbH (Herzebrock-Clarholz, Německo) (zástupci: M. Breuer a K. Freudenstein, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MobileHeat – Přihláška č. 18 029 162

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. února 2020, ve věci R 2472/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-227/20: Žaloba podaná dne 24. dubna 2020 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/53

      Žaloba podaná dne 24. dubna 2020 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)
      (Věc T-227/20)
      (2020/C 201/68)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE BARCELONA v barvách růžové a bílé – Přihláška č. 16 523 102

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2020, ve věci R 1661/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil a zneplatnil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zrušil a zneplatnil rozhodnutí námitkového oddělení;

                  —

                  změnil tato rozhodnutí a schválil přihlášku k zápisu sporné ochranné známky v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Eugène Parma France náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i námitkového a odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-232/20: Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/54

      Žaloba podaná dne 28. dubna 2020 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE)
      (Věc T-232/20)
      (2020/C 201/69)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eugène Perma France (Saint-Denis, Francie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE – Přihláška č. 16 052 029

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2020, ve věci R 739/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil a zneplatnil napadené rozhodnutí;

                  —

                  zrušil a zneplatnil rozhodnutí námitkového oddělení;

                  —

                  změnil tato rozhodnutí a schválil přihlášku sporné ochranné známky v plném rozsahu;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Eugène Parma France náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i námitkového a odvolacího řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-556/18: Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Sensient Colors Europe v. Komise

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/55

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. března 2020 – Sensient Colors Europe v. Komise
      (Věc T-556/18) (1)

      (2020/C 201/70)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-682/18: Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2020 – Twitter v. EUIPO – 123billets a Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/55

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. dubna 2020 – Twitter v. EUIPO – 123billets a Hachette Filipacchi Presse (PERISCOPE)
      (Věc T-682/18) (1)

      (2020/C 201/71)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc T-320/19: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 – BV v. Komise

text:
               15.6.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/55

      Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2020 – BV v. Komise
      (Věc T-320/19) (1)

      (2020/C 201/72)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 246, 22.7.2019.


title: Věc C-72/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2020 Refan Bulgaria OOD proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. prosince 2019 ve věci T-747/18, Refan Bulgaria v. EUIPO (Tvar květu)

text:
               27.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2020 Refan Bulgaria OOD proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. prosince 2019 ve věci T-747/18, Refan Bulgaria v. EUIPO (Tvar květu)
      (Věc C-72/20 P)
      (2020/C 247/04)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Refan Bulgaria OOD (zástupkyně: A. Ivanova, адвокат)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 4. června 2020 Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-74/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2020 Hästens Sängar AB proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. prosince 2019 ve věci T-658/18, Hästens Sängar v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (vyobrazení čtvercového vzoru)

text:
               27.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/3

      Kasační opravný prostředek podaný dne 12. února 2020 Hästens Sängar AB proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 3. prosince 2019 ve věci T-658/18, Hästens Sängar v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (vyobrazení čtvercového vzoru)
      (Věc C-74/20 P)
      (2020/C 247/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hästens Sängar AB (zástupci: M. Johansson, advokat, R. Wessman, advokat)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      Soudní dvůr (senát rozhodující o přijatelnosti kasačních opravných prostředků) usnesením ze dne 28. května 2020 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřijatelný a že společnost Hästens Sängar AB ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc C-140/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 25. března 2020 – G.D. v. Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General

text:
               27.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 25. března 2020 – G.D. v. Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Attorney General
      (Věc C-140/20)
      (2020/C 247/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce/odpůrce v řízení o opravném prostředku: G.D.

         Žalovaní/navrhovatelé v řízení o opravném prostředku: Commissioner of the Garda Síochána, Minister for Communications, Energy and Natural Resources a Attorney General

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je režim obecného/všeobecného uchovávání údajů, a to i takový, který podléhá přísným omezením uchovávání a přístupu, sám o sobě v rozporu s článkem 15 směrnice 2002/58/ES (1) vykládaným ve světle Listiny?

                  2.

                  Je vnitrostátní soud při posuzování, zda má rozhodnout o neslučitelnosti vnitrostátního opatření provedeného na základě směrnice 2006/24/ES (2), které stanoví režim všeobecného uchovávání údajů (za podmínky nezbytných přísných kontrol uchovávání nebo přístupu), s unijním právem, a zejména při posuzování přiměřenosti takového režimu, oprávněn přihlížet ke skutečnosti, že poskytovatelé služeb mohou údaje legálně uchovávat pro vlastní obchodní účely a že uchovávání údajů může být vyžadováno z důvodů národní bezpečnosti, které jsou vyloučeny z působnosti směrnice 2002/58/ES?

                  3.

                  Jaká kritéria má vnitrostátní soud použít v rámci rozhodování o slučitelnosti vnitrostátního opatření o přístupu k uchovávaným údajům s unijním právem a zejména s Listinou práv při posouzení, zda takový režim přístupu zajišťuje nezbytný nezávislý předchozí přezkum, jak požaduje Soudní dvůr ve své judikatuře? Může vnitrostátní soud v této souvislosti při takovém posuzování zohlednit existenci následného soudního nebo nezávislého přezkumu?

                  4.

                  V každém případě je vnitrostátní soud povinen rozhodnout o neslučitelnosti vnitrostátního opatření s článkem 15 směrnice 2002/58/ES, jestliže vnitrostátní opatření stanoví režim obecného uchovávání údajů pro účely boje proti závažným trestným činům a vnitrostátní soud dospěl na základě všech dostupných důkazů k závěru, že je takové uchovávání údajů podstatné a naprosto nezbytné k dosažení cíle boje proti závažným trestným činům?

                  5.

                  Jestliže je vnitrostátní soud povinen rozhodnout, že je vnitrostátní opatření neslučitelné s článkem 15 směrnice 2002/58/ES vykládaným ve světle Listiny, je oprávněn omezit časové účinky takového rozhodnutí, je-li přesvědčen, že pokud by tak neučinil, mělo by to za následek „chaos a poškození veřejného zájmu“ [v souladu s přístupem například ve věci R (National Council for Civil Liberties) v. Secretary of State for Home Department a Secretary of State for Foreign Affairs [2018] EWHC 975, v bodě 46]?

                  6.

                  Je přípustné, aby vnitrostátní soud, jemuž byl podán návrh na prohlášení neslučitelnosti vnitrostátního právního předpisu s článkem 15 směrnice 2002/58/ES nebo na vyloučení použití tohoto právního předpisu nebo na prohlášení, že použitím takového předpisu došlo k porušení práv fyzické osoby, ať už v rámci řízení zahájeného na podporu argumentu ohledně přípustnosti důkazu v trestním řízení nebo jinak, takový návrh odmítl, pokud jde o údaje uchovávané na základě vnitrostátního ustanovení přijatého na základě povinnosti do vnitrostátního práva poctivě zavést ustanovení směrnice dle článku 288 SFEU, nebo aby účinky takového prohlášení omezil na dobu po prohlášení neplatnosti směrnice 2006/24/ES Soudním dvorem ze dne 8. dubna 2014?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 54).


title: Věc T-564/15 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. Komise [„Finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE) – Odvětví dopravy na období 2014–2020 – Výzvy k předkládání návrhů – Rozhodnutí, kterým se stanoví seznam vybraných návrhů – Odmítnutí návrhu – Zjevně nesprávná posouzení – Rovné zacházení – Povinnost uvést odůvodnění“]

text:
               27.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/8

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. Komise
      (Věc T-564/15 RENV) (1)

      („Finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE) - Odvětví dopravy na období 2014–2020 - Výzvy k předkládání návrhů - Rozhodnutí, kterým se stanoví seznam vybraných návrhů - Odmítnutí návrhu - Zjevně nesprávná posouzení - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2020/C 247/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: Y. de Vries a J. de Kok, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Kalėda a J. Samnadda, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2015) 5274 final ze dne 31. července 2015, kterým se stanoví seznam nabídek vybraných pro finanční pomoc EU v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE) – Odvětví dopravy, po výzvě k předkládání návrhů ze dne 11. září 2014 založené na víceletém pracovním programu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV vynaložila v rámci řízení o kasačním opravném prostředku před Soudním dvorem ve věci C-635/16 P a v původním řízení před Tribunálem ve věci T-564/15.

                  3)

                  Společnosti Spliethoff’s Bevrachtingskantoor se ukládá náhrada nákladů řízení o vrácení věci před Tribunálem vynaložených ve věci T-564/15 RENV.

         (1)  Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


title: Věc T-608/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Sammut v. Parlament („Veřejná služba – Úředníci – Práva a povinnosti úředníka – Zveřejnění textu, který se týká práce Unie – Povinnost předchozího oznámení – Článek 17a služebního řádu – Hodnotící zpráva – Odpovědnost“)

text:
               27.7.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/8

      Rozsudek Tribunálu ze dne 10. června 2020 – Sammut v. Parlament
      (Věc T-608/18) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Práva a povinnosti úředníka - Zveřejnění textu, který se týká práce Unie - Povinnost předchozího oznámení - Článek 17a služebního řádu - Hodnotící zpráva - Odpovědnost“)
      (2020/C 247/13)
      Jednací jazyk: maltština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mark Anthony Sammut (Foetz, Lucembursko) (zástupce: P. Borg Olivier, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Sammut a I. Lázaro Betancor, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící v podstatě zaprvé na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 4. ledna 2018 v rozsahu, v němž nevyhovělo žádosti žalobce o odstranění jednoho z posouzení obsažených v jeho hodnoticí zprávě za rok 2016, a zadruhé na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl v důsledku tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Marku Anthonymu Sammutovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 4, 7.1.2019.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 2. června 2020 soudem Fürstliches Obergericht ve věci trestního řízení proti M a X AG (Věc E-7/20) 2020/C 332/09

text:
               8.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 332/9

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená dne 2. června 2020 soudem Fürstliches Obergericht ve věci trestního řízení proti M a X AG
      (Věc E-7/20)
      (2020/C 332/09)
      Dne 10. června 2020 obdržela podatelna Soudního dvora ESVO žádost Knížecího odvolacího soudu (Fürstliches Obergericht) ze dne 2. června 2020, ve které je Soudní dvůr ESVO žádán o poradní stanovisko ve věci trestního řízení proti M a X AG, pokud jde o následující otázky:

                  1.

                  Musí být infuze používané při syndromu vyhoření a obsahující specifikovanou kombinaci látek považovány za „léčivé přípravky“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 2001/83/ES?

                              a)

                              Pokud ano: Je v daném případě výroba, dodávání a podávání těchto infuzí uváděním na trh ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice?

                              b)

                              V případě kladných odpovědí na předchozí otázky: Představují tyto infuze léčivé přípravky, které jsou ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice zhotoveny průmyslově, nebo vyrobeny metodou zahrnující průmyslový proces?

                              c)

                              Vztahuje se na tyto infuze vzhledem k metodě jejich výroby výjimka stanovená v čl. 3 odst. 2 směrnice?

                  2.

                  Co je třeba chápat pod pojmem „distribuce“ ve smyslu směrnice 2001/83/ES ve znění směrnice 2011/62/EU a jaká kritéria musí být splněna?

                  3.

                  Jsou-li výše uvedené směrnice na předmětnou věc v zásadě použitelné:
                  Je slučitelné se svobodou usazování podle článku 31 a následujících Dohody o EHP a musí být považováno za přiměřené, pokud obchodování s léčivými přípravky předmětného druhu probíhající ze země bydliště či sídla fyzické nebo právnické osoby v rámci EHP nebo mezi státem EHP a třetí zemí, aniž by se tyto léčivé přípravky dostaly do kontaktu s územím země bydliště či sídla, podléhá zákonné povinnosti povolení, jejíž nedodržení může být postihováno jako přestupek trestem odnětí svobody v délce až šesti měsíců?

                  4.

                  Má na odpověď na výše uvedené otázky vliv skutečnost, že v jiném státě EHP (v tomto případě v Německu, členské zemi EU) není povolení pro předmětné léčivé přípravky nutné?


title: Věc C-325/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. července 2020 – Conseil national des centres commerciaux v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. července 2020 – Conseil national des centres commerciaux v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales
      (Věc C-325/20)
      (2020/C 339/02)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d'État

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Conseil national des centres commerciaux

         Odpůrci: Premier ministre, Ministre de l’Économie, des Finances et de la Relance, Ministre de la cohésion des territoires et des relations avec les collectivités territoriales

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 14 bod 6) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (1) vykládán v tom smyslu, že umožňuje, aby byla v rámci kolektivního orgánu, který je příslušný vydávat stanoviska k povolením k obchodnímu provozu, přítomna kvalifikovaná osoba zastupující hospodářskou strukturu, jejíž úloha spočívá pouze v tom, že informuje o stavu hospodářské struktury v příslušné spádové oblasti a o vlivu projektu na tuto hospodářskou strukturu, a která nehlasuje o žádosti o povolení?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 376, s. 36.


title: Věc C-337/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. července 2020 – DM, LR v. Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/3

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 23. července 2020 – DM, LR v. Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence
      (Věc C-337/20)
      (2020/C 339/04)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: DM, LR

         Odpůrkyně: Caisse régionale de Crédit agricole mutuel (CRCAM) Alpes-Provence

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 58 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES, (1) vykládán v tom smyslu, že pro neautorizované nebo nesprávně provedené platební transakce zavádí režim odpovědnosti poskytovatele platebních služeb, který vylučuje jakoukoli žalobu na náhradu škody ohledně týchž skutečností v rámci obecné občanskoprávní odpovědnosti založenou na tom, že tento poskytovatel porušil povinnosti uložené vnitrostátním právem, a to zejména v případě, kdy uživatel platebních služeb neoznámil neautorizovanou či nesprávně provedenou platební transakci poskytovateli platebních služeb do třinácti měsíců ode dne odepsání částky z účtu?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání tentýž článek tomu, aby se ručitel uživatele platebních služeb mohl za účelem zpochybnění výše zaručeného dluhu dovolávat ohledně týchž skutečností obecné občanskoprávní odpovědnosti poskytovatele platebních služeb, v jehož prospěch bylo ručení ujednáno?

         (1)  Úř. věst. 2007, L 319, s. 1.


title: Věc C-340/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 24. července 2020 – Bank Sepah v. Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 24. července 2020 – Bank Sepah v. Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited
      (Věc C-340/20)
      (2020/C 339/05)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Bank Sepah

         Žalované: Overseas Financial Limited, Oaktree Finance Limited

         Za účasti: Procureur général près la Cour de cassation

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 1 písm. h) a j) a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 423/2007 (1), čl. 1 písm. i) a h) a čl. 16 odst. 1 nařízení (EU) č. 961/2010 (2), jakož i čl. 1 písm. k) a j) a čl. 23 odst. 1 nařízení (EU) č. 267/2012 (3) vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby se na zmrazená aktiva bez předchozího povolení vnitrostátního příslušného orgánu uplatnilo opatření, které nemá účinek vyčlenění, jako je zástavní právo nebo obstavení majetku upravené ve francouzském code des procédures civiles d’exécution (zákon o civilním vykonávacím řízení)?

                  2)

                  Je pro účely odpovědi na první otázku relevantní okolnost, že důvod vzniku pohledávky, která má být vymožena od osoby nebo subjektu, jejichž aktiva jsou zmrazena, nikterak nesouvisí s íránským jaderným a balistickým programem a zároveň nastal před přijetím rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1737 (2006) ze dne 23. prosince 2006?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1).

         (2)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 , o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1).

         (3)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1).


title: Věc C-341/20: Žaloba podaná dne 24. července 2020 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/4

      Žaloba podaná dne 24. července 2020 – Evropská komise v. Italská republika
      (Věc C-341/20)
      (2020/C 339/06)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: F. Moro, A. Armenia, zmocněnkyně)

         Žalovaná: Italská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Italská republika tím, že přiznala osvobození od spotřební daně z paliv používaných soukromými rekreačními plavidly jen v případě, že jsou tato plavidla předmětem smlouvy o pronájmu, nehledě na způsob, jakým jsou tato plavidla skutečně používána, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96/ES (1);

                  —

                  uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Článek 14 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, stanoví, že členské státy osvobodí od zdanění energetické produkty dodávané jako pohonné hmoty nebo paliva pro plavbu po vodách Unie (včetně rybolovu) pro jiná než soukromá rekreační plavidla. Z definice soukromého rekreačního plavidla obsažené v citovaném ustanovení vyplývá, že osvobození od daně se vztahuje na rekreační plavidla používaná k poskytování služeb za úplatu pro komerční účely. To platí jak v případě, že uživatelem je vlastník plavidla, tak v případě, že je jím nájemce.

                  2.

                  Pojem „uživatel“ byl objasněn v rozsudku Soudního dvora ze dne 21. prosince 2011 ve věci Haltergemeinschaft, C-250/10 (2), který stanoví, že v rámci nájmu je uživatelem, který musí být zohledněn pro účely přiznání nebo odmítnutí dotčeného osvobození od daně, nájemce, a nikoli pronajímatel. Z tohoto rozsudku rovněž vyplývá, že aby bylo možné mít prospěch z osvobození, nestačí, aby byl pronájem jako takový považován za komerční činnost pro nájemce, jelikož je důležité ověřit, k jakému účelu nájemce používá plavidlo. Relevantními jsou tudíž konečný uživatel a konečný účel použití plavidla, a právě toto použití musí sloužit „přímo […] k poskytování služeb za úplatu“, aby bylo možné mít nárok na osvobození od daně, jak připomněl Soudní dvůr v rozsudku ze dne 13. července 2017 ve věci Vakarų Baltijos laivų statykla, C-151/16 (3).

                  3.

                  Za účelem uplatnění dotčeného osvobození je tedy nutné analyzovat skutečné použití soukromého rekreačního plavidla v jednotlivých případech.

                  4.

                  Z analýzy italských právních předpisů, na jejichž základě se uplatňuje dotčené osvobození a z odpovědí na výzvu dopisem a odůvodněné stanovisko však vyplývá, že k odmítnutí nebo přiznání osvobození dochází nezávisle na skutečném použití plavidla.

                  5.

                  V této žalobě Komise uvádí, že v Itálii je uplatňování dotčeného osvobození v rozporu s čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96/ES.

                  6.

                  Konkrétně Komise tvrdí, že italské daňové orgány neposuzují pro účely přiznání či odmítnutí osvobození případ od případu způsob, jakým je plavidlo skutečně používáno. Italské orgány totiž tvrdí, že takové posouzení se provádí při zohlednění aspektů odvětvové legislativy, které mají pouze usnadnit toto posouzení, jako je skutečnost, že k plavbě dochází prostřednictvím typové smlouvy o pronájmu nebo příležitostné smlouvy o pronájmu. Italské orgány však tvrdí, že v případě pronájmu se osvobození musí v každém případě přiznat hospodářským subjektům, které poskytují služby námořní plavby, zatímco z osvobození musí být vyloučeny subjekty, které poskytují příležitostný pronájem. Italské orgány, když tvrdí, že k přiznání nebo odmítnutí osvobození musí docházet na základě typu uzavřené smlouvy, a tudíž abstraktním způsobem, tak potvrzují, že konkrétně neověřují, že osvobození je přiznáváno osobám, které na něj mají nárok, a odmítáno osobám, které na něj nárok nemají.

                  7.

                  Kromě typického pronájmu je tedy v případě příležitostného pronájmu jakákoli možnost osvobození od daně vyloučena, i když ve skutečnosti plavidlo může být konečným uživatelem používáno k přímému poskytování služeb za úplatu, přičemž je v tomto ohledu irelevantní, zda má příležitostný nájemce v úmyslu vykonávat námořní plavbu. Příležitostný pronájem není totiž v italském právním řádu považován za možnost používat plavidlo pro komerční účely.

         (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51).

         (2)  EU:C:2011:862, bod 22.

         (3)  EU:C:2017:537, body 29 a 30.


title: Věc C-342/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto-oikeus (Finsko) dne 23. července 2020 – A SCPI

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hallinto-oikeus (Finsko) dne 23. července 2020 – A SCPI
      (Věc C-342/20)
      (2020/C 339/07)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Helsingin hallinto-oikeus

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: A SCPI

         Zúčastněná strana: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

         Předběžná otázka

      Musí být články 49, 63 a 65 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje klást zahraniční otevřené investiční fondy založené výlučně ve smluvní formě na roveň finskému investičnímu fondu osvobozenému od daně z příjmů, v důsledku čehož zahraniční investiční fondy, které s ohledem na jejich právní formu nebyly založeny ve smluvní podobě, ve Finsku podléhají srážkové dani, i když mezi jejich situací a situací finských investičních fondů neexistují jiné významné objektivní rozdíly?


title: Věc C-344/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgie) dne 27. července 2020 – L.F. v. S.C.R.L.

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal du travail francophone de Bruxelles (Belgie) dne 27. července 2020 – L.F. v. S.C.R.L.
      (Věc C-344/20)
      (2020/C 339/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal du travail francophone de Bruxelles

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: L.F.

         Žalovaná: S.C.R.L.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) vykládán v tom smyslu, že náboženské vyznání a přesvědčení jsou dvěma aspekty téhož chráněného kritéria, nebo naopak v tom smyslu, že náboženské vyznání a přesvědčení představují odlišná kritéria, a to jednak kritérium náboženského vyznání, včetně přesvědčení, které se s ním pojí, a jednak kritérium přesvědčení, a to bez ohledu na to, jaká jsou?

                  2)

                  V případě, že článek 1 směrnice 2000/78 má být vykládán v tom smyslu, že náboženské vyznání a přesvědčení jsou dvěma aspekty téhož chráněného kritéria, bránilo by to tomu, aby vnitrostátní soud, na základě článku 8 téže směrnice a za účelem prevence snížení úrovně ochrany proti diskriminaci, nadále vykládal takovou vnitrostátní právní normu, jako je čl. 4 odst. 4 zákona ze dne 10. května 2007 o boji proti některým formám diskriminace, v tom smyslu, že náboženské, filosofické a politické přesvědčení představují odlišná chráněná kritéria?

                  3)

                  Může být článek 2 písm. a) směrnice 2000/78 vykládán v tom smyslu, že pravidlo obsažené v pracovním řádu podniku, které pracovníkům zakazuje, aby „jakýmkoli způsobem, slovy, způsobem oblékání či jiným způsobem projevovali své náboženské, filozofické nebo politické přesvědčení, až už je jakékoli“, představuje přímou diskriminaci, pokud konkrétní provádění tohoto interního pravidla ukazuje, že:

                              a)

                              s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením viditelného symbolu (s konotací), v daném případě šátku, je zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem, který se nehlásí k žádnému náboženskému vyznání, nemá žádné filozofické přesvědčení a žádnou politickou příslušnost a který z tohoto důvodu nemá potřebu nosit jakýkoli politický, filozofický nebo náboženský symbol?

                              b)

                              s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením viditelného symbolu (s konotací), v daném případě šátku, je zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem, který má nějaké filozofické nebo politické přesvědčení, ale jehož potřeba veřejně jej projevit nošením symbolu (s konotací) je menší či žádná?

                              c)

                              s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením viditelného symbolu (s konotací), v daném případě šátku, je zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem, který se hlásí k jinému, či dokonce ke stejnému náboženskému vyznání, ale jehož potřeba projevit to veřejně nošením symbolu (s konotací) je menší či žádná?

                              d)

                              vyjdeme-li ze zjištění, že přesvědčení nemá nutně náboženskou, filosofickou nebo politickou povahu a že může být i jiného druhu (uměleckého, estetického, sportovního, hudebního,…), pak je s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením viditelného symbolu (s konotací), v daném případě šátku, zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem, který má jiné než náboženské, filosofické či politické přesvědčení a který by je projevil způsobem oblékání?

                              e)

                              vyjdeme-li ze zásady, že negativní aspekt svobody projevovat své náboženské přesvědčení rovněž znamená, že jednotlivec nemůže být nucen projevit svou náboženskou příslušnost nebo přesvědčení, pak je s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením šátku, který sám o sobě není jednoznačným symbolem tohoto náboženského vyznání, vzhledem k tomu, že jiná pracovnice by jej mohla nosit z důvodů estetických, kulturních nebo dokonce zdravotních a že se tento šátek ani nutně neliší od šátku typu bandana, zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem, který by projevil své náboženské, filosofické nebo politické přesvědčení slovně, protože pro pracovnici nosící šátek to znamená ještě hlubší zásah do svobody náboženského vyznání zaručené článkem 9.1. EÚLP, vzhledem k tomu, ponecháme-li stranou předsudky, že náboženské přesvědčení není z nošení šátku zřejmé a může být odhaleno nejčastěji pouze tehdy, je-li jeho nositelka přinucena sdělit důvod svému zaměstnavateli?

                              f)

                              s pracovnicí, která chce uplatnit své právo na svobodu náboženského vyznání nošením viditelného symbolu (s konotací), v daném případě šátku, je zacházeno méně příznivě než s jiným pracovníkem stejného přesvědčení, který by se jej rozhodl projevit nošením vousů, (což na rozdíl od oděvu není interním pravidlem výslovně zakázáno)?

         (1)  Úř. věst. 2000, L 303, s. 16.


title: Věc C-347/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) dne 28. července 2020 – SIA „Zinātnes parks“ v. Finanšu ministrija

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā rajona tiesa (Lotyšsko) dne 28. července 2020 – SIA „Zinātnes parks“ v. Finanšu ministrija
      (Věc C-347/20)
      (2020/C 339/09)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Administratīvā rajona tiesa

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SIA „Zinātnes parks“

         Žalovaný: Finanšu ministrija

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být pojem „upsaný základní pojem“ uvedený v čl. 2 bodě 18 písm. a) nařízení Komise č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (1), ve spojení s ustanoveními unijního práva týkajícími se činnosti společnosti, vykládán v tom smyslu, že za účelem určení upsaného základního kapitálu je třeba vycházet jen z údajů, které byly zveřejněny způsobem stanoveným vnitrostátními právními předpisy každého členského státu, přičemž je nutné zohlednit, že tyto údaje se proto musí považovat za účinné jen od tohoto okamžiku?

                  2)

                  Je při posouzení pojmu „podnik v obtížích“ uvedeného v čl. 2 bodě 18 nařízení Komise č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem, třeba považovat za relevantní požadavky stanovené v rámci postupů výběru projektů pro evropské fondy a týkající se dokladů, které musí být předloženy za účelem prokázání finanční situace příslušné společnosti?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku, je vnitrostátní právní úprava týkající se výběru projektů, která stanoví, že projekty nelze po jejich předložení doplňovat, slučitelná se zásadou transparentnosti a zákazem diskriminace uvedenými v čl. 125 odst. 3 písm. a) bodě ii) nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (2)?

         (1)  Úř. věst. 2014, L 187, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2013, L 347, s. 320.


title: Věc T-758/14 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Infineon Technologies v. Komise („Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s čipy do karet – Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 101 SFEU – Výměna citlivých obchodních informací – Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci – Výpočet výše pokuty – Zohlednění jen dílčí účasti v síti dvojstranných kontaktů mezi konkurenty“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/10

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Infineon Technologies v. Komise
      (Věc T-758/14 RENV) (1)

      („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s čipy do karet - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 101 SFEU - Výměna citlivých obchodních informací - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Výpočet výše pokuty - Zohlednění jen dílčí účasti v síti dvojstranných kontaktů mezi konkurenty“)
      (2020/C 339/11)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Infineon Technologies AG (Neubiberg, Německo) (zástupci: M. Dreher, T. Lübbig a M. Klusmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, A. Dawes a J. Norris, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39574 – čipy do karet) a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyni.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Částka pokuty uložené společnosti Infineon Technologies v čl. 2 prvním pododstavci písm. a) rozhodnutí Komise C(2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39574 – čipy do karet) se stanoví na 76 871 600 eur.

                  2)

                  Společnost Infineon Technologies a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v rámci počátečního řízení před Tribunálem ve věci T-758/14, v rámci řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-99/17 P a v rámci řízení po vrácení věci.

         (1)  Úř. věst. C 107, 30.3.2015.


title: Věc T-429/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – BRF a SHB Comercio e Industria de Alimentos v. Komise („Veřejné zdraví – Zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě – Změna seznamu zařízení ze třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, pokud jde o jistá zařízení v Brazílii – Článek 12 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 854/2004 – Postup projednávání ve výborech – Povinnost uvést odůvodnění – Právo na účinnou procesní obranu – Pravomoci Komise – Rovné zacházení – Proporcionalita“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/11

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – BRF a SHB Comercio e Industria de Alimentos v. Komise
      (Věc T-429/18) (1)

      („Veřejné zdraví - Zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě - Změna seznamu zařízení ze třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, pokud jde o jistá zařízení v Brazílii - Článek 12 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 854/2004 - Postup projednávání ve výborech - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na účinnou procesní obranu - Pravomoci Komise - Rovné zacházení - Proporcionalita“)
      (2020/C 339/12)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: BRF SA (Itajaí, Brazílie) a SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA (Itajaí) (zástupci: D. Arts a G. van Thuyne, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis, B. Eggers a B. Hofstötter, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2018/700 ze dne 8. května 2018, kterým se mění seznam [zařízení ze] třetích zemí, z nichž je povolen dovoz určitých produktů živočišného původu, pokud jde o jistá zařízení v Brazílii (Úř. věst. 2018, L 118, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti BRF SA a SHB Comércio e Indústria de Alimentos SA nahradí náklady řízení vynaložené Komisí, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 341, 24.9.2018.


title: Věc T-490/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Neda Industrial Group v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní – Zmrazení finančních prostředků – Ponechání jména žalobkyně na seznamech osob, entit a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů – Povinnost uvést odůvodnění – Nesprávné právní posouzení – Nesprávné posouzení – Úprava časových účinků zrušení“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/11

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Neda Industrial Group v. Rada
      (Věc T-490/18) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Ponechání jména žalobkyně na seznamech osob, entit a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné posouzení - Úprava časových účinků zrušení“)
      (2020/C 339/13)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Neda Industrial Group (Teherán, Írán) (zástupce: L. Vidal, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU znějící jednak na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/833 ze dne 4. června 2018, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2018, L 140, s. 87), a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/827 ze dne 4. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu Rady (Úř. věst. 2018, L 140, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a jednak na zrušení dopisu Rady ze dne 6. června 2018, který zaslala žalobkyni.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/833 ze dne 4. června 2018, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2018/827 ze dne 4. června 2018, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Neda Industrial Group.

                  2)

                  Účinky rozhodnutí 201/833 zůstávají zachovány, pokud jde o společnost Neda Industrial Group, až do doby, kdy nabude právní moci zrušení prováděcího nařízení 2018/827.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 399, 5.11.2018.


title: Věc T-661/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Securitec v. Komise („Veřejné zakázky na služby – Zadávací řízení – Údržba bezpečnostních zařízení v budovách využívaných nebo spravovaných Komisí v Belgii a v Lucembursku – Odmítnutí nabídky uchazeče – Zadání zakázky jinému uchazeči – Kritéria pro výběr – Protiprávnost jednoho z ustanovení zadávací dokumentace – Rovné zacházení“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/12

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Securitec v. Komise
      (Věc T-661/18) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Údržba bezpečnostních zařízení v budovách využívaných nebo spravovaných Komisí v Belgii a v Lucembursku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání zakázky jinému uchazeči - Kritéria pro výběr - Protiprávnost jednoho z ustanovení zadávací dokumentace - Rovné zacházení“)
      (2020/C 339/14)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Securitec (Livange, Lucembursko) (zástupce: P. Peuvrel, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Ilkova, A Katsimerou a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. září 2018, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní ohledně části 4 zakázky, která byla předmětem omezené výzvy k podání nabídek HR/R1/PR/2017/059 a která se týkala „údržby bezpečnostních zařízení v budovách využívaných nebo spravovaných Evropskou Komisí v Belgii a v Lucembursku“, a dále rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2018, kterým odmítla žalobkyni poskytnout upřesnění, o která v rámci téhož řízení požádala dne 11. září 2018

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. září 2018, kterým byla odmítnuta nabídka předložená společností Securitec pro část 4 zakázky, která byla předmětem omezené výzvy k podání nabídek HR/R1/PR/2017/059 a týkala se „údržby bezpečnostních zařízení v budovách využívaných nebo spravovaných Evropskou Komisí v Belgii a v Lucembursku“, jakož i rozhodnutí Komise ze dne 17. září 2018, kterým odmítla žalobkyni poskytnout upřesnění, o která v rámci téhož řízení požádala dne 11. září 2018, se zrušují.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 25, 21.1.2019.


title: Věc T-748/18: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Glimarpol v. EUIPO – Metar (Pneumatický nástroj) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující pneumatický nástroj – Starší (průmyslový) vzor – Důkaz o zpřístupnění veřejnosti – Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 – Důvod neplatnosti – Individuální povaha – Odlišný celkový dojem – Článek 6 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/13

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Glimarpol v. EUIPO – Metar (Pneumatický nástroj)
      (Věc T-748/18) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství znázorňující pneumatický nástroj - Starší (průmyslový) vzor - Důkaz o zpřístupnění veřejnosti - Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Článek 6 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002“)
      (2020/C 339/15)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Glimarpol sp. z o.o. (Bytom, Polsko) (zástupce: M. Kondrat, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a H. O’Neill, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Metar sp. z o.o. (Glivice, Polsko) (zástupci: R. Skubisz a M. Mazurek, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2018 (věc R 1615/2017-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Metar a Glimarpol.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Glimarpol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Společnost Metar sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 72, 25.2.2019.


title: Věc T-38/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Portugalsko v. Komise („EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Nedodržení pravidel podmíněnosti – Tolerance a shovívavost v oblasti sankcí – Paušální finanční oprava – Ohodnocení finanční újmy pro Unii – Proporcionalita – Legitimní očekávání“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Portugalsko v. Komise
      (Věc T-38/19) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Nedodržení pravidel podmíněnosti - Tolerance a shovívavost v oblasti sankcí - Paušální finanční oprava - Ohodnocení finanční újmy pro Unii - Proporcionalita - Legitimní očekávání“)
      (2020/C 339/16)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, P. Barros da Costa, J. Saraiva de Almeida a P. Estêvão, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Rechena a A. Sauka, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2018/1841 ze dne 16. listopadu 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2018, L 298, s. 34).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc T-138/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – WH v. EUIPO („Veřejná služba – Úřednici – Povyšovací řízení 2018 – Rozhodnutí o nepovýšení – Žaloba na neplatnost – Nedodržení formálních náležitostí – Článek 76 a čl. 78 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu – Přípustnost – Právo na účinnou procesní obranu – Povinnost uvést odůvodnění – Srovnání zásluh“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/14

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – WH v. EUIPO
      (Věc T-138/19) (1)

      („Veřejná služba - Úřednici - Povyšovací řízení 2018 - Rozhodnutí o nepovýšení - Žaloba na neplatnost - Nedodržení formálních náležitostí - Článek 76 a čl. 78 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu - Přípustnost - Právo na účinnou procesní obranu - Povinnost uvést odůvodnění - Srovnání zásluh“)
      (2020/C 339/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: WH (zástupce: E. Fontes Vila, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Lukošiūtė a K. Tóth, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 18. července 2018, kterým EUIPO stanovil seznam úředníků povýšených v povyšovacím řízení 2018, a to v rozsahu, v němž na tomto seznamu není uvedeno jméno žalobkyně, a rozhodnutí ze dne 18. prosince 2018, kterým příslušný orgán oprávněný ke jmenování zamítl stížnost žalobkyně proti uvedenému rozhodnutí.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  WH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 148, 29.4.2019.


title: Věc T-186/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Zubedi v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Zmrazení finančních prostředků – Nesprávné právní posouzení“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Zubedi v. Rada
      (Věc T-186/19) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné právní posouzení“)
      (2020/C 339/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Khaled Zubedi (Damašek, Sýrie) (zástupci: M. Lester, QC a M. O’Kane, solicitor)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a A. Limonet, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady (SZBP) 2019/87 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2019, L 18 I, s. 13), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2019/85 ze dne 21. ledna 2019, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2019, L 18 I, s. 4), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Khaled Zubedi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 187, 3.6.2019.


title: Věc T-305/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Welmax + v. EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka welmax – Starší slovní ochranná známka Evropské unie valmex – Lhůta pro podání odvolání k odvolacímu senátu – Opožděnost – Počátek – Doručení – Důkaz o odeslání doporučenou zásilkou – Sdělení e-mailem – Nesplnění povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve lhůtě – Odvolání, které se nepovažuje za podané – Rozsah žádostí o odstranění nedostatků – Článek 68 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 – Články 23 a 56 až 58 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Welmax + v. EUIPO – Valmex Medical Imaging (welmax)
      (Věc T-305/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka welmax - Starší slovní ochranná známka Evropské unie valmex - Lhůta pro podání odvolání k odvolacímu senátu - Opožděnost - Počátek - Doručení - Důkaz o odeslání doporučenou zásilkou - Sdělení e-mailem - Nesplnění povinnosti zaplatit poplatek za odvolání ve lhůtě - Odvolání, které se nepovažuje za podané - Rozsah žádostí o odstranění nedostatků - Článek 68 odst. 1 nařízení (EU) 2017/1001 - Články 23 a 56 až 58 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625“)
      (2020/C 339/19)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (Poznaň, Polsko) (zástupce: M. Machyński, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburg, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. března 2019 (věc R 2245/2018-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Valmex Medical Imaging a Welmax +.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Welmax + sp. z o. o. sp.k. se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 230, 8.7.2019.


title: Věc T-533/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Artur Florêncio & Filhos, Affsports v. EUIPO – Anadeco Gestion (sflooring) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie sflooring – Starší národní slovní ochranná známka T-FLOORING – Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky – Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Artur Florêncio & Filhos, Affsports v. EUIPO – Anadeco Gestion (sflooring)
      (Věc T-533/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie sflooring - Starší národní slovní ochranná známka T-FLOORING - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2020/C 339/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda (Sintra, Portugalsko) (zástupkyně: D. Martins Pereira Soares, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Anadeco Gestion, SA (Cartagena, Španělsko) (zástupci: J. Erdozain Lopez a J. Galan Lopez, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne pondělí 20. května 2019 (věc R 1870/2018-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Anadeco Gestion a Artur Florêncio & Filhos, Affsports.

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 20. května 2019 (věc R 1870/2018-4) se zrušuje.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  EUIPO a Anadeco Gestion, SA ponesou vlastní náklady řízení a každý z nich nahradí jednu polovinu nákladů řízení vynaložených společností Artur Florêncio & Filhos, Affsports Lda před Tribunálem a před odvolacím senátem.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-696/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Teva Pharmaceutical Industries v. EUIPO – (Moins de migraine pour vivre mieux) („Ochranná známka Evropské unie – Slovní ochranná známka Moins de migraine pour vivre mieux – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               12.10.2020

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2020 – Teva Pharmaceutical Industries v. EUIPO – (Moins de migraine pour vivre mieux)
      (Věc T-696/19) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Slovní ochranná známka Moins de migraine pour vivre mieux - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2020/C 339/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Petach Tikva, Izrael) (zástupkyně: J. Bogatz a Y. Stone, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne pondělí 12. srpna 2019 (věc R 778/2019-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Moins de migraine pour vivre mieux jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Teva Pharmaceutical Industries Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.