title: Věc F-52/11: Žaloba podaná dne 24. dubna 2011 — ZZ v. EIB

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/37

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2011 — ZZ v. EIB
   (Věc F-52/11)
   2011/C 186/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, avvocato)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zaprvé zrušit dopis, kterým prezident EIB prohlásil, že na základě rozhodnutí vyšetřovací komise o zamítnutí stížnosti žalobce týkající se šikanování, není potřebný žádný zásah, jako je zrušení jiných rozhodnutí týkajících se šetření o šikanování. Zadruhé určit, že žalobce byl obětí šikanování.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit dopis ze dne 1. září 2010 v rozsahu, v němž se prezident EIB kromě toho, že nepřijal žádné opatření na základě šikanování na pracovišti, kterému je už léta vystavený žalobce, domníval, že může přezkoumat odůvodnění vyšetřovací komise ve věci samé,

               —

               zrušit zprávu a závěry přijaté vyšetřovací komisí dne 30. června 2010 v rozsahu, v němž nezahájila žádné šetření ohledně postupu odvolacího výboru a jeho členů, v rozsahu, v němž upravila otázku šikanování a nakonec v rozsahu, v němž zamítla opravný prostředek, omezila svou činnost pouze na přezkum chování některých osob a svévolně vyloučila šetření některých oznámených skutečností,

               —

               zrušit dopisy ze dne 17. a 30. listopadu 2010, kterými prezident EIB v rámci řízení podle článku 41 pracovního řádu zaměstnanců zamítl, aby se žalobce zatupoval sám, zatímco EIB byla zastoupena jedním z jejích zaměstnanců

               —

               zrušit zprávu ze dne 14. dubna 2011, kterou ředitel pro lidské zdroje zamítl jakékoliv odškodnění,

               —

               zrušit všechny související, následné a předchozí akty, mezi něž patří jistě i akty použité komisí a týkající se šikanování,

               —

               určit, že žalobce byl obětí šikanování,

               —

               uložit EIB, aby se vůči žalobci zdržela šikanování a zaplatila náhradu utrpěné fyzické, majetkové a nemajetkové újmy a náhradu nákladů řízení spolu s úroky z prodlení a peněžním zhodnocením přiznaných částek.


title: Věc C-207/08: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Panevėžio apygardos teismas – Litevská republika) – Trestní řízení proti Edgaru Babanovi ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Zemědělství — Volný pohyb zboží — Vnitrostátní právní předpisy zakazující pěstování jakéhokoli druhu konopí )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/15

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Panevėžio apygardos teismas – Litevská republika) – Trestní řízení proti Edgaru Babanovi
   (Věc C-207/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Zemědělství - Volný pohyb zboží - Vnitrostátní právní předpisy zakazující pěstování jakéhokoli druhu konopí“)
   (2008/C 285/24)
   Jednací jazyk: litevština
   Předkládající soud
   Panevėžio apygardos teismas
   Účastník původního trestního řízení
   Edgar Babanov
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Panevėžio Apygardos Teismas – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy stanovící trestní odpovědnost za pěstování jakéhokoli druhu konopí s právem Společenství – Možnost soudu použít vnitrostátní právní předpisy, pokud obsah aktivních látek v konopí nepřesahuje určitou mez
   Výrok

               1)

               Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které zakazují pěstování a držení konopí určeného na výrobu vlákna, jež upravuje uvedené nařízení.

               2)

               Právo Společenství brání tomu, aby soud členského státu použil vnitrostátní právní předpisy, které v rozporu s nařízením č. 1782/2003 zakazují pěstování a držení konopí určeného na výrobu vlákna, jež upravuje uvedené nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc F-101/08: Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Pappas v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/77

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Pappas v. Komise
   (Věc F-101/08)
   (2009/C 44/138)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Spyros A. Pappas (Brusel, Belgie) (zastoupený: L. Barattini, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků, které stanoví žalobcův nárok na starobní důchod a výpočet odpracovaných let započitatelných pro výpočet tohoto nároku.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 6. února 2008, které stanoví žalobcův nárok na starobní důchod, jakož i rozhodnutí ze dne 22. února 2003 a ze dne 27. února 2003, kterými je stanoven počet odpracovaných let započitatelných při výpočtu starobního důchodu;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-49/06: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. září 2006 – Komise Evropských Společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/37/ES — Registrační doklady vozidel — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/18

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. září 2006 – Komise Evropských Společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-49/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/37/ES - Registrační doklady vozidel - Neprovedení ve stanovené lhůtě )
   (2006/C 294/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských Společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnkyně)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (Úř. věst. L 138, s. 57; Zvl. vyd. 07/04, s. 351) ve stanovené lhůtě.
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11. 3. 2006.


title: Věc C-32/07: Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/17

         Žaloba podaná dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-32/07)
   (2007/C 82/30)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a W. Wils, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES (1) ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2001/84/ES do vnitrostátního práva uplynula 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 272, s. 32.


title: Věc C-89/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Svoboda usazování — Článek 43 ES — Veřejné zdraví — Provozování laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory — Vnitrostátní právní předpisy omezující podíl společníků, kteří nevykonávají povolání biologa, na 25 % kapitálu společnosti — Zákaz účasti na kapitálu ve více než dvou společnostech provozujících společně jednu či více laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory — Cíl, který má zajistit profesní nezávislost biologů — Cíl, který má zajistit mnohost nabídky v oblasti lékařské biologie — Konzistentnost — Proporcionalita“ )

text:
               19.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. prosince 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-89/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Článek 43 ES - Veřejné zdraví - Provozování laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory - Vnitrostátní právní předpisy omezující podíl společníků, kteří nevykonávají povolání biologa, na 25 % kapitálu společnosti - Zákaz účasti na kapitálu ve více než dvou společnostech provozujících společně jednu či více laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory - Cíl, který má zajistit profesní nezávislost biologů - Cíl, který má zajistit mnohost nabídky v oblasti lékařské biologie - Konzistentnost - Proporcionalita)
   2011/C 55/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 43 ES — Pravidla provozování laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory — Vnitrostátní právní předpisy omezující podíl společníků, kteří nejsou příslušníky profese, na 25 % základního kapitálu — Zákaz účasti na kapitálu ve více než dvou společnostech provozujících společně jednu či více laboratoří lékařské biologie — Jsou omezení svobody usazování odůvodněná cílem spočívajícím v ochraně veřejného zdraví a přiměřená?

      Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že zakázala biologům kapitálovou účast ve více než dvou společnostech založených za účelem společného provozování jedné či více laboratoří provádějících lékařskobiologické rozbory, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 Smlouvy o ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Francouzská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc T-217/06: Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – Arkema a další v. Komise

text:
               14.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/13

         Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – Arkema a další v. Komise
   (Věc T-217/06)
   (2006/C 249/32)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arkema France SA (Puteaux, Francie), Altuglas International SA (Puteaux, Francie) a Altumax Europe SAS (Puteaux, Francie) (zástupci: A. Winckler, S. Sorinas a P. Geffriaud, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               Zrušit na základě článku 230 ES rozhodnutí přijaté Komisí Evropských společenství ze dne 31. května 2006 ve věci COMP/F/38.645 v rozsahu, ve kterém se týká Arkema;

               —

               podpůrně zrušit nebo snížit na základě článku 229 ES částku pokuty, která jí byla uložena tímto rozhodnutím;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 2098 konečné ze dne 31. května 2006 (věc COMP/F/38.645 – Metakryláty), kterým je přičítáno mateřským společnostem žalobkyně protiprávní jednání, kterého se měly dopustit porušením článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP tím, že se účastnily souhrnu dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví metakrylátů, které sestávaly z jednání o cenách, uzavírání, provádění a monitorování dohod o cenách, výměny obchodně důležitých a důvěrných informací o trzích nebo o společnostech jakož i účasti na pravidelných setkáních a jiných kontaktech umožňujících protiprávní jednání. Podpůrně se žalobkyně domáhá snížení částky pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím.
   Na podporu svých hlavních předkládaných tvrzení žalobkyně uplatňuje, že tím, že přičítá protiprávní jednání, kterého se dopustila, jejím mateřským společnostem na základě pouhé domněnky související s tím, že tyto společnosti držely v rozhodné době téměř veškerý její kapitál, se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného skutkového zjištění při uplatnění pravidel o přičitatelnosti protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti a porušila zásadu zákazu diskriminace. Mimoto má žalobkyně za to, že tím, že neodpověděla na argumenty, které předložila během správního řízení a které měly prokázat, že požívá úplné nezávislosti při určování své obchodní politiky a to bez ohledu na to, že téměř celý její kapitál držely v rozhodné době mateřské společnosti, Komise porušila povinnost uvést odůvodnění, která je jí uložena na základě článku 253 ES, jakož i zásadu řádné správy.
   Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím. Na podporu svých tvrzení k tomuto bodu se dovolává několika žalobních důvodů, mezi nimi nesprávného právního posouzení a nesprávného skutkového zjištění, kterých se měla Komise dopustit stanovením základní částky pokuty. Žalobkyně tvrdí, že tato částka je příliš vysoká vzhledem k tomu, že protiprávní jednání mělo podle ní velmi omezený dopad na relevantní výrobkové trhy. Mimoto žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění jakož i zásadu řádné správy tím, že usoudila, že konkrétní dopad protiprávního jednání nemusí být zohledněn při stanovení základní částky její pokuty.
   Mimoto má žalobkyně za to, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávného skutkového zjištění tím, že zvýšila základní částku pokuty o 200 % z důvodu odrazujícího účinku vycházejíc z obratu její mateřské společnosti v rozhodné době, jelikož protiprávní jednání nemůže být podle žalobkyně přičítáno této společnosti, vezme-li se v úvahu obchodní nezávislost jež požívala v rozhodné době a domnělá neúčast vedení mateřských společností na dotyčných jednáních.
   Žalobkyně také tvrdí, že při zvýšení částky pokuty, která ji byla uložena, Komise vzala v úvahu uložení sankcí v letech 1984, 1986 a 1994 a že tímto použila pojem recidivy zjevně nepřiměřeně, v rozporu se zásadami legality sankce a právní jistoty. Dále žalobkyně tvrdí, že použitím zásady recidivy Komise porušila zásadu „non bis in idem“ a zásadu proporcionality, když existence předchozích uložení sankcí už byla dříve vzata několikrát v úvahu Komisí v nedávných rozhodnutích.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění tím, že nesouhlasila se snížením pokuty na základě skutečného nepoužití určitých inkriminovaných praktik.
   Svým posledním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise měla vzít také v úvahu při stanovení částky pokuty na základě ostatních faktorů nedávné uložení důležitých pokut žalobkyni.


title: Výmaz věci C-56/05

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/34

         Výmaz věci C-56/05 (1)

   (2005/C 217/77)

      (Jednací jazyk: řečtina)

   Usnesením ze dne 25. května 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-56/05: Komise Evropských společenství proti Řecké republice.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.04.2005


title: Věc C-115/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz — Rakousko) — Land Oberösterreich v. ČEZ, a.s. ( Žaloba na zdržení se imisí nebo možných imisí z jaderné elektrárny, která se nachází na území jiného členského státu, na žalobcův pozemek — Povinnost strpět imise a možné imise ze zařízení, která byla v tuzemsku úředně povolena — Nezohlednění povolení vydaných v jiných členských státech — Rovné zacházení — Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti v rámci použití Smlouvy o ESAE )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Linz — Rakousko) — Land Oberösterreich v. ČEZ, a.s.
   (Věc C-115/08) (1)

   („Žaloba na zdržení se imisí nebo možných imisí z jaderné elektrárny, která se nachází na území jiného členského státu, na žalobcův pozemek - Povinnost strpět imise a možné imise ze zařízení, která byla v tuzemsku úředně povolena - Nezohlednění povolení vydaných v jiných členských státech - Rovné zacházení - Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti v rámci použití Smlouvy o ESAE“)
   2009/C 312/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht Linz

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Land Oberösterreich

      Žalovaná: ČEZ, a.s.

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Linz (Rakousko) — Výklad zásad volného pohybu zboží, svobody usazování, zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti a loajální spolupráce — Vnitrostátní ustanovení, které v případě imisí pocházejících ze zařízení, kterým byla udělena správní povolení, stanoví pouze možnost podat žalobu na náhradu škody — Omezení použití tohoto ustanovení pouze na povolení vydaná vnitrostátními orgány s tím důsledkem, že je možné podat soukromoprávní žalobu na zdržení se imisí v případě imisí pocházejících ze zařízení nacházejícího se na území jiného členského státu — Jaderná elektrárna Temelín

      Výrok

               1)

               Zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti v rámci použití Smlouvy o ESAE brání uplatnění takové právní úpravy členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, na základě níž může být proti podniku, který má požadovaná úřední povolení k provozu jaderné elektrárny nacházející se na území jiného členského státu, podána žaloba k soudu domáhající se toho, aby mu bylo uloženo zdržet se imisí nebo možných imisí z tohoto zařízení na sousedící pozemky, zatímco proti podnikům, které využívají průmyslové zařízení nacházející se v tuzemsku a jimž bylo úřední povolení vydáno v tuzemsku, taková žaloba být podána nemůže a tyto podniky jsou vystaveny pouze žalobě na náhradu škody způsobené na sousedícím pozemku.

               2)

               Vnitrostátní soud musí vykládat vnitrostátní zákon, který má použít, v co největším možném rozsahu v souladu s požadavky práva Společenství. Není-li takové konformní použití možné, má vnitrostátní soud povinnost použít v plném rozsahu právo Společenství a chránit práva, která právo Společenství přiznává jednotlivcům, s tím, že v případě potřeby nepoužije žádné takové ustanovení, jehož uplatnění by za okolností v projednávané věci vedlo k výsledku, který je v rozporu s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008


title: Věc T-524/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2009 — AVLUX v. Parlament ( Žaloba na neplatnost — Veřejné zakázky na služby — Výzva k podání nabídek týkající se rozšíření a opravy budovy Konrad Adenauer v Lucemburku — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zrušení zadávacího řízení — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               15.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/22

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. června 2009 — AVLUX v. Parlament
   (Věc T-524/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na služby - Výzva k podání nabídek týkající se rozšíření a opravy budovy Konrad Adenauer v Lucemburku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení zadávacího řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2009/C 193/34
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: AIB-Vinçotte Luxembourg (AVLUX ASBL) (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: R. Adam, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a D. Petersheim, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 2. října 2008, kterým se odmítá nabídka žalobce předložená v rámci výzvy k podávání nabídek týkající se rozšíření a opravy budovy Konrad Adenauer v Lucemburku (Úř. věst. 2008, s. 193-254240)

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


title: Věc C-101/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2015 společnostmi Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. prosince 2014 ve věci T-72/09, Pilkington Group Limited a další v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/45

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2015 společnostmi Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 17. prosince 2014 ve věci T-72/09, Pilkington Group Limited a další v. Komise
   (Věc C-101/15 P)
   (2015/C 138/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (zástupci: S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil rozsudek ve věci T-72/09 v rozsahu, v němž zamítá žalobu směřující proti čl. 2 písm. c) rozhodnutí;

               —

               snížil pokutu uloženou účastnicím řízení podávajícím kasační opravný prostředek v čl. 2 písm. c) rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami v rámci tohoto řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen z následujících důvodů:

               Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu bodu 13 pokynů Komise pro výpočet pokut z roku 2006 (1), neboť měl za to, že Komise mohla v rámci určení relevantní hodnoty tržeb zohlednit tržby na základě smluv předcházejících době trvání protiprávního jednání, které během tohoto období nebyly nově sjednány. Vzhledem k tomu, že se na tyto tržby nemohlo vztahovat protiprávní jednání, byly z právního hlediska nesprávně zohledněny při stanovování základní výše pokuty.

               Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (2) když měl za to, že konečná výše pokuty nepřesáhla maximální stanovenou výši 10 %. Vhodným směnným kursem pro výpočet maximální stanovené výše 10 % není průměrný směnný kurs ECB použitelný na účetní období předcházející roku, kdy bylo přijato napadené rozhodnutí, ale směnný kurs ECB použitelný v den přijetí tohoto rozhodnutí.

               Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení nesprávným použitím pravidel týkajících se rovného zacházení a proporcionality a tím, že nevyužil své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci s takovou intenzitou, jakou vyžaduje judikatura Soudního dvora.

      (1)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (nyní články 101 a102 SFEU) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-807/16: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2016 – MIP Metro v. EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/48

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2016 – MIP Metro v. EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)
   (Věc T-807/16)
   (2017/C 022/65)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Sant-Denis, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „N & NF TRADING“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 086 884

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. července 2016, ve věci R 1109/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-227/10: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/21

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 10. března 2011 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-227/10) (1)

   2011/C 211/40
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010


title: Věc T-375/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. září 2008 Bartem Nijsem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. června 2008 ve věci F-108/07, Nijs v. Účetní dvůr

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/46

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. září 2008 Bartem Nijsem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. června 2008 ve věci F-108/07, Nijs v. Účetní dvůr
   (Věc T-375/08 P)
   (2008/C 301/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a A. Hertzog, advokáti)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               prohlásit, že žaloba, která je předmětem kasačního opravného prostředku, je přípustná,

               —

               prohlásit ji za opodstatněnou,

               —

               zrušit tudíž usnesení ze dne 26. června 2008 ve věci F-108/07, Bart Nijs v. Účetní dvůr Evropských společenství.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-371/08 P.


title: Věc C-190/09: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. července 2010 — Evropská komise v. Kyperská republika

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/27

      Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 7. července 2010 — Evropská komise v. Kyperská republika
      (Věc C-190/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/47)
      Jednací jazyk: řečtina
      Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


               25.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/22

         Žaloba společnosti Konkurrenten.no AS ze dne 2. září 2010 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (věc E-14/10)
   2010/C 320/11
   Dne 2. září 2010 podala společnost Konkurrenten.no AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1.

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 254/10/KOL ze dne 21. června 2010 (AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene);

               2.

               uložil žalované straně uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce, Konkurrenten.no AS, je soukromým dopravcem na norském trhu expresních autobusových linek.

               —

               Dne 11. srpna 2006 podal žalobce stížnost ke Kontrolnímu úřadu ESVO, ve které tvrdí, že město Oslo poskytlo podporu společnosti AS Oslo Sporveier (nyní Ruter AS) a její dceřiné společnosti AS Sporveisbussene (nyní Unibuss AS), a tím porušilo článek 61 Dohody o EHP.

               —

               Pokud jde o napadené rozhodnutí, Kontrolní úřad ESVO případ uzavřel. Vzal v úvahu, že státní podpora v rozporu s čl. 61 odst. 1 a článkem 49 Dohody o EHP a s nařízením (ES) č. 1370/2007 již byla poskytnuta. Měl za to, že podpora byla stávající podporou podle čl. 1 písm. b) bodu i) a v) v části II protokolu 3 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a přestala být vyplácena v roce 2008. Došel k závěru, že není třeba podnikat žádné další kroky.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:

                           —

                           pochybil tím, že posoudil podporu mezi lety 2000 a 2008 jako stávající podporu, vzhledem k tomu, že nové oprávnění provozovat místní autobusovou dopravu ve městě Oslo bylo vydáno na konci roku 1999, a porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení,

                           —

                           pochybil vzhledem k liberalizaci trhu autobusové dopravy tím, že posoudil podporu mezi lety 1997 a 2000 jako stávající podporu, a porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení, a dále

                           —

                           nedostatečně odůvodnil své rozhodnutí.


title: Věc T-166/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Předkládací usnesení — Rozhodnutí, které nemůže být předmětem kasačního opravného prostředku — Žaloba na náhradu škody — Postup před zahájením soudního řízení — Vady řízení — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-166/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Předkládací usnesení - Rozhodnutí, které nemůže být předmětem kasačního opravného prostředku - Žaloba na náhradu škody - Postup před zahájením soudního řízení - Vady řízení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2010/C 234/65
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. února 2009, Marcuccio v. Komise (F-70/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou Komisí v tomto stupni.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2004 ve věci C-457/02: trestní řízení proti Antoniu Nisellimu (Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojem odpadů — Zbytky z výroby nebo spotřeby způsobilé k opakovanému použití — Železný šrot)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 11. listopadu 2004
   ve věci C-457/02: trestní řízení proti Antoniu Nisellimu (1)

   (Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem odpadů - Zbytky z výroby nebo spotřeby způsobilé k opakovanému použití - Železný šrot)
   (2005/C 6/17)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-457/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná usnesením Tribunale di Terni (Itálie) ze dne 20. listopadu 2002, které došlo Soudnímu dvoru dne 18. prosince 2002, v trestním řízení proti Antoniu Nisellimu, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann a J.-P. Puissochet (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Definice pojmu odpad daná v čl. 1 prvním pododstavci písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 a rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, nemůže být vykládána tak, že zahrnuje výlučně látky nebo předměty zaslané nebo podrobené odstranění nebo využití uvedeným v přílohách II A a II B této směrnice nebo v rovnocenných seznamech, nebo jejichž držitel má úmysl nebo povinnost je určit k odstranění nebo využití.

               2)

               Pojem odpadu ve smyslu čl. 1 prvního pododstavce písm. a) směrnice 75/442, ve znění směrnice 91/156 a rozhodnutí 96/350, nelze vykládat tak, že jsou z něho vyloučeny všechny zbytky z výroby nebo spotřeby, které mohou být nebo jsou opakovaně použity ve výrobním nebo spotřebním cyklu, bez předchozího zpracování a aniž by poškozovaly životní prostředí nebo poté, co jsou podrobeny předchozímu zpracování, aniž by však vyžadovaly využití ve smyslu přílohy II B této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc T-199/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. prosince 2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení — Poskytování služeb pojistného krytí majetku a osob — Odmítnutí nabídky uchazeče — Návrh na odklad vykonatelnosti — Přípustnost — Fumus boni iuris — Naléhavost — Vážení zájmů“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/20

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. prosince 2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise
   (Věc T-199/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování služeb pojistného krytí majetku a osob - Odmítnutí nabídky uchazeče - Návrh na odklad vykonatelnosti - Přípustnost - Fumus boni iuris - Naléhavost - Vážení zájmů“)
   (2015/C 056/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Navrhovatelka: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Teerlinck a P. de Bandt, advokáti)

      Odpůrkyně: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a L. Cappelletti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžná opatření směřující v podstatě k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 30. ledna 2014, kterým byla odmítnuta nabídka podaná navrhovatelkou v zadávacím řízení na služby pojistného krytí majetku a osob a tato zakázka byla zadána jiné společnosti.

      Výrok

               1)

               Vykonatelnost rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. ledna 2014, kterým byla odmítnuta nabídka podaná společností Vanbreda Risk & Benefits v zadávacím řízení na služby pojistného krytí majetku a osob a tato zakázka byla zadána jiné společnosti, se odkládá v části, v níž se týká zadání položky č. 1.

               2)

               Účinky uvedeného rozhodnutí Komise ze dne 30. ledna 2014 zůstanou zachovány do doby, než uplyne lhůta pro podání kasačního opravného prostředku proti tomuto usnesení.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-609/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Centrotherm Systemtechnik GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2011 ve věci T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2011 Centrotherm Systemtechnik GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2011 ve věci T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-609/11 P)
   2012/C 80/08
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Centrotherm Systemtechnik GmbH (zástupci: A. Schulz a C. Onken, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 15. září 2011 ve věci T-427/09;

               —

               zamítl žalobu společnosti centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. srpna 2009 ve věci R 6/2008-4;

               —

               uložil centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým Tribunál zamítl žalobu navrhovatelky směřující proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. srpna 2009 týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG a Centrotherm Systemtechnik GmbH.
   Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek o následující důvody:

               1)

               Napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 65 nařízení č. 207/2009 (1), čl. 134 odst. 2 a 3 jednacího řádu Tribunálu. Podle těchto ustanovení byl Tribunál povinen zohlednit veškeré důvody a argumenty uplatněné navrhovatelkou.

               2)

               Napadený rozsudek je dále v rozporu s čl. 51 odst. 1 písm. a) a článkem 76 nařízení č. 207/2009. Rozsudek vychází z nesprávného předpokladu, že navrhovatelka nese důkazní břemeno pokud jde o právo zachovávající užívání napadené ochranné známky. Ve skutečnosti však v řízení o zrušení podle čl. 51odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 platí na základě čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 zásada zkoumání skutečností z úřední moci. Z ustanovení a systematiky nařízení č. 207/2009 a zejména z porovnání ustanovení, kterými se řídí zrušení, s ustanoveními upravujícími námitky a neplatnost z důvodu relativních překážek udělení ochrany, dále vyplývá, že důkaz užívání v řízení o zrušení v zásadě nemusí být předložen majitelem napadené ochranné známky.
               Z toho zejména vyplývá, že nezohlednění důkazních prostředků Úřadem z důvodu jejich domněle opožděného předložení nebylo opodstatněné.

               3)

               Chybným, v rozporu s judikaturou Soudního dvora stojícím předpokladem, že pojem řádné užívání představuje opak pouze minimálního užívání, se Tribunál dopustil nesprávného výkladu čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení 207/2009.

               4)

               Konečně Tribunálem nezpochybněné tvrzení Úřadu, že v případě čestného prohlášení jednatele navrhovatelky se nejedná o důkazní prostředek přípustný podle čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení 207/2009, je nesprávné a je v rozporu s vlastní judikaturou Tribunálu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-381/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. září 2009 — Gennaro Curia v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. září 2009 — Gennaro Curia v. Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
   (Věc C-381/09)
   2009/C 282/53
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Gennaro Curia

      Odpůrci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Předběžná otázka

   Mohou podle zásad práva Společenství stanovených šestou směrnicí o neutralitě DPH a o osvobození od daně operací poskytnutí a sjednání úvěru, jakož i správy úvěru osobou, která jej poskytla, na základě podmínek stanovených členskými státy, podléhat zdanění lichvářské činnosti, které jsou podle vnitrostátního právního řádu trestným činem a které jsou z hospodářského hlediska určitou formou konkurence pro legální činnosti v oblasti poskytování peněžních půjček, které vnitrostátní právní předpisy zahrnují do oblasti uplatňování DPH, avšak které jsou podle týchž vnitrostátních právních předpisů osvobozeny od daně, jestliže je lze považovat za „operace financování“?


title: Věc C-120/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Satversmes tiesa (Lotyšsko) dne 7. března 2017 – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets

text:
               29.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Satversmes tiesa (Lotyšsko) dne 7. března 2017 – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets
   (Věc C-120/17)
   (2017/C 168/31)
   Jednací jazyk: lotyšština

      Předkládající soud

   Satversmes tiesa

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Navrhovatel: Administratīvā rajona tiesa

      Další účastník řízení: Ministru kabinets

      Předběžné otázky

               1)

               Je s ohledem na pravomoci sdílené mezi Evropskou unií a členskými státy v oblasti zemědělství třeba ustanovení nařízení č. 1257/1999 (1) se zřetelem k jednomu z jeho cílů – aby se zemědělci účastnili opatření předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství – vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby v rámci prováděcích opatření uvedeného nařízení členský stát přijal právní úpravu, která umožňuje dědit podporu předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství?

               2)

               Je v případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, tedy jestliže ustanovení nařízení č. 1257/1999 vylučují možnost dědění podpory předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství, možné, aby v situaci, v níž byl právní předpis za použití náležitého postupu Evropskou komisí považován za souladný s ustanoveními nařízení č. 1257/1999 a zemědělci se zapojili do opatření předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství v souladu s vnitrostátní praxí, došlo k nabytí subjektivního práva na dědění podpory přiznané v rámci uvedeného opatření?

               3)

               Lze v případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku, tedy jestliže je možné, že došlo k nabytí takového subjektivního práva, mít za to, že závěr učiněný na zasedání Výboru pro rozvoj venkova Evropské komise dne 19. října 2011, podle něhož podpora předčasného odchodu do důchodu ze zemědělství nemůže přecházet na dědice převodce zemědělského podniku, představuje základ pro předčasný zánik výše zmíněného nabytého subjektivního práva?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. 1999, L 160, s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391)


title: Věc F-13/06: Žaloba podaná dne  9. února 2006  – Zuleta de Reales Ansaldo v. Soudní dvůr

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/36

         Žaloba podaná dne 9. února 2006 – Zuleta de Reales Ansaldo v. Soudní dvůr
   (Věc F-13/06)
   (2006/C 96/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Leticia Zuleta de Reales Ansaldo (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 4. května 2005 Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) Soudního dvora o jmenování žalobkyně se zařazením do platové třídy A*7, stupně 2;

               —

               navrátit žalobkyni do platové třídy (A*10, stupeň 2), do které měla být normálně zařazena podle ustanovení oznámení o výběrovém řízení CJ/LA/25, v němž byla prohlášena za úspěšného uchazeče;

               —

               zajistit úplné obnovení kariéry žalobkyně se zpětným účinkem k datu jejího zařazení do takto změněné platové třídy, včetně úroků z prodlení;

               —

               v důsledku toho opětovně stanovit plat žalobkyně odpovídající platové třídě A*10, stupni 2 od jejího jmenování a navrátit jí její nárok na důchod, výhody a příspěvky, na které má právo, jakož i zajistit zohlednění povýšení od téhož data;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se zúčastnila výběrové řízení CJ/LA/25, jehož účelem bylo vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí jako právníků lingvistů španělského jazyka pro platové třídy LA7/LA6.
   Poté, co žalobkyně uspěla ve zkouškách ve výběrovém řízení, jí bylo sděleno, že byla jmenována úřednicí ve zkušební době na ředitelství překladatelské služby Soudního dvora ode dne 16. května 2005 se zařazením do platové třídy A*7, stupně 2.
   Žalobkyně napadá ve své žalobě skutečnost, že byla zařazena do nižší platové třídy na základě toho, že nabylo účinnost nařízení Rady č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1).
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby dva žalobní důvody. První žalobní důvod spočívá v námitce protiprávnosti ohledně čl. 12 odst. 3, čl. 13 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu. Druhý se týká porušení zásady řádné správy, řádné péče, transparentnosti, dobré víry, rovného zacházení a zákazu diskriminace.

      (1)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130.


title: Věc F-87/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Schuerings v. Evropská nadace pro vzdělávání (ETF) ( Veřejná služba — Zaměstnanci Evropské nadace pro vzdělávání — Dočasný zaměstnanec — Smlouva na dobu neurčitou — Propuštění — Požadavek platného důvodu — Zrušení pracovního místa — Povinnost řádné péče — Nové přidělení )

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/59

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010 — Schuerings v. Evropská nadace pro vzdělávání (ETF)
   (Věc F-87/08) (1)

   (Veřejná služba - Zaměstnanci Evropské nadace pro vzdělávání - Dočasný zaměstnanec - Smlouva na dobu neurčitou - Propuštění - Požadavek platného důvodu - Zrušení pracovního místa - Povinnost řádné péče - Nové přidělení)
   2011/C 30/110
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gisela Schuerings (Nice, Francie) (zástupci: N. Lhoest a L. Delhaye, advokáti)

      Žalovaná: Evropská nadace pro vzdělávání (ETF) (zástupci: T. Ciccarone, zmocněnec, ve spolupráci s L. Levim, advokátem)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí žalované o propuštění žalobkyně, jakož i uložení Evropské nadaci, aby nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu, která vznikla žalobkyni

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o propuštění G. Schuerings ze dne 23. října 2007 se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropské nadaci pro vzdělávání (ETF) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008, s. 43.


title: Věc C-12/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 11. ledna 2008 – Mono Car Styling SA, v likvidaci v. Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Liège (Belgie) dne 11. ledna 2008 – Mono Car Styling SA, v likvidaci v. Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   (Věc C-12/08)
   (2008/C 79/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour du travail de Liège.
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mono Car Styling SA, v likvidaci.

      Žalovaní: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci, Giuseppe Montaperto
   Předběžné otázky

               1.

               Je třeba článek 6 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1), jež stanoví, že:

                  „Členské státy dbají, aby zástupci zaměstnanců nebo zaměstnanci mohli využít správní nebo soudní řízení k zajištění dodržování povinností stanovených touto směrnicí.“

               vykládat tak, že brání vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 67 zákona ze dne 13. února 1998 o ustanoveních na podporu zaměstnanosti v rozsahu, v němž stanoví, že zaměstnanec může napadnout dodržování postupu informování a projednání,

                           —

                           pouze z důvodu, že zaměstnavatel nesplnil podmínky stanovené v čl. 66 odst. 1 druhém pododstavci téhož zákona,

                           —

                           a pouze pokud zástupci zaměstnanců v zástupci zaměstnanců v podnikové radě, nebo členové odborového zastoupení v případě její neexistence, nebo v případě jejich neexistence zaměstnanci, kteří měli být informování a se kterými mělo být vedeno projednání, vznesli u zaměstnavatele námitky ohledně dodržení jedné nebo více podmínek stanovených v čl. 66 odst. 1 druhém pododstavci ve lhůtě 30 dnů od data veřejného oznámení upraveného v čl. 66 odst. 2 druhém pododstavci,

                           —

                           a pokud propuštěný zaměstnanec informoval doporučeným dopisem zaměstnavatelem o tom, že napadl dodržení postupu informování a projednání a že požádal o znovupřijetí do svého zaměstnání, [a to ve lhůtě 30 dnů od data svého propuštění] nebo od data, kdy propuštění získala povahu hromadného propouštění?

               2.

               Za předpokladu, že lze článek 6 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění vykládat tak, že umožňuje členskému státu přijmout takové vnitrostátní ustanovení, jako je článek 67 zákona ze dne 13. února 1998 o ustanoveních na podporu zaměstnanosti v rozsahu, v němž stanoví, že zaměstnanec může napadnout dodržování postupu informování a projednání pouze z důvodu, že zaměstnavatel nesplnil podmínky stanovené v čl. 66 odst. 1 druhém pododstavci téhož zákona, a pouze pokud zástupci zaměstnanců v podnikové radě, nebo členové odborového zastoupení v případě její neexistence, nebo v případě jejich neexistence zaměstnanci, kteří měli být informování a se kterými mělo být vedeno projednání, vznesli u zaměstnavatele námitky ohledně dodržení jedné nebo více podmínek stanovených v čl. 66 odst. 1 druhém pododstavci ve lhůtě 30 dnů od data veřejného oznámení upraveného v čl. 66 odst. 2 druhém pododstavci, a pokud propuštěný zaměstnanec informoval doporučeným dopisem zaměstnavatelem o tom, že napadl dodržení postupu informování a projednání a že požádal o znovupřijetí do svého zaměstnání, a to ve lhůtě 30 dnů od data svého propuštění nebo od data, kdy propuštění získala povahu hromadného propouštění,
               je takový systém slučitelný se základními právy jednotlivců, jež tvoří nedílnou součást obecných právních zásad, jejichž dodržování zajišťuje soud Společenství, a zejména s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?

               3.

               Může se vnitrostátní soud řešící spor mezi dvěma jednotlivci, v projednávaném případě zaměstnancem a jeho bývalým zaměstnavatelem, odchýlit od ustanovení vnitrostátního práva, jež je v rozporu se směrnicí Společenství, jako je článek 67 zákona ze dne 13. února 1998 o ustanoveních na podporu zaměstnanosti, aby byla účinná ostatní ustanovení vnitrostátního práva provádějící v každém případě správně směrnici Společenství, jako jsou ustanovení obsažená v kolektivní smlouvě č. 24 ze dne 2. října 1975, která byla učiněna závaznou na základě královské vyhlášky ze dne 21. ledna 1976, ale jejichž účinné použití je zmařeno ustanovením vnitrostátního práva, jež je v rozporu se směrnicí Společenství, a to v projednávaném případě článkem 67 zákona ze dne 13. února 1998?

               4.

                           1)

                           Je třeba článek 2 směrnice Rady č. 98/59/ES ze dne 20. července 1998, a zejména jeho odstavce 1, 2 a 3, vykládat tak, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 66 odst. 1 zákona ze dne 13. února 1998 o ustanoveních na podporu zaměstnanosti v rozsahu, v němž stanoví, že zaměstnavatel, který hodlá splnit povinnosti vyplývající pro něho z hromadného propouštění, je pouze povinen prokázat, že splnil následující podmínky:

                                       1.

                                       předložil podnikové radě, nebo odborovému zastoupení v případě její neexistence, nebo zaměstnancům v případě jeho neexistence, písemnou zprávu, ve které uvedl svůj záměr provést hromadné propouštění;

                                       2.

                                       musí předložit důkaz, že ohledně záměru provést hromadné propouštění se na jeho návrh sešla podniková rada, nebo se v případě její neexistence sešel s odborovým zastoupením, nebo se v případě jeho neexistence sešel se zaměstnanci;

                                       3.

                                       musí umožnit členům podnikové rady zastupujícím zaměstnance, nebo členům odborového zastoupení v případě její neexistence, nebo zaměstnancům v případě jeho neexistence, položit otázky ohledně zamýšleného hromadného propouštění a předložit argumenty nebo učinit protinávrhy v této záležitosti;

                                       4.

                                       musí přezkoumat otázky, argumenty a protinávrhy uvedené v bodu 3 a odpovědět na ně.

                           2)

                           Je třeba totéž ustanovení vykládat tak, že brání vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 67 druhý pododstavec zákona ze dne 13. února 1998 o ustanoveních na podporu zaměstnanosti v rozsahu, v němž stanoví, že propuštěný zaměstnanec může napadnout dodržování postupu informování a projednání pouze z důvodu, že zaměstnavatel nesplnil podmínky stanovené v čl. 66 odst. 1 druhém pododstavci, obsažené v otázce v bodu 1) výše?

      (1)  Úř. věst. L 225, s. 16.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-178/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Franz Marhold proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu — Pracovníci — Státní zaměstnanci zaměstnavatele ve vnitrostátním veřejném sektoru — Univerzitní profesor — Poskytnutí zvláštní roční odměny)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/21

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-178/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht): Franz Marhold proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko (1)

   (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Pracovníci - Státní zaměstnanci zaměstnavatele ve vnitrostátním veřejném sektoru - Univerzitní profesor - Poskytnutí zvláštní roční odměny)
   (2005/C 182/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-178/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesverwaltungsgericht (Německo) ze dne 28. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru 15. dubna 2004, v řízení Franz Marhold proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Článek 39 ES brání vnitrostátní právní úpravě, podle které nemá nárok na zvláštní roční odměnu státní zaměstnanec, který ukončí svůj pracovní poměr před 31. březnem následujícího roku, aby nastoupil do zaměstnání ve veřejné službě jiného členského státu, zatímco právo na takovou odměnu přiznává, jestliže nové zaměstnání státního zaměstnance je zaměstnáním ve vnitrostátní veřejné službě.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc T-337/06: Žaloba podaná dne 28. listopadu 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/79

         Žaloba podaná dne 28. listopadu 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UniCredit Wealth Management)
   (Věc T-337/06)
   (2006/C 326/161)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: UniCredito Italiano SpA (Genova, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Union Investment Privatfonds GmbH
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „UniCredit Wealth Management“ (přihláška č. 2.330.066) pro výrobky a služby ve třídách 16, 35, 36, 41 a 42

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Union Investment Privatfonds GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německé slovní ochranné známky „UNIFONDS“ (č. 991.995) a „UNIRAK“ (č. 991.997) a obrazová ochranná známka „UNIZINS“ (č. 2.016.954) pro služby ve třídě 36 (kapitálové investice)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce, neboť existovalo nebezpečí záměny s ohledem na kapitálové investice

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití teorie o rozšířené ochraně tzv. sériových ochranných známek, jak byla formulována Soudem prvního stupně Evropských společenství v rozsudku ze dne 23.2.2006, ve věci T-194/03 Bainbridge


title: Věc C-96/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Nařízení (ES) č. 615/98 — Směrnice 91/628/EHS — Vývozní náhrady — Odmítnutí — Nedodržení směrnice 91/628/EHS — Dotčené dobré životní podmínky — Důkazní břemeno — Neexistence důkazů)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Viamex Agrar Handels GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Věc C-96/06) (1)

   (Nařízení (ES) č. 615/98 - Směrnice 91/628/EHS - Vývozní náhrady - Odmítnutí - Nedodržení směrnice 91/628/EHS - Dotčené dobré životní podmínky - Důkazní břemeno - Neexistence důkazů)
   (2008/C 116/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Viamex Agrar Handels GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad čl. 5 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19) – Možnost příslušného orgánu odmítnout poskytnutí vývozních náhrad, když se domnívá, že „s přihlédnutím ke […] všem dostupným poznatkům“, nebyla dodržena ustanovení směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17; Zvl. vyd. 03/12, s. 133) – Důkazní břemeno – Odmítnutí náhrady z důvodu použití plavidla zapsaného v seznamu plavidel, která nesplňují požadavky směrnice 91/628/EHS (negativní seznam) za nepřítomnosti indicií umožňujících dojít k závěru, že byly skutečně dotčeny dobré životní podmínky zvířat
   Výrok

               1)

               I přesto, že vývozce předloží doklady podle čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu skotu během přepravy, příslušný orgán může podle čl. 5 odst. 3 zmíněného nařízení dojít k závěru, že směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS, ve znění směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, nebyla dodržena. Příslušný orgán může nicméně dojít k tomuto závěru pouze tak, že se opře o doklady uvedené v článku 5 nařízení č. 615/98, o zprávy o kontrole uvedené v článku 4 téhož nařízení týkající se zdraví zvířat nebo o jakoukoliv jinou objektivní skutečnost, která má dopad na dobré životní podmínky zmíněných zvířat a jež může zpochybnit doklady předložené vývozcem, přičemž vývozci přísluší případně prokázat, proč důkazy dovolávané příslušným orgánem k tomu, aby dospěl k závěru o nedodržení směrnice, nejsou relevantní.

               2)

               Podle čl. 5 odst. 3 nařízení č. 615/98 může příslušný orgán odmítnout vyplacení vývozní náhrady z důvodu nedodržení ustanovení směrnice 91/628, ve znění směrnice 95/29, týkajících se zdraví zvířat, i když žádná skutečnost neumožňuje určit, že dobré životní podmínky přepravovaných zvířat byly konkrétně dotčeny.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


title: Věc C-92/12 PPU: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Health Service Executive v. SC, AC ( „Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti — Nařízení (ES) č. 2201/2003 — Nezletilé dítě, které má obvyklé bydliště v Irsku, kde bylo opakovaně umístěno do péče — Agresivní chování, které je nebezpečné pro samo dítě — Rozhodnutí o umístění dítěte do uzavřeného zařízení v Anglii — Rozsah věcné působnosti nařízení — Článek 56 — Konzultační a schvalovací postup — Povinnost uznat nebo prohlásit vykonatelnost rozhodnutí o umístění dítěte do uzavřeného zařízení — Předběžná opatření — Naléhavé řízení o předběžné otázce“ )

text:
               30.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Health Service Executive v. SC, AC
   (Věc C-92/12 PPU) (1)

   (Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Nezletilé dítě, které má obvyklé bydliště v Irsku, kde bylo opakovaně umístěno do péče - Agresivní chování, které je nebezpečné pro samo dítě - Rozhodnutí o umístění dítěte do uzavřeného zařízení v Anglii - Rozsah věcné působnosti nařízení - Článek 56 - Konzultační a schvalovací postup - Povinnost uznat nebo prohlásit vykonatelnost rozhodnutí o umístění dítěte do uzavřeného zařízení - Předběžná opatření - Naléhavé řízení o předběžné otázce)
   2012/C 194/08
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Health Service Executive

      Žalovaní: SC, AC

      za přítomnosti: Attorney General

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad článku 56 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst L 338, s. 1) — Rozsah věcné působnosti — Rozhodnutí irského soudu umístit dítě, které má obvyklé bydliště v Irsku, do ochranné výchovy ve výchovně-léčebném zařízení ve Spojeném království — Podmínky konzultací a souhlasu k zajištění účinné ochrany dítěte — Povinnost, aby rozhodnutí umístit dítě do ochranné výchovy bylo uznáno anebo prohlášeno za vykonatelné před uskutečněním umístění?

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí soudu jednoho členského státu, které stanoví umístění dítěte do uzavřené terapeutické a výchovné ústavní péče nacházející se v jiném členském státě, která je za účelem ochrany po stanovenou dobu spojena s odnětím svobody, spadá do věcné působnosti nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000.

               2)

               Souhlas stanovený v čl. 56 odst. 2 nařízení č. 2201/2003 musí být udělen příslušným veřejnoprávním orgánem před vydáním rozhodnutí o umístění dítěte. Nepostačuje, aby svůj souhlas poskytlo zařízení, do něhož má být dítě umístěno. Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy soud členského státu, který rozhodl o umístění, má pochybnosti o tom, zda byl souhlas v dožádaném členském státě vydán platně, protože nebylo možné s jistotou určit, kdo byl v posledně uvedeném státě příslušným orgánem, je zhojení možné za účelem zabezpečení, že požadavek souhlasu stanovený v článku 56 nařízení č. 2201/2003 byl zcela splněn.

               3)

               Nařízení č. 2201/2003 je nutno vykládat v tom smyslu, že rozhodnutí soudu členského státu, kterým se nařizuje nucené umístění dítěte do uzavřeného zařízení nacházejícího se v jiném členském státě, musí být v dožádaném členském státě před svým vykonáním v tomto členském státě prohlášeno za vykonatelné. Aby nařízení nebylo zbaveno svého užitečného účinku, musí být rozhodnutí soudu dožádaného členského státu o návrhu na prohlášení vykonatelnosti vydáno zvlášť rychle a opravný prostředek podaný proti takovémuto rozhodnutí soudu dožádaného členského státu nemůže mít odkladný účinek.

               4)

               Pokud byl souhlas s umístěním podle čl. 56 odst. 2 nařízení č. 2201/2003 vydán na určitou dobu, nevztahuje se na rozhodnutí, jejichž předmětem je prodloužení doby trvání umístění. Za takovýchto okolností musí být požádáno o nový souhlas. Rozhodnutí o umístění vydané v jednom členském státě, které bylo prohlášeno za vykonatelné v jiném členském státě, může být v posledně uvedeném členském státě vykonáno pouze po dobu uvedenou v rozhodnutí o umístění.

      (1)  Úř. věst. C 133, 5.5.2012.


title: Věc T-495/11: Žaloba podaná dne 19. září 2011 — Streng v. OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/37

         Žaloba podaná dne 19. září 2011 — Streng v. OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
   (Věc T-495/11)
   2011/C 347/67
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michael Streng (Erding, Německo) (zástupce: A. Pappert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fulvio Gismondi (Řím, Itálie)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. července 2011 ve věci R 1348/2010-4 a vrátit věc čtvrtému odvolacímu senátu zpět; a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PARAMETRICA“ pro služby zařazené do tříd 36 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6048433

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé slovní ochranné známky „parameta“ č. 30311096 pro služby zařazené do tříd 35, 38, 41 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidla 19 odst. 2 a 3 ve spojení s pravidlem 98 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2868/95, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že předložené dokumenty obsahující kódy WIPO INID nejsou v jednacím jazyce anebo společně s překladem poskytnutým v písemnosti ze dne 3. listopadu 2008 nejsou „překladem“ ve smyslu pravidla 98 odst. 1 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-735/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – The Art Company B & S v. EUIPO – Manifatture Daddato a S. Laurora (SHOP ART) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SHOP ART — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie art — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2016 – The Art Company B & S v. EUIPO – Manifatture Daddato a S. Laurora (SHOP ART)
   (Věc T-735/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie SHOP ART - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie art - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 022/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Art Company B & S, SA (Quel, Španělsko) (zástupci: L. Sánchez Calderón a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Manifatture Daddato SpA (Barletta, Itálie) (zástupce: D. Russo, advokát)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Sabina Laurora (Trani, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. října 2015 (věc R 3050/2014-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností The Art Company B & S na jedné straně a společností Manifatture Daddato a Sabinou Laurora na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 8. října 2015 (věc R 3050/2014-1) se zrušuje.

               2.

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


title: Věc C-95/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2015 společností H & R ChemPharm GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2014 ve věci T-551/08, H & R ChemPharm GmbH v. Evropská komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/43

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. února 2015 společností H & R ChemPharm GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2014 ve věci T-551/08, H & R ChemPharm GmbH v. Evropská komise
   (Věc C-95/15 P)
   (2015/C 138/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): H & R ChemPharm GmbH (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2014 ve věci T-551/08 v celém rozsahu v části, ve které se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně, přiměřeně snížil pokutu ve výši 22 milionů eur, která byla žalobkyni uložena v článku 2 napadeného rozhodnutí;

               —

               dále podpůrně, vrátil věc Tribunálu Evropské unie k novému rozhodnutí;

               —

               zrušil náklady ve výši 10  000 eur, které byly uloženy na základě čl. 90 písm. a) jednacího řádu Tribunálu;

               —

               uložil žalovaná náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2014 (č. 651533) ve věci T-551/08, H&R ChemPharm GmbH v. Komise, kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.
   Navrhovatelka (a žalobkyně v prvním stupni) opírá svůj kasační opravný prostředek o následující důvody:

               1.

               Prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká mimo jiné porušení článku 81 ES [101 SFEU] z důvodu rozporuplného a nedostatečného odůvodnění rozsudku v souvislosti se strukturou a odpovědností podniku navrhovatelky, kterým Tribunál odůvodnil porušení článku 81 ES navrhovatelkou. Zásadní rozpor spočívá v tom, že Tribunál navrhovatelku a podnik Tudapetrol, který s ní není spojen, považoval pro účely přičitatelnosti protiprávního jednání za jeden celek, v rámci uložení pokuty ale vycházel ze dvou oddělených podniků. Vzhledem k tomu, že z odůvodnění rozsudku nevyplývá, zda mezi navrhovatelkou a Tudapetrol existuje jediný podnik, nebo zda se jedná o dva podniky, navrhovatelka současně tvrdí, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění (článek 296 SFEU) a jejího práva na obhajobu, jenž je zaručeno jako základní právo.

               2.

               Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká právně nesprávné přičtení jednání jednoho zaměstnance, který souběžně pracoval u několika různých právně samostatných podniků. Navrhovatelka napadá skutečnost, že je jí přičítáno jednání tohoto pracovníka, aniž by Tribunál učinil skutková zjištění v souvislosti s tím, zda tento zaměstnanec učinil jednání, která jsou předmětem sporu, i v konečném důsledku pro navrhovatelku. Právní stanovisko Tribunálu je v rozporu s článkem 81 ES. Tribunál současně porušil právo na spravedlivé řízení, protože navrhovatelkou navrhovaný důkaz týkající se skutečných úkolů tohoto zaměstnance odmítl s právně nepřijatelným odůvodněním (porušení článku 6 EÚLP).

               3.

               Třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje nesprávný a pro rozhodnutí relevantní výklad čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 (1) v souvislosti s obratem, ze kterého vycházela pokuta. Tento spočívá v tom, že Tribunál akceptoval ve výpočtu pokuty zahrnutí obratů třetího podniku, přestože se tento podnik protiprávního jednání nesporně neúčastnil a s navrhovatelkou netvoří hospodářskou entitu. V rozsudku rovněž chybí jakékoli právní odůvodnění, na základě čeho bylo při stanovení pokuty i přes neexistenci hospodářské entity provedeno připočtení obratů třetích subjektů. Argumentace Tribunálu je proto v rozporu nejen s čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003, nýbrž i v rozporu s požadavky judikatury kladenými na řádné odůvodnění (článek 296 SFEU).

               4.

               Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku je nejprve vytýkáno, že Tribunál při stanovení pokuty zohlednil obraty společností, které byly získány až na konci období, k němuž se váže údajné protiprávní jednání, a tyto obraty extrapoloval celé vytýkané období účasti na protiprávním jednání. Toto je v rozporu s postupem Tribunálu v souběžném rozsudku ve věci Esso
                   (2). V rozsudku Esso Tribunál ve stejné věci v souvislosti se stejným bodem rozhodl, že příslušný postup Komise vede k umělému zvýšení obratu, který je základem pro vyměření pokuty. Toto nerovné zacházení představuje porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003. Vzhledem k tomu, že Tribunál k těmto námitkám navrhovatelky nezaujal žádné stanovisko, jedná se rovněž o nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku (článek 296 SFEU). Navrhovatelka rovněž vytýká chyby Tribunálu při výpočtu obratu, které vedou ke dvojímu zohlednění obratů, které je v rozporu s čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003.

               5.

               Pátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje několik právních pochybení při stanovení pokuty, mezi nimi zejména nepřiměřenost pokuty, která byla uložena navrhovatelce, ve srovnání s ostatními podniky, které se podílely na údajných protiprávních jednáních (porušení čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003). Navrhovatelka vytýká, že Tribunál nezohlednil rozdíly ve stupni závažnosti podílu na protiprávním jednání navrhovatelky ve srovnání s ostatními zúčastněnými podniky, jakož i disproporcionální zohlednění velikosti podniku.

               6.

               Šestým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá nesprávné právní posouzení při stanovení nákladů Tribunálem v souvislosti s uložením blíže nepodložených, údajně dodatečných a navrhovatelkou způsobených nákladů Tribunálu (porušení čl. 90 písm. a) jednacího řádu Tribunálu, jakož i článku 296 SFEU a článku 6 EÚLP). Takovéto náklady neexistují, a navrhovatelka rovněž nebyla před vydáním rozhodnutí o nákladech vyslechnuta.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  T-540/08, EU:T:2014:630.


title: Věc T-245/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2015 – Spojené království v. Komise „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Režim jednotné platby — Klíčové kontroly — Sekundární kontroly — Články 51, 53, 73 a 73a nařízení (ES)č. 796/2004“

text:
               19.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. září 2015 – Spojené království v. Komise
   (Věc T-245/13) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Režim jednotné platby - Klíčové kontroly - Sekundární kontroly - Články 51, 53, 73 a 73a nařízení (ES)č. 796/2004“)
   (2015/C 346/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Murrell, M. Holt a E. Jenkinson, poté M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s D. Wyattem, QC, a V. Wakefieldem, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a K. Skelly, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká položky uvedené v příloze 1, která se týká extrapolované opravy ve výši 5,19 % uplatněné na náklady vynaložené v Severním Irsku (Spojené království) v rozpočtovém roce 2010, dosahující částky 16 513 582,57 eura.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vedle vlastních nákladů řízení náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29. 6. 2013.


title: Věc T-364/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – ADR Center v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Rozhodčí doložka — Dohody uzavírané za účelem provádění projektů dotovaných Unií v rámci programu ‚Civilní soudnictví‘ — Vykonatelné rozhodnutí Komise o inkasování vyplacených částek — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               30.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 191/31

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – ADR Center v. Komise
   (Věc T-364/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodčí doložka - Dohody uzavírané za účelem provádění projektů dotovaných Unií v rámci programu ‚Civilní soudnictví‘ - Vykonatelné rozhodnutí Komise o inkasování vyplacených částek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 191/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ADR Center Srl (Řím, Itálie) (zástupce: L. Tantalo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti a J. Estrada de Solà, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad nuceného výkonu rozhodnutí Komise C (2015) 3117 final ze dne 4. května 2015 o zpětném získání částky 432 637,97 eur, navýšenou o úroky, kterou společnost ADR Center Srl dluží podle výzvy k úhradě č. 3241408192, znějící na částku 155 507,97 eur, a výzvy k úhradě č. 3241409206, znějící na částku 277 130 eur.

      Výrok

               1)

               Návrh na vydání předběžného opatření se odmítá.

               2)

               Usnesení ze dne 22. ledna 2016 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká věci T-364/15 R.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-407/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. září 2007  – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 5. září 2007 – Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-407/07)
   (2007/C 283/24)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stichting Centraal Begeleidingsorgaan voor de Intercollegiale Toetsing

      Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
   Předběžné otázky
   Musí být čl. 13 část A odst. 1 písm. f) šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje rovněž služby v tomto ustanovení uvedených seskupení poskytované jejich členům, které jsou přímo nezbytné pro poskytování služeb členů, které jsou osvobozeny od daně, nebo členů, pro něž tyto služby nejsou zdanitelné a za které se nevyžaduje vyšší poplatek, než činí náklady vynaložené za tyto služby, pokud jsou tyto služby poskytovány pouze jednomu nebo více členům?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc C-311/12: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Nienburg — Německo) — Heinz Kassner v. Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Nienburg — Německo) — Heinz Kassner v. Mittelweser-Tiefbau GmbH & Co. KG
   (Věc C-311/12) (1)

   2013/C 108/48
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


title: Věc C-312/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Köln (Německo) dne 29. června 2010 — Land Nordrhein-Westfalen v. Melanie Klinz

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Köln (Německo) dne 29. června 2010 — Land Nordrhein-Westfalen v. Melanie Klinz
   (Věc C-312/10)
   ()
   2010/C 274/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesarbeitsgericht Köln

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Land Nordrhein-Westfalen

      Žalovaná: Melanie Klinz

      Předběžné otázky

      První otázka

               a)

               Je slučitelné se smyslem a účelem ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES (1) ze dne 28. června 1999, vycházet při právním přezkumu, zda je v konkrétním případě dohoda o prodloužení pracovní smlouvy na dobu určitou odůvodněna na základě objektivních důvodů ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody, výlučně z podmínek platných v okamžiku uzavření této dohody o prodloužení pracovní smlouvy, aniž by byl zohledněn počet pracovních smluv na dobu určitou, které již této dohodě předcházely, nebo

               b)

               vyžaduje smysl a účel ustanovení 5 bodu 1 písm. a) rámcové dohody, kterým je zabránit zneužívání spočívajícímu ve využívání po sobě jdoucích pracovních smluv, aby byly na dané „objektivní důvody“ kladeny tím přísnější požadavky, čím více po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou již předcházelo pracovní smlouvě, která má být v projednávané věci přezkoumána, popřípadě čím delší bylo časové období, během kterého byl dotčený zaměstnanec již dříve zaměstnán na základě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou?

      Druhá otázka

   Brání ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou použití takového ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge (zákona o práci na částečný pracovní úvazek a smlouvách na dobu určitou, dále jen „TzBfG“), na jehož základě jsou po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou odůvodněny pouze ve veřejné službě na základě „objektivního důvodu“, že pracovníkovi je vyplácena odměna z rozpočtových prostředků, jež jsou v souladu s rozpočtovými pravidly určeny pro účely pracovního poměru na dobu určitou, zatímco u zaměstnavatelů v soukromém sektoru nejsou takové hospodářské důvody uznávány jako „objektivní důvod“?

      Třetí otázka

               a)

               Je ustanovení o časovém omezení popsané v druhé předběžné otázce (v tomto případě § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 TzBfG) v souladu s rámcovou dohodou tehdy, pokud ustanovení rozpočtových pravidel, na které odkazuje § 14 odst. 1 druhá věta bod 7 TzBfG, uvádí dostatečně konkrétní účel časového omezení, který souvisí především s dotčenou činností a s podmínkami jejího výkonu (viz k tomu rozsudek Soudního dvora ze dne 4. července 2006, C-212/04, Adeneler, výrok 2)?

      Pokud bude třetí otázka písm. a) zodpovězena kladně:

               b)

               Je v tomto smyslu účel stanoven dostatečně konkrétně, jestliže Haushaltsgesetz, v projednávaném případě § 7 odst. 3 Hauhaltsgesetz Nordrhein-Westfalen 2004/2005 (zákon o rozpočtu spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko pro období 2004/2005, dále jen „HG NRW 2004/2005“) pouze stanoví, že rozpočtové prostředky jsou určeny pro činnost „pomocné pracovní síly“ na dobu určitou?

      Pokud bude třetí otázka písm. b) zodpovězena kladně:

               c)

               Platí výše uvedené i v případě, že se činností „pomocné pracovní síly“ v tomto smyslu rozumí nejen činnost, která slouží buď ke zvládnutí přechodně zvýšeného množství práce, nebo k zastoupení stálého zaměstnance, který dočasně nemůže vykonávat práci, ve výkonu jeho činnosti, ale také pokud je pojem „pomocná pracovní síla“ chápán jako naplněný již tím, že je pracovníkovi vyplácena odměna z rozpočtových prostředků, které byly uvolněny proto, že stálý zaměstnanec vykonávající práci na stejném pracovišti nemůže dočasně práci vykonávat, ačkoli je „pomocná pracovní síla“ pověřena činností, která má povahu činnosti trvalé potřeby zaměstnavatele a která obsahově nesouvisí s činností stálého zaměstnance, který nemůže práci vykonávat, nebo

               d)

               je výklad pojmu „pomocná pracovní síla“ popsaný v třetí otázce písm. c) v rozporu se smyslem a účelem rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, kterým je zabránit zneužívání spočívajícímu ve využívání po sobě jdoucích pracovních smluv, a se zásadou formulovanou ve věci Angelidaki (rozsudek Soudního dvora ze dne 23. dubna 2009, C-378/07 až C-380/07, výrok 2), podle níž ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou brání použití vnitrostátní právní úpravy, v jejímž důsledku by „obnovování po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru bylo považováno za ospravedlněné ‚objektivními důvody‘ ve smyslu zmíněného ustanovení pouze z toho důvodu, že tyto smlouvy jsou založeny na zákonných ustanoveních, která umožňují jejich obnovování k uspokojení určitých dočasných potřeb, zatímco ve skutečnosti jsou uvedené potřeby stálé a trvalé“?

      Čtvrtá otázka

   Porušuje členský stát ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, pokud do zákona, který je určen k provedení směrnice 1990/70/ES do vnitrostátního práva, zavede obecně pro celou oblast veřejné služby takový důvod omezení délky trvání pracovní smlouvy na základě rozpočtových pravidel, jako je důvod popsaný ve druhé otázce, který existoval ve vnitrostátním právu před přijetím směrnice 1990/70/ES ve srovnatelné formě pouze pro menší úseky veřejné služby (oblast vysokého školství)? Vede takové porušení k tomu, že daná vnitrostátní právní norma nesmí být nadále uplatňována?

      (1)  Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. března 2005 ve věci T-84/04, Axiom Medical, Inc., proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci)

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/22

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. března 2005
   ve věci T-84/04, Axiom Medical, Inc., proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci)
   (2005/C 155/44)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-84/04, Axiom Medical, Inc., se sídlem v Rancho Dominguez (Spojené státy americké), zastoupená R. Köbbingem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), přičemž dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla Paul Hartmann Aktiengesellschaft, se sídlem v Heidenheim (Německo), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2003 (R 193/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Axiom Medical, Inc. a Paul Hartmann Aktiengesellschaft, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-420/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) dne 16. října 2006 – Rüdiger Jager v. Amt für Landwirtschaft Bützow

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Schwerin (Německo) dne 16. října 2006 – Rüdiger Jager v. Amt für Landwirtschaft Bützow
   (Věc C-420/06)
   (2006/C 326/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Schwerin
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rüdiger Jager

      Žalovaný: Amt für Landwirtschaft Bützow
   Předběžná otázka
   Je možné čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (1) ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství vykládat v tom smyslu, že je nutno zpětně použít příznivější sankční ustanovení (týkající se prémií na zvířata) také tehdy, pokud toto ustanovení v zásadě platí teprve pro období, za které již nejsou v dotčeném členském státě poskytovány prémie na zvířata a pro které byla naopak zavedena přímá platba?

      (1)  Úř. věst. L 312, s.1.