title: Věc T-544/18: Žaloba podaná dne 13. září 2018 – ArcelorMittal Bremen v. Komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/52

      Žaloba podaná dne 13. září 2018 – ArcelorMittal Bremen v. Komise
      (Věc T-544/18)
      (2018/C 399/67)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ArcelorMittal Bremen GmbH (Brémy, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a D. Jacob, Rechtsanwälte)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 265 SFEU konstatoval, že Komise porušila čl. 52 odst. 2 nařízení Komise (EU) č. 389/2013 (1), neboť ústřednímu správci neoznámila, že je v EUTL třeba zohlednit změnu národní alokační tabulky týkající se zařízení žalobkyně, EU-ID DE000000000000060, kterou oznámila Spolková republika Německo dne 8. února 2018;

                  —

                  podpůrně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 31. srpna 2018 o žádosti žalobkyně ze dne 14. května 2018;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:
      Porušení unijního práva.
      Žalobkyně tvrdí, že Komise má povinnost přijmout rozhodnutí podle čl. 52 odst. 2 nařízení č. 389/2013, neboť změna národní alokační tabulky je v souladu s požadavky unijního práva.
      Dále žalobkyně tvrdí, že historická úroveň činnosti podle produktů měla být v případě produktu aglomerovaná ruda určena podle ustanovení rozhodnutí Komise 2011/278/EU (2) na základě hmotnosti aglomerované rudy vážené v okamžiku opuštění zařízení.
      Konečně má žalobkyně za to, že při stanovení úrovně činnosti by neměla být odečítána aglomerovaná ruda, která byla po přípravě vsázky do vysoké pece znovu proseta a následně použita jako recyklovaný materiál v aglomeračním zařízení.

         (1)  Nařízení Komise (EU) č. 389/2013 ze dne 2. květnu 2013 o vytvoření registru Unie podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES a č. 406/2009 a o zrušení nařízení Komise (EU) č. 920/2010 a č. 1193/2011 (Úř. věst. 2013, L 122, s. 1).

         (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011 , kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (oznámeno pod číslem K(2011) 2772) (Úř. věst. 2011, L 130, s. 1).


title: Věc C-488/16 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2018 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Freistaat Bayern „Kasační opravný prostředek – Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka NEUSCHWANSTEIN – Nařízení (ES) č. 207/2009 – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisnost – Údaj o zeměpisném původu – Rozlišovací způsobilost – Článek 52 odst. 1 písm. b) – Neexistence dobré víry“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/4

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2018 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Freistaat Bayern
      (Věc C-488/16 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka NEUSCHWANSTEIN - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisnost - Údaj o zeměpisném původu - Rozlišovací způsobilost - Článek 52 odst. 1 písm. b) - Neexistence dobré víry“)
      (2018/C 399/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (zástupce: B. Bittner, Rechtsanwalt)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: D. Botis, A. Schifko a D. Walicka, zmocněnci), Freistaat Bayern (zástupce: M. Müller, Rechtsanwalt)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Bundesverband Souvenir – Geschenke –Ehrenpreise eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 6, 9.1.2017.


title: Věc T-546/18: Žaloba podaná dne 17. září 2018 – XM a další v. Komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/53

      Žaloba podaná dne 17. září 2018 – XM a další v. Komise
      (Věc T-546/18)
      (2018/C 399/68)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: XM a dalších 26 žalobců (zástupce: N. de Montigny, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí nepříznivě zasahující do právního postavení jednotlivých žalobců, jež spočívají v rozhodnutích orgánu oprávněného ke jmenování nepřiznat jim náhradu výdajů na vzdělání za rok 2017/2018, která se projevila různými způsoby v závislosti na okolnostech týkajících se každého z žalobců:

                              —

                              buď jako individuální rozhodnutí (konkrétně e-mail), ve kterém je zamítnutí náhrady konkrétně uvedeno;

                              —

                              nebo jako poznámka „processed“ v jejich systému Sysper, považovaná žalobcem za zamítavé rozhodnutí vzhledem k tomu, že následná výplatní páska za následující měsíc (nejdříve 10. dne daného měsíce, což je datum poskytnutí výplatních pásek) neobsahuje žádnou náhradu nebo obsahuje pouze náhradu cestovních výloh;

                              —

                              nebo také jako naprosté nevyřízení dané žádosti, která se po čtyřech měsících od podání považuje za implicitně zamítnutou;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

                  —

                  První žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 3 odst. 1 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropské unie a obecných prováděcích ustanovení týkajících se náhrady zdravotních výdajů, jelikož změnou výkladu žalované došlo k porušení nabytých práv, legitimního očekávání, právní jistoty a zásady řádné správy.

                  —

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení práv dítěte, práva na rodinný život a práva na vzdělání.

                  —

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  —

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že neproběhlo účinné porovnání zájmů žalobců, a z toho, že v napadeném rozhodnutí nebyla dodržena zásada proporcionality.


title: Věc T-504/18 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. září 2018 – XG v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Zákazu vstupu do prostor Komise – Návrh na nařízení předběžných opatření – Neexistence právního zájmu na nařízení požadovaných předběžných opatřeních“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/37

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 11. září 2018 – XG v. Komise
      (Věc T-504/18 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Zákazu vstupu do prostor Komise - Návrh na nařízení předběžných opatření - Neexistence právního zájmu na nařízení požadovaných předběžných opatřeních“)
      (2018/C 399/51)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: XG (zástupci: S. Kaisergruber a A. Burghelle-Vernet, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a T. Bohr, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2018 potvrzujícího zákaz vstupu do jejích prostor a dále na uložení příkazu Komisi, aby předběžně dala souhlas ke vstupu do jejích prostor.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-591/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-441/14, Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding v. Evropská komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-441/14, Brugg Kabel AG a Kabelwerke Brugg AG Holding v. Evropská komise
      (Věc C-591/18 P)
      (2018/C 399/36)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Brugg Kabel AG, Kabelwerke Brugg AG Holding (zástupci: A. Rinne a M. Lichtenegger, Rechtsanwälte)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  1.

                  zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2018 ve věci T-441/14 a rozhodnutí odpůrkyně ze dne 2. dubna 2014 (věc AT.39610 – Elektrické kabely) v rozsahu, v němž se týkají navrhovatelek;

                  2.

                  podpůrně zrušil rozsudek Tribunálu uvedený v bodě 1 a rozhodnutí odpůrkyně uvedené v bodě 1 v rozsahu, v němž

                              a)

                              byla stanovena vůči navrhovatelkám pokuta ve výši 8 490 000 eur a

                              b)

                              navrhovatelkám byla uložena náhrada nákladů řízení,

                        a snížil podle vlastního uvážení pokuty podle návrhových žádání navrhovatelek v řízení v prvním stupni;

                  3.

                  dále podpůrně zrušil rozsudek Tribunálu uvedený v bodě 1 a vrátil věc Tribunálu;

                  4.

                  uložil odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňují navrhovatelky šest důvodů kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku: porušení práva na obhajobu zasláním žádosti o informace a oznámení námitek v angličtině
      Pokud se jedná o jazyková znění žádosti o informace a oznámení námitek poskytnutých navrhovatelkám, se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když považoval nízký stupeň srozumitelnosti za dostatečný. Správně by měl být příslušný adresát na základě volby jazykového znění, které je pro něj srozumitelné, schopen rozumět v plném rozsahu výhradám za účelem komplexní obhajoby.
      Tribunál krom toho nezohlednil, že v tomto ohledu nezáleží na užitečnosti odpovědí pro Komisi, ale na tom, zda byl dotčený podnik i přes odmítnutí Komise poskytnout jiné jazykové znění schopen se bránit vůči výhradám v plném rozsahu.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení práv na obhajobu odmítnutím přístupu ke stanovisku ostatních podniků k oznámení námitek
      Tribunál stanovil příliš vysoké požadavky, pokud jde o podmínky, za nichž má dotčený podnik mít možnost přístupu k odpovědím ostatních adresátů na oznámení námitek, které nejsou důvěrné. Správně by měl být adresátovi oznámení námitek umožněn přístup již tehdy, pokud dotčený podnik ohledně uvedeného obvinění předloží hodnověrné okolnosti vyplývající z řízení jako celku, které umožní se domnívat, že v odpovědích jiného adresáta oznámení námitek, které nejsou důvěrné, se mohou nacházet části nebo důkazy v jeho prospěch.
      Tribunál nezohlednil skutečnost, že je v rozporu se zásadami právního státu, pokud pouze Komise může posoudit (možné) části či důkazy ve prospěch v odpovědích ostatních adresátů oznámení námitek. Komise by v tomto ohledu tak vystupovala současně jako vyšetřovací orgán nebo orgán podílející se na stíhání, rozhodovací orgán nebo i jako orgán obhajoby v téže věci, aniž by měla nezbytné znalosti o kontextu.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Porušení zásady presumpce neviny stanovením začátku účasti na protiprávním jednání ke dni 14. prosince 2001
      Tribunál stanoví nízkou úroveň dokazování, pokud jde o důkaz začátku účasti na jediném a pokračujícím protiprávním jednání. Správně by Komise měla předložit přesné, přesvědčivé a shodné důkazy, které odůvodňují pevné přesvědčení, že okamžiku uvedený jako začátek protiprávního jednání odpovídá porušení hospodářské soutěže. Případné pochybnosti by měly být v souladu se zásadou in dubio pro reo ve prospěch dotčených podniků.
      Tribunál nezohlednil skutečnost, že na vyvrácení nepřímých důkazů postačuje, aby byly proti nim předloženy opačné nepřímé důkazy. Vzhledem k zásadě rovnosti zbraní nelze od dotčeného ve správním řízení, jehož předmětem je uložení sankcí, očekávat předložení důkazů, které jej v plném rozsahu zprostí viny.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Zkreslení důkazů a porušení presumpce neviny kvůli údajné nepřerušené účasti na protiprávním jednání od 12. května 2005 do 8. prosince 2005
      Tribunál zkreslil důkazy, pokud jde o důkaz nepřerušené účasti navrhovatelek na protiprávním jednání, když i přes mnoho ambivalentních a protichůdných nepřímých důkazů dospěl k pevnému a nezpochybnitelnému přesvědčení, že se jedná o trvající protiprávní jednání.
      Tribunál tak v tomto ohledu nezohlednil příslušné pravidlo pro vyvrácení nepřímých důkazů
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Zkreslení důkazů, porušení presumpce neviny a zásady proporcionality konstatováním odpovědnosti za kartelové dohody, pokud jde o podmořské kabely, domácí trhy a projekty velkého rozsahu
      Tribunál vyžaduje příliš nízkou úroveň dokazování a zkreslil důkazy, pokud jde o odpovědnost navrhovatelek za samostatné a oddělitelné části protiprávního jednání – jako např. podmořské kabely, domácí trhy a projekty velkého rozsahu -, jichž se navrhovatelky nezúčastnily ani se o ně nezajímaly.
      Tribunál nezohlednil nerozumná a nepřiměřená rizika, která přináší takový široký výklad právního pojmu jediného a trvajícího protiprávního jednání pro podniky, které se neúčastnily všech částí protiprávního jednání, ale která lze podle vnitrostátního práva považovat za společně a nerozdílně odpovědné za škodu, která z nich plyne.
      Vzhledem k současnému stavu evropské harmonizace pravidel týkajících se náhrady škody nepředstavuje žaloba proti spoludlužníkům na vnitrostátní úrovni vhodný nástroj za účelem kompenzace rozsáhlé odpovědnosti navenek.
      Šestý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 23 odst. 2 a článku 3 nařízení 1/2003 (1) a zásad zákonnosti, proporcionality a zásady ne bis in idem při stanovení pokuty
      Tribunál nesprávně potvrdil, že rok 2014 jako referenční rok, pokud jde o hodnotu prodejů, není reprezentativní a neodráží skutečnou velikost ani hospodářskou sílu navrhovatelek.
      Krom toho Tribunál nezohlednil skutečnost, že Komise nemohla jednak vycházet za účelem odůvodnění odpovědnosti z jediného a trvajícího protiprávního jednání, tedy z jediné kartelové dohody zahrnující jak část „A/R“ tak i část „R“ a jednak opětovně uměle rozdělit údajně nerozdělitelné části protiprávního jednání při výpočtu pokuty.

         (1)  Úř. věst. 2003, L 1, s. 1.


title: Věc T-490/18: Žaloba podaná dne 16. srpna 2018 – Neda Industrial Group v. Rada

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/38

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2018 – Neda Industrial Group v. Rada
      (Věc T-490/18)
      (2018/C 399/52)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Neda Industrial Group (Teherán, Irán) (zástupce: L. Vidal, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí přijaté Radou Evropské unie ze dne 6. června 2018, kterým se zachovávají sankce proti žalobkyni; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Tato žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady ze dne 6. června 2018, kterým se ponechává žalobkyně na seznamu osob a podniků uvedených v příloze II rozhodnutí 2010/413/SZBP (1) a příloze IX nařízení č. 267/2012 (2).
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného rozhodnutí z důvodu nesprávného právního posouzení.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Rada neprokázala, že žalobkyně poskytuje vědomou podporu jaderným činnostem potenciálně ohrožujícím nešíření zbraní, což je údajný právní základ pro zařazení žalobkyně do přílohy IX nařízení č. 267/2012.

                              —

                              Žalobkyně dále tvrdí, že to, že jí Rada nesdělila jakékoliv podpůrné důkazy, je porušením zásady účinné soudní ochrany.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného rozhodnutí z důvodu nesprávného skutkového zjištění.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že s ohledem na činnosti a služby, které poskytuje, ji nelze spojovat se sankcionovanými subjekty či s jakoukoliv jadernou činností.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného rozhodnutí z důvodu porušení obecné zásady proporcionality.

                              —

                              Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že to, že byla zahrnuta na seznam subjektů podléhajících omezujícím opatřením a že její odstranění z tohoto seznamu bylo odmítnuto, není vhodné ani nezbytné k dosažení cílů sledovaných nařízením č. 267/2012 a způsobilo žalobkyni nepřiměřené škody.

         (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, 2010, s. 39).

         (2)  Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. vest. L 88, 2012, s. 1).


title: Věc T-556/18: Žaloba podaná dne 19. září 2018 – Sensient Colors Europe v. Komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/54

      Žaloba podaná dne 19. září 2018 – Sensient Colors Europe v. Komise
      (Věc T-556/18)
      (2018/C 399/69)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Sensient Colors Europe GmbH (Geesthacht, Německo) (zástupce: M. Hagenmeyer, D. Zechmeister a W. Berlit, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 31. července 2018 (DG Sante/E2/RP/amf(2018)4523972) o neplatnosti žádosti o povolení k uvádění nové potraviny na trh v Unii a aktualizaci seznamu Unie v souladu s článkem 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2283 (1), s referenčním číslem NF 2018/0355, a o ukončení řízení o žádosti;

                  —

                  uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení čl. 6 odst. 1 a 5 prováděcího nařízení (EU) 2017/2469 (2), jakož i čl. 10 odst. 1, ve spojení s čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 1 nebo s čl. 12 odst. 2 nařízení 2015/2283.
      V tomto ohledu žalobkyně zejména tvrdí, že žalovaná měla nesprávně za to, že se na předmět žádosti, tj. barvící výtažek získaný ze sušených květů modrého hrachového čaje (clitoria ternatea), nevztahuje oblast působnosti nařízení 2015/2283 a že je potravinářskou přídatnou látkou ve smyslu čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení 1333/2008.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2283 ze dne 25. listopadu 2015 o nových potravinách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 a nařízení Komise (ES) č. 1852/2001 (Úř. věst. 2015, L 327, s. 1).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/2469 ze dne 20. prosince 2017, kterým se stanoví administrativní a vědecké požadavky na žádosti uvedené v článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2283 o nových potravinách (Úř. věst. 2017, L 351, s. 64).


title: Věc T-505/18: Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Maďarsko v. Komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/39

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Maďarsko v. Komise
      (Věc T-505/18)
      (2018/C 399/53)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér, M. M. Tátrai a A. Pokoraczki, zástupci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v části týkající se Maďarska, ve které se z financování Unií vylučují podpory přiznané skupinám producentů, jež disponují kvalifikovaným uznáním;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z protiprávnosti sporného vyloučení podle napadeného rozhodnutí, neboť k podpoře dotčených skupin producentů došlo v souladu s unijním právem
                  Žalobce poukazuje na povahu uznání skupin producentů. Podle jeho názoru Komise při rozhodování o navrácení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté skupinám producentů nepřihlédla k tomu, že skupiny producentů, které dosáhly kvalifikovaného uznání, splňují požadavky podle nařízení (ES) č. 1698/2005.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z protiprávnosti sporného vyloučení podle napadeného rozhodnutí, neboť podle zásad loajální spolupráce, proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání by vyloučení mělo být sníženo nebo zrušeno
                  Žalobce má za to, že sporné vyloučení je protiprávní, neboť podle zásad loajální spolupráce, proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání by vyloučení mělo být sníženo nebo zrušeno, a to s ohledem na to, že pravidla unijního práva platná pro posuzování sporné vnitrostátní právní úpravy a praxe nejsou naprosto jasná a umožňují výklad, který zastává Maďarsko, a že Komise o této právní úpravě a praxi věděla již dříve a nevznesla k nim žádnou námitku.


title: Věc T-557/18: Žaloba podaná dne 20. září 2018 – LG Electronics v. EUIPO – Beko (BECON)

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/55

      Žaloba podaná dne 20. září 2018 – LG Electronics v. EUIPO – Beko (BECON)
      (Věc T-557/18)
      (2018/C 399/70)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Jižní Korea) (zástupce: M. Graf, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beko plc (Watford, Spojené království)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně v řízení před Tribunálem

         Sporná ochranná známka: Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BECON – přihláška č. 13 142 336

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. července 2018, ve věci R 41/2018-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc C-527/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Salzburger Gebietskrankenkasse a Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz „Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení – Nařízení (ES) č. 987/2009 – Článek 5 a čl. 19 odst. 2 – Pracovníci vyslaní do jiného členského státu, než ve kterém jejich zaměstnavatel obvykle vykonává činnost – Vydání osvědčení A1 členským státem původu poté, co hostitelský členský stát rozhodl o podřízení pracovníků svému systému sociálního zabezpečení – Stanovisko správní komise – Chybné vydání osvědčení A1 – Konstatování – Závazná povaha a zpětný účinek těchto osvědčení – Nařízení (ES) č. 883/2004 – Použitelné právní předpisy – Článek 12 odst. 1 – Pojem osoba ‚vyslaná za účelem nahrazení jiné osoby‘“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/4

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Salzburger Gebietskrankenkasse a Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz
      (Věc C-527/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 987/2009 - Článek 5 a čl. 19 odst. 2 - Pracovníci vyslaní do jiného členského státu, než ve kterém jejich zaměstnavatel obvykle vykonává činnost - Vydání osvědčení A1 členským státem původu poté, co hostitelský členský stát rozhodl o podřízení pracovníků svému systému sociálního zabezpečení - Stanovisko správní komise - Chybné vydání osvědčení A1 - Konstatování - Závazná povaha a zpětný účinek těchto osvědčení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Použitelné právní předpisy - Článek 12 odst. 1 - Pojem osoba ‚vyslaná za účelem nahrazení jiné osoby‘“)
      (2018/C 399/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci

         Navrhovatelé: Salzburger Gebietskrankenkasse a Bundesminister für Arbeit, Soziales und Konsumentenschutz

         za přítomnosti: Alpenrind GmbH Martin-Meat Szolgáltató és Kereskedelmi Kft, Martimpex-Meat Kft, Pensionsversicherungsanstalt a Allgemeine Unfallversicherungsanstalt

         Výrok

                  1)

                  Článek 5 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 883/2004, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1244/2010 ze dne 9. prosince 2010 ve spojení s čl. 19 odst. 2 nařízení č. 987/2009 ve znění nařízení č. 1244/2010 musí být vykládán v tom smyslu, že osvědčení A1, vydané příslušnou institucí některého členského státu na základě čl. 12 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení ve znění nařízení č. 1244/2010, váže nejen instituce členského státu, v němž je činnost vykonávána, ale rovněž soudy tohoto členského státu.

                  2)

                  Článek 5 odst. 1 nařízení č. 987/2009 ve znění nařízení č. 1244/2010 ve spojení s čl. 19 odst. 2 nařízení č. 987/2009 ve znění nařízení č. 1244/2010 musí být vykládán v tom smyslu, že osvědčení A1, vydané příslušnou institucí členského státu podle čl. 12 odst. 1 nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 1244/2010, je závazné pro instituce sociálního zabezpečení členského státu, v němž je činnost vykonávána, i pro soudy tohoto členského státu, pokud nebylo zrušeno ani prohlášeno za neplatné v členském státě, ve kterém bylo vydáno, ačkoliv příslušné orgány posledně uvedeného členského státu a členského státu, v němž je činnost vykonávána, předložily věc správní komisi pro koordinaci systémů sociálního zabezpečení a ta dospěla k závěru, že osvědčení bylo vydáno nesprávně a mělo by být zrušeno.
                  Článek 5 odst. 1 nařízení č. 987/2009 ve znění nařízení č. 1244/2010 ve spojení s čl. 19 odst. 2 nařízení č. 987/2009 ve znění nařízení č. 1244/2010 musí být vykládán v tom smyslu, že osvědčení A1, vydané příslušnou institucí členského státu podle čl. 12 odst. 1 nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 1244/2010, je závazné pro instituce sociálního zabezpečení členského státu, v němž je činnost vykonávána, i pro soudy tohoto členského státu, a to případně i se zpětnou účinností, i přesto, že toto osvědčení bylo vydáno až poté, co tento členský stát rozhodl, že se na dotyčného pracovníka uplatní povinné pojištění podle jeho právních předpisů.

                  3)

                  Článek 12 odst. 1 nařízení č. 883/2004 ve znění nařízení č. 1244/2010 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je pracovník, který je zaměstnavatelem vyslán k práci v jiném členském státě, nahrazen pracovníkem vyslaným jiným zaměstnavatelem, musí být tento považován za „vyslaného za účelem nahrazení jiné osoby“ ve smyslu uvedeného ustanovení, takže na něj nelze uplatnit zvláštní pravidlo stanovené v uvedeném ustanovení, aby se na něj i nadále vztahovaly právní předpisy členského státu, v němž jeho zaměstnavatel obvykle vykonává činnost.
                  Skutečnost, že zaměstnavatelé obou dotčených pracovníků mají sídlo ve stejném členském státě, nebo skutečnost, že případně mají osobní nebo organizační vazby, nejsou v tomto ohledu relevantní.

         (1)  Úř. věst. C 14, 16.1.2017.


title: Věc C-186/17: Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 2. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – flightright GmbH v. Iberia Express SA

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/30

      Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 2. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – flightright GmbH v. Iberia Express SA
      (Věc C-186/17) (1)

      (2018/C 399/37)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 221, 10.7.2017.


title: Věc C-4/17 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2018 – Česká republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) – Výdaje způsobilé pro financování Evropskou unií – Výdaje vynaložené Českou republikou – Nařízení (ES) č. 479/2008 – Článek 11 odst. 3 – Pojem ‚restrukturalizace vinic‘“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/6

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2018 – Česká republika v. Evropská komise
      (Věc C-4/17 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) - Výdaje způsobilé pro financování Evropskou unií - Výdaje vynaložené Českou republikou - Nařízení (ES) č. 479/2008 - Článek 11 odst. 3 - Pojem ‚restrukturalizace vinic‘“)
      (2018/C 399/06)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Pavliš a J. Vláčil, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek a B. Eggers, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 20. října 2016, Česká republika v. Komise (T-141/15, nezveřejněný, EU:T:2016:621), se zrušuje.

                  2)

                  Prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/103 ze dne 16. ledna 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v části, kterou se vylučují výdaje vynaložené Českou republikou v letech 2010 až 2012 v rámci EZZF na opatření na ochranu vinic proti poškození způsobovanému zvěří a ptactvem v celkové výši 2 123 199,04 eura.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Českou republikou v řízení v prvním stupni i v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         (1)  Úř. věst. C 63, 27.2.2017.


title: Věc C-212/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Simón Rodríguez Otero v. Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/30

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. srpna 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Španělsko) – Simón Rodríguez Otero v. Televisión de Galicia SA, Ministerio Fiscal
      (Věc C-212/17) (1)

      (2018/C 399/38)
      Jednací jazyk: španělština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 231, 17.7.2017.


title: Věc T-559/18: Žaloba podaná dne 13. září 2018 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medizinische Pflaster)

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/55

      Žaloba podaná dne 13. září 2018 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medizinische Pflaster)
      (Věc T-559/18)
      (2018/C 399/71)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Německo) (zástupkyně: K. Middelhoff, Rechtsanwältin)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Köln, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1339246-0009

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2018 ve věci R 2215/2016-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

            Pro případ, že se vedlejší účastnice zúčastní řízení, žalobkyně dále navrhuje, aby Tribunál

                  —

                  rozhodl, že vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 4 odst. 1 nařízení Rady č. 6/2002;

                  —

                  Porušení článků 5 a 6 nařízení Rady č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 25 odst. 1 nařízení Rady č. 6/2002.


title: Věc C-84/18 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2018 – Sophie Montel v. Evropský parlament a Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek – Přípustnost – Evropský parlament – Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu – Příspěvky na parlamentní asistenci – Vrácení neoprávněně vyplacených částek“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/15

      Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. září 2018 – Sophie Montel v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
      (Věc C-84/18 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Přípustnost - Evropský parlament - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu - Příspěvky na parlamentní asistenci - Vrácení neoprávněně vyplacených částek“)
      (2018/C 399/20)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sophie Montel (zástupce: G. Sauveur, avocat)

         Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a G. Corstens, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: A. F. Jensen, M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se z části odmítá jako zjevně nepřípustný a z části zamítá jako zjevně neopodstatněný.

                  2)

                  Sophii Montel se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-594/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. srpna 2018 – Evropská komise v. Slovinská republika, podporovaná Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou a Italskou republikou

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/30

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. srpna 2018 – Evropská komise v. Slovinská republika, podporovaná Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou a Italskou republikou
      (Věc C-594/17) (1)

      (2018/C 399/39)
      Jednací jazyk: slovinština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4.12.2017.


title: Věc C-90/18: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Visoki upravni sud – Chorvatsko) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) v. Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske „Řízení o předběžné otázce – Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora – Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku – Zjevná nepřípustnost“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/15

      Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Visoki upravni sud – Chorvatsko) – Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR) v. Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske
      (Věc C-90/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku - Zjevná nepřípustnost“)
      (2018/C 399/21)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Visoki upravni sud

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Hrvatska banka za obnovu i razvitak (HBOR)

         Žalovaný: Povjerenik za informiranje Republike Hrvatske

         za přítomnosti: Hrvoje Šimić

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Visoki upravni sud (Vrchní správní soud, Chorvatsko) ze dne 1. února 2018 je zjevně nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 134, 16.4.2018.


title: Věc T-560/18: Žaloba podaná dne 13. září 2018 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medizinische Pflaster)

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/56

      Žaloba podaná dne 13. září 2018 – Atos Medical v. EUIPO – Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb (Medizinische Pflaster)
      (Věc T-560/18)
      (2018/C 399/72)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Atos Medical GmbH (Troisdorf, Německo) (zástupkyně: K. Middelhoff, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Andreas Fahl Medizintechnik- Vertrieb GmbH (Kolín, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1339246-0004

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. června 2018, ve věci R 2216/2016-3

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

            Pro případ, že by se další účastnice v řízení před odvolacím senátem účastnila řízení, žalobkyně dále navrhuje, aby Tribunál určil, že:

                  —

                  další účastnice v řízení před odvolacím senátem ponese své vlastní náklady řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 4 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení článků 5 a 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002;

                  —

                  Porušení čl. 25 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 6/2002.


title: Věc C-17/17: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – Grenville Hampshire v. The Board of the Pension Protection Fund „Řízení o předběžné otázce – Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele – Směrnice 2008/94/ES – Článek 8 – Doplňkové zaměstnanecké systémy sociálního zabezpečení – Ochrana nároků na starobní důchod – Minimální zaručená míra ochrany“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Spojené království) – Grenville Hampshire v. The Board of the Pension Protection Fund
      (Věc C-17/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 2008/94/ES - Článek 8 - Doplňkové zaměstnanecké systémy sociálního zabezpečení - Ochrana nároků na starobní důchod - Minimální zaručená míra ochrany“)
      (2018/C 399/07)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel: Grenville Hampshire

         Odpůrkyně: The Board of the Pension Protection Fund

         za přítomnosti: Secretary of State for Work and Pensions

         Výrok

                  1)

                  Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládán v tom smyslu, že každý jednotlivý zaměstnanec musí v případě platební neschopnosti svého zaměstnavatele obdržet dávky starobního důchodu odpovídající alespoň 50 % hodnoty svých nároků nabytých v doplňkovém zaměstnaneckém systému sociálního zabezpečení.

                  2)

                  Článek 8 směrnice 2008/94 má za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, přímý účinek, takže se jej může jednotlivý zaměstnanec dovolávat u vnitrostátního soudu za účelem zpochybnění rozhodnutí takové entity, jako je Board of the Pension Protection Fund (Rada fondu důchodového zabezpečení, Spojené království).

         (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: Věc T-509/18: Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Česká republika v. Evropská komise

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/39

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2018 – Česká republika v. Evropská komise
      (Věc T-509/18)
      (2018/C 399/54)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Pavliš, O. Serdula a J. Vláčil)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2018/873 ze dne 13. června 2018, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž vylučuje výdaje v celkové výši 151 116,65 EUR vynaložené Českou republikou, a

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky (dále jen „nařízení č. 1306/2013“). Komise se totiž nesprávně domnívá, že doba mezi návštěvami kontrolních orgánů u téhož zemědělského podniku nesmí přesáhnout dobu stanovenou v článku 25 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 809/2014 ze dne 17. července 2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1306/2013, pokud jde o integrovaný administrativní a kontrolní systém, opatření pro rozvoj venkova a podmíněnost (dále jen „nařízení č. 809/2014“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání. I pokud by totiž v této věci došlo k porušení nařízení č. 809/2014 (quod non), Česká republika oprávněně nabyla legitimní očekávání o souladu svého systému kontrol s unijním právem na základě závěrů Komise z předešlého auditu, kde Komise souhlasila, že kontroly na místě v České republice byly prováděny v souladu s unijním právem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod pak vychází z porušení čl. 52 odst. 1 a 2 nařízení č. 1306/2013. I kdyby totiž v této věci došlo ze strany České republiky k porušení nařízení č. 809/2014 (quod non), Komise do výpočtu finanční korekce zahrnula rovněž prostředky vyplacené zemědělským podnikům, u nichž při kontrolách na místě prokazatelně nedošlo k porušení nařízení č. 809/2014. Komise tedy uložila finanční korekci i vůči výdajům, které nelze považovat za neoprávněně vynaložené a u nichž nebylo dáno žádné riziko pro unijní fondy.


title: Věc C-184/18: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Sul – Portugalsko) – Fazenda Pública v. Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Přímé daně – Článek 18 SFEU – Zásada zákazu diskriminace – Články 63, 64 a 65 SFEU – Volný pohyb kapitálu – Vyšší daňové zatížení výnosů z nemovitého majetku dosažených nerezidenty – Omezení pohybu kapitálu do či ze třetích zemí“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/16

      Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Sul – Portugalsko) – Fazenda Pública v. Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira
      (Věc C-184/18) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Přímé daně - Článek 18 SFEU - Zásada zákazu diskriminace - Články 63, 64 a 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Vyšší daňové zatížení výnosů z nemovitého majetku dosažených nerezidenty - Omezení pohybu kapitálu do či ze třetích zemí“)
      (2018/C 399/22)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal Central Administrativo Sul

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Fazenda Pública

         Žalovaní: Carlos Manuel Patrício Teixeira, Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

         Výrok

      Právní úprava členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podřizuje výnosy z prodeje nemovitosti nacházející se v daném členském státě rezidentem třetího státu vyššímu daňovému zatížení, než se vztahuje na tytéž operace uskutečněné rezidentem daného členského státu, představuje omezení volného pohybu kapitálu, která s výhradou ověření předkládajícím soudem nespadá pod výjimku stanovenou v čl. 64 odst. 1 SFEU a nelze ji odůvodnit důvody uvedenými v čl. 65 odst. 1 SFEU.

         (1)  Úř. věst. C 182, 28.5.2018.


title: Věc C-21/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podané Nejvyšším soudem – Česká republika) – Catlin Europe SE v. O.K. Trans Praha spol. s r.o. „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech – Řízení o evropském platebním rozkazu – Nařízení (ES) č. 1896/2006 – Vydání platebního rozkazu spolu s návrhem na jeho vydání – Absence překladu návrhu na vydání rozkazu – Evropský platební rozkaz prohlášený za vykonatelný – Žádost o přezkum podaná po uplynutí lhůty k podání odporu – Doručování soudních a mimosoudních písemností – Nařízení (ES) č. 1393/2007 – Použitelnost – Článek 8 a příloha II – Vyrozumění adresáta o právu odmítnout přijetí nepřeloženého návrhu na zahájení řízení – Absence jednotného formuláře – Důsledky“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/7

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podané Nejvyšším soudem – Česká republika) – Catlin Europe SE v. O.K. Trans Praha spol. s r.o.
      (Věc C-21/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech - Řízení o evropském platebním rozkazu - Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Vydání platebního rozkazu spolu s návrhem na jeho vydání - Absence překladu návrhu na vydání rozkazu - Evropský platební rozkaz prohlášený za vykonatelný - Žádost o přezkum podaná po uplynutí lhůty k podání odporu - Doručování soudních a mimosoudních písemností - Nařízení (ES) č. 1393/2007 - Použitelnost - Článek 8 a příloha II - Vyrozumění adresáta o právu odmítnout přijetí nepřeloženého návrhu na zahájení řízení - Absence jednotného formuláře - Důsledky“)
      (2018/C 399/08)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Nejvyšší soud České republiky

         Účastnice původního řízení

         Dovolatelka (žalovaná): Catlin Europe SE

         Žalobkyně: O.K. Trans Praha spol. s r.o.

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech („doručování písemností“) a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 musí být vykládána v tom smyslu, že v případě, kdy je evropský platební rozkaz doručován žalovanému, aniž byl návrh na vydání tohoto platebního rozkazu přiložený k tomuto rozkazu vyhotoven v jednom z jazyků, o němž se má za to, že mu žalovaný rozumí, nebo k němu není připojen překlad do některého z těchto jazyků, jak vyžaduje čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1393/2007, musí být žalovaný pomocí jednotného formuláře uvedeného v příloze II posledně uvedeného nařízení řádně poučen o svém právu odmítnout přijetí dotčené písemnosti.
      Vada řízení v případě opomenutí této formální náležitosti musí být zhojena v souladu s ustanoveními posledně zmíněného nařízení tím, že dotyčné osobě bude předán jednotný formulář uvedený v příloze II tohoto nařízení.
      V takovém případě se v důsledku procesního pochybení dotýkajícího se doručení platebního rozkazu spolu s návrhem na jeho vydání nestane tento platební rozkaz vykonatelným a lhůta stanovená žalovanému pro podání odporu nemůže začít běžet, takže článek 20 nařízení č. 1896/2006 se nepoužije.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-237/18: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Pauline Stiernon a další v. Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique „Řízení o předběžné otázce – Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora – Volný pohyb pracovníků – Právo svobodné volby povolání – Články 20, 21 a 45 SFEU – Listina základních práv Evropské unie – Článek 15 – Povolání psychomotorika, které není uvedeno na vnitrostátním seznamu nelékařských zdravotnických povolání“

text:
               5.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 399/17

      Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. července 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège – Belgie) – Pauline Stiernon a další v. Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique
      (Věc C-237/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Volný pohyb pracovníků - Právo svobodné volby povolání - Články 20, 21 a 45 SFEU - Listina základních práv Evropské unie - Článek 15 - Povolání psychomotorika, které není uvedeno na vnitrostátním seznamu nelékařských zdravotnických povolání“)
      (2018/C 399/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal de première instance de Liège

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Pauline Stiernon, Marion Goraguer, Muriel Buccarello, Clémentine Vasseur, Manon Pirotton, Anissa Quotb

         Žalovaní: Etat belge, SPF Santé publique, Communauté française de Belgique

         Výrok

      Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, nebrání právní úpravě členského státu, která stanovuje seznam nelékařských zdravotních povolání a která do tohoto seznamu nezahrnuje povolání psychomotorika, ačkoliv byl v tomto členském státě zřízen bakalářský studijní program v oboru psychomotorika.

         (1)  Úř. věst. C 190, 4.6.2018.


title: Věc C-598/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali a další v. Rada Evropské unie a další

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/25

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-786/14, Eleni Pavlikka Bourdouvali a další v. Rada Evropské unie a další
      (Věc C-598/18 P)
      (2018/C 427/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou, I. Gurov, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Eleni Pavlikka Bourdouvali a další, Evropská komise, Evropská centrální banka, Euroskupina, zastoupená Radou Evropské unie, Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil části napadeného rozsudku, ve kterých Tribunál zamítá námitku nepřípustnosti vznesenou Radou ve vztahu k Euroskupině;

                  —

                  uložil odpůrcům náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek Rady zní na zrušení částí napadeného rozsudku, ve kterých Tribunál zamítá námitku nepřípustnosti vznesenou Radou ve vztahu k Euroskupině a je založen na následujících důvodech:

                  —

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že Euroskupina „je subjektem Unie formálně zřízeným Smlouvami“;

                  —

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl námitku nepřípustnosti Rady, přičemž neuvedl „pravomoci“ svěřené Euroskupině Smlouvami;

                  —

                  Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že vyhovění námitce nepřípustnosti vznesené Radou by vedlo ke „zřízení v rámci právního řádu Unie subjektů, jejichž akty a jednání by nemohly založit odpovědnost Unie“.


title: Věc T-312/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Campbell v. Komise „Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti zahájeného Komisí proti Litevské republice – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany inspekce, vyšetřování a auditu – Obecná domněnka – Převažující veřejný zájem“

text:
               4.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/31

      Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2018 – Campbell v. Komise
      (Věc T-312/17) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti zahájeného Komisí proti Litevské republice - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany inspekce, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka - Převažující veřejný zájem“)
      (2019/C 44/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Liam Campbell (Dundalk, Irsko) (zástupci: J. MacGuill a E. Martin Vignerte, solicitors)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a M. Konstantinidis, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2017) 2448 final ze dne 7. dubna 2017 o odepření přístupu k dokumentům týkajícím se řízení o nesplnění povinnosti 2013/0406 proti Litevské republice o uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/64/EU ze dne 20. října 2010 o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení (Úř. věst. 2010, L 280, s. 1)

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Liam Campbell a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-759/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Rădăuţi (Rumunsko) dne 3. prosince 2018 – OF v. PG

text:
               18.2.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/26

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Judecătoria Rădăuţi (Rumunsko) dne 3. prosince 2018 – OF v. PG
      (Věc C-759/18)
      (2019/C 65/35)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Judecătoria Rădăuţi

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: OF

         Odpůrkyně: PG

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/2003 (1) vykládat v tom smyslu, že skutečnost, že odpůrkyně nevznesla námitku nedostatku mezinárodní příslušnosti rumunských soudů vydat rozhodnutí ve věci, jejímž předmětem je „rozvod manželství s nezletilým dítětem“, představuje konkludentní souhlas, aby věc projednal soud, k němuž navrhovatel podal návrh, pokud mají účastníci řízení své obvyklé bydliště v jiném členském státě [Evropské unie] (v projednávané věci v Itálii) a návrh na rozvod byl podán před soudem státu, jehož jsou státními příslušníky?

                  2)

                  Je třeba čl. 3 odst. 1 a článek 17 nařízení (ES) č. 2201/2003 vykládat v tom smyslu, že soud musí nebo může bez návrhu prohlásit nedostatek mezinárodní příslušnosti rumunských soudů k projednání „rozvodu manželství s nezletilým dítětem“ v případě, že nedošlo k dohodě účastníků řízení s bydlištěm v jiném členském státě [Evropské unie] (v projednávané věci v Itálii) o volbě příslušného soudu (s následným zamítnutím návrhu, když k projednání tohoto sporu nejsou příslušné rumunské soudy), s předností před čl. 915 odst. 2 Codul del procedură civilă (občanský soudní řád), podle něhož lze vznést námitku výlučné místní příslušnosti Judecătoria Rădăuţi (soud prvního stupně v Rădăuţi, Rumunsko) [s tím důsledkem, že jeho příslušnost k projednání věci je odmítnuta ve prospěch Judecătoria Sectorului 5 Bucureşti (soud prvního stupně pro pátý obvod města Bukurešti, Rumunsko) a je vydáno rozhodnutí ve věci samé], zejména z důvodu, že uvedená ustanovení jsou méně příznivá než ustanovení vnitrostátního právního řádu [čl. 915 odst. 2 Codul de procedură civilă (občanský soudní řád)]?

                  3)

                  Je třeba výraz „manželé a nositelé rodičovské zodpovědnosti v době zahájení řízení příslušnost soudů […] jiným jednoznačným způsobem přijali“, uvedený v čl. 12 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 2201/2003 vykládat v tom smyslu, že účastníci řízení, kteří mají obvyklé bydliště v jiném členském státě [Evropské unie] (v projednávané věci v Itálii), a dohodnou se, že soudem příslušným k projednání návrhu na rozvod je soud členského státu, jehož jsou státními příslušníky, [Judecătoria Rădăuţi Rădăuţi (soud prvního stupně, Rumunsko)], tak se posledně uvedený soud bez dalšího stane příslušným k tomu, aby rozhodoval o návrhu týkajícím se „výkonu rodičovské moci, bydliště dítěte a příspěvku rodičů na výživu a výchovu dítěte“?

                  4)

                  Je třeba pojem „rodičovská zodpovědnost“ podle čl. 2 bodu 7 a článku 12 nařízení (ES) č. 2201/2003 vykládat v tom smyslu, že zahrnuje rovněž pojem „rodičovská moc“ stanovený v článku 483 Codul Civil (občanský zákoník), „bydliště dítěte“ podle článku 400 Codul Civil (občanský zákoník) a „příspěvek rodičů na výživu a výchovu dítěte“ podle článku 402 Codul Civil (občanský zákoník)?

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243).


title: Věc C-463/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2018 CeramTec GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. května 2018 ve věci T-193/17, CeramTec GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2018 CeramTec GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. května 2018 ve věci T-193/17, CeramTec GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
      (Věc C-463/18 P)
      (2019/C 93/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CeramTec GmbH (zástupce: A. Renck, Rechtsanwalt)

         Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
      Usnesením ze dne 15. ledna 2019 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-412/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2019 – Bena Properties v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Sýrii – Zmrazení finančních prostředků – Právo na obhajobu – Právo na účinnou soudní ochranu – Povinnost uvést odůvodnění – Zjevně nesprávné posouzení – Právo na zachování osobní cti a dobré pověsti – Právo na vlastnictví – Presumpce neviny – Proporcionalita“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2019 – Bena Properties v. Rada
      (Věc T-412/16) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na zachování osobní cti a dobré pověsti - Právo na vlastnictví - Presumpce neviny - Proporcionalita“)
      (2019/C 93/51)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bena Properties Co. SA (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně S. Kyriakopoulou, G. Étienne a A. Vitro, poté S. Kyriakopoulou a A. Vitro a nakonec S. Kyriakopoulou, A. Vitro a V. Piessevaux, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/850 ze dne 27. května 2016, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2016, L 141, s. 125), jakož i na něj navazujících prováděcích aktů, rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst 2017, L 139, s. 62) a rozhodnutí Rady (SZBP) 2018/778 ze dne 28. května 2018, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2018, L 131, s. 16), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Bena Properties Co. SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

         (1)  Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


title: Věc T-526/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – FZ a další v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Reforma služebního řádu – Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 – Druhy pracovních míst – Přechodná pravidla týkající se zařazení do jednotlivých druhů pracovních míst – Článek 30 přílohy XIII služebního řádu – Administrátoři v přechodném období (AD 13) – Administrátoři (AD 12) – Povýšení podle článku 45 služebního řádu, které je povoleno výhradně v rámci služebního postupu, který odpovídá druhu zastávaného pracovního místa – Přístup k pracovnímu místu ‚vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo‘ nebo ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ výlučně postupem podle článku 4 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu – Rovné zacházení – Ztráta způsobilosti být povýšen do vyšší platové třídy – Legitimní očekávání“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2018 – FZ a další v. Komise
      (Věc T-526/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Reforma služebního řádu - Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 - Druhy pracovních míst - Přechodná pravidla týkající se zařazení do jednotlivých druhů pracovních míst - Článek 30 přílohy XIII služebního řádu - Administrátoři v přechodném období (AD 13) - Administrátoři (AD 12) - Povýšení podle článku 45 služebního řádu, které je povoleno výhradně v rámci služebního postupu, který odpovídá druhu zastávaného pracovního místa - Přístup k pracovnímu místu ‚vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo‘ nebo ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ výlučně postupem podle článku 4 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu - Rovné zacházení - Ztráta způsobilosti být povýšen do vyšší platové třídy - Legitimní očekávání“)
      (2019/C 93/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: FZ a 9 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a C. Berardis-Kayser a nakonec G. Berscheid, G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobce: Evropský parlament (zástupci: původně N. Chemaï a M. Dean, poté L. Deneys, J. Steele a J. Van Pottelberge, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a E. Rebasti, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise, na jejichž základě orgán Komise oprávněný ke jmenování zařadil žalobce do druhů pracovních míst „administrátor v přechodném období“ nebo „administrátor“, v důsledku čehož žalobci s účinkem ode dne 1. ledna 2014 ztratili způsobilost být povýšeni do vyšší platové třídy, jak byla tato rozhodnutí potvrzena rozhodnutími uvedeného orgánu ze dne 3. července 2014, 17. července 2014 a 6. srpna 2014.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  FZ a dalším úředníkům Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-113/14 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-111/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2019 – Computer Market v. EUIPO (COMPUTER MARKET) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské COMPUTER MARKET – Absolutní důvod pro zamítnutí – Opožděnost podání odvolání – Nepřípustnost odvolání před odvolacím senátem – Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 68 nařízení (EU) 2017/1001] – Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 23 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“

text:
               11.3.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/49

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2019 – Computer Market v. EUIPO (COMPUTER MARKET)
      (Věc T-111/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské COMPUTER MARKET - Absolutní důvod pro zamítnutí - Opožděnost podání odvolání - Nepřípustnost odvolání před odvolacím senátem - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 68 nařízení (EU) 2017/1001] - Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 23 odst. 1 písm. b) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2018/625]“)
      (2019/C 93/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Computer Market (Sofia, Bulharsko) (zástupkyně: B. Dimitrova, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce): J. Ivanauskas, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. prosince 2016 (věc R 1778/2016-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení COMPUTER MARKET jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Computer Market se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 213, 3.7.2017.


title: C-322/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court — Irsko) — Eugen Bogatu v. Minister for Social Protection („Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 67 — Žádost o rodinné dávky podaná osobou, která přestala vykonávat zaměstnání v příslušném členském státě, ale i nadále v něm pobývá — Nárok na rodinné dávky pro rodinné příslušníky s bydlištěm v jiném členském státě — Podmínky způsobilosti“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/5

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court — Irsko) — Eugen Bogatu v. Minister for Social Protection
      (C-322/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 67 - Žádost o rodinné dávky podaná osobou, která přestala vykonávat zaměstnání v příslušném členském státě, ale i nadále v něm pobývá - Nárok na rodinné dávky pro rodinné příslušníky s bydlištěm v jiném členském státě - Podmínky způsobilosti“)
      (2019/C 131/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Eugen Bogatu

         Žalovaný: Minister for Social Protection

         Výrok

      Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, a zejména jeho článek 67 ve spojení s čl. 11 odst. 2 nařízení, musí být vykládáno v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, způsobilost určité osoby pro získání rodinných dávek v příslušném členském státě nevyžaduje, aby tato osoba vykonávala v tomto členském státě zaměstnání ani aby jí tento stát vyplácel peněžitou dávku z důvodu nebo v důsledku takové činnosti.

         (1)  Úř. věst. 277, 21.8.2017.


title: Věc C-345/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — Řízení zahájené Sergejsem Buividsem („Řízení o předběžné otázce — Zpracování osobních údajů — Směrnice 95/46/ES — Článek 3 — Oblast působnosti — Obrazový záznam příslušníků policie na policejní služebně při provádění procesních úkonů — Zveřejnění na internetových stránkách pro sdílení videozáznamů — Článek 9 — Zpracování osobních údajů výlučně pro účely žurnalistiky — Pojem — Svoboda projevu — Ochrana soukromí“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa — Lotyšsko) — Řízení zahájené Sergejsem Buividsem
      (Věc C-345/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zpracování osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Článek 3 - Oblast působnosti - Obrazový záznam příslušníků policie na policejní služebně při provádění procesních úkonů - Zveřejnění na internetových stránkách pro sdílení videozáznamů - Článek 9 - Zpracování osobních údajů výlučně pro účely žurnalistiky - Pojem - Svoboda projevu - Ochrana soukromí“)
      (2019/C 131/06)
      Jednací jazyk: lotyština

         Předkládající soud

      Augstākā tiesa

         Účastníci původního řízení

      Sergejs Buivids

         za přítomnosti: Datu valsts inspekcija

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že obrazový záznam příslušníků policie na služebně v průběhu podávání výpovědi a zveřejnění takto pořízeného záznamu na internetových stránkách, na které mohou uživatelé nahrávat různá videa a zároveň je na nich sledovat a sdílet, spadají do oblasti působnosti této směrnice.

                  2)

                  Článek 9 směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že takové skutkové okolnosti, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, tedy obrazový záznam příslušníků policie na služebně v průběhu podávání výpovědi a zveřejnění takto pořízeného záznamu na internetových stránkách, na které mohou uživatelé nahrávat různá videa a zároveň je na nich sledovat a sdílet, mohou představovat zpracování osobních údajů výlučně pro účely žurnalistiky ve smyslu tohoto ustanovení, pokud ze zmíněného záznamu vyplyne, že jediným účelem jeho pořízení a zveřejnění je zpřístupnit veřejnosti informace, názory či myšlenky, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 277, 21. 8. 2017.


title: Věc C-423/17: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Den Haag — Nizozemsko) — Staat der Nederlanden v. Warner-Lambert Company LLC („Řízení o předběžné otázce — Humánní léčivé přípravky — Směrnice 2001/83/ES — Článek 11 — Generické léčivé přípravky — Souhrn údajů o přípravku — Vyloučení odkazů na indikace nebo lékové formy, které byly v okamžiku, kdy byl generický léčivý přípravek uveden na trh, ještě chráněny patentovým právem“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/6

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Den Haag — Nizozemsko) — Staat der Nederlanden v. Warner-Lambert Company LLC
      (Věc C-423/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Článek 11 - Generické léčivé přípravky - Souhrn údajů o přípravku - Vyloučení odkazů na indikace nebo lékové formy, které byly v okamžiku, kdy byl generický léčivý přípravek uveden na trh, ještě chráněny patentovým právem“)
      (2019/C 131/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Gerechtshof Den Haag

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Staat der Nederlanden

         Žalovaná: Warner-Lambert Company LLC

         Výrok

      Článek 11 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud v rámci takového řízení o vydání registrace léčivého přípravku, jako je řízení v původním řízení, oznámí žadatel či držitel registrace léčivého přípravku pro generický léčivý přípravek příslušnému vnitrostátnímu orgánu příbalovou informaci nebo souhrn údajů o tomto léčivém přípravku, který neobsahuje odkaz na indikace nebo lékové formy, které byly v okamžiku, kdy byl uvedený léčivý přípravek uveden na trh, ještě chráněny patentovým právem, jedná se o žádost o omezení rozsahu registrace léčivého přípravku pro dotčený generický léčivý přípravek.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc C-531/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Vetsch Int. Transporte GmbH („Řízení o předběžné otázce — Daně — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 143 odst. 1 písm. d) — Osvobození od DPH při dovozu — Dovoz s následným přemístěním zboží uvnitř Společenství — Následné dodání zboží uvnitř Společenství — Daňový únik — Odepření osvobození od daně — Podmínky“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/8

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Vetsch Int. Transporte GmbH
      (Věc C-531/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 143 odst. 1 písm. d) - Osvobození od DPH při dovozu - Dovoz s následným přemístěním zboží uvnitř Společenství - Následné dodání zboží uvnitř Společenství - Daňový únik - Odepření osvobození od daně - Podmínky“)
      (2019/C 131/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Verwaltungsgerichtshof

         Účastníci původního řízení

      Vetsch Int. Transporte GmbH

         za přítomnosti: Zollamt Feldkirch Wolfurt

         Výrok

      Článek 143 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty a čl. 143 odst. 1 písm. d) této směrnice, ve znění směrnice Rady 2009/69/ES ze dne 25. června 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že osvobození od daně z přidané hodnoty při dovozu, uvedené v těchto ustanoveních, nesmí být odepřeno dovozci určenému nebo uznanému za osobu povinnou odvést tuto daň ve smyslu článku 201 směrnice 2006/112 v takové situaci, jako je situace dotčená ve věci v původním řízení, kdy se jednak příjemce přemístění zboží uvnitř Společenství následujícího po tomto dovozu dopustí úniku týkajícího se plnění časově následujícího po tomto přemístění, který s uvedeným přemístěním nesouvisí, a jednak žádná skutečnost neumožňuje mít za to, že dovozce věděl nebo měl vědět o tom, že toto pozdější plnění bylo součástí úniku, jehož se dopustil příjemce.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4.12.2017.


title: Věc C-554/17: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Rebecka Jonsson v. Société du Journal L’Est Républicain („Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Evropské řízení o drobných nárocích — Nařízení (ES) č. 861/2007 — Článek 16 — „Strana, která neměla úspěch ve věci“ — Náklady řízení — Rozdělení — Článek 19 — Procesní právo členských států“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/9

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Svea hovrätt — Švédsko) — Rebecka Jonsson v. Société du Journal L’Est Républicain
      (Věc C-554/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Evropské řízení o drobných nárocích - Nařízení (ES) č. 861/2007 - Článek 16 - „Strana, která neměla úspěch ve věci“ - Náklady řízení - Rozdělení - Článek 19 - Procesní právo členských států“)
      (2019/C 131/11)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea hovrätt

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Rebecka Jonsson

         Odpůrkyně: Société du Journal L’Est Républicain

         Výrok

      Článek 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 861/2007 ze dne 11. července 2007, kterým se zavádí evropské řízení o drobných nárocích, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž v případě, kdy má účastník řízení ve sporu úspěch jen částečně, může vnitrostátní soud nařídit, aby každý z účastníků řízení nesl vlastní náklady řízení, nebo může tyto náklady mezi účastníky řízení rozdělit. V takovém případě je vnitrostátnímu soudu v zásadě zachována možnost rozdělit částku těchto nákladů, pokud vnitrostátní procesní pravidla rozdělování nákladů řízení o drobných nárocích v přeshraničních případech nejsou méně příznivá než procesní pravidla, jimiž se řídí podobné situace podléhající vnitrostátnímu právu, a pokud procesní požadavky, s nimiž je rozdělení těchto nákladů řízení spojeno, nevedou dotyčné osoby k odmítání tohoto evropského řízení o drobných nárocích tím, že navrhovateli, který měl ve sporu do značné míry úspěch, ukládají, aby přesto nesl vlastní náklady řízení nebo jejich podstatnou část.

         (1)  Úř. věst. C 402, 27.11.2017.


title: Věc C-535/17: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — NK, insolvenční správce pro PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV a PI v. BNP Paribas Fortis NV („Řízení o předběžné otázce — Soudní spolupráce v občanských věcech — Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 a (ES) č. 1346/2000 — Oblasti působnosti — Úpadek soudního vykonavatele — Žaloba podaná správcem podstaty pověřeným správou a likvidací společnosti v úpadku“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/9

      Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — NK, insolvenční správce pro PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV a PI v. BNP Paribas Fortis NV
      (Věc C-535/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 a (ES) č. 1346/2000 - Oblasti působnosti - Úpadek soudního vykonavatele - Žaloba podaná správcem podstaty pověřeným správou a likvidací společnosti v úpadku“)
      (2019/C 131/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: NK, insolvenční správce pro PI Gerechtsdeurwaarderskantoor BV a PI

         Žalovaná: BNP Paribas Fortis NV

         Výrok

      Článek 1 odst. 1 a odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že taková žaloba, jako je žaloba dotčená ve věci v původním řízení, jejímž předmětem je návrh na náhradu škody založený na deliktní či kvazideliktní odpovědnosti, která je podaná správcem v rámci úpadkového řízení a jejíž výsledek dosažený v případě, že tato žaloba bude mít úspěch, připadá podstatě, spadá pod pojem „občanské a obchodní věci“ ve smyslu odstavce 1 uvedeného ustanovení, a tudíž spadá do věcné působnosti uvedeného nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 412, 4.12.2017.


title: Věc C-562/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional — Španělsko) — Nestrade SA v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT), Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC) („Řízení o předběžné otázce — Třináctá směrnice 86/560/EHS — Úprava vracení daně z přidané hodnoty (DPH) — Zásady rovnocennosti a efektivity — Podnik neusazený v Evropské unii — Dřívější a pravomocné rozhodnutí o odmítnutí vrácení DPH — Nesprávné identifikační číslo k DPH“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/10

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional — Španělsko) — Nestrade SA v. Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT), Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
      (Věc C-562/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Třináctá směrnice 86/560/EHS - Úprava vracení daně z přidané hodnoty (DPH) - Zásady rovnocennosti a efektivity - Podnik neusazený v Evropské unii - Dřívější a pravomocné rozhodnutí o odmítnutí vrácení DPH - Nesprávné identifikační číslo k DPH“)
      (2019/C 131/12)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Nacional

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Nestrade SA

         Žalovaní: Agencia Estatal de la Administración Tributaria (AEAT), Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

         Výrok

      Ustanovení třinácté směrnice Rady ze dne 17. listopadu 1986 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát — pro účely uplatnění nároku na vrácení DPH — časově omezil možnost opravit chybné faktury, například opravou identifikačního čísla k DPH, které bylo na faktuře původně uvedeno, pokud jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18. 12. 2017.


title: Věc C-630/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinskog suda u Rijeci — Chorvatsko) — Anica Milivojević v. Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen („Řízení o předběžné otázce — Články 56 a 63 SFEU — Volný pohyb služeb — Volný pohyb kapitálu — Vnitrostátní právní úprava stanovující neplatnost smluv o úvěru s mezinárodním prvkem uzavřených věřitelem bez oprávnění — Nařízení (EU) č. 1215/2012 — Článek 17 odst. 1 — Smlouva o úvěru uzavřená fyzickou osobou za účelem poskytování turistických ubytovacích služeb — Pojem „spotřebitel“ — Článek 24 bod 1 — Výlučná příslušnost v oblasti věcných práv k nemovitostem — Žaloba znějící na určení neplatnosti smlouvy o úvěru a na výmaz vkladu zástavního práva do katastru nemovitostí“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinskog suda u Rijeci — Chorvatsko) — Anica Milivojević v. Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen
      (Věc C-630/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Články 56 a 63 SFEU - Volný pohyb služeb - Volný pohyb kapitálu - Vnitrostátní právní úprava stanovující neplatnost smluv o úvěru s mezinárodním prvkem uzavřených věřitelem bez oprávnění - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 17 odst. 1 - Smlouva o úvěru uzavřená fyzickou osobou za účelem poskytování turistických ubytovacích služeb - Pojem „spotřebitel“ - Článek 24 bod 1 - Výlučná příslušnost v oblasti věcných práv k nemovitostem - Žaloba znějící na určení neplatnosti smlouvy o úvěru a na výmaz vkladu zástavního práva do katastru nemovitostí“)
      (2019/C 131/13)
      Jednací jazyk: chorvatština

         Předkládající soud

      Općinski Sud u Rijeci

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Anica Milivojević

         Žalovaná: Raiffeisenbank St. Stefan-Jagerberg-Wolfsberg eGen

         Výrok

                  1)

                  Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, jejímž účinkem je mj. to, že smlouvy o úvěru a právní akty založené na těchto smlouvách uzavřené na území tohoto členského státu mezi dlužníkem a věřitelem usazeným v jiném členském státě, který není držitelem povolení vydaného příslušným orgánem prvně uvedeného členského státu k tomu, aby mohl vykonávat svou činnost na jeho území, jsou od počátku absolutně neplatné, a to i když byly uzavřeny dříve, než uvedená právní úprava nabyla účinnosti.

                  2)

                  Článek 4 odst. 1 a článek 25 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci sporů týkajících se smluv o úvěru s mezinárodním prvkem, které spadají do oblasti působnosti uvedeného nařízení, umožňuje dlužníkům podání žaloby proti věřiteli, který není držitelem povolení vydaného příslušnými orgány uvedeného členského státu k tomu, aby mohl vykonávat svou činnost na jeho území, u soudů státu, ve kterém má tento věřitel sídlo, nebo u soudů místa, ve kterém má bydliště nebo sídlo dlužník, zatímco uvedený věřitel může žalobu proti dlužníkovi podat jen u soudů státu, ve kterém má bydliště nebo sídlo dlužník, bez ohledu na to, zda je spotřebitelem, nebo podnikatelem.

                  3)

                  Článek 17 odst. 1 nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že dlužník, který uzavřel smlouvu o úvěru, aby uskutečnil rekonstrukci v nemovitosti, v níž má bydliště, zejména za účelem poskytování turistických ubytovacích služeb, nemůže být považován za „spotřebitele“ ve smyslu uvedeného ustanovení, ledaže by s ohledem na kontext plnění, na které byla smlouva uzavřena, tato měla z celkového pohledu tak malý vztah k dané podnikatelské činnosti, že by bylo zřejmé, že smlouva byla uzavřena převážně k soukromým účelům, což musí ověřit předkládající soud.

                  4)

                  Článek 24 bod 1 první pododstavec nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba znějící na výmaz vkladu hypotečního zástavního práva do katastru nemovitostí představuje žalobu, „jejímž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem“ ve smyslu uvedeného ustanovení, avšak pod tento pojem nespadá žaloba na prohlášení neplatnosti úvěrové smlouvy a notářské listiny týkající se vzniku hypotečního zástavního práva zajišťujícího závazky z uvedené smlouvy.

         (1)  Úř. věst. C 22, 22.1.2018.


title: Věc C-710/17: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio („Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na stavební práce — Směrnice 2004/18/ES — Článek 48 odstavec 3 — Hodnocení a ověřování technické způsobilosti hospodářských subjektů — Vnitrostátní ustanovení, jež nelze považovat za provedení směrnice 2004/18 — Absence přímého a bezpodmínečného odkazu na unijní právo — Absence žádosti založené na existenci určitého přeshraničního zájmu — Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/12

      Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato — Itálie) — CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio
      (Věc C-710/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 2004/18/ES - Článek 48 odstavec 3 - Hodnocení a ověřování technické způsobilosti hospodářských subjektů - Vnitrostátní ustanovení, jež nelze považovat za provedení směrnice 2004/18 - Absence přímého a bezpodmínečného odkazu na unijní právo - Absence žádosti založené na existenci určitého přeshraničního zájmu - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2019/C 131/14)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: CCC — Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

         Odpůrce: Comune di Tarvisio

         Za přítomnosti: Incos Srl, RTI — Idrotermica F.lli Soldera a Gabrieleho Indoviny

         Výrok

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Státní rada, Itálie) rozhodnutím ze dne 28. září 2017 je nepřípustná.

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc C-49/18: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Catalunya — Španělsko) — Carlos Escribano Vindel v. Ministerio de Justicia („Řízení o předběžné otázce — Úsporná rozpočtová opatření — Snižování platů ve vnitrostátní veřejné správě — Metody — Rozdílné dopady — Sociální politika — Rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Směrnice 2000/78/ES — Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. b) — Listina základních práv Evropské unie — Článek 21 — Nezávislost soudců — Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU“)

text:
               8.4.2019

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/13

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. února 2019 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Catalunya — Španělsko) — Carlos Escribano Vindel v. Ministerio de Justicia
      (Věc C-49/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Úsporná rozpočtová opatření - Snižování platů ve vnitrostátní veřejné správě - Metody - Rozdílné dopady - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. b) - Listina základních práv Evropské unie - Článek 21 - Nezávislost soudců - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU“)
      (2019/C 131/15)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Tribunal Superior de Justicia de Catalunya

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Carlos Escribano Vindel

         Žalovaný: Ministerio de Justicia

         Výrok

                  1)

                  Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že tato ustanovení — s výhradou ověření, které musí provést předkládající soud — nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která v rámci obecných opatření na snižování platů, která souvisejí s odstraňováním nadměrného rozpočtového deficitu, stanovila různé procentní sazby snížení základních platů kariérních soudců a jejich příplatků, což podle předkládajícího soudu vedlo nakonec k tomu, že platy kariérních soudců spadajících do dvou platových skupin pro nižší kategorie kariérních soudců byly sníženy v poměru výrazněji než platy kariérních soudců spadajících do platové skupiny pro vyšší kategorii kariérních soudců, třebaže prvně zmínění soudci pobírají nižší platy, jsou zpravidla mladší a mají zpravidla méně odpracovaných let než posledně zmínění soudci.

                  2)

                  Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU musí být vykládán v tom smyslu, že zásada nezávislosti soudců nebrání tomu, aby se vůči žalobci v původním řízení uplatnila taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která bez ohledu na povahu vykonávaných funkcí, počet odpracovaných let a na důležitost plněných úkolů stanovila v rámci obecných opatření na snižování platů, která souvisejí s odstraňováním nadměrného rozpočtového deficitu, různé procentní sazby snížení základních platů kariérních soudců a jejich příplatků, což podle předkládajícího soudu vedlo nakonec k tomu, že platy kariérních soudců spadajících do dvou platových skupin pro nižší kategorie kariérních soudců byly sníženy v poměru výrazněji než platy kariérních soudců spadajících do platové skupiny pro vyšší kategorii kariérních soudců, třebaže prvně zmínění soudci pobírají nižší platy než posledně zmínění soudci, pokud je platové ohodnocení, které je žalobci v původním řízení vypláceno na základě snížení platu dotčeného ve věci v původním řízení, úměrné významu funkcí, které vykonává, a zaručuje tak nezávislost jeho rozhodování, což musí ověřit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 152, 30.4.2018.