title: Věc T-227/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE BARCELONA – Starší slovní ochranná známka Evropské unie BIORENE – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE BARCELONA)
      (Věc T-227/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE BARCELONA - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BIORENE - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 329/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Eugène Perma France (Saint Denis, Francie) (zástupkyně: S. Havard Duclos, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2020 (věc R 1661/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Eugène Perma France a Biovene Cosmetics.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Biovene Cosmetics, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-232/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE – Starší slovní ochranná známka Evropské unie BIORENE – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Biovene Cosmetics v. EUIPO – Eugène Perma France (BIOVÈNE)
      (Věc T-232/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BIOVÈNE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie BIORENE - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 329/29)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biovene Cosmetics, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Eugène Perma France (Saint Denis, Francie) (zástupkyně: S. Havard Duclos, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. února 2020 (věc R 739/2019-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Eugène Perma France a Biovene Cosmetics.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Biovene Cosmetics, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-267/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Arbuzov v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/23

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Arbuzov v. Rada
      (Věc T-267/20) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)
      (2021/C 329/30)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: V. Rytikov, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Pekař a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají jméno žalobce na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, ponecháno jméno Sergeje Arbuzova.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 6.7.2020.


title: Věc T-268/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Pšonka v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/24

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Pšonka v. Rada
      (Věc T-268/20) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)
      (2021/C 329/31)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Artem Viktorovyč Pšonka (Kramatorsk, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Pekař a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají jméno žalobce na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, ponecháno jméno Artema Viktorovyče Pšonky.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 6.7.2020.


title: Věc T-269/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Pšonka v. Rada („Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině – Zmrazení finančních prostředků – Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Ponechání jména žalobce na seznamu – Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/25

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Pšonka v. Rada
      (Věc T-269/20) (1)

      („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Ponechání jména žalobce na seznamu - Povinnost Rady ověřit, zda bylo rozhodnutí orgánu třetího státu přijato při dodržení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu“)
      (2021/C 329/32)
      Jednací jazyk: čeština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Viktor Pavlovyč Pšonka (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: R. Pekař a P. Mahnič, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 10), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2020, L 71, s. 1), v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají jméno žalobce na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se tato omezující opatření vztahují.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Rady (SZBP) 2020/373 ze dne 5. března 2020, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2020/370 ze dne 5. března 2020, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznamu osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, ponecháno jméno Viktora Pavlovyče Pšonky.

                  2)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 6.7.2020.


title: Věc T-285/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – MCM Products v. EUIPO – The Nomad Company (NOMAD) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie NOMAD – Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Neexistence popisného charakteru – Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/1994 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – MCM Products v. EUIPO – The Nomad Company (NOMAD)
      (Věc T-285/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie NOMAD - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/1994 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 329/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: MCM Products AG (Curych, Švýcarsko) (zástupce: S. Eichhammer, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Kondás a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Nomad Company BV (Zevenaar, Nizozemsko) (zástupkyně: S. Tigu, advokátka)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2020 (věc R 854/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi MCM Products a The Nomad Company.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti MCM Products AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 6.7.2020.


title: Věc T-290/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Ceramica Flaminia v. EUIPO – Ceramica Cielo (goclean) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie goclean – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Zkoumání skutečností z moci úřední – Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001 – Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním – Článek 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 2 nařízení 2017/1001]“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/26

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Ceramica Flaminia v. EUIPO – Ceramica Cielo (goclean)
      (Věc T-290/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie goclean - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 95 odst. 1 nařízení 2017/1001 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 59 odst. 2 nařízení 2017/1001]“)
      (2021/C 329/34)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Ceramica Flaminia SpA (Civita Castellana, Itálie) (zástupci: A. Improda a R. Arista, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Capostagno, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ceramica Cielo SpA (Fabrica di Roma, Itálie) (zástupci: L. Ghedina, L. Gyulai a E. Fassina, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. března 2020 (věc R 991/2018-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Ceramica Cielo a Ceramica Flaminia.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Ceramica Flaminia SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 222, 6.7.2020.


title: Věc T-362/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Acciona v. EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie REACCIONA – Skutečné užívání ochranné známky – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] – Existence vnitrostátního soudního řízení – Neexistence řádného důvodu pro neužívání“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/27

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Acciona v. EUIPO – Agencia Negociadora PB (REACCIONA)
      (Věc T-362/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie REACCIONA - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001] - Existence vnitrostátního soudního řízení - Neexistence řádného důvodu pro neužívání“)
      (2021/C 329/35)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Acciona SA (Alcobendas, Španělsko) (zástupce: J. Erdozain López, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Agencia Negociadora PB SL (Las Rozas de Madrid, Španělsko) (zástupci: I. Temiño Ceniceros a F. Ortega Sánchez, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. dubna 2020 (věc R 652/2019-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Agencia Negociadora PB a Acciona.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost Acciona SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO a Agencia Negociadora PB SL.

         (1)  Úř. věst. C 255, 3.8.2020.


title: Věc T-373/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Framery v. EUIPO – Smartblock (Přemístitelná stavba) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující přemístitelnou stavbu – Starší (průmyslový) vzor – Důkaz o zpřístupnění veřejnosti – Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 – Důvod neplatnosti – Absence individuální povahy – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 odst. 1 písm. b) a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Framery v. EUIPO – Smartblock (Přemístitelná stavba)
      (Věc T-373/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující přemístitelnou stavbu - Starší (průmyslový) vzor - Důkaz o zpřístupnění veřejnosti - Článek 7 nařízení (ES) č. 6/2002 - Důvod neplatnosti - Absence individuální povahy - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 odst. 1 písm. b) a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 329/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Framery Oy (Tampere, Finsko) (zástupci: A. Renck a C. Stöber, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Smartblock Oy (Helsinky, Finsko)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. dubna 2020 (věc R 616/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Smartblock a Framery.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Framery Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 271, 17.8.2020.


title: Věc T-464/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Eggy Food v. EUIPO – (YOUR DAILY PROTEIN) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie YOUR DAILY PROTEIN – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/28

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Eggy Food v. EUIPO – (YOUR DAILY PROTEIN)
      (Věc T-464/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie YOUR DAILY PROTEIN - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 329/37)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Eggy Food GmbH & Co. KG (Osnabrück, Německo) (zástupce: J. Eberhardt, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: E. Markakis, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. května 2020 (věc R 2235/2019-5) týkajícímu se přihlášky obrazového označení YOUR DAILY PROTEIN jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Eggy Food GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 297, 7.9.2020.


title: Věc T-531/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Wolf Oil v. EUIPO – Rolf Lubricants (ROLF) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Obrazová ochranná známka ROLF – Starší mezinárodní ochranná známka Wolf – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Povinnost uvést odůvodnění – Právo být vyslechnut“)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/29

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. června 2021 – Wolf Oil v. EUIPO – Rolf Lubricants (ROLF)
      (Věc T-531/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka ROLF - Starší mezinárodní ochranná známka Wolf - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut“)
      (2021/C 329/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Wolf Oil Corporation NV (Hemiksem, Belgie) (zástupci: T. Heremans a L. Depypere, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: K. Kompari a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Rolf Lubricants GmbH (Leverkusen, Německo) (zástupci: D. Terheggen a S. Sullivan, advokáti)

         Předmět

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. června 2020 (věc R 1958/2019-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Wolf Oil Corporation a Rolf Lubricants.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Wolf Oil Corporation NV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 339, 12.10.2020.


title: Věc T-311/21: Žaloba podaná dne 1. června 2021 – SV v. EIB

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/30

      Žaloba podaná dne 1. června 2021 – SV v. EIB
      (Věc T-311/21)
      (2021/C 329/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: SV (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil hodnotící zprávu žalobce za rok 2019,

                  —

                  zrušil rozhodnutí hlavního právního poradce ze dne 26. června 2020, které potvrzuje hodnotící zprávu za rok 2019 v rámci hodnocení zaměstnanců ředitelství, jakož i rozhodnutí ředitelství pro lidské zdroje ze dne 22. února 2021 zamítající žádost žalobce o správní přezkoumání,

                  —

                  nařídil nahradit žalobci majetkovou újmu, kterou popsal ve své žalobě,

                  —

                  nařídil nahradit žalobci nemajetkovou újmu vypočtenou ex aequo et bono na 5 000 eur,

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z neprovedení celkového přezkumu hodnocení – porušení prováděcích pravidel EIB.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že hlavní právní poradce neprovedl celkový přezkum hodnotícího postupu, jak to vyžadují prováděcí pravidla EIB, ale omezil posouzení na okrajový přezkum ohledně zjištění, zda hodnotící zpráva obsahovala zjevně nesprávné posouzení. Stejně tak žalobce tvrdí, že ředitelství pro lidské zdroje rovněž neprovedlo celkové přezkoumání hodnotícího řízení, což je v rozporu s požadavky prováděcích pravidel EIB.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávního posouzení celkového hodnocení výkonu úkolů a schopností žalobce – porušení pokynů týkajících se řízení výkonnosti (dále jen „pokyny“).

                              —

                              Celkové hodnocení cílů a schopností žalobce ze strany jeho řídícího pracovníka porušuje pokyny tím, že je založené na relativním posouzení v rámci oddělení, útvaru a ředitelství, namísto posouzení žalobcových celkových úspěchů a prokázání schopností. Takovéto chybné přezkoumání bylo potom podpořené a uplatňované hlavním právním poradcem a ředitelstvím pro lidské zdroje, na základě čehož jsou jejich rozhodnutí rovněž protiprávní.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění a části 3.4 pokynů.

                              —

                              Žalobce tvrdí, že žalovaná nedostatečně odůvodnila hodnotící zprávu, jelikož tato zpráva neuvádí pohovor, ke kterému došlo mezi žalobcem a jeho řídícím pracovníkem a uvedené důvody jsou nedostatečné k pochopení důvodu nižšího hodnocení v porovnání s předchozím rokem.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a nedostatku spravedlivého, objektivního a srozumitelného posouzení žalobcova celkového výkonu – porušení povinnosti řádné správy a povinnosti řádné péče – porušení pokynů

                              —

                              Žalobce tvrdí, že hodnocení provedené jeho řídícím pracovníkem, podpořené hlavním právním poradcem a ředitelstvím pro lidské zdroje, nedostatečně zohlednilo všechny okolnosti a je zjevně nesprávné.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení v souvislosti s posouzením řídících schopností a zejména nepovýšení na úroveň D

                              —

                              Žalobce tvrdí, že splnil všechna kritéria pro povýšení, zejména že úspěšně vykonával svou současnou funkci, má schopnosti a potenciál podávat výkony na vyšší úrovni, jak mu to potvrdil při různých příležitostech jeho řídící pracovník a prokázal motivaci pracovat na vyšší úrovni, zvláště vzhledem k tomu, že nepřetržitě vykonával povinnosti odpovídající vyšší úrovni. Uvádí, že žalovaná neodůvodnila své rozhodnutí nepovýšit žalobce. Odůvodnění se nenachází ani v rozhodnutí hlavního právního poradce ani v rozhodnutí ředitelství pro lidské zdroje.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                              —

                              Hodnocení schopností za rok 2019 neodráží hodnotící pohovor a bylo zcela neočekávané.


title: Věc T-322/21: Žaloba podaná dne 9. června 2021 – TB v. ENISA

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/31

      Žaloba podaná dne 9. června 2021 – TB v. ENISA
      (Věc T-322/21)
      (2021/C 329/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: TB (zástupkyně: L. Levi a N. Flandin, advokátky)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro kybernetickou bezpečnost (ENISA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil implicitní rozhodnutí výkonného ředitele ENISA neklasifikovat místo vedoucího oddělení pro politiku a místo vedoucího oddělení financí a zakázek pro účely interní mobility (dále jen „implicitní rozhodnutí“);

                              —

                              implicitní rozhodnutí plyne z:

                                          —

                                          administrativního sdělení 2020-11, které obsahuje závěry dialogů o interní mobilitě ze dne 1. září 2020, zveřejněného dne 3. září 2020 (dále jen „závěry“), podle něhož byla klasifikována jako pracovní místa pro účely interní mobility tři místa vedoucích oddělení, a to oddělení pro zabezpečenou infrastrukturu a služby (COD1), oddělení pro bezpečnost údajů a standardizaci (COD2) a oddělení provozní bezpečnosti (COD3),

                                          —

                                          rozhodnutí ze dne 5. srpna 2020 zveřejněných na webových stránkách ENISA, která se týkala dvou volných pracovních míst, která měla být obsazena prostřednictvím otevřeného výběrového řízení na místa vedoucího kanceláře výkonného ředitele a vedoucího oddělení podpůrných služeb pro podniky;

                  —

                  v případě potřeby zrušil závěry a rozhodnutí ze dne 5. srpna 2020;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí žalované ze dne 3. března 2021, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem proti implicitnímu rozhodnutí, závěrům a rozhodnutím ze dne 5. srpna 2020;

                  —

                  uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z nedostatku jednoznačnosti a transparentnosti, z porušení zásady právní jistoty, ze zjevně nesprávného posouzení a z porušení zásady 6 obsažené v rozhodnutí správní rady 2020/5.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení přílohy 1 administrativního sdělení.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení 7. a 8. zásady obsažené v rozhodnutí správní rady 2020/5, z porušení zásady řádné správy a článku 41 Listiny základních práv EU a z porušení povinnosti postupovat s řádnou péčí.


title: Věc T-340/21: Žaloba podaná dne 19. června 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/32

      Žaloba podaná dne 19. června 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-340/21)
      (2021/C 329/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 23. prosince 2020 o státní podpoře SA.59462 (2020/N) – Řecko – COVID-19: Odškodnění pro společnost Aegean Airlines (1), a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a dopustila se při přezkumu přiměřenosti podpory ve vztahu ke škodě způsobené krizí COVID-19 zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje konkrétní ustanovení SFEU, obecné zásady evropského práva, které jsou základem liberalizace letecké dopravy v EU od konce 80. let 20. století (tj. zákaz diskriminace, svoboda poskytování služeb a svoboda usazování), a nařízení (ES) č. 1008/2008 (2).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 122, s. 15.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-342/21: Žaloba podaná dne 19. června 2021 – Bambu Sales v. EUIPO (BAMBU)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/33

      Žaloba podaná dne 19. června 2021 – Bambu Sales v. EUIPO (BAMBU)
      (Věc T-342/21)
      (2021/C 329/43)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bambu Sales, Inc. (Secaucus, New Jersey, Spojené státy) (zástupce: T. Stein, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BAMBU – Přihláška č. 18 105 815

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. dubna 2021, ve věci R 1702/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí v plném rozsahu zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-343/21: Žaloba podaná dne 21. června 2021 – Hewlett Packard Enterprise Development v. EUIPO – Aruba (ARUBA)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/33

      Žaloba podaná dne 21. června 2021 – Hewlett Packard Enterprise Development v. EUIPO – Aruba (ARUBA)
      (Věc T-343/21)
      (2021/C 329/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hewlett Packard Enterprise Development LP (Houston, Texas, Spojené státy) (zástupci: P. Roncaglia a N. Parrotta, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aruba SpA (Bibbiena, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie ARUBA – Ochranná známka Evropské unie č. 14 421 598

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. března 2021 ve věci R 259/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení;

                  —

                  uložil společnosti Aruba S.p.A. náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001, pokud jde o posouzení podobnosti mezi kolidujícími označeními.


title: Věc T-345/21: Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Hewlett Packard Enterprise Development v. EUIPO – Aruba (ARUBA NETWORKS)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/35

      Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Hewlett Packard Enterprise Development v. EUIPO – Aruba (ARUBA NETWORKS)
      (Věc T-345/21)
      (2021/C 329/46)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hewlett Packard Enterprise Development LP (Houston, Texas, Spojené státy) (zástupci: P. Roncaglia a N. Parrotta, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aruba SpA (Bibbiena, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky ARUBA NETWORKS – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 198 196

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2021 ve věci R 1473/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení;

                  —

                  uložil společnosti Aruba S.p.A. náhradu nákladů řízení, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001, pokud jde o posouzení podobnosti mezi kolidujícími označeními.


title: Věc T-346/21: Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Hecht Pharma v. EUIPO – Gufic Biosciences (Gufic)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/36

      Žaloba podaná dne 23. června 2021 – Hecht Pharma v. EUIPO – Gufic Biosciences (Gufic)
      (Věc T-346/21)
      (2021/C 329/47)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Hecht Pharma GmbH (Bremervörde, Německo) (zástupci: C. Sachs a J. Sachs, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gufic Biosciences Ltd. (Bombaj, Indie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Gufic – Ochranná známka Evropské unie č. 8 613 044

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. června 2021, ve věci R 2738/2019-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil a ochrannou známku Unie č. 8 613 044 „Gufic“ zrušil také pro třídu výrobků 5 „léčiva“;

                  —

                  uložil společnosti Gufic Biosciences Ltd. náklady řízení o žalobě a náklady předcházejícího řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-355/21: Žaloba podaná dne 24. června 2021 – Polo Club Düsseldorf v. EUIPO – Company Bridge and Life (POLO CLUB DÜSSELDORF EST. 1976)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/37

      Žaloba podaná dne 24. června 2021 – Polo Club Düsseldorf v. EUIPO – Company Bridge and Life (POLO CLUB DÜSSELDORF EST. 1976)
      (Věc T-355/21)
      (2021/C 329/49)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Polo Club Düsseldorf GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: Ch. Weil, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Company Bridge and Life, SL (Elche, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie POLO CLUB DÜSSELDORF EST. 1976 – Přihláška k zápisu č. 17 984 671

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2021 ve věci R 1667/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí a

                  —

                  zamítl námitky.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-356/21: Žaloba podaná dne 24. června 2021 – Future Motion v. EUIPO – El Corte Inglés (HYPERCORE)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/38

      Žaloba podaná dne 24. června 2021 – Future Motion v. EUIPO – El Corte Inglés (HYPERCORE)
      (Věc T-356/21)
      (2021/C 329/50)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Future Motion, Inc. (Santa Cruz, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: F. M. Orou, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis ochranné známky HYPERCORE s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 360 694

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2021 ve věci R 1229/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  případně, pokud další účastnice řízení před odvolacím senátem vstoupí do řízení jako vedlejší účastnice, uložil EUIPO a jí společně a nerozdílně náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-357/21: Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Jose A. Alfonso Arpon v. EUIPO – Puma (PLUMAflex by Roal)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/38

      Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Jose A. Alfonso Arpon v. EUIPO – Puma (PLUMAflex by Roal)
      (Věc T-357/21)
      (2021/C 329/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jose A. Alfonso Arpon SL (Arnedo, Španělsko) (zástupkyně: M. Escudero Pérez, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Puma SE (Herzogenaurach, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PLUMAflex by Roal – Přihláška k zápisu č. 17 880 571

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2021 ve věci R 2991/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a další účastnici řízení, aby nesly vlastní náklady řízení a nahradily náklady řízení vynaložené žalobcem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 5 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-370/21: Žaloba podaná dne 30. června 2021 – Biogena v. EUIPO – Alter Farmacia (NUTRIFEN AGNUBALANCE)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/40

      Žaloba podaná dne 30. června 2021 – Biogena v. EUIPO – Alter Farmacia (NUTRIFEN AGNUBALANCE)
      (Věc T-370/21)
      (2021/C 329/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Biogena GmbH & Co KG (Salzburg, Rakousko) (zástupkyně: I. Schiffer, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Alter Farmacia, SA (Madrid, Španělsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se slovní ochranné známky NUTRIFEN AGNUBALANCE – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 430 349

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2021 ve věci R 1208/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  vyhověl přihlášce mezinárodního zápisu č. 1 430 349 pro všechny přihlašované výrobky;

                  —

                  uložil EUIPO a společnosti Alter Farmacia, S. A., náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení článku 94 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-374/21: Žaloba podaná dne 2. července 2021 – documentus Deutschland v. EUIPO – Reisswolf (REISSWOLF)

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/41

      Žaloba podaná dne 2. července 2021 – documentus Deutschland v. EUIPO – Reisswolf (REISSWOLF)
      (Věc T-374/21)
      (2021/C 329/55)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: documentus Deutschland GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: D. Weller, V. Wolf a A. Wulff, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Reisswolf Akten- und Datenvernichtung GmbH & Co. KG (Hamburk)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie REISSWOLF – Ochranná známka Evropské unie č. 5 791 751

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. března 2021, ve věci R 2354/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí a potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení EUIPO ze dne 9. září 2019 v řízení o zrušení (neplatnost) č. 17 081 C týkající se unijní ochranné známky REISSWOLF, č. 5791751

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení, které vznikly v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 59 odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-381/21: Žaloba podaná dne 5. července 2021 – D&A Pharma v. EMA

text:
               16.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/43

      Žaloba podaná dne 5. července 2021 – D&A Pharma v. EMA
      (Věc T-381/21)
      (2021/C 329/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Debregeas et associés Pharma (D&A Pharma) (Paříž, Francie) (zástupci: N. Viguié a D. Krzisch, advokáti)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí, kterým Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) zrušila vědeckou poradní skupinu „Scientific Advisory Group on Psychiatry“ působící v rámci Výboru pro humánní léčivé přípravky (CHMP) a které bylo uveřejněno ve veřejné výzvě k vyjádření zájmu pro odborníky, aby se stali členy stálých poradních skupin (SAG) EMA, ze dne 5. května 2021, a v tiskové zprávě EMA ze dne 5. května 2021;

                  —

                  uložil EMA náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti mezi uchazeči o rozhodnutí o registraci (dále jen „RR“), zásady konzistentnosti stanovisek orgánů a ustanovení čl. 56 odst. 2 nařízení č. 726/2004 (1). Žalobkyně dodává, že zrušení vědecké poradní skupiny „Scientific Advisory Group on Psychiatry“ je ve všeobecné rovině protiprávní, jelikož připravuje uchazeče o RR o záruku konzistentnosti stanovisek vyjádřených ve specifické terapeutické oblasti, jako je psychiatrie, a také proto, že může vést k nekonzistentnosti a nerovnému zacházení s uchazeči o RR v rámci přezkumu podle článku 9 nařízení č. 726/2004, o který může požádat uchazeč o RR v případě negativního stanoviska výboru pro humánní léčivé přípravky (dále jen „CHMP“) v původním řízení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady nestrannosti, která musí být dodržována v řízeních o žádosti o RR před EMA, a čl. 56 odst. 2 nařízení č. 726/2004. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že zrušení výše uvedené vědecké poradní skupiny u uchazeče o RR v oblasti léčivých přípravků používaných v psychiatrii, který požádal o přezkum, nutně vyvolává legitimní pochybnost o nestrannosti tohoto postupu, jelikož členové ad hoc výborů odborníků vybírá CHMP pro účely daného přezkumu a pro každého uchazeče.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti čl. 56 odst. 2 nařízení č. 726/2004, pokud by měl Tribunál za to, že tento článek výbor CHMP působící v rámci EMA opravňuje, aby podle svého uvážení zřizoval a zrušoval vědecké poradní skupiny, jelikož by to odporovalo zásadám rovnosti, nestrannosti a soudržnosti.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Rozsudek Soudního Dvora ze dne 15. července 2021 ve věci E-14/20 Liti-Link AG v. LGT Bank AG (Směrnice 2004/39/ES – Směrnice 2006/73/ES – Pojem „hlavní podmínky“ – Dostatečné zpřístupňování informací klientům – Pojem „souhrnná podoba“ – Přípustnost) 2021/C 426/04

text:
               21.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 426/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 15. července 2021
      ve věci E-14/20
      Liti-Link AG v. LGT Bank AG

            (Směrnice 2004/39/ES – Směrnice 2006/73/ES – Pojem „hlavní podmínky“ – Dostatečné zpřístupňování informací klientům – Pojem „souhrnná podoba“ – Přípustnost)

      (2021/C 426/04)
      Ve věci E-14/20, Liti-Link AG v. LGT Bank AG – ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru Nejvyšším knížecím soudem (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) ohledně výkladu směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Bernd Hammermann, soudci, dne 15. července 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Ustanovení článku 26 posledního pododstavce směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, musí být vykládáno v tom smyslu, že investiční podnik může zveřejnit hlavní podmínky ujednání o poplatcích, provizi nebo nepeněžním plnění v souhrnné podobě s tím, že zákazníkovi před poskytnutím investiční nebo doplňkové služby jasně sdělil, že tyto pobídky jsou zaplaceny třetí straně nebo byly třetí stranou poskytnuty, že se zavázal, že na žádost zákazníka zveřejní další podrobnosti, a že tento závazek dodrží.
                  Zveřejnění v souladu s článkem 26 v souhrnné podobě může být provedeno za obecných nebo předem stanovených podmínek, pokud každý jednotlivý zákazník obdrží informace týkající se konkrétní investiční služby a pokud tyto informace poskytují zákazníkovi dostatečný základ, aby mohl přijmout podložená investiční rozhodnutí.

                  2.

                  Zveřejnění v souladu s článkem 26 posledním pododstavcem směrnice 2006/73/ES zahrnuje povinnost investičního podniku jednoznačně uvést, zda a kdy se poplatky, provize nebo nepeněžní plnění poskytují, a to komplexním, přesným a srozumitelným způsobem ještě před poskytnutím příslušné investiční nebo doplňkové služby. Obecné zveřejnění, které pouze odkazuje na možnost, že by investiční podnik mohl přijmout od třetí osoby poplatek, provizi nebo nepeněžní plnění, není pro účely článku 26 uvedené směrnice dostatečné.

                  3.

                  Jestliže výši poplatků nebo provizí není možno zjistit, musí správné informování v souladu s čl. 26 prvním pododstavcem písm. b) bodem i) směrnice 2006/73/ES zákazníkovi umožnit vypočítat si výši poplatků nebo provizí poskytnutých investičnímu podniku třetí stranou, aby zákazník mohl učinit podložené rozhodnutí o investici.

                  4.

                  Podmínky stanovené v článku 26 posledním pododstavci směrnice 2006/73/ES týkající se zveřejnění poplatků, provizí nebo nepeněžních plnění v souhrnné podobě nejsou splněny, pokud se investiční podnik zaváže poskytnout zákazníkovi další podrobnosti pouze za období dvanácti měsíců před podáním žádosti.

                  5.

                  Právo EHP nevyžaduje žádný přímý účinek ustanovení práva EHP, jež nebyla správně provedena do vnitrostátního práva. Vnitrostátní soud je nicméně povinen v co největším možném rozsahu zajistit výsledek sledovaný právem EHP prostřednictvím výkladu vnitrostátního práva v souladu s právem EHP.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 2021 ve věci E-7/20 Trestní řízení proti M & X AG (Směrnice 2001/83/ES – Směrnice 2011/62/EU – Léčivé přípravky – Distribuce léčivých přípravků – Zprostředkování léčivých přípravků – Svoboda usazování) 2021/C 426/05

text:
               21.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 426/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 15. července 2021
      ve věci E-7/20
      Trestní řízení proti M & X AG

            (Směrnice 2001/83/ES – Směrnice 2011/62/EU – Léčivé přípravky – Distribuce léčivých přípravků – Zprostředkování léčivých přípravků – Svoboda usazování)

      (2021/C 426/05)
      Ve věci E-7/20, trestní řízení proti M & X AG – ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru Knížecím odvolacím soudem (Fürstliches Obergericht) ohledně výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce, vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce-zpravodaj), soudci, dne 15. července 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  O tom, zda se na výrobek vztahuje definice léčivého přípravku uvedená v čl. 1 bodě 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, se musí rozhodovat případ od případu s přihlédnutím k faktorům uvedeným v tomto ustanovení, jako je obchodní úprava výrobku nebo jeho farmakologické, imunologické nebo metabolické vlastnosti.
                  Výrobek, jako je ten dotčený v původním řízení, který je určen k intravenóznímu podání, je prezentován s tím, že je v souladu s lékařským předpisem a zmírňuje příznaky onemocnění u lidí, představuje léčivý přípravek ve smyslu čl. 1 bodu 2.

                  2.

                  Za okolností, jaké jsou dány v původním řízení, pokud byl léčivý přípravek prodáván na velkoobchodní nebo maloobchodní úrovni ve státech EHP, musí být považován za výrobek, jenž byl určen k uvedení na trh ve státech EHP pro účely směrnice 2001/83/ES.

                  3.

                  Léčivý přípravek je zhotoven průmyslově nebo vyroben metodou zahrnující průmyslový proces, pokud jeho zhotovení nebo výroba zahrnuje průmyslový proces, který se obecně vyznačuje sledem operací, které mohou být mechanické nebo chemické a mají za cíl získání standardizovaného výrobku ve významných množstvích.

                  4.

                  Na léčivý přípravek, který nebyl připraven v souladu s lékopisnými předpisy nebo není určen k přímému výdeji pacientům v dané lékárně, se výjimka stanovená v čl. 3 odst. 2 směrnice 2001/83/ES nevztahuje.

                  5.

                  Činnost spočívající v opatřování, dodávání a vývozu léčivých přípravků, kromě výdeje léčivých přípravků veřejnosti, představuje distribuci léčivých přípravků ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2001/83/ES, i když distributor s těmito přípravky fyzicky nemanipuloval.

                  6.

                  Vnitrostátní opatření, které činnost spočívající v „distribuci léčivých přípravků“ ve smyslu čl. 1 bodu 17 směrnice 2001/83/ES podřizuje požadavku povolení v souladu s čl. 77 odst. 1 uvedené směrnice, je slučitelné s právem EHP.

                  7.

                  Skutečnost, že výrobek není v jednom státě EHP kvalifikován jako léčivý přípravek, nemá vliv na to, zda jej příslušné orgány jiného státu EHP mohou kvalifikovat jako léčivý přípravek v souladu se směrnicí 2001/83/ES.


title: Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 1. července 2021 ve věci PRA Group Europe AS v. Staten v/Skatteetaten (Věc E-3/21) 2021/C 426/06

text:
               21.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 426/9

      Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Oslo tingrett dne 1. července 2021 ve věci PRA Group Europe AS v. Staten v/Skatteetaten
      (Věc E-3/21)
      (2021/C 426/06)
      Dopisem ze dne 1. července 2021, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 2. července 2021, požádal soud Oslo tingrett (okresní soud Oslo) Soudní dvůr ESVO ve věci PRA Group Europe AS v. Staten v/Skatteetaten o poradní stanovisko k následujícím otázkám:

                  1.

                  Existuje omezení ve smyslu článku 31 Dohody o EHP ve spojení s článkem 34, pokud skupinové příspěvky norských společností zvyšují maximální odpočet úroků, a tedy nárok na odpočet úroků z dluhů vůči přidruženým stranám podle pravidla omezeného odpočtu úroků, což je možnost, která podle norských daňových předpisů není k dispozici pro investice společností z EHP nebo do nich?

                  2.

                  Je společnost v EHP, která je ve skupině s norskou společností, ve srovnatelné situaci jako norská společnost, která je součástí skupiny s jinou norskou společností, a jaký význam má pro posouzení srovnatelnosti skutečnost, že společnost EHP neposkytla norské společnosti žádný skutečný skupinový příspěvek, ale úvěr?

                  3.

                  V případě, že omezení existuje: Jaké důvody obecného zájmu mohou takové omezení odůvodňovat?


title: Rozsudek Soudního Dvora ze dne 15. července 2021 ve věci E-11/20 Eyjólfur Orri Sverrisson v. islandský stát (Směrnice 2003/88/ES – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Pracovní doba – Cestování na určené místo výkonu práce, které není obvyklým místem výkonu práce pracovníka – Mezinárodní cestování) 2021/C 426/07

text:
               21.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 426/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 15. července 2021
      ve věci E-11/20
      Eyjólfur Orri Sverrisson v. islandský stát

            (Směrnice 2003/88/ES – Ochrana bezpečnosti a zdraví pracovníků – Pracovní doba – Cestování na určené místo výkonu práce, které není obvyklým místem výkonu práce pracovníka – Mezinárodní cestování)

      (2021/C 426/07)
      Ve věci E-11/20, Eyjólfur Orri Sverrisson v. islandský stát – ŽÁDOST podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná k Soudnímu dvoru okresním soudem v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) ohledně výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby, a zejména čl. 2 odst. 1, vynesl Soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce-zpravodaj), soudci, dne 15. července 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Nezbytná doba, kterou pracovník, kterým je žalobce v původním řízení, strávil mimo svou běžnou pracovní dobu cestováním na místo výkonu práce, které nebylo jeho pevným ani obvyklým místem výkonu práce, aby v tomto jiném místě vykonával svou činnost nebo své povinnosti, jak požadoval jeho zaměstnavatel, představuje „pracovní dobu“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby. V tomto ohledu není podstatné, zda se uvedená cesta uskutečňuje zcela v rámci EHP nebo do třetích zemí či z třetích zemí, je-li pracovní smlouva uzavřena podle vnitrostátního práva státu EHP a řídí-li se tímto právem.

                  2.

                  Posouzení intenzity práce vykonané během cesty se nevyžaduje.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 15. července 2021 ve věci E-9/20 Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Volný pohyb pracovníků – Svoboda usazování – Nařízení (EU) č. 492/2011 – Kombinovaný požadavek na pobyt a státní příslušnost pro vedoucí pracovníky – Generální ředitel – Členové správní rady – Soudržnost) 2021/C 426/08

text:
               21.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 426/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
      ze dne 15. července 2021
      ve věci E-9/20
      Kontrolní úřad ESVO v. Norské království

            (Volný pohyb pracovníků – Svoboda usazování – Nařízení (EU) č. 492/2011 – Kombinovaný požadavek na pobyt a státní příslušnost pro vedoucí pracovníky – Generální ředitel – Členové správní rady – Soudržnost)

      (2021/C 426/08)
      Ve věci E-9/20, Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – NÁVRH směřující k určení, že Norské království tím, že ponechalo v platnosti různé požadavky na státní příslušnost a/nebo pobyt stanovené v norském právu obchodních společností, pokud jde o osoby, které zastávají určité vedoucí funkce ve společnostech zapsaných a založených v Norsku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 31 a 28 Dohody o EHP a čl. 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 492/2011 ze dne 5. dubna 2011 o volném pohybu pracovníků uvnitř Unie, vynesl soudní dvůr ve složení Páll Hreinsson, předseda, Per Christiansen a Bernd Hammermann (soudce zpravodaj), soudci, dne 15. července 2021 rozsudek, jehož výrok zní:

                  1.

                  Norské království tím, že ponechalo v platnosti ustanovení § 6–11 odst. 1 a 6–36 odst. 2 zákona o akciových společnostech, § 6–11 odst. 1 zákona o společnostech s ručením omezeným a § 7–5 a 8–4 odst. 5 zákona o finančních podnicích, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 31 Dohody o EHP.

                  2.

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3.

                  Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.


title: Věc C-299/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2021 EM proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 3. března 2021 ve věci T-599/19, EM v. Parlament

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/6

      Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2021 EM proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 3. března 2021 ve věci T-599/19, EM v. Parlament
      (Věc C-299/21 P)
      (2021/C 431/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): EM (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)

         Další účastník řízení: Evropský parlament

         Návrhová žádání

                  —

                  zrušit rozsudek ze dne 3. března 2021, EM v. Parlament (T-599/19),

                  —

                  uložit Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      V prvním žalobním důvodu uplatněném před Tribunálem se navrhovatel dovolával porušení článků 1 a 31 Listiny základních práv, jakož i článku 12 a čl. 12a odst. 3 služebního řádu úředníků, porušení povinnosti poskytnout pomoc a zneužití pravomoci. O tomto žalobním důvodu, rozděleném do tří částí, Tribunál rozhodl v bodech 42 až 131 napadeného rozsudku.
      V druhém žalobním důvodu uplatněném před Tribunálem se navrhovatel dovolával porušení zásady řádné správy a povinnosti jednat s náležitou péčí a zjevně nesprávného posouzení. O tomto žalobním důvodu Tribunál rozhodl v bodech 142 až 159 napadeného rozsudku.
      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatel jediný důvod kasačního opravného prostředku, který vychází ze zkreslení skutkového stavu a zjevně nesprávných posouzení, která měla za následek nedostatečné a právně nepřesné odůvodnění. Tribunál tak rozhodl infra petita. V rámci kasačního opravného prostředku navrhovatel zpochybňuje zejména body 51 až 57, 66 až 69, 100 až 103, 109, 126 až 131, 145 a 146, 148 a 149, 170 a 171 napadeného rozsudku.


title: Věc C-338/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 31. května 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. S.S., N.Z. a S.S.

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 31. května 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. S.S., N.Z. a S.S.
      (Věc C-338/21)
      (2021/C 431/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel v odvolacích řízeních: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Odpůrci v odvolacích řízeních: S.S., N.Z. a S.S.

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 27 odst. 3 a článek 29 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180 (1)) vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v projednávané věci, kterou se členský stát rozhodl pro provedení čl. 27 odst. 3 písm. c) a kterou ale přiznal odkladný účinek – ohledně výkonu rozhodnutí o přemístění – rovněž odporu nebo žalobě podané proti rozhodnutí v řízení o žádosti o udělení povolení k pobytu v souvislosti s obchodováním s lidmi, které není rozhodnutím o přemístění, avšak skutečnému přemístění dočasně brání?

         (1)  s. 31


title: Věc C-416/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Oberstes Landesgericht (Německo) dne 7. července 2021 – Landkreis A.-F. v. J. Sch. Omnibusunternehmen, K. Reisen GmbH

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Oberstes Landesgericht (Německo) dne 7. července 2021 – Landkreis A.-F. v. J. Sch. Omnibusunternehmen, K. Reisen GmbH
      (Věc C-416/21)
      (2021/C 431/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bayerisches Oberstes Landesgericht

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Landkreis A.-F.

         Odpůrci: J. Sch. Omnibusunternehmen, K. Reisen GmbH

         Vedlejší účastník řízení: E. GmbH & Co. KG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 57 odst. 4 písm. d) směrnice 2014/24/EU (1) vykládán v tom smyslu, že veřejný zadavatel musí disponovat dostatečně věrohodnými informacemi, na jejichž základě může dospět k závěru, že hospodářské subjekty porušily článek 101 SFEU?

                  2.

                  Musí být čl. 57 odst. 4 směrnice 2014/24/EU vykládán jako taxativní úprava volitelných důvodů pro vyloučení v tom smyslu, že zásada rovného zacházení (čl. 18 odst. 1 této směrnic) – v případě, že nejsou předloženy samostatné ani nezávislé nabídky – nemůže bránit zadání zakázky?

                  3.

                  Musí být čl. 18 odst. 1 směrnice 2014/24/EU vykládán v tom smyslu, že brání zadání zakázky podnikům, které tvoří jeden hospodářský celek a každý z nich odevzdal jednu nabídku?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, 28.3.2014, s. 65).


title: Věc C-447/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2021 Petrusem Kerstensem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. května 2021 ve věci T-672/20, Kerstens v. Komise

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/8

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2021 Petrusem Kerstensem proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 17. května 2021 ve věci T-672/20, Kerstens v. Komise
      (Věc C-447/21 P)
      (2021/C 431/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus Kerstens (zástupce: C. Mourato, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2021, Kerstens v. Komise (T-672/20);

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou;

                  —

                  vzhledem k tomu, že soudní řízení nedovoluje vydat rozhodnutí ve věci samé, vrátil věc k rozhodnutí ve věci samé Tribunálu;

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Čtyři důvody kasačního opravného prostředku se týkají přípustnosti žaloby podané navrhovatelem v prvním stupni.
      V rámci prvního důvodu navrhovatel uvádí, že Tribunál tím, že prohlásil žalobu na zrušení rozhodnutí ze dne 20. a 31. ledna 2020 za nepřípustnou, porušil pravidla týkající se důkazního břemene, jakož i čl. 91 odst. 3 služebního řádu úředníků a zkreslil skutkový stav a důkazy.
      V rámci druhého důvodu má navrhovatel za to, že Tribunál napadené usnesení dostatečně neodůvodnil.
      V rámci třetího důvodu navrhovatel uvádí, že Tribunál porušil závažně zásadu právní jistoty v oblasti určení data oznámení napadeného aktu.
      V rámci čtvrtého a posledního důvodu poukazuje navrhovatel na to, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení s úředníky v oblasti určení data oznámení aktů, které jsou jim určeny a na které je třeba reagovat soudní cestou.


title: Věc C-487/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 9. srpna 2021 – F.F.

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Rakousko) dne 9. srpna 2021 – F.F.
      (Věc C-487/21)
      (2021/C 431/07)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: F.F.

         Další účastníci řízení: Österreichische Datenschutzbehörde, CRIF GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být výraz „kopie“ použitý v čl. 15 odst. 3 nařízení (EU) 2016/679 (1) (dále jen „GDPR“) vykládán v tom smyslu, že je jím myšlena fotokopie resp. faksimile nebo elektronická kopie určitého (elektronického) data, nebo tento výraz, v souladu s jeho chápáním v německých, francouzských a anglických slovnících, zahrnuje rovněž „opis“, „double“ („duplicata“) nebo „transcript“?

                  2.

                  Musí být čl. 15 odst. 3 první věta GDPR, podle níž „správce poskytne kopii zpracovávaných údajů“, vykládána v tom smyslu, že stanoví obecný právní nárok subjektu údajů na vydání kopie – rovněž – veškerých dokumentů, v nichž jsou zpracovávány osobní údaje subjektu údajů, resp. na vydání kopie výpisu z databáze v případě zpracování osobních údajů v takovéto databázi, nebo je tím založen – pouze – právní nárok subjektu údajů na věrnou reprodukci osobních údajů, k nimž musí být poskytnut přístup podle čl. 15 odst. 1 GDPR?

                  3.

                  Pro případ, že odpověď na druhou otázku bude znít v tom smyslu, že subjekt údajů má pouze nárok na věrnou reprodukci osobních údajů, k nimž musí být poskytnut přístup podle čl. 15 odst. 1 GDPR, musí být čl. 15 odst. 3 první věta GDPR vykládána v tom smyslu, že s ohledem na druh zpracovávaných údajů (například ohledně diagnóz, výsledků vyšetření, posudků nebo podkladů v souvislosti se zkouškou uvedených v bodě 63 odůvodnění ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 20. prosince 2017, Nowak (2)) a požadavek transparentnosti podle čl. 12 odst. 1 GDPR může být v konkrétním případě přesto nezbytné poskytnout subjektu údajů k dispozici rovněž úryvky z textu nebo celé dokumenty?

                  4.

                  Musí být výraz „informace“, které musí být podle čl. 15 odst. 3 třetí věty GDPR subjektu údajů, jestliže podává žádost v elektronické formě, „poskyt[nuty] […] v elektronické podobě, která se běžně používá, pokud subjekt údajů nepožádá o jiný způsob“ vykládán v tom smyslu, že jsou tím myšleny pouze „zpracovávan]é] osobn[í] údaj[e]“ uvedené v čl. 15 odst. 3 první větě?

                              a)

                              V případě záporné odpovědi na čtvrtou otázku: Musí být výraz „informace“, které musí být podle čl. 15 odst. 3 třetí věty GDPR subjektu údajů, jestliže podává žádost v elektronické formě, „poskyt[nuty] […] v elektronické podobě, která se běžně používá, pokud subjekt údajů nepožádá o jiný způsob“ vykládán v tom smyslu, že jsou tím nadto myšleny rovněž informace podle čl. 15 odst. 1 písm. a) až h) GDPR?

                              b)

                              V případě záporné odpovědi rovněž na otázku 4.a.: Musí být výraz „informace“, které musí být podle čl. 15 odst. 3 třetí věty GDPR subjektu údajů, jestliže podává žádost v elektronické formě, „poskyt[nuty] […] v elektronické podobě, která se běžně používá, pokud subjekt údajů nepožádá o jiný způsob“ vykládán v tom smyslu, že jsou tím myšleny „zpracovávan]é] osobn[í] údaj[e]“, jakož i například příslušná metadata nad rámec informací uvedených v čl. 15 odst. 1 písm. a) až h) GDPR?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1).

         (2)  C-434/16, EU:C:2017:994.


title: Věc C-494/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 11. srpna 2021 – Eircom Limited v. Commission for Communications Regulation

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 11. srpna 2021 – Eircom Limited v. Commission for Communications Regulation
      (Věc C-494/21)
      (2021/C 431/08)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      High Court (Irsko)

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Eircom Limited

         Odpůrkyně: Commission for Communications Regulation

         Vedlejší účastnice řízení: Vodafone Ireland Limited, Three Ireland (Hutchinson) Limited, Three Ireland Services (Hutchinson) Limited

         Předběžné otázky

      Za okolností, kdy:

                  1.

                  telekomunikační trh byl liberalizován a na trhu působí několik poskytovatelů telekomunikačních služeb;

                  2.

                  jeden poskytovatel služeb („poskytovatel univerzální služby“) byl vnitrostátním regulačním orgánem vybrán k plnění povinností univerzální služby;

                  3.

                  vnitrostátní regulační orgán zjistil, že s výkonem povinností univerzální služby jsou spojeny kladné čisté náklady („čisté náklady na povinnosti univerzální služby“); a

                  4.

                  vnitrostátní regulační orgán stanovil, že čisté náklady na povinnosti univerzální služby jsou ve srovnání se správními náklady na zřízení mechanismu sdílení čistých nákladů povinností univerzální služby mezi účastníky trhu významné;

            Má-li vnitrostátní regulační orgán v souladu se svými povinnostmi dle směrnice o univerzálních službách 2002/22 (1) povinnost posoudit, zda jsou čisté náklady na povinnosti univerzální služby příliš vysoké s ohledem na schopnost poskytovatele univerzální služby tyto náklady nést, s přihlédnutím k souhrnu vlastností poskytovatele univerzální služby, zejména k úrovni jeho vybavení, k jeho hospodářské a finanční situaci a jeho podílu na trhu (jak je uvedeno v bodě 42 rozsudku ve věci Base), je v souladu se směrnicí vnitrostátní regulační orgán oprávněn toto posouzení provést výlučně s přihlédnutím k vlastnostem/situaci dotčeného poskytovatele univerzální služby, nebo má povinnost posoudit vlastnosti/situaci dotčeného poskytovatele univerzální služby ve srovnání s jeho konkurenty na příslušných trzích?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51).


title: Věc C-506/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Erfurt (Německo) dne 18. srpna 2021 – UM v. Daimler AG

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Erfurt (Německo) dne 18. srpna 2021 – UM v. Daimler AG
      (Věc C-506/21)
      (2021/C 431/09)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Erfurt

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: UM

         Žalovaná: Daimler AG

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je účelem a cílem čl. 18 odst. 1, čl. 26 odst. 1 a článku 46 směrnice 2007/46/ES (1) ve spojení s články 4, 5 a 13 nařízení (ES) č. 715/2007 (2) také ochrana zájmů individuálních nabyvatelů motorových vozidel a jejich majetku? Patří mezi ně také zájem individuálního nabyvatele vozidla nenabýt vozidlo, které nesplňuje požadavky unijního práva, zejména nenabýt vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  2.

                  Vyžaduje unijní právo, zejména zásada efektivity a evropská základní práva, jako jsou zásady a vlastní práva přírody, aby osoba, která vozidlo nabyla, měla občanskoprávní nárok na náhradu škody vůči výrobci vozidla v případě jakéhokoli zaviněného – z nedbalosti nebo úmyslného – jednání výrobce vozidla, když uvádí do provozu motorové vozidlo, které je vybaveno nepřípustným odpojovacím zařízením podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  3.

                  Brání unijní právo, zejména článek 267 SFEU ve spojení s čl. 19 odst. 1 SEU a článek 47 Listiny, takovým německým právním ustanovením, jako je § 348 odst. 3 občanského soudního řádu a související judikatura, v rozsahu, v němž ztěžují, zdržují nebo znemožňují předložení věci Soudnímu dvoru Evropské unie? Platí to i pro ustanovení německého práva týkající se podjatosti, jako je § 42 občanského soudního řádu?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007 , kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: Věc C-507/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-781/16, Puma a další v. Komise

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/11

      Kasační opravný prostředek podaný dne 18. srpna 2021 Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-781/16, Puma a další v. Komise
      (Věc C-507/21 P)
      (2021/C 431/10)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Puma SE, Puma United Kingdom Ltd, Puma Nordic AB, Austria Puma Dassler GmbH, Puma Italia Srl, Puma France SAS, Puma Denmark A/S, Puma Iberia, SL, Puma Retail AG (zástupci: E. Vermulst, J. Cornelis, advocaten)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  napadený rozsudek zrušil;

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 (1) ze dne 18. srpna 2016, prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 (2) ze dne 13. září 2016 a prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 (3) ze dne 28. září 2016; a

                  —

                  nařídil Evropské komisi, aby navrhovatelkám nahradila náklady řízení tohoto kasačního opravného prostředku, jakož i náklady řízení vynaložené v řízení před Tribunálem ve věci T-781/16

            nebo podpůrně,

                  —

                  vrátil věc Tribunálu; a

                  —

                  rozhodl, že o nákladech řízení před Tribunálem a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňují navrhovatelky tři důvody kasačního opravného prostředku.
      První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadený rozsudek se nezabýval podstatou prvního žalobního důvodu navrhovatelek, což vedlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že napadený rozsudek použil nesprávný právní test při řešení tvrzení navrhovatelek uvedeného v části třetího žalobního důvodu, že napadená nařízení porušila zásadu proporcionality.
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že v souvislosti s částí čtvrtého žalobního důvodu navrhovatelek napadený rozsudek vyložil nesprávně prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/223 (4) ze dne 17. února 2016, kterým se stanoví postup pro posouzení některých žádostí o zacházení jako v tržním hospodářství a individuální zacházení podaných vyvážejícími výrobci z Číny a Vietnamu a kterým se provádí rozsudek Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14; a nechal bez povšimnutí právní zásadu, že vlastní chybou nelze získat žádnou výhodu.

         (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52).

         (2)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 245, s. 16).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 262, s. 4).

         (4)  Úř. věst. 2016, L 41, s. 3.


title: Věc C-528/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 26. srpna 2021 – M.D. v. Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 26. srpna 2021 – M.D. v. Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága
      (Věc C-528/21)
      (2021/C 431/11)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Törvényszék

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: M.D.

         Žalovaný: Országos Idegenrendészeti Főigazgatóság Budapesti és Pest Megyei Regionális Igazgatósága

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být články 5 a 11 směrnice 2008/115/ES (1) a článek 20 SFEU ve spojení s články 7, 20, 24 a 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že brání praxi členského státu, která provádění legislativní reformy rozšiřuje i na opakovaná řízení na základě soudního příkazu vydaného v dříve zahájených řízeních, přičemž se jedná o legislativní reformu, v jejímž důsledku státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie, podléhá o mnoho nepříznivějšímu procesnímu režimu až do té míry, že ztratí postavení osoby, kterou nelze navrátit, a to ani z důvodu veřejného pořádku, veřejné nebo národní bezpečnosti, které získal během svého pobytu do této doby; že jeho žádost o povolení k trvalému pobytu je následně zamítnuta na základě téže skutkové situace a z důvodu národní bezpečnosti; že je mu odňata pobytová karta, která mu byla vydána, a že je mu nakonec uložen zákaz vstupu a pobytu, aniž byly v jakémkoli řízení zváženy jeho osobní a rodinné okolnosti – především v tomto kontextu skutečnost, že pečuje o nezletilého maďarského občana – přičemž se jedná o rozhodnutí, která mají za následek buď rozpad rodiny, nebo skutečnost, že občané Unie, kteří jsou rodinnými příslušníky státního příslušníka třetí země včetně jeho nezletilého dítěte, jsou nuceni opustit území členského státu?

                  2)

                  Musí být články 5 a 11 směrnice 2008/115 a článek 20 SFEU ve spojení s články 7 a 24 Listiny vykládány v tom smyslu, že brání praxi členského státu, podle níž se osobní a rodinné okolnosti státního příslušníka třetí země neposuzují před tím, než mu je uložen zákaz vstupu a pobytu z důvodu, že pobyt této osoby, který je rodinným příslušníkem občana Unie, představuje skutečnou, přímou a vážnou hrozbu pro národní bezpečnost?
                  V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku:

                  3)

                  Musí být článek 20 SFEU a články 5 a 13 směrnice 2008/115 ve spojení s články 20 a 47 Listiny, jakož i bod 22 odůvodnění směrnice 2008/115, který jako prvořadé hledisko stanoví povinnost [zvážit] zájem dítěte, a bod 24 odůvodnění téže směrnice, který vyžaduje, aby byly zaručeny základní práva a zásady zakotvené v Listině, vykládány v tom smyslu, že v případě, že vnitrostátní soud na základě rozhodnutí Soudního dvora konstatuje, že právo členského státu nebo praxe cizineckých úřadů založená na uvedeném právu, jsou v rozporu s unijním právem, tento soud může při přezkumu právního základu zákazu vstupu a pobytu zohlednit jako nabyté právo žalobce v projednávané věci skutečnost, že podle szabad mozgás és tartózkodás jogával rendelkező személyek beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi I. törvény (zákon č. I z roku 2007 o vstupu a pobytu osob s právem volného pohybu a pobytu) žalobce splnil nezbytné požadavky pro uplatnění § 42 uvedeného zákona, a sice více než 10 let oprávněného pobytu v Maďarsku nebo tento soud musí při přezkumu důvodnosti vydání zákazu vstupu a pobytu vycházet při zohlednění rodinných a osobních okolností přímo z článku 5 směrnice 2008/115, pokud v této souvislosti neexistují pravidla uvedená v harmadik országbeli állampolgárok beutazásáról és tartózkodásáról szóló 2007. évi II. Törvény (zákon č. II z roku 2007 o vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí)?

                  4)

                  Je v souladu s unijním právem, zejména s právem na účinnou právní ochranu zaručeným v článku 13 směrnice 2008/115 a s právem na spravedlivý proces zakotveným v článku 47 Listiny, praxe členského státu, kdy v řízení zahájeném státním příslušníkem třetí země, při uplatňování svého práva podat opravný prostředek cizinecké úřady nerespektují právoplatné soudní rozhodnutí, kterým je nařízena okamžitá soudní ochrana před výkonem rozhodnutí [uvedených úřadů] z důvodu, že již zaznamenaly do Schengenského informačního systému (SIS II) popis zákazu vstupu a pobytu, tudíž státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie, nemůže osobně uplatnit právo na odvolání, ani vstoupit na území Maďarska v průběhu řízení před vydáním pravomocného rozhodnutí ve věci, která se jej týká?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. 2008, L 348, s. 98).


title: Věc C-540/21: Žaloba podaná dne 27. srpna 2021 – Evropská komise v. Slovenská republika

text:
               25.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/13

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2021 – Evropská komise v. Slovenská republika
      (Věc C-540/21)
      (2021/C 431/12)
      Jednací jazyk: slovenština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lindenthal, I. Rubene a A. Tokár, zmocněnci)

         Žalovaná: Slovenská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Slovenská republika tím, že přijala § 33a zákona č. 170/2018 Z. z., který byl vložen do tohoto zákona zákonem č. 136/2020 Z. z. ze dne 20. května 2020, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 2, čl. 12 odst. 3 písm. b) a čl. 12 odst. 4 ve spojení s článkem 4 směrnice (EU) 2015/2302 (1); a

                  —

                  uložit Slovenské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle čl. 12 odst. 2 směrnice (EU) 2015/2302 má cestující právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb bez zaplacení storno poplatku, jestliže v destinaci nebo jejím bezprostředním okolí nastaly nevyhnutelné a mimořádné okolnosti, které mají výrazný dopad na poskytování souborných služeb nebo na přepravu osob do destinace. Ve smyslu odst. 3 písm. b) uvedeného článku má stejné právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty rovněž pořadatel, pokud mu v plnění smlouvy brání nevyhnutelné a mimořádné okolnosti.
      Podle čl. 12 odst. 4 směrnice (EU) 2015/2302 musí pořadatel v případě ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty vrátit cestujícím veškeré platby bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů po ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty. Článek 4 této směrnice zároveň zakazuje členským státům zavádět ustanovení, která se odchylují od ustanovení této směrnice, včetně více či méně přísných ustanovení, za účelem zajištění odlišné úrovně ochrany cestujícího.
      Slovenská republika přijetím zákona č. 136/2020 Z. z., kterým se doplňuje zákon č. 170/2018 Z. z. o zájezdech, spojených službách cestovního ruchu a některých podmínkách podnikání v oblasti cestovního ruchu, porušila čl. 12 odst. 2, čl. 12 odst. 3 písm. b) a čl. 12 odst. 4 ve spojení s článkem 4 uvedené směrnice.
      Ustanovení § 33a odst. 7 zákona č. 170/2018 Z. z. stanoví, že cestovní kancelář je povinna dohodnout se s cestujícím na poskytnutí náhradního zájezdu nejpozději do 31. srpna 2021. Podle odst. 9 tohoto paragrafu platí, že pokud se cestovní kancelář s cestujícím nedohodne na poskytnutí náhradního zájezdu do 31. srpna 2021, platí, že odstoupila od smlouvy o zájezdu a je povinna vrátit cestujícímu všechny platby, které přijala na základě smlouvy o zájezdu, a to neprodleně, nejpozději však do 14. září 2021.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 ze dne 25. listopadu 2015 o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS (Úř. věst. 2015, L 326, s. 1).