title: Věc C-595/12: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Loredana Napoli v. Ministero della Giustizia – Dipartimento Amministrazione Penitenziaria „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 2006/54/ES — Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání — Kurz odborné přípravy za účelem získání statusu úředníka — Vyloučení z důvodu dlouhodobé nepřítomnosti — Nepřítomnost z důvodu mateřské dovolené“

text:
               28.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Amministrativo Regionale per il Lazio – Itálie) – Loredana Napoli v. Ministero della Giustizia – Dipartimento Amministrazione Penitenziaria
   (Věc C-595/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2006/54/ES - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Kurz odborné přípravy za účelem získání statusu úředníka - Vyloučení z důvodu dlouhodobé nepřítomnosti - Nepřítomnost z důvodu mateřské dovolené“)
   2014/C 129/05
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunal Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Loredana Napoli

      Žalovaný: Ministero della Giustizia – Dipartimento Amministrazione Penitenziaria

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Výklad čl. 2 odst. 2 písm. c), čl. 14 odst. 2 a článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 204, s. 23) – Přímý účinek – Kurz za účelem získání statusu úředníka – Vnitrostátní právní úprava, která v případě omluvené nepřítomnosti v délce více než 30 po sobě jdoucích dní stanoví vyloučení z kurzu a zápis do dalšího kurzu – Nepřítomnost z důvodu mateřské dovolené

      Výrok

               1)

               Článek 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které z důvodu veřejného zájmu vylučují ženu na mateřské dovolené z odborného vzdělávání, které je nedílnou součástí jejího zaměstnání a je povinné pro vznik nároku na konečné jmenování na místo úředníka, jakož i pro to, aby mohla mít prospěch ze zlepšení svých podmínek zaměstnání, přičemž jí zaručuje právo účasti na dalším pořádaném odborném vzdělávání, jehož datum je však nejisté.

               2)

               Článek 14 odst. 2 směrnice 2006/54 se nepoužije na takové vnitrostátní právní předpisy, jako jsou předpisy dotčené v původním řízení, které nevyhrazují určitou činnost pouze pracovníkům mužského pohlaví, avšak oddalují přístup k této činnosti v případě pracovnic, které nemohly absolvovat úplné odborné vzdělávání z důvodu povinné mateřské dovolené.

               3)

               Ustanovení čl. 14 odst. 1 písm. c) a článku 15 směrnice 2006/54 jsou dostatečně jasná, přesná a bezpodmínečná na to, aby mohla mít přímý účinek.

      (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-247/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Wiesbaden (Německo) dne 3. května 2013 — Rudolf Reznicek v. Řecká republika

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Wiesbaden (Německo) dne 3. května 2013 — Rudolf Reznicek v. Řecká republika
   (Věc C-247/13)
   2013/C 215/07
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Wiesbaden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Rudolf Reznicek

      Žalovaná: Řecká republika

      Předběžná otázka

   Je článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1393/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech, kterým se ruší nařízení Rady (ES) č. 1348/2000, (1) nutno vykládat tak, že žaloba, kterou se nabyvatel dluhopisů, které vydala žalovaná a které byly uloženy na účtu cenných papírů žalobce u Gries und Heissel Bankiers AG, a s ohledem na které žalobce nepřijal žalobkyní koncem února 2012 předloženou nabídku, domáhá náhrady škody ve výši rozdílu v hodnotě s ohledem na v březnu 2012 přesto provedenou a pro žalobce hospodářsky nevýhodnou výměnu dluhopisů, má být považována za „věc občanskou nebo obchodní“ ve smyslu nařízení?

      (1)  Úř. věst. L 324, s. 79.


title: Věc C-291/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-291/08) (1)

   2009/C 113/56

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-469/12: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Krejci Lager & Umschlagbetriebs GmbH v. Olbrich Transport und Logistik GmbH „Řízení o předběžné otázce — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Bruselská úmluva — Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 5 bod 1 písm. b) — Soudní příslušnost — Zvláštní příslušnost — Smluvní věci — Pojem ‚poskytování služeb‘  — Smlouva o skladování“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/2

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Krejci Lager & Umschlagbetriebs GmbH v. Olbrich Transport und Logistik GmbH
   (Věc C-469/12) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Bruselská úmluva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 5 bod 1 písm. b) - Soudní příslušnost - Zvláštní příslušnost - Smluvní věci - Pojem ‚poskytování služeb‘ - Smlouva o skladování“)
   2014/C 102/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Handelsgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Krejci Lager & Umschlagbetriebs GmbH

      Žalovaná: Olbrich Transport und Logistik GmbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Handelsgericht Wien – Výklad čl. 5 bodu 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) – Zvláštní příslušnost – Pojem poskytování služeb – Smlouva o skladování

      Výrok

   Článek 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že taková smlouva o skladování zboží, jako je smlouva, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, je „smlouvou o poskytování služeb“ ve smyslu tohoto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc C-307/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingborgs tingsrätt (Švédsko) dne 5. června 2013 — Åklagarkammaren i Helsingborg v. Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson a Håkan Rosengren

text:
               27.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 215/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingborgs tingsrätt (Švédsko) dne 5. června 2013 — Åklagarkammaren i Helsingborg v. Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson a Håkan Rosengren
   (Věc C-307/13)
   2013/C 215/16
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Helsingborgs tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Obžaloba: Åklagarkammaren i Helsingborg

      Žalovaní: Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson a Håkan Rosengren

      Předběžné otázky

               1)

               Je se zkrácením doby zavedení, a to posunutím vstupu v platnost z 1. května 2003 na 15. dubna 2003, k němuž došlo při přijetí článku 9 nařízení o ochraně zvířat (djurskyddsförordningen, 2003:105), spojena povinnost Švédska jakožto členského státu znovu sdělit návrh v souladu s čl. 8 odst. 1 třetím pododstavcem směrnice 98/34/ES (1)?

               2)

               Bude-li na první otázku odpovězeno tak, že bylo třeba učinit nové sdělení, jaké jsou právní důsledky toho, že tato náležitost nebyla splněna?

      (1)  Úř. věst. L 204, s. 37.


title: Věc C-23/06, Věc C-24/06, Věc C-25/06, Věc C-26/06, Věc C-27/06, Věc C-28/06, Věc C-29/06, Věc C-30/06, Věc C-31/06, Věc C-32/06, Věc C-33/06, Věc C-34/06, Věc C-35/06, Věc C-36/06: Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky tribunal de grande instance de Nanterre ze dne  5. ledna 2006  ve věcech: — Société Saint Louis Sucre SNC proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Société des Sucreries du Marquenterre SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffay (SAFBA) proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Lesaffre Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucreries, Distilleries des Hauts de France proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré Fils SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucreries de Toury et usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Tereos proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — SAS Sucrerie du Littoral Groupe S.D.H.F. proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Cristal Union proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucrerie Bourdon proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucrerie de Bourgogne SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — SAS Vermendoise Industries proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects — Sucreries et Raffineries d'Erstein SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/6

         Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozsudky tribunal de grande instance de Nanterre ze dne 5. ledna 2006 ve věcech:
   Société Saint Louis Sucre SNC proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Société des Sucreries du Marquenterre SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffay (SAFBA) proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Lesaffre Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucreries, Distilleries des Hauts de France proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré Fils SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucreries de Toury et usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Tereos proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   SAS Sucrerie du Littoral Groupe S.D.H.F. proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Cristal Union proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucrerie Bourdon proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucrerie de Bourgogne SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   SAS Vermendoise Industries proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   Sucreries et Raffineries d'Erstein SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects
   (Věc C-23/06 - Věc C-24/06 - Věc C-25/06 - Věc C-26/06 - Věc C-27/06 - Věc C-28/06 - Věc C-29/06 - Věc C-30/06 - Věc C-31/06 - Věc C-32/06 - Věc C-33/06 - Věc C-34/06 - Věc C-35/06 - Věc C-36/06)
   (2006/C 74/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byly rozsudky tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) ze dne 5. ledna 2006 ve věcech

               —

               Société Saint Louis Sucre SNC proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-23/06)

               —

               Société des Sucreries du Marquenterre SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-24/06)

               —

               SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffay (SAFBA) proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-25/06)

               —

               Lesaffre Frères SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-26/06)

               —

               Sucreries, Distilleries des Hauts de France proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-27/06)

               —

               Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré Fils SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-28/06)

               —

               Sucreries de Toury et usines annexes SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-29/06)

               —

               Tereos proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-30/06)

               —

               SAS Sucrerie du Littoral Groupe S.D.H.F. proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-31/06)

               —

               Cristal Union proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-32/06)

               —

               Sucrerie Bourdon proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-33/06)

               —

               Sucrerie de Bourgogne SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-34/06)

               —

               SAS Vermendoise Industries proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-36/06)

               —

               Sucreries et Raffineries d'Erstein SA proti Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects (C-36/06),

         které došly kanceláři Soudního dvora dne 20. ledna 2006, podány žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Tribunal de grande instance de Nanterre žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Jsou čl. 6 odst. 4 nařízení Evropské komise č. 314/2002 (1) nebo nařízení č. 1837/2002 (2), 1762/2003 (3) a 1775/2004 (4) přijatá k jeho provádění neplatné vzhledem k článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 (5) a vzhledem k zásadě proporcionality v tom, kde nestanoví pro výpočet dávky z výroby vyloučení množství cukru obsaženého ve zpracovaných výrobcích vyvezených bez vývozní náhrady od „vývozního přebytku“?

         V případě záporné odpovědi na tuto otázku:

               2)

               Jsou nařízení č. 1837/2002, 1762/2003 a 1775/2004 neplatná vzhledem k nařízení Evropské komise č. 314/2002 a článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 a zásadám rovnosti a proporcionality v tom, kde stanoví dávku z výroby z cukru, vypočtenou z „průměrné ztráty“ na vyvezenou tunu, bez ohledu na množství vyvezené bez náhrad, i když je toto stejné množství zahrnuto v celkovém množství pro posouzení celkové ztráty, která má být financována?

      (1)  Nařízení (ES) Komise č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40; Zvl. vyd. 03/35, s. 190).

      (2)  Nařízení (ES) Komise č. 1837/2002 ze dne 15. října 2002, kterým se pro hospodářský rok 2001/2002 stanoví dávky z výroby, jakož i koeficient další dávky v odvětví cukru (Úř. věst. L 278, s. 13).

      (3)  Nařízení (ES) Komise č. 1762/2003 ze dne 7. října 2003, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 254, s. 4).

      (4)  Nařízení (ES) Komise č. 1775/2004 ze dne 14. října 2004, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 stanoví dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 316, s. 64).

      (5)  Nařízení (ES) Rady č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).


title: Věc F-146/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Mommer v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie – Návrh na započtení příspěvkových let – Akt, který nepříznivě nezasahuje do právního postavení – Zjevná nepřípustnost žaloby“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/43

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Mommer v. Komise
      (Věc F-146/12) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie - Návrh na započtení příspěvkových let - Akt, který nepříznivě nezasahuje do právního postavení - Zjevná nepřípustnost žaloby“)
      (2016/C 364/54)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Anne Mommer (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. de Abreu Caldas, advokáti, poté S. Orlandi, J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti, a nakonec S. Orlandi, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a G. Gattinara, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, a nakonec G. Gattinara, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba na zrušení rozhodnutí o převodu žalobkyniných nároků na důchod do unijního důchodového systému, rozhodnutí, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 78.


title: Věc C-691/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. října 2013 — Les Laboratoires Servier SA v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. října 2013 — Les Laboratoires Servier SA v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances
   (Věc C-691/13)
   2014/C 85/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Les Laboratoires Servier SA

      Žalovaní: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l'Économie et des Finances

      Předběžné otázky

   Ukládají ustanovení bodu 2 článku 6 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (1) povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí o zápisu nebo o obnovení zápisu do seznamu léčivých přípravků, které jsou hrazeny zdravotními pojišťovnami, které omezováním léčebných indikací zakládajících nárok na úhradu v souvislosti s předloženou žádostí, anebo vázáním tohoto nároku na podmínky týkající se zejména kvalifikace lékařů předepisujících léčivý přípravek, organizace zdravotní péče anebo sledování pacientů, či jakýmkoli jiným způsobem zakládají nárok na úhradu zdravotními pojišťovnami pouze pro část pacientů, kterým léčivý přípravek může pomoci, nebo jen za určitých okolností?

      (1)  Úř. věst. L 40, s. 8.


title: Věc F-121/07: Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Strack v. Komise

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/50

         Žaloba podaná dne 22. října 2007 – Strack v. Komise
   (Věc F-121/07)
   (2007/C 315/96)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. ledna 2007, 26. února 2007 a 20. července 2007 v rozsahu, v němž jimi byl žalobci znemožněn okamžitý a plný přístup k údajům a dokumentům, které o něm má k dispozici žalovaná; tento přístup spočívá v předání úplných, nejlépe elektronických, kopií k danému okamžiku a v aktuální verzi, podpůrně pak v plném nahlédnutí s možností pořizovat opisy a činit si poznámky:

                           —

                           do jeho řádného osobního spisu, který odpovídá požadavkům článku 26 služebního řádu a všech souběžných složek – i elektronických –, které jsou k tomuto spisu vedeny (např. Sysper 2);

                           —

                           do veškerých podkladů souvisejících s postupem a rozhodnutími ohledně jeho hodnocení a povyšování od 1.1.2002;

                           —

                           do spisu OLAF k řízení OF/2002/0356;

                           —

                           do spisu vedeného v řízení o vyřizování jeho žádosti ze dne 7.3.2005;

                           —

                           do zprávy IDOC v uvedeném řízení, spisu IDOC, které bylo základem pro toto řízení, a dalších podkladů nacházejících se u IDOC, které se týkají stěžovatele nebo slouží jeho označení;

                           —

                           do jeho zdravotních záznamů, přičemž je Komise povinna zajistit i jejich čitelnost;

                           —

                           do dalších zdravotních podkladů, posudků a podobných písemností, které se jej týkají a jsou k dispozici Komisi;

                           —

                           do veškerých dalších spisů, podkladů a korespondence souvisejících s okolnostmi nebo jednotlivými řízeními uváděnými v této žalobě, tedy i stížnostmi k ombudsmanovi a Evropskému inspektorovi ochrany údajů, které jsou k dispozici Komisi;

               —

               uložit Evropské komisi, aby žalobci zaplatila náhradu škody v přiměřené výši, nejméně však 10 000 EUR, za morální a nemajetkovou újmu a újmu na zdraví, které mu vznikly v důsledku rozhodnutí, jež mají být zrušena na základě výše uvedených návrhových žádání, jakož i úroky z prodlení od okamžiku podání žaloby převyšující o 2 % per annum úrokovou míru použitou Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce porušení povinnosti řádné péče, zásadu dobré správy a zákaz zneužití pravomoci, popřípadě nesprávné posouzení učiněné v napadených rozhodnutích. Uvedená rozhodnutí jsou mimoto v rozporu s čl. 25 odst. 2 druhou větou, čl. 26 odst. 7 a článkem 26a služebního řádu a porušují práva žalobce vyplývající z článku 255 ES, nařízení č. 1049/2001 a základního práva na ochranu údajů ve spojení s nařízením č. 45/2001.


title: Věc T-407/04: Žaloba podaná dne 1. října 2004 Benedictou Miguelez Herreras proti Komisi Evropských společenství

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/50

         Žaloba podaná dne 1. října 2004 Benedictou Miguelez Herreras proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-407/04)
   (2004/C 300/97)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Benedictou Miguelez Herreras, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Marcem van der Woudem a Valérií Landes, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit jí pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, potvrzené a konečné na základě rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN), kterým se stížnost zamítá;

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit jí celkem 23 bodů za hodnotící období 2003, seznam zásluh úředníků v platové třídě C2 za hodnotící období 2003, seznam úředníků povýšených do platové třídy C1 za hodnotící období 2003 a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jejího jména na výše uvedené seznamy;

               —

               zrušil v případě potřeby rozhodnutí, kterým se stížnost zamítá;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a argumenty uvedené v této věci jsou stejné jako žalobní důvody a argumenty uvedené ve věci T-311/04, José Luis Buendía Sierra v. Komise.


title: Věc C-352/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht v Kolíně nad Rýnem ze dne 30. června 2004 ve věci mdm Versandservice GmbH proti Spolkové republice Německo, přizvaná osoba: Deutsche Post AG

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht v Kolíně nad Rýnem ze dne 30. června 2004 ve věci mdm Versandservice GmbH proti Spolkové republice Německo, přizvaná osoba: Deutsche Post AG
   (Věc C-352/04)
   (2004/C 262/32)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht v Kolíně nad Rýnem (Německo) ze dne 30. června 2004 ve věci mdm Versandservice GmbH proti Spolkové republice Německo, přizvaná osoba: Deutsche Post AG, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 16. srpna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Verwaltungsgericht v Kolíně nad Rýnem žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
   Musí být čl. 47 odst. 2 ve spojení s čl. 95 ES ve spojení s pátou odrážkou článku 12 ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 97/67/ES (1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES (2) vykládán v tom smyslu, že v případě, že poskytovatel všeobecných služeb uplatňuje zvláštní sazby pro své obchodní zákazníky, které odevzdávají předem tříděnou poštu do poštovních sítě v jiných místech přepravního řetězce než na přístupových místech, je povinen uplatňovat tyto zvláštní sazby také vůči podnikům, které poštu vybírají u odesílatelů a odevzdávají ji do poštovní sítě předem tříděnou ve stejném přístupovém místě a za stejných podmínek jako obchodní zákazníci, aniž by to mohl s ohledem na svou povinnost poskytovat všeobecné služby odmítnout?

      (1)  Úř. věst. L 15, 21.01.1998, s. 14.

      (2)  Úř. věst. L 176, s. 21.


title: Věc C-292/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — German Graphics Graphische Maschinen GmbH v. Alice van der Schee, insolvenční správkyně společnosti Holland Binding BV ( Platební neschopnost — Použití práva členského státu, ve kterém bylo zahájeno řízení — Výhrada vlastnictví — Místo, kde se věc nachází )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/22

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — German Graphics Graphische Maschinen GmbH v. Alice van der Schee, insolvenční správkyně společnosti Holland Binding BV
   (Věc C-292/08) (1)

   („Platební neschopnost - Použití práva členského státu, ve kterém bylo zahájeno řízení - Výhrada vlastnictví - Místo, kde se věc nachází“)
   2009/C 267/37
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: German Graphics Graphische Maschinen GmbH

      Žalovaná: Alice van der Schee, insolvenční správkyně společnosti Holland Binding BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 4 odst. 2 písm. b), čl. 7 odst. 1 a článku 25 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191) a čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Věcný rozsah působnosti nařízení — Právo státu, ve kterém bylo zahájeno úpadkové řízení — Výhrada vlastnictví — Místo, kde se věc nachází — Vyloučení z rozsahu působnosti nařízení Brusel I

      Výrok

               1)

               Článek 25 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že formulace „pokud je tato úmluva použitelná“ znamená, že předtím, než bude moci být učiněn závěr, že se ustanovení upravující uznávání a výkon obsažená v nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech použijí na jiná rozhodnutí než ta, která jsou uvedena v čl. 25 odst. 1 nařízení č. 1346/2000, je třeba ověřit, zda tato rozhodnutí nejsou vyloučena z věcné působnosti nařízení č. 44/2001.

               2)

               Výjimka upravená v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001, ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1346/2000, musí být vykládána, s ohledem na ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. b) posledně uvedeného nařízení, v tom smyslu, že se nepoužije na žalobu prodávajícího podanou z titulu výhrady vlastnictví proti kupujícímu, který je v úpadku, pokud se věc, na kterou se vztahuje tato výhrada, nachází v okamžiku zahájení úpadkového řízení vůči uvedenému kupujícímu v členském státě, ve kterém je toto řízení zahájeno.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-663/14: Žaloba podaná dne 10. září 2014 – International gaming projects v. OHIM (BIG BINGO)

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/57

      Žaloba podaná dne 10. září 2014 – International gaming projects v. OHIM (BIG BINGO)
      (Věc T-663/14)
      (2014/C 395/70)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zástupkyně: M. D. Garayalde Niño, advokátka)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2014 ve věci R 755/2014-1;

                  —

                  schválil přihlášku ochranné známky Společenství č. 12 120 325„BIG BINGO“ pro třídy 9, 28 a 41;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BIG BINGO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 41 – přihláška ochranné známky Společenství č. 12 120 325

         Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

         Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

         Dovolávané žalobní důvody:

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. června 2004 ve věci C-119/02, Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinností státem — Čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 2 směrnice 91/271/EHS — Vypouštění městských odpadních vod do citlivé oblasti — Neexistence stokové soustavy — Neexistence čištění podle požadavků přísnějších než sekundární čištění podle článku 4 uvedené směrnice)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 24. června 2004
   ve věci C-119/02, Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinností státem - Čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 5 odst. 2 směrnice 91/271/EHS - Vypouštění městských odpadních vod do citlivé oblasti - Neexistence stokové soustavy - Neexistence čištění podle požadavků přísnějších než sekundární čištění podle článku 4 uvedené směrnice)
   (2004/C 201/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci 119/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Řecké republice (zmocněnec: E. Skandalou), jejímž předmětem je určení, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991, o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40), ve znění směrnice Komise 98/15/ES ze dne 27. února 1998 (Úř. věst. L 67, s. 29), tím, že nepřijala opatření nezbytná pro vybudování stokové soustavy městských odpadních vod z regionu Thriasio Pedio, a tím, že nepodrobila městské odpadní vody z uvedeného regionu před jejich vypouštěním do „citlivé oblasti“ zálivu Éleusis požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, J. P. Puissochet a F. Macken (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 24. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991, o čištění městských odpadních vod, ve znění směrnice Komise 98/15 ES ze dne 27. února 1998, tím, že nepřijala opatření nezbytná pro zavedení stokové soustavy pro městské odpadní vody z regionu Thriasio Pedio, a tím, že nepodrobila městské odpadní vody z uvedeného regionu před jejich vypuštěním do „citlivé oblasti“ zálivu Éleusis požadavkům čištění přísnějším než sekundární čištění.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 1.6.2002


20150731065617152015/C 270/392802015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150526323211Věc T-280/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre SpA v. OHIM (Vzorek pneumatik)
 ---documentbreak--- C2702015CS3210120150526CS0039321321Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre SpA v. OHIM (Vzorek pneumatik)
   (Věc T-280/15)2015/C 270/39Jednací jazyk: italština
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (Vzorek pneumatik) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 4 692-0002

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2015, ve věci R 1286/2014-3

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

            —

            napadené rozhodnutí zrušil;

            —

            vyhověl návrhu na restitutio in intergrum předloženému společností Pirelli Tyre SpA na základě článku 67 nařízení ES č. 6/2002 2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, a konstatoval, že platba poplatku za obnovu na druhé pětileté období převodem z běžného platebního účtu č. 000069 znějícího na jméno společnosti Bugnion SpA byla řádně provedena, a proto jsou dotyčná práva k průmyslovému vzoru i nadále platná;

            —

            uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

            —

            Porušení článku 67 nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


title: Věc T-150/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/33

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp v. Komise
   (Věc T-150/07)
   (2007/C 155/61)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: ThyssenKrupp AG (Duisburg a Essen, Německo) (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně přiměřeně snížit výši pokuty, která byla solidárně uložena žalobkyni v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyni a dalším podnikům uloženy pokuty za účast na kartelových dohodách týkajících se instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Belgii, Německu, Lucembursku a v Nizozemsku. Komise má za to, že dotyčné podniky porušily článek 81 ES.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               nedostatek pravomoci Komise z důvodu neexistence mezistátního významu vytýkaného místního protiprávního jednání;

               —

               porušení zásady ne bis in idem, neboť Komise nerespektovala rozhodnutí o amnestii vnitrostátních orgánů pro ochranu hospodářské soutěže v Belgii, Lucembursku a v Nizozemsku, která byla vydána ve prospěch žalobkyně před zahájením řízení;

               —

               neexistence podmínek pro solidární odpovědnost žalobkyně spolu s jejími dceřinými společnostmi, protože se sama protiprávních jednání neúčastnila, její dceřiné společnosti jsou právně a hospodářsky operativně nezávislé, a protože pro rozšíření odpovědnosti na žalobkyni chybí věcné odůvodnění;

               —

               nepřiměřenost výchozích částek při výpočtu výše pokuty ve srovnání se skutečně dotčeným objemem trhu;

               —

               nepřiměřenost násobitele odrazení, protože tento se značně odchyluje od zacházení s jinými podniky srovnatelné velikosti ve srovnatelných případech, o kterých bylo rozhodnuto ve stejné době;

               —

               neexistence odůvodnění pro to, že v rámci výpočtu výše pokuty byla tato zvýšena o částku za opakující se protiprávní jednání, z důvodu právních omylů při zohledňování předcházejících pokut;

               —

               porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), protože v souvislosti s maximální výší pokuty, která činí 10 % obratu podniku, mělo být vycházeno pouze z obratu dotyčných dceřiných společností;

               —

               právně chybné použití oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut (2), protože přidaná hodnota spolupráce ze strany žalobkyně ve všech čtyřech dotyčných zemích nebyla dostatečně zohledněna.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).

      (2)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


title: Věc C-294/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 9. června 2011 — Ministero dell’Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate v. Elsacom NV

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 9. června 2011 — Ministero dell’Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate v. Elsacom NV
   (Věc C-294/11)
   2011/C 252/35
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione (Itálie)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ministero dell’Economia e delle Finanze a Agenzia delle Entrate

      Žalovaná: Elsacom NV

      Předběžná otázka

   Je lhůta šesti měsíců od konce kalendářního roku, v němž vznikla daňová povinnost, která je stanovena pro podání žádostí o vrácení daně z přidané hodnoty osobami povinnými k dani neusazenými v tuzemsku v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci poslední větě osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979, propadnou lhůtou, jinými slovy je stanovena tak, že při jejím nedodržení hrozí zánik práva na vrácení?


title: Věc C-589/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku — Polsko) — Janina Wencel v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku ( „Článek 45 SFEU — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 10 — Dávky ve stáří — Obvyklý pobyt ve dvou různých členských státech — Nárok na pozůstalostní důchod v jednom tomto členském státě a na starobní důchod v druhém — Odnětí jedné z těchto dávek — Vymáhání údajně neoprávněně obdržených dávek“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku — Polsko) — Janina Wencel v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku
   (Věc C-589/10) (1)

   (Článek 45 SFEU - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 10 - Dávky ve stáří - Obvyklý pobyt ve dvou různých členských státech - Nárok na pozůstalostní důchod v jednom tomto členském státě a na starobní důchod v druhém - Odnětí jedné z těchto dávek - Vymáhání údajně neoprávněně obdržených dávek)
   2013/C 225/05
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Apelacyjny — Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně a účastnice řízení podávající odvolání: Janina Wencel

      Žalovaný a odpůrce v řízení o odvolání: Zakład Ubezpieczeń Społecznych w Białymstoku

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Apelacyjny w Białymstoku — Výklad čl. 20 odst. 2 SFEU, jakož i článku 10 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 35) — Starobní dávky — Zrušení podmínky bydliště — Zákaz zrušit dávku z toho důvodu, že má příjemce bydliště na území jiného členského státu, než je stát, v němž je usazen vyplácející orgán — Občan Unie, který má bydliště současně ve dvou členských státech a nezvolil si jediné bydliště, pobírající v jednom státě pozůstalostní důchod a ve druhém státě starobní důchod — Vnitrostátní právní úprava umožňující v takovém případě přezkum nároku na důchod a vrácení důchodu vyplaceného za poslední tři roky

      Výrok

   Článek 10 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971, o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, pozměněným naposledy nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely aplikace uvedeného nařízení nemůže mít osoba současně dvě místa obvyklého bydliště na území dvou různých členských států.
   Na základě ustanovení uvedeného nařízení č. 1408/71, a konkrétně čl. 12 odst. 2 a 46a, nemůže příslušný orgán členského státu za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, se zpětnou účinností zrušit nárok příjemce na starobní důchod a požadovat vrácení údajně neoprávněně vyplacených důchodových dávek z důvodu, že má nárok na pozůstalostní důchod v jiném členském státě, na jehož území měl také bydliště. Tento starobní důchod vyplácený v prvním členském státě však může být snížen do výše dávek přiznaných v tomto jiném členském státě na základě případného vnitrostátního pravidla o zákazu souběhu.
   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, nebrání rozhodnutí, jímž se na základě případného pravidla o zákazu souběhu ukládá snížení starobního důchodu vypláceného v prvním členském státě do výše dávek přiznaných v druhém členském státě, pokud uvedené rozhodnutí neznevýhodňuje příjemce těchto dávek v porovnání s osobou, v jejíž situaci není dán cizí prvek, a v případě, že se zjistí takové znevýhodnění, pokud je toto rozhodnutí objektivně odůvodněno a je přiměřené cíli legitimně sledovanému vnitrostátním právem, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


title: Posudek 1/14: Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. září 2015 – Maltská republika

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/22

         Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. září 2015 – Maltská republika
   (Posudek 1/14) (1)

   (2015/C 398/27)
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Žadatelka

   Maltská republika (zástupci: A. Buhagiar a P. Grech, zmocněnci)
   Posudek 1/14 je vyškrtnut z rejstříku Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. C 315, 15.9.2014.


title: Věc T-145/07: Žaloba podaná dne 7. května 2007 – Otis SA a další v. Komise

text:
               7.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/30

         Žaloba podaná dne 7. května 2007 – Otis SA a další v. Komise
   (Věc T-145/07)
   (2007/C 155/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Otis SA (Dilbeek, Belgie), Otis GmbH & Co. OHG (Berlín, Německo), Otis BV (Amersfoort, Nizozemsko) a Otis Elevator Co. (Farmington, Spojené státy) (zástupci: A. Winckler, lawyer, a J. Temple Lang, Solicitor)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyní

               —

               zrušit nebo podpůrně snížit pokutu uloženou Otis na základě rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a

               —

               přijmout jakákoliv jiná opatření, jež uzná Soudní dvůr za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se touto žalobou domáhají na základě článku 230 ES částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 (ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators), kterým bylo rozhodnuto, že se žalobkyně společně s dalšími podniky dopustily ve čtyřech samostatných, komplexních a trvajících porušení článku 81 ES odst. 1 ES na základě kartelové dohody rozdělením trhu, zadáváním veřejných zakázek a kupních smluv, smluv o instalaci, údržbě a modernizaci výtahů a eskalátorů.
   Žalobkyně vznáší na podporu svých návrhů devět žalobních důvodů, aniž by zpochybňovaly skutková zjištění v napadeném rozhodnutí.
   Komise učinila nesprávného právní posouzení, když shledala Otis Elevator Company odpovědnou za jednání místních subjektů, neboť Otis Elevator Company neměla rozhodující vliv na každodenní obchodní jednání místních dceřinných společností a nemohla si být vědoma jejich protiprávního jednání.
   Komise nesprávně použila pokyny o pokutách (1) a porušila zásadu proporcionality:

               —

               když zvýšila pokutu za odrazení vycházející z obratu celé skupiny a

               —

               když určila počáteční částku týkající se Německa, neboť Komise nezohlednila skutečnost, že se protiprávní dohody týkaly pouze eskalátorů a vysokorychlostních výtahů, které přestavují pouze malou část celkového počtu výtahů.

         Komise porušila oznámení o shovívavosti (2).

               —

               když neposkytla Otis ochranu za protiprávní dohody v Německu, neboť Otis byla jedinou společností, která předložila důkazy a informace o celkovém rozsahu a trvání dohod týkajících se výtahů a eskalátorů; nebo

               —

               když neposkytla částečnou ochranu týkající se eskalátorů a výtahů v určité době a neuvedla důvody, proč tak neučinila.

         Komise měla popřípadě poskytnout snížení ve výši 50 % a v každém případě snížení výrazně přesahující 25 %. Žalobkyně tvrdí, že Komise neposoudila rozsah a značnou přidanou hodnotu důkazu, jež Otis poskytla.
   Komise dále porušila zásadu legitimního očekávání a zásadu proporcionality:

               —

               když neposkytla obvyklé snížení ve výši 10 % za nezpochybňování skutkových okolností týkajících se Belgie, Německa a Lucemburska; a

               —

               když neposkytla snížení za předložení objasňujících a doplňujících informací.

         Konečně, Komise porušila oznámení o shovívavosti a pokyny o pokutách při stanovení pokuty týkající se Belgie, Německa a Lucemburska.

      (1)  Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. 1998, C 9, s. 3).

      (2)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, Úř. věst. 2002, C 45, s. 3.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2005 ve věci T-447/04, Capgemini Nederland BV proti Komisi Evropských společenství (Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Řízení o předběžných opatřeních — Fumus boni iuris — Naléhavost)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/28

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 31. ledna 2005
   ve věci T-447/04, Capgemini Nederland BV proti Komisi Evropských společenství
   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Řízení o předběžných opatřeních - Fumus boni iuris - Naléhavost)
   (2005/C 93/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T- 447/04, Capgemini Nederland BV, se sídlem v Utrechtu (Nizozemsko), zastoupené M. Meulenbeltem a H. Speyartem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: L. Parpala, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na odklad vykonatelnosti jednak rozhodnutí Komise, kterým se odmítá nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení JAI-C3-2003-01 na vývoj a instalaci Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) a na případný vývoj a instalaci vízového informačního systému v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí a kterým se zakázka zadává jinému uchazeči, a jednak rozhodnutí Komise uzavřít smlouvu týkající se systémů SIS II a VIS s jiným uchazečem, předseda Soudu vydal dne 31. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2.

               O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-89/09: Žaloba podaná dne 26. října 2009 — Gagalis v. Rada

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/45

         Žaloba podaná dne 26. října 2009 — Gagalis v. Rada
   (Věc F-89/09)
   2009/C 312/75
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spyridon Gagalis (Kraainem, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí žalované o zamítnutí náhrady veškerých výdajů žalobce spojených s lázeňskou péčí ve výši 75 % podle článku 73 služebního řádu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí žalované ze dne 9. prosince 2008, které bylo žalobci oznámeno dne 22. prosince 2008 a kterým se zamítá náhrada veškerých výdajů žalobce spojených s lázeňskou péčí ve výši 75 % podle článku 73 služebního řádu;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 15. července 2009, které bylo žalobci oznámeno dne 17. července 2009 a kterým se zamítá stížnost žalobce týkající se náhrady veškerých výdajů spojených s lázeňskou péčí ve výši 75 % podle článku 73 služebního řádu;

               —

               uložit Radě, aby žalobci zaplatila dodatečnou částku ve výši 1 551,38 eur, navýšenou o úroky z prodlení;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-7/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Essen – Německo) – Staatsanwaltschaft Essen v. Kanapathippilai Kanageswaran

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/23

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 10. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Essen – Německo) – Staatsanwaltschaft Essen v. Kanapathippilai Kanageswaran
   (Věc C-7/15) (1)

   (2015/C 213/42)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


title: Věc C-571/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 7. listopadu 2013 — Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank, instituce veřejného práva

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 7. listopadu 2013 — Annegret Weitkämper-Krug v. NRW Bank, instituce veřejného práva
   (Věc C-571/13)
   2014/C 24/10
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Annegret Weitkämper-Krug

      Žalovaná: NRW Bank, instituce veřejného práva

      Předběžná otázka

   Musí být čl. 27 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) vykládán v tom smyslu, že soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, který je podle článku 22 nařízení č. 44/2001 výlučně příslušný, musí přesto řízení přerušit, než dojde ke konečnému vyjasnění příslušnosti soudu, u něhož bylo řízení zahájeno dříve, který nemá výlučnou příslušnost podle článku 22 nařízení č. 44/2001?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


20150731041616782015/C 270/591422014TFPC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150709444411Věc F-142/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. července 2015 – De Almeida Pereira v. Eurojust „Veřejná služba – Zaměstnanci Eurojustu – Dočasný zaměstnanec – Oznámení o volném pracovním místě – Výběrové řízení – Hodnocení uchazečů výběrovou komisí – Postup do dalšího kola výběrového řízení – Podmínky – Hodnocení výběrových kritérií – Požadovaný počet bodů – Zamítnutí kandidatury – Žaloba po právní stránce zcela zjevně neopodstatněná – Článek 81 jednacího řádu“
 ---documentbreak--- C2702015CS4410120150709CS0059441441Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. července 2015 – De Almeida Pereira v. Eurojust
   (Věc F-142/14) (
         1
      )
   „„Veřejná služba — Zaměstnanci Eurojustu — Dočasný zaměstnanec — Oznámení o volném pracovním místě — Výběrové řízení — Hodnocení uchazečů výběrovou komisí — Postup do dalšího kola výběrového řízení — Podmínky — Hodnocení výběrových kritérií — Požadovaný počet bodů — Zamítnutí kandidatury — Žaloba po právní stránce zcela zjevně neopodstatněná — Článek 81 jednacího řádu““2015/C 270/59Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Manuel Antonio De Almeida Pereira (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: E. H. Schulze, advokát)

      Žalovaný: Eurojust (zástupci: C. Deboyser a J. Carmona-Bermejo, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce k hodnotícímu pohovoru v rámci jeho kandidatury na pozici poradce předsedkyně Eurojustu.

      Výrok usnesení

            1)

            Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

            2)

            Manuel Antonio De Almeida Pereira ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Eurojustem.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 81, 9.3.2015, s. 30.


title: Věc T-376/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2011 — Glenton España v. OHIM — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství POLO SANTA MARIA — Starší obrazová ochranná známka Beneluxu zobrazující postavu hráče póla — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2011 — Glenton España v. OHIM — Polo/Lauren (POLO SANTA MARIA)
   (Věc T-376/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství POLO SANTA MARIA - Starší obrazová ochranná známka Beneluxu zobrazující postavu hráče póla - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 194/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Glenton España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: R. Black, R. Guthrie, solicitors, a S. Malynicz, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2009 (věc R 594/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Polo/Lauren Company, LP, a Glenton España, SA.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Glenton España, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-272/09: Usnesení Tribunálu ze dne 24. srpna 2010 — Pineapple Trademarks v. OHIM — Dalmau Salmons (KUSTOM)

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. srpna 2010 — Pineapple Trademarks v. OHIM — Dalmau Salmons (KUSTOM)
   (Věc T-272/09) (1)

   ()
   2010/C 274/45
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc T-359/10: Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2012 — Ecologistas en Acción-CODA v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se plánu rozvoje čtvrti Cabanyal ve Valencii (Španělsko) — Dokumenty pocházející z členského státu — Odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu — Výjimka týkající se ochrany soudního řízení a právního poradenství — Informace o životním prostředí — Nařízení (ES) č. 1367/2006 — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/23

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2012 — Ecologistas en Acción-CODA v. Komise
   (Věc T-359/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se plánu rozvoje čtvrti Cabanyal ve Valencii (Španělsko) - Dokumenty pocházející z členského státu - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Výjimka týkající se ochrany soudního řízení a právního poradenství - Informace o životním prostředí - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2012/C 89/38
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ecologistas en Acción-CODA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Ramos Segarra, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Martínez del Peral a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)
   Vedlejší účastník podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez, poté S. Centeno Huerta, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010, kterým byl žalobci odmítnut přístup k určitým dokumentům souvisejícím s šetřením vedeným španělskými orgány v rámci spisu EU-PILOT 724/09/02 ENVI, týkajícího se zvláštního plánu ochrany a renovace čtvrti Cabanyal města Valencie (Španělsko).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Ecologistas en Acción-CODA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc T-225/10: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise
   (Věc T-225/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 133/48
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Společnosti Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-30/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Winzer Pharma v. OHIM – Oftaltech (OFTASIL)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/49

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2008 – Winzer Pharma v. OHIM – Oftaltech (OFTASIL)
   (Věc T-30/08) (1)

   (2008/C 171/97)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-666/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. prosince 2013 — Rohm Semiconductor GmbH v. Hauptzollamt Krefeld

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. prosince 2013 — Rohm Semiconductor GmbH v. Hauptzollamt Krefeld
   (Věc C-666/13)
   2014/C 85/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rohm Semiconductor GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Krefeld

      Předběžné otázky
       (1)

               1)

               Vede okolnost, že zboží má vlastní individuální funkci ve smyslu položky 8543 kombinované nomenklatury k tomu, že toto zboží navzdory svému složení už nemůže být zařazeno pod položku 8541?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Za jakých podmínek je třeba vysílací/přijímací moduly [sloužící k přenosu dat z jednoho mobilního telefonu na druhý nebo na jiný elektronický přístroj, jako například na laptop, tiskárnu nebo na digitální kameru s pomocí infračerveného záření], které mají vlastní individuální funkci ve smyslu položky 8543, pokládat za části a součásti strojů, přístrojů nebo zařízení zařazených pod položku 8543?

      (1)  K výkladu nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, Úř. věst. L 290, s. 1.


20150731006616582015/C 270/07292014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506116611Věc C-29/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika „Nesplnění povinnosti státem – Veřejné zdraví – Směrnice 2004/23/ES – Směrnice 2006/17/ES – Směrnice 2006/86/ES – Vyloučení reprodukčních buněk a plodových a embryonálních tkání z působnosti vnitrostátní právní úpravy provádějící uvedené směrnice“
 ---documentbreak--- C2702015CS610120150611CS00076161Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2015 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-29/14) (
         1
      )
   „„Nesplnění povinnosti státem — Veřejné zdraví — Směrnice 2004/23/ES — Směrnice 2006/17/ES — Směrnice 2006/86/ES — Vyloučení reprodukčních buněk a plodových a embryonálních tkání z působnosti vnitrostátní právní úpravy provádějící uvedené směrnice““2015/C 270/07Jednací jazyk: polština
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci): C. Gheorghiu a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Výrok

            1)

            Polská republika tím, že nezačlenila reprodukční buňky a plodové a embryonální tkáně do působnosti ustanovení vnitrostátního práva provádějících směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, směrnici Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk, a směrnici Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 31 směrnice 2004/23, z čl. 3 písm. b), čl. 4 odst. 2, článku 7 a přílohy III směrnice 2006/17, jakož i z článku 11 směrnice 2006/86.

            2)

            Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


title: Věc T-437/11: Žaloba podaná dne 5. srpna 2011 — Golden Balls v. OHIM — Intra-Presse (GOLDEN BALLS)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/22

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2011 — Golden Balls v. OHIM — Intra-Presse (GOLDEN BALLS)
   (Věc T-437/11)
   2011/C 298/42
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough, QC, a S. Smith, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. května 2011 ve věci R 1310/2010-1 v rozsahu, v němž bylo vyhověno odvolání ohledně výrobků zařazených do třídy 16, a

               —

               uložit žalovanému, podpůrně další účastnici řízení před odvolacím senátem, náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni tímto odvoláním.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GOLDEN BALLS“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 21 a 24 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6324164.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství č. 4226148 „BALLON D’OR“ mj. pro výrobky zařazené do tříd 9, 14, 16, 25 a 41.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení bylo zrušeno a námitce a odvolání bylo částečně vyhověno.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát se nesprávně domníval, že mezi přihláškou ochranné známky Společenství a starší ochrannou známkou je patrný rozpor.


title: Věc T-383/00: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – Beamglow v. Parlament a další ( Mimosmluvní odpovědnost Společenství — Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) — Zavedení odvetných opatření Spojenými státy americkými ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO — Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO — Právní účinky — Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů — Příčinná souvislost — Neobvyklá a zvláštní škoda )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Beamglow v. Parlament a další
   (Věc T-383/00) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Neslučitelnost režimu dovozu banánů do Společenství s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) - Zavedení odvetných opatření Spojenými státy americkými ve formě celní přirážky vybírané z dovozů ze Společenství na základě povolení WTO - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinky - Odpovědnost Společenství v případě neexistence protiprávního jednání jeho orgánů - Příčinná souvislost - Neobvyklá a zvláštní škoda“)
   (2006/C 48/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Beamglow Ltd (St Ives, Cambs, Spojené království) (zástupce: D. Waelbroeck, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: R. Passos a K. Bradley), Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt a M. Bishop, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: P. Kuijper, C. Brown a E. Righini, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalovaného: Španělské království (zástupci: původně R. Silva de Lapuerta, poté E. Braquehais Conesa, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na náhradu škody údajně vyplývající z celní přirážky, jejíž uložení na dovozy složených krabic z potištěné a ozdobené lepenky od žalobkyně povolil Spojeným státům americkým orgán pro řešení sporů Světové obchodní organizace (WTO) na základě zjištění, že režim dovozu banánů do Společenství je neslučitelný s dohodami a ujednáními připojenými k Dohodě o zřízení Světové obchodní organizace.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti Parlamentu.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá jako neopodstatněná.

               3)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Parlamentu, Rady a Komise.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2001.


title: Věc C-263/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Rozhodnutí 2014/198/SZBP — Dohoda mezi Evropskou unií a Sjednocenou republikou Tanzanií o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Sjednocené republiky Tanzanie — Volba právního základu — Povinnost informovat Evropský parlament okamžitě a plně ve všech etapách postupu sjednávání a uzavírání mezinárodních dohod — Zachování účinků rozhodnutí v případě zrušení“

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. června 2016 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-263/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Rozhodnutí 2014/198/SZBP - Dohoda mezi Evropskou unií a Sjednocenou republikou Tanzanií o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Sjednocené republiky Tanzanie - Volba právního základu - Povinnost informovat Evropský parlament okamžitě a plně ve všech etapách postupu sjednávání a uzavírání mezinárodních dohod - Zachování účinků rozhodnutí v případě zrušení“)
   (2016/C 305/04)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, A. Caiola a M. Allik, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, R. Troosters a D. Gauci, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert, G. Étienne, M. Bishop a M.-M. Joséphidès, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer, J. Vláčil, J. Škeřik a M. Hedvábná, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, M. Rhodin, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci), Spojeného království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: J. Kraehling a V. Kaye, zmocněnci, ve spolupráci s G. Facenna, barrister)

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/198/SZBP ze dne 10. března 2014 o podpisu a uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Sjednocenou republikou Tanzanií o podmínkách předávání osob podezřelých z pirátství a zabaveného majetku, který je s touto činností spojen, námořními silami pod vedením Evropské unie do Sjednocené republiky Tanzanie, se zrušuje.

               2)

               Účinky rozhodnutí 2014/198 zůstávají zachovány.

               3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

               4)

               Česká republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.


title: Věc C-292/11 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. ledna 2014 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Kasační opravný prostředek — Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora, kterým bylo určeno nesplnění povinnosti — Penále — Žádost o zaplacení — Zrušení vnitrostátních právních předpisů zakládajících nesplnění povinnosti — Posouzení opatření přijatých členským státem k vyhovění rozsudku Soudního dvora ze strany Komise — Meze — Rozdělení pravomocí mezi Soudním dvorem a Tribunálem“ )

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. ledna 2014 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-292/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora, kterým bylo určeno nesplnění povinnosti - Penále - Žádost o zaplacení - Zrušení vnitrostátních právních předpisů zakládajících nesplnění povinnosti - Posouzení opatření přijatých členským státem k vyhovění rozsudku Soudního dvora ze strany Komise - Meze - Rozdělení pravomocí mezi Soudním dvorem a Tribunálem)
   2014/C 85/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, jakož i P. Costa de Oliveira a M. Heller, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Portugalská republika (zástupci:: L. Inez Fernandes a J. Arsénio de Oliveira, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující další účastnici řízení: Česká republika (zástupci: M. Smolek a D. Hadroušek, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci), Řecká republika (zástupkyně: A. Samoni-Bantou a I. Pouli, zmocněnkyně), Španělské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, A. Adam a J. Rossi, jakož i N. Rouam, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels a M. Noort, zmocněnkyně), Polská republika (zástupce: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci), Švédské království (zástupkyně: A. Falk, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 29. března 2011 — Portugalsko v. Komise (T-33/09), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise C(2008)7419 final ze dne 25. listopadu 2008 — Žádost o zaplacení penále dlužného na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 10. ledna 2008, Komise v. Portugalsko (C-70/06, Sb. rozh. s. I-1)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Portugalskou republikou v tomto řízení.

               3)

               Česká republika, Spolková republika Německo, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Nizozemské království, Polská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 252, 27.08.2011.


title: Věc C-188/11: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Rakousko) — Peter Hehenberger v. Rakouská republika ( „Zemědělství — Evropský zemědělský orientační a záruční fond — Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 817/2004 — Podpora agroenvironmentálních způsobů produkce — Kontroly — Příjemce zemědělské podpory — Zabránění provedení kontroly na místě — Vnitrostátní právní úprava vyžadující vrácení všech podpor vyplacených za několik let — Slučitelnost“ )

text:
               7.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/3

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Rakousko) — Peter Hehenberger v. Rakouská republika
   (Věc C-188/11) (1)

   (Zemědělství - Evropský zemědělský orientační a záruční fond - Nařízení (ES) č. 1257/1999 a č. 817/2004 - Podpora agroenvironmentálních způsobů produkce - Kontroly - Příjemce zemědělské podpory - Zabránění provedení kontroly na místě - Vnitrostátní právní úprava vyžadující vrácení všech podpor vyplacených za několik let - Slučitelnost)
   2012/C 200/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Peter Hehenberger

      Žalovaná: Rakouská republika

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Výklad nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80), jakož i nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k uvedenému nařízení (ES) č. 1257/1999 (Úř. věst. L 153 s. 30) — Kontroly a sankce — Právní úprava členského státu, která stanoví vrácení celkové výše podpory získané během období 5 let v případě, že příjemce zemědělské podpory odmítne opatření kontroly — Přiměřenost

      Výrok

   Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení ve spojení s nařízením Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení č. 1257/1999 nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž v případě, že zemědělec, který je příjemcem podpory, zabrání provedení kontroly na místě týkající se předmětných ploch, musí být vráceny veškeré podpory, které mu již byly přiznány v rámci agroenvironmentálního opatření v průběhu období závazku, a to i v případě, kdy tyto podpory již byly vyplaceny za několik let.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-216/15: Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Dôvera zdravotná poist'ovňa v. Komise

text:
               10.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/31

         Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Dôvera zdravotná poist'ovňa v. Komise
   (Věc T-216/15)
   (2015/C 262/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dôvera zdravotná poist'ovňa, a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: O. Brouwer a A. Pliego Selie, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2015/248 ze dne 15. října 2014 o opatřeních SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), která Slovenská republika zavedla ve prospěch společností Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) a Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) [oznámeno pod číslem C(2014) 7277] (Úř. věst. L 41, s. 25);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU

                           —

                           Komise se dopustila nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně použila pojem podniku ve specifickém kontextu čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu

                           —

                           Komise se stanovením a uplatněním kritérií ke stanovení hospodářské povahy pojistného schématu dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu tím, že konstatovala, že SZP/VZP není podnikem, a neposkytla dostatečné odůvodnění.


title: Věc C-524/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. března 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Společný systém daně z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 296 až 298 — Společný režim daňového paušálu pro zemědělce — Nulová sazba paušální náhrady“ )

text:
               28.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 126/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. března 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-524/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 296 až 298 - Společný režim daňového paušálu pro zemědělce - Nulová sazba paušální náhrady)
   2012/C 126/02
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Afonso, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a R. Laires, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 296 až 298 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Režim daňového paušálu, jehož účelem je náhrada DPH zaplacené při nákupu zboží a služeb zemědělcům podléhajícím daňovému paušálu — Nulová sazba paušální náhrady

      Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že na zemědělce uplatňuje zvláštní režim, který není v souladu s režimem zavedeným směrnicí Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, protože uvedené zemědělce osvobozuje od placení daně z přidané hodnoty a obsahuje uplatňování nulové sazby paušální náhrady, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 296 až 298 uvedené směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-281/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 28. června 2006 – Hans-Dieter a Hedwig Jundt v. Finanzamt Offenburg

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 28. června 2006 – Hans-Dieter a Hedwig Jundt v. Finanzamt Offenburg
   (Věc C-281/06)
   (2006/C 224/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Hans-Dieter a Hedwig Jundt

      Žalovaný: Finanzamt Offenburg
   Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 59 Smlouvy o založení Evropského společenství v původním znění (nyní článek 49 Smlouvy o založení Evropského společenství v novém znění) vykládán v tom smyslu, že rozsah jeho ochrany zahrnuje také vedlejší pracovní činnost jako učitel ve službě nebo z pověření právnické osoby veřejného práva (univerzita), přičemž za tuto činnost, která je vykonávána jako quasi čestná činnost, je poskytována pouze náhrada výdajů?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Je omezení svobody volného pohybu služeb spočívající v tom, že náhrady jsou daňově zvýhodněny pouze tehdy, jsou-li vypláceny tuzemskými právnickými osobami veřejného práva [zde: § 3 bod 26 Einkommensteuergesetz (zákon o daních z příjmů)] odůvodněno tím, že vnitrostátní daňové zvýhodnění je oprávněné pouze v případě činností ve prospěch vnitrostátní právnické osoby veřejného práva?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2: má být článek 126 Smlouvy o založení Evropského společenství v původním znění (nyní článek 149 Smlouvy o založení Evropského společenství v novém znění) vykládán v tom smyslu, že úprava daňového práva, pomocí níž je doplňkově utvářen vzdělávací systém (jako zde § 3 bod 26 Einkommensteuergesetz), je s ohledem na odpovědnost členských států za tento systém přípustná?


title: Věc C-317/06: Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/25

         Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-317/06)
   (2006/C 212/43)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a R. Vidal Puig)

      Žalovaný: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (1) a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2002/14/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 23. března 2005.

      (1)  Úř. věst. L 80, s. 29.


title: Věc T-483/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/69

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
   (Věc T-483/09)
   2010/C 24/122
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgas, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. září 2009 ve věci R 1048/2008-4,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bricocenter S.r.l.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „Affiliato BRICOCENTER“ (přihláška č. 4 939 344) pro služby třídy 35

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ATB Norte, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby tříd 35, 37 a 39

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1).

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-408/10: Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               9.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/20

         Žaloba podaná dne 16. srpna 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-408/10)
   ()
   2010/C 274/32
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a E. Randvere)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika neoznámila přijetí předpisů, které jsou nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/13/ES (1) ze dne 11. března 2008, kterou se zrušuje směrnice Rady 84/539/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zdravotnických elektrických přístrojů používaných ve veterinářství;

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2008.

      (1)  Úř. věst. L 76, s. 41.


title: Věc T-137/11: Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Guiai Bi Poin v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/22

         Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Guiai Bi Poin v. Rada
   (Věc T-137/11)
   2011/C 130/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Georges Guiai Bi Poin (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Georgese GUIAI BI POINA jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

               —

               podpůrně nařídil, aby bylo jméno Georgese GUIAI BI POINA vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti odůvodnění, jelikož důvody pro zapsání žalobce na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, jsou stereotypní, aniž v něm je uveden jakýkoliv konkrétní skutkový poznatek umožňující posoudit relevantnost uvedeného zápisu.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož:

                           —

                           žalobci je vytýkáno, že odmítá akceptovat pravomoci demokraticky zvoleného prezidenta A. Ouattara, třebaže žalobce nemůže jakožto voják vypovědět poslušnost ústavním orgánům své země, jež prohlásily L. Gbagba za zvoleného prezidenta, a

                           —

                           žalobci je vytýkáno, že je odpovědný za závažná porušení lidských práv a mezinárodního humanitárního práva, třebaže nebyl obviněn Mezinárodním trestním soudem, jehož příslušnost Republika Pobřeží slonoviny uznala.