title: Věc T-188/07: Žaloba podaná dne 28. května 2007 – Fastweb v. Komise

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/35

         Žaloba podaná dne 28. května 2007 – Fastweb v. Komise
   (Věc T-188/07)
   (2007/C 170/68)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Fastweb SpA (zástupci: M. Merola, člen právní služby, T. Ubaldi, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 6634 konečné ze dne 24. ledna 2007, týkající se státní podpory C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), v rozsahu, v němž kvalifikuje opatření, která Itálie provedla poskytnutím dotací na nákup digitálních dekodérů, jako státní podpory, které jsou protiprávní a neslučitelné se společným trhem, ve prospěch vysílatelů pozemního digitálního vysílání, kteří nabízejí placené televizní služby, a operátorů placené kabelové televize (článek 1 rozhodnutí);

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 6634 konečné ze dne 24. ledna 2007 v rozsahu, v němž ukládá Itálii vymáhat vrácení podpor prohlášených za neslučitelné od příjemců, a konkrétně od žalobkyně (články 2 a 3 rozhodnutí);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totožné s rozhodnutím ve věci T-96/07, Telecom Italia Media v. Komise (1).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nedostatek odůvodnění a neexistence vyšetřování, co se týče kvalifikace opatření jako státní podpory. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že dotčená opatření nepředstavují státní podporu, jelikož neznamenají převod státních prostředků ve prospěch údajných příjemců a neudělují jim selektivní zvýhodnění na úkor konkurentů;

               —

               porušení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, rozpornost a nedostatek odůvodnění, co se týče určení a existence hospodářského zvýhodnění ve prospěch údajných příjemců podpory. Žalobkyně uvádí, že posouzení vykonané Komisí ve věci určení formy podpory, a sice hospodářského zvýhodnění, ze kterého měli mít prospěch údajní příjemci podpory, je nedostatečné a obsahuje zjevně rozporné odůvodnění. Rozhodnutí mimoto trpí vadou v tom, že neprokazuje, jakým způsobem by dotace poskytnuté spotřebitelům na nákup dekodérů představovaly nezbytné, automatické a jisté udělení hospodářského zvýhodnění ve prospěch údajných příjemců opatření;

               —

               nedostatek odůvodnění, co se týče výpočtu výše podpory, která se má od příjemců vymáhat, jakož i protiprávnost nařízení vymáhat podporu pro porušení ustanovení Smlouvy o státních podporách a článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999. Žalobkyně tvrdí, že Komisí provedený výpočet zvýhodnění, které mělo být uděleno údajným příjemcům navrhovaných opatření, se neopírá o adekvátní odůvodnění a překračuje pravomoci svěřené Komisi Smlouvou o ES nebo procesními pravidly v oblasti podpor;

               —

               protiprávnost nařízení vymáhat podporu v tom, že je od počátku absolutně a objektivně nevykonatelné, jakož i nedostatek odůvodnění a porušení čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, jakož i zásady proporcionality.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007, s. 32.


title: Věc C-298/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/53

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-298/06) (1)

   (2006/C 326/114)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


title: Věc C-623/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise
   (Věc C-623/16 P)
   (2017/C 038/22)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Stancanelli, D. Grespan, F. Tomat, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Scuola Elementare Maria Montessori Srl, Italská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž prohlašuje žalobu podanou v prvním stupni za přípustnou ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU;

               —

               prohlásil žalobu podanou v prvním stupni za nepřípustnou ve smyslu čl. 263 čtvrtého pododstavce druhé a poslední části věty SFEU, a proto ji odmítl v plném rozsahu;

               —

               uložil Scuola Elementare Montessori náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí v řízení před Tribunálem i v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   V rámci jediného důvodu kasačního opravného prostředku skládajícího se ze tří částí Komise vytýká Tribunálu, že chybně vyložil a uplatnil čl. 263 čtvrtý pododstavec poslední část věty SFEU, když na základě tohoto ustanovení prohlásil žalobu podanou v prvním stupni za přípustnou. Konkrétně se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že shledal, že napadený akt představuje nařizovací akt, který se bezprostředně dotýká žalobkyně v prvním stupni a ve vztahu k žalobkyni nevyžaduje přijetí prováděcích opatření.


title: Věc C-206/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 2. května 2011 — Georg Köck v. Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 2. května 2011 — Georg Köck v. Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb
   (Věc C-206/11)
   2011/C 226/20
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Georg Köck

      Žalovaný: Schutzverband gegen unlauteren Wettbewerb

      Předběžná otázka

   Brání čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách), nebo jiná ustanovení této směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle níž je vyhlášení výprodeje bez povolení příslušného správního orgánu nepřípustné a musí proto být v soudním řízení zakázáno, aniž soud v tomto řízení musí zkoumat klamavou, agresivní či jinak nekalou povahu této obchodní praktiky?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách); Úř. věst. L 149, s. 22.


title: Věc T-237/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Lidl Stiftung v. OHIM — Lactimilk (BELLRAM) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BELLRAM — Starší slovní a obrazové národní ochranné známky RAM a Ram — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Právo být vyslechnut — Článek 63 odst. 2, články 75 a 76 nařízení č. 207/2009 — Lhůta námitkového řízení“ )

text:
               23.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. ledna 2013 — Lidl Stiftung v. OHIM — Lactimilk (BELLRAM)
   (Věc T-237/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BELLRAM - Starší slovní a obrazové národní ochranné známky RAM a Ram - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 63 odst. 2, články 75 a 76 nařízení č. 207/2009 - Lhůta námitkového řízení)
   2013/C 55/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupce: T. Träger, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel a D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lactimilk, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: P. Casamitjana Lleonart, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2011 (věc R 1154/2009-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lactimilk, SA a Lidl Stiftung & Co. KG

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc C-294/08: Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/5

         Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
   (Věc C-294/08)
   (2008/C 247/07)
   Jednací jazyk: čeština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima, zmocněnec, M. Šimerdová, zmocněnec)

      Žalovaná: Česká republika
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím,

                           —

                           že vyžaduje při registraci dováženého vozidla, u něhož bylo prokázáno schválení technické způsobilosti typu vozidla jiným členským státem, aby vozidlo splňovalo v době schválení technické způsobilosti typu technické požadavky platné v téže době v České republice a

                           —

                           že vyžaduje v případě nesplnění této podmínky kontrolu vozidla, při níž zkoumá soulad vozidla s technickými požadavky platnými pro danou kategorii vozidla v České republice v době výroby vozidla,

                     nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 Smlouvy o založení Evropského společenství;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Podmínky registrace použitých osobních vozidel dovezených do České republiky z jiných členských států, kde byla dříve zaregistrována, jsou v českém právu upraveny zákonem č. 56/2001 Sb (1). Ustanovení § 35 odst. 1 a 2 zákona č. 56/2001 Sb upravuje podmínky, za kterých může být v České republice zaregistrováno jednotlivě dovezené použité vozidlo, pro které bylo prokázáno schválení technické způsobilosti typu vozidla jiným členským státem.
   České orgány schválí technickou způsobilost takového vozidla pokud vozidlo, jeho systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky splňovaly v době schvalování technické způsobilosti typu vozidla v jiném členském státě EU technické požadavky platné v téže době v České republice a stanovené v prováděcím předpise (§ 35 odst. 1 zákona č. 56/2001 Sb).
   V případě, že vozidlo, jeho systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nesplňovaly v době schvalování technické způsobilosti typu vozidla v jiném členském státě požadavky platné v téže době v České republice a stanovené v prováděcím předpise, rozhodne o schválení technické způsobilosti vozidla příslušný orgán na základě technického protokolu vydaného zkušební stanicí. Zkušební stanice vydá technicky protokol, pokud vozidlo splňuje technické požadavky platné pro danou kategorii vozidla v České republice v době výroby vozidla (§ 35 odst. 2 zákona č. 56/2001 Sb).
   Z ustanovení §3 5 odst. 1 a 2 zákona č. 56/2001 tedy vyplývá, že se technická způsobilost všech použitých vozidel, pro která jiný členský stát vydal osvědčení o schválení technické způsobilosti typu vozidla, vždy znovu přezkoumává ve světle českého práva. Tento přístup je dle názoru Komise v rozporu se zásadou volného pohybu zboží, podle níž zboží uvedené na trh v souladu s právní úpravou jednoho členského státu musí byt připuštěno na trh ve všech ostatních členských státech. Česká právní úprava nebere nikterak v úvahu výsledek technických kontrol provedených na témže vozidle v jiném členském státě, což je v rozporu s článkem 3 odst. 2 Směrnice Rady 96/96/ES.
   S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že česká právní úprava představuje opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení a je v rozporu s článkem 28 Smlouvy ES. Tímto opatřením nelze dosáhnout ochrany lidského zdraví a života, životního prostředí či bezpečnosti silničního provozu a není proto odůvodněno ani článkem 30 Smlouvy ES ani judikaturou Evropského Soudního dvora.

      (1)  Zákon č. 56/2001 Sb., o podmínkách provozu vozidel na pozemních komunikacích a o změně zákona č. 168/1999 Sb., o pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla a o změně některých souvisejících zákonů (zákon o pojištění odpovědnosti z provozu vozidla), ve znění zákona č. 307/1999 Sb.


title: Věc T-348/05: Žaloba podaná dne 14. září 2005 JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada

text:
               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/31

         Žaloba podaná dne 14. září 2005 JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat v. Rada
   (Věc T-348/05)
   (2005/C 281/57)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (Kirovo Cheptesk, Rusko) (zástupci: B. Servais, Y. Melin, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně:

               —

               zrušení nařízení Rady (ES) č. 945/2005 (1) ze dne 21. června 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 658/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z, mimo jiné, Ukrajiny v rozsahu, v němž

                           —

                           rozšiřuje stávající antidumpingová opatření na jiné výrobky než je výrobek, který je předmětem šetření pro porušení čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (2) (dále jen „výchozí nařízení“); a

                           —

                           bylo jeho přijetím porušeno právo žalobkyně na obhajobu a procesní práva tím, že i) žalobkyně nebyla vyslyšena, jak požadovala podle čl. 6 odst. 5 výchozího nařízení a ii) Komise nesdělila odpovídajícím způsobem základní skutečnosti a úvahy, na základě kterých zamýšlela doporučit změnu rozsahu opatření, jak to požaduje článek 20 výchozího nařízení a tím, že pokud by nedošlo k těmto porušením, výsledek antidumpingového šetření by mohl být jiný; a

               —

               uložení Radě náhrady nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně je ruskou společností specializovanou na výrobu fluoroplastových a chemických výrobků, léčiv a hnojiv, včetně dusičnanu amonného. Žalobkyně vyváží dusičnan amonný a jiná hnojiva do Společenství.
   Žalobkyně se domáhá zrušení napadeného nařízení z důvodu, že porušuje čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 výchozího nařízení tím, že rozšiřuje stávající antidumpingová opatření na výrobky jiné než je dotčený výrobek.
   Dále tvrdí, že přijetím napadeného nařízení bylo porušeno její právo na obhajobu a její procesní práva tím, že i) nebyla vyslyšena, jak požadovala podle čl. 6 odst. 5 výchozího nařízení a ii) Komise nesdělila odpovídajícím způsobem základní skutečnosti a úvahy, na základě kterých zamýšlela doporučit změnu rozsahu opatření, jak to požaduje článek 20 výchozího nařízení.

      (1)  Úř. věst. L 160, 23.6.2005, s. 1

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství. Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.


title: Věc T-381/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Itálie v. Komise ( EZOZF — Záruční sekce — Výdaje vyloučené z financování Společenstvím — Prémie na zvířata a rozvoj venkova — Nedostatky vnitrostátního systému řízení a kontroly )

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/15

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-381/04) (1)

   („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenstvím - Prémie na zvířata a rozvoj venkova - Nedostatky vnitrostátního systému řízení a kontroly“)
   (2008/C 272/27)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/561/ES ze dne 16. července 2004, kterým se vylučují z financování Společenství určité výdaje členských států ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 250, s. 21), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vyloučilo některé výdaje Italské republiky v oblastech prémií na zvířata a rozvoje venkova
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc T-13/11: Žaloba podaná dne 7. ledna 2011 — Post Bank v. Rada

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/32

         Žaloba podaná dne 7. ledna 2011 — Post Bank v. Rada
   (Věc T-13/11)
   2011/C 63/60
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Post Bank (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit bod 34 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP (1) ze dne 25. října 2010 a bod 40 oddílu B přílohy VIII k nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (2) ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;

               —

               prohlásit, že se čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (3) ze dne 26. července 2010 a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady č. 961/2010 na žalobkyni nepoužijí, a

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení bodu 34 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010 a bodu 40 oddílu B přílohy VIII k nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, a zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení Rady č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.
   Na podporu svých tvrzení uvádí následující žalobní důvody:

               Žalobkyně má zaprvé za to, že soud má pravomoc k přezkumu bodu 34 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP a bodu 40 oddílu B přílohy VIII k nařízení Rady (EU) č. 961/2010, jakož i rozhodnutí ze dne 28. října 2010, a posouzení jejich slučitelnosti s obecnými zásadami evropského práva.

               Navíc jsou specifické důvody pro zařazení žalobkyně na seznam nesprávné a nejsou splněny požadavky čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) a čl.16 odst. 4 nařízení Rady č. 961/2010. Tato ustanovení nelze považovat za použitelná na žalobkyni. Rada se podle žalobkyně dopustila zjevně nesprávného posouzení, jakož i zjevně nesprávného právního posouzení. Bod 34 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, jakož i bod 40 oddílu B přílohy VIII k nařízení Rady č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 musí být proto zrušeny.

               Na podporu této žaloby se také uvádí, že nařízení z roku 2010 i rozhodnutí z roku 2010 porušují práva žalobkyně na obhajobu a především její právo být vyslechnut, jelikož tato neobdržela žádné důkazy ani podklady, o něž by se tvrzení Rady opírala, a jelikož argumenty obsažené v rozhodnutí z roku 2010 i v nařízení z roku 2010 jsou velmi vágní a nejasné a neumožňovaly, aby se k nim Post Bank mohla vyjádřit.

               Krom toho čl. 24 odst. 3 rozhodnutí Rady č. 2010/413/SZBP požaduje, aby Rada sdělila a oznámila své rozhodnutí včetně důvodů pro zařazení na seznam, a čl. 24 odst. 4 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP upravuje přezkum rozhodnutí, pokud jsou předloženy připomínky. Rada podle názoru žalobkyně obě tato ustanovení porušila. Podle ní došlo i k porušení čl. 36 odst. 3 a čl. 36 odst. 4 nařízení (EU) č. 961/2010, jelikož tato ustanovení převzala čl. 24 odst. 3 a čl. 24 odst. 4 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP.

               Dále se uvádí, že Rada při svém posouzení situace žalobkyně porušila zásadu řádné správy.

               Rada navíc při posouzení situace žalobkyně porušila i zásadu legitimního očekávání.

               Žalobkyně také tvrdí, že Rada porušila její právo na majetek a zásadu proporcionality. Článek 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady č. 961/2010 by měly být prohlášeny za ustanovení, která se nepoužijí na žalobkyni.

               Navíc podle žalobkyně porušuje nařízení Rady č. 961/2010 článek 215 odst. 2 a 3 SFEU, které jsou jeho právním základem, jakož i článek 40 SEU.

               Nakonec žalobkyně uvádí, že nařízení z roku 2010 i rozhodnutí z roku 2010 byla přijata v rozporu se zásadou rovného zacházení a zásadou zákazu diskriminace.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010 L 281, s. 81).

      (2)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010 L 195, s. 39).


title: Věc C-60/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Landessozialgericht dne  3. února 2006  – Grete Schlepps v. Deutsche Rentenversicherung Oberbayern

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Landessozialgericht dne 3. února 2006 – Grete Schlepps v. Deutsche Rentenversicherung Oberbayern
   (Věc C-60/06)
   (2006/C 131/49)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bayerisches Landessozialgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Grete Schlepps

      Žalovaná: Deutsche Rentenversicherung Oberbayern
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být příloha III části A a B, v obou případech bod č. 35 Německo-Rakousko písmeno e) bod i) nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) vykládána v tom smyslu, že kromě oprávnění k pobírání dávek k 1. lednu 1994 předpokládá také usazení v Rakousku?

               2)

               Pokud ano, jsou tato ustanovení, jakož i příloha VI.C. Německo č. 1 nařízení (EHS) č. 1408/71, v souladu s nadřazenou normou práva Společenství, zejména se zásadou volného pohybu pracovníků uvedenou v článku 39 ve spojení s článkem 42 Smlouvy o ES?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc F-77/10: Žaloba podaná dne 13. září 2010 — Arroyo Redondo v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/65

         Žaloba podaná dne 13. září 2010 — Arroyo Redondo v. Komise
   (Věc F-77/10)
   ()
   2010/C 301/105
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fernando Arroyo Redondo (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalované nezařadit žalobce na seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího období 2009 do platové třídy AD 10.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Komise, zveřejněné dne 20. listopadu 2009, nezařadit žalobce na seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího období 2009 z platové třídy AD 9 do platové třídy AD 10;

               —

               v důsledku tohoto zrušení provést nové srovnání zásluh žalobce a ostatních kandidátů v rámci povyšovacího období 2009, povýšit žalobce se zpětnou účinností ke dni 1. března 2009 do platové třídy AD 10 a přiznat mu nárok na úroky z prodlení z nedoplatků na platu ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace, zvýšené o dva procentní body, počítané od 1. března 2009, aniž by však bylo zpochybněno povýšení ostatních úředníků, jejichž jména jsou uvedena na seznamu zveřejněném dne 20. listopadu 2009;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-138/14: Žaloba podaná dne 27. února 2014 – Chart v. ESVČ

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/30

         Žaloba podaná dne 27. února 2014 – Chart v. ESVČ
   (Věc T-138/14)
   2014/C 159/40
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Randa Chart (Woluwé-Saint-Lambert, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uznal odpovědnost ESVČ za újmu, kterou žalobkyně utrpěla od října 2001 doposud z důvodu protiprávního jednání Delegace Evropské unie v Káhiře a ESVČ;

               —

               a v důsledku toho ESVČ uložil:

                           —

                           zaplatit paní Chart částku 509 283,88 eur (pětsetdevěttisícdvěstěosmdesáttři eur a osmdesátosm centů) jako náhradu této újmy, přičemž tato částka může být během řízení zvýšena;

                           —

                           podpůrně zaplatit paní Chart částku 380 063,81 eur (třistaosmdesáttisícšedesáttřieur a osmdesátjeden cent) jako náhradu újmy utrpěné od 30. října 2008, přičemž tato částka může být během řízení zvýšena;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně, bývalá místní zaměstnankyně Delegace Evropské unie v Egyptě, se domáhá náhrady újmy, kterou údajně utrpěla v důsledku protiprávního jednání správy Evropské unie, které spočívalo v tom, že po ukončení jejího služebního poměru tato administrativa nepředložila orgánům sociálního zabezpečení egyptské administrativy potvrzení o skončení služby žalobkyně. Tato skutečnost brání žalobkyni v tom, aby se vrátila pracovat do Egypta.
   Pokud jde o protiprávní jednání vytýkané žalované, žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody vycházející z porušení zásady řádné správy, porušení zásady přiměřené lhůty, porušení egyptského použitelného práva a porušení práva na soukromí.
   Žalobkyně tvrdí, že nečinnost žalované jí způsobila vážnou újmu a domáhá se náhrady jak majetkové, tak nemajetkové újmy.


title: Věc F-20/16: Žaloba podaná dne 1. srpna 2016 – ZZ v. Komise

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/32

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2016 – ZZ v. Komise
   (Věc F-20/16)
   (2016/C 383/42)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: A. Żołyniak, advokátka [radca prawny])

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD177/10-ECO2013 ze dne 27. května 2014 o nezapsání jména žalobce na rezervní seznam

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD177/10-ECO2013 ze dne 27. května 2014 o nezapsání jeho jména na rezervní seznam;

               —

               uložit orgánu oprávněnému ke jmenování vykonat rozsudek tak, že rezervní seznam vytvořený na základě dotčeného otevřeného výběrového řízení bude doplněn o jeho jméno, přičemž doba platnosti doplnění se shoduje s dobou platnosti tohoto seznamu;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení podle stanovených norem.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-107/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo): Comité Andaluz de Agricultura Ecológica proti Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica (Právní úprava Společenství týkající se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin — Vnitrostátní právní předpisy povolující užívání výrazu „bio“ pro produkty, které nebyly získány ekologickou metodou produkce)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/16

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-107/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo): Comité Andaluz de Agricultura Ecológica proti Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica (1)

   (Právní úprava Společenství týkající se ekologického zemědělství a k němu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin - Vnitrostátní právní předpisy povolující užívání výrazu „bio“ pro produkty, které nebyly získány ekologickou metodou produkce)
   (2005/C 217/31)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-107/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Tribunal Supremo (Španělsko) ze dne 1. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 1. března 2004, v řízení Comité Andaluz de Agricultura Ecológica proti Administración General del Estado, Comité Aragonés de Agricultura Ecológica, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin, doplněného za účelem zahrnutí živočišné výroby nařízením Rady (ES) č. 1804/1999 ze dne 19. července 1999, musel být vykládán tak, že nezakazoval, aby produkty nezískané ekologickou metodou produkce nesly ve Španělsku na označování, v propagačních materiálech nebo v obchodních dokumentech označení „biológico“ nebo jeho předponu „bio“.

               2.

               Tentýž článek 2, ve znění nařízení Rady č. 392/2004 ze dne 24. února 2004, musí být vykládán tak, že od nynějška zakazuje, aby takové produkty nesly ve Španělsku na označování, v propagačních materiálech nebo obchodních dokumentech označení „biológico“ nebo jeho předponu „bio“.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc T-406/10: Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Emesa-Trefilería a Industrias Galyca v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/55

         Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Emesa-Trefilería a Industrias Galyca v. Komise
   (Věc T-406/10)
   ()
   2010/C 301/87
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Emesa-Trefilería, SA (Arteixo, Španělsko) a Industrias Galyca, SA (Viktoria, Španělsko) (zástupci: A. Creus Carreras a A. Valiente Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém se týká žalobkyní;

               —

               podpůrně zrušit nebo snížit pokuty uložené žalobkyním;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Prostřednictvím žaloby se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4387 konečné, ze dne 30. června 2010 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně spolu s dalšími společnostmi porušily článek 101 SFEU a článek 53 EHP, neboť se účastnily pokračující dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví předpínací ocele na celoevropské, anebo národní/regionální úrovni. Dále se domáhají zrušení či snížení uložených pokut.
   Na podporu žaloby uplatňují tři žalobní důvody.
   Zaprvé tvrdí, že Komise porušila jejich základní právo na nestranný soud stanovené v čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy na ochranu lidských práv a základních svobod („EÚLP“) a článek 47 Listiny základních svobod, neboť pokuta byla uložena správním orgánem, jenž má zároveň pravomoci vyšetřovací a sankční.
   Zadruhé tvrdí, že Komise protiprávně odmítla zaručit žalobkyním snížení jejich pokut na základě oznámení o shovívavosti z roku 2002 (1), neboť rozhodnutí se zakládá pouze na důkazech od společnosti Emesa.
   Konečně tvrdí, že jim Komise protiprávně odmítla zaručit částečnou ochranu podle bodu 23 oznámení o shovívavosti z roku 2002, ačkoli společnost Emesa poskytla rozhodující důkazy o trvání a závažnosti protiprávního jednání.

      (1)  Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů, Úř. věst. C 45, s. 3


title: Věc T-257/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Polská republika v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/41

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Polská republika v. Komise
   (Věc T-257/13)
   2013/C 207/69
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013 (oznámeno pod číslem C[2013] 981), kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20) v rozsahu, v němž byly z financování vyloučeny částky ve výši 28 763 238,60 eur a 5 688 440,96 eur, vynaložené platební agenturou schválenou Polskou republikou;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 (1) a čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 (2), neboť k finanční opravě došlo na základě nesprávného konstatování skutkového stavu.

                           —

                           Komise provedla finanční opravu na základě nesprávného zjištění skutkového stavu resp. výkladu práva, ačkoli výdaje byly polskými orgány provedeny v souladu s předpisy práva Společenství. Polská republika vytýká Komisi výklad práva a konstatování skutkového stavu ohledně údajných nedostatků v systému správy opatření „Předčasný odchod do důchodu“, které se zaprvé týkaly požadavku, aby byla před předáním závodu ve vztahu k předčasnému odchodu do důchodu vykonávána profesní činnost, zadruhé nesprávnosti prokazování profesní činnosti ve formě prohlášení, které polské orgány akceptovaly, a zatřetí nestanovení sankcí pro nabyvatele podniků při nesplnění povinnosti provozovat zemědělskou činnost nejméně pět let.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 4 čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 a čl. 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 jakož i z porušení zásady proporcionality, neboť paušální oprava je v poměru k nebezpečí finančních ztrát pro rozpočet Společenství extrémně nadsazená.

                           —

                           Žádná z namítaných nesprávností nevedla k finančním ztrátám pro Společenství či k nim nemohla vést, každopádně však bylo nebezpečí takových finančních ztrát zcela marginální.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno.

                           —

                           Komise nepředložila na podporu svých závěrů z kontroly tří zemědělských podniků žádné důkazy a neuvedla ani žádná skutková či právní tvrzení.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady subisidiarity.

                           —

                           Komise hrubě porušila zásadu subsidiarity zakotvenou v politice podpory rozvoje venkova. Zasáhla do prostoru pro uvážení členských států vymezeného pro prostředky k uskutečňování cílů stanovené v programových dokumentech tím, že vyložila programové dokumenty a kladla požadavky na způsob provedení programu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).


title: Věc C-431/05: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos Ld. a v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme, Ld. a (Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace — Článek 33 dohody TRIPS — Patenty — Minimální doba ochrany — Právní předpisy členského státu stanovící kratší dobu — Článek 234 ES — Pravomoc Soudního dvora — Přímý účinek)

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/9

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal de Justiça – Portugalsko) – Merck Genéricos-Produtos Farmacêuticos Ld.a v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme, Ld.a

   (Věc C-431/05) (1)

   (Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace - Článek 33 dohody TRIPS - Patenty - Minimální doba ochrany - Právní předpisy členského státu stanovící kratší dobu - Článek 234 ES - Pravomoc Soudního dvora - Přímý účinek)
   (2007/C 269/17)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Supremo Tribunal de Justiça
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Merck Genéricos – Produtos Farmacêuticos Lda

      Žalované: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Lda

   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supremo Tribunal de Justiça – Výklad článku 33 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví („Dohoda TRIPS“), která je přílohou Dohody o zřízení „Světové obchodní organizace“ (Úř. věst. L 336, s. 214) – Pravomoc v oblasti výkladu – Přímý účinek
   Výrok
   Za současného stavu právní úpravy Společenství v oblasti patentů právo Společenství nebrání tomu, aby byl článek 33 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která je přílohou 1 C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), podepsané v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), použit vnitrostátním soudem za podmínek stanovených vnitrostátním právem přímo.

      (1)  Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


title: Věc C-399/03: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie (Státní podpora — Existující režim podpor — Daňový režim koordinačních center usazených v Belgii — Pravomoc Rady)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/2

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie
   (Věc C-399/03) (1)

   (Státní podpora - Existující režim podpor - Daňový režim koordinačních center usazených v Belgii - Pravomoc Rady)
   (2006/C 212/03)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníce řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet, V. Di. Bucci a R. Lyal, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. – M. Colaert a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Rady 2003/531/ES ze dne 16. července 2003 o poskytnutí podpory belgickou vládou ve prospěch určitých koordinačních center usazených v Belgii (Úř. věst. L 184, s. 17)
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí Rady 2003/531/ES ze dne 16. července 2003 o poskytnutí podpory belgickou vládou ve prospěch určitých koordinačních center usazených v Belgii se zrušuje.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 275, 15. 11. 2003.


title: Věc C-389/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2011 Région Nord-Pas-de-Calais proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. května 2011 ve spojených věcech T-267/08 a T-279/08, Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d'Agglomération du Douaisis v. Komise

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. července 2011 Région Nord-Pas-de-Calais proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. května 2011 ve spojených věcech T-267/08 a T-279/08, Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d'Agglomération du Douaisis v. Komise
   (Věc C-389/11 P)
   2011/C 290/06
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Région Nord-Pas-de-Calais (zástupci: M. Cliquennois a F. Cavedon, advokáti)

      Další účastníci řízení: Communauté d'Agglomération du Douaisis, Evropská komise

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit rozsudek vydaný Tribunálem Evropské unie dne 12. května 2011 ve spojených věcech T-267/08 a T-279/08;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním, která předložil v prvním stupni Région Nord-Pas-de-Calais;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku dva důvody.
   Svým prvním důvodem Région Nord-Pas-de-Calais vytýká Tribunálu, že zamítl přezkoumat výtky vyjádřené vůči rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2008, K(2008) 1089 v konečném znění, které bylo zrušeno a nahrazeno rozhodnutím Komise ze dne 23. června 2010, K(2010) 4112 v konečném znění, přičemž obě tato rozhodnutí se týkají stejné státní podpory, C 38/2007 (ex NN 45/2007). Podle navrhovatele bylo totiž nové rozhodnutí odpovědí na písemnosti, které předložil v rámci své původní žaloby u Tribunálu, aniž měl příležitost vyjádřit se v novém předběžném správním řízení.
   Ve svém druhém důvodu navrhovatel uplatňuje porušení práva na obhajobu a zásady kontradiktornosti řízení v rámci správního řízení, jelikož Komise přijala nové rozhodnutí a nedbala při tom povinnosti dodržet podstatné formality platné pro přijetí takového předpisu. Podle navrhovatele pozměnila svou analýzu povahy dotčeného státního opatření a zrevidovala metodu výpočtu referenčních sazeb platných v době, kdy byla poskytnuta státní podpora společnosti Arbel Fauvet Rail SA.


title: Věc F-35/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. prosince 2011 — Svitana v. Parlament

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/40

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. prosince 2011 — Svitana v. Parlament
   (Věc F-35/11) (1)

   2012/C 138/105
   Jednací jazyk: slovenština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011, s. 33.


title: Věc T-198/10: Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Maximuscle Limited v. OHIM — Foreign Suplement Trade Mark Ltd (GAKIC)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/47

         Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — Maximuscle Limited v. OHIM — Foreign Suplement Trade Mark Ltd (GAKIC)
   (Věc T-198/10)
   2010/C 179/83
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Maximuscle Ltd (Hertfordshire, Spojené království) (zástupci: N. Phillips, solicitor a G. Fernando, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Foreign Suplement Trademark Ltd (Oakville, Kanada)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 ve věci R 1621/2008-1 a vrátit podpůrně změněnou věc zpět;

               —

               podpůrně, změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 ve věci R 1621/2008-1;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „GAKIC“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání, a v důsledku toho zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti dotčené zapsané ochranné známky Společenství

      Dovolávané žalobní důvody:

   Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a (c) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát: (i) opakoval chybu zrušovacího oddělení a tento případ nesprávně posoudil podle čl. 7 odst. 1 písm. d), (ii) nesprávně přiznal význam skutečnosti, že glycin- alfa-ketoisokaproová kyselina, jejíž je GAKIC zkrácená forma, je směs patentovaná ve Spojených státech, (iii) nevzal v úvahu důkazy předložené po dni zápisu z toho důvodu, že nemají důkazní hodnotu, (iv) nevzal v úvahu důkazy z toho důvodu, že se týkají webové stránky spojené s žalobkyní, (v) měl nejednotný přístup, pokud jde o závěr, že GAKIC je zkrácenou formou glycin-alfa- ketoisokaproové kyseliny, (vi) zkreslil důkazy a nepřiložil správnou váhu důkazu o tom, že „GAKIC“ je přirozenou zkratkou glycin [(G)]-alfa [(A)]-ketoisokaproové [(KIC)] kyseliny, a (vii) nesprávně přisoudil význam ochranné známky na základě psaní slova „GAKIC“ velkými písmeny.


title: Věc T-54/14: Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 — Goldfish a další v. Komise

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/28

      Žaloba podaná dne 23. ledna 2014 — Goldfish a další v. Komise
      (Věc T-54/14)
      (2014/C 71/51)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Goldfish BV (Zoutkamp, Nizozemsko), Heiploeg BV (Zoutkamp), Heiploeg Beheer BV (Zoutkamp) a Heiploeg Holding BV (Zoutkamp) (zástupci: P. Glazener a B. Winters, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodnutí jim určené v plném rozsahu nebo částečně prohlásil za neplatné;

                  —

                  prohlásil za neplatnou jim uloženou peněžitou pokutu nebo ji snížil;

                  —

                  přijal opatření, která považuje za vhodná;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2013 v řízení podle článku 101 SFEU (AT.39633 — Krevety).
      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1)

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 2 nařízení č. 1/2003[ (1) tím, že byly jako důkaz pro porušení článku 101 SFEU ze strany Komise použity tajně nahrané zvukové nahrávky.

                  2)

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU a článku 2 nařízení č. 1/2003 tím, že byly ze strany Komise jako důkaz porušení článku 101 SFEU užity záznamy tajně pořízených zvukových záznamů.

                  3)

                  Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávního odepření užití bodu 35 pokynů pro výpočet pokut (2) tím, že Komise nezohlednila, že žalobkyně nejsou schopny zaplatit peněžitou pokutu.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

         (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2).


title: Věc T-215/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. února 2008 – American Clothing Associates v. OHIM (Vyobrazení javorového listu) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující vyobrazení javorového listu — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka pro služby — Článek 7 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 6 ter Pařížské úmluvy — Právní okolnosti uplatněné před OHIM a Soudem )

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. února 2008 – American Clothing Associates v. OHIM (Vyobrazení javorového listu)
   (Věc T-215/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství představující vyobrazení javorového listu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka pro služby - Článek 7 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 6 ter Pařížské úmluvy - Právní okolnosti uplatněné před OHIM a Soudem“)
   (2008/C 92/53)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: American Clothing Associates SA (Evergem, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a N. Clarembeaux, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2006 (věc R 1463/2005-1), týkajícímu se přihlášky označení představujícího vyobrazení javorového listu jako ochranné známky Společenství
   Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2006 (věc R 1463/2005-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká zápisu přihlašované ochranné známky pro služby náležející do třídy 40 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, odpovídající následujícímu popisu: „Pánské krejčovství, preparování živočichů; vazby publikací, knihařství; zpracování a konečná úprava v koželužství kůže, kožešin a textilu; vyvolávání filmů a kopírování fotografických snímků; zpracování dřeva; lisování ovoce; mlynářství; zpracování, kalení a konečná úprava povrchů kovů“.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


title: Věc C-358/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 19. července 2010 — Gestione Servizi Pubblici Srl v. Comune di Baranzate

text:
               25.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 19. července 2010 — Gestione Servizi Pubblici Srl v. Comune di Baranzate
   (Věc C-358/10)
   ()
   2010/C 260/10
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Gestione Servizi Pubblici Srl

      Žalovaný: Comune di Baranzate

      Předběžné otázky

               1)

               Brání řádnému uplatňování článků 15 a 16 směrnice 2006/123/ES (1) vnitrostátní ustanovení čl. 32 odst. 7 a) vládního nařízení č. 185 ze dne 29. listopadu 2008, doplněného pozměňovacím zákonem č. 2 ze dne 28. ledna 2009 a následně změněného zákonem č. 14 ze dne 27. února 2009, které vyjma případů společností ve většinovém vlastnictví veřejnoprávních subjektů stanoví:

                           —

                           neplatnost zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků subjektům, které nesplňují finanční požadavek minimálního splaceného základního kapitálu ve výši 10 milionů eur;

                           —

                           povinnost subjektů zapsaných na příslušný seznam soukromých subjektů oprávněných vykonávat činnost vyúčtování a vyměřování poplatků a vybírání poplatků a jiných příjmů provincií a obcí ve smyslu čl. 53 odst. 3 vládního nařízení č. 446 ze dne 15. prosince 1997, ve znění pozdějších úprav, přizpůsobit svůj základní kapitál uvedené minimální částce;

                           —

                           zákaz příjmu dalších zakázek nebo účasti v řízeních vypsaných na zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků do té doby, než bude splněna výše uvedená povinnost přizpůsobení základního kapitálu?

               2)

               Brání řádnému uplatňování článků 3, 10, 43, 49 a 81 Smlouvy o založení Evropského společenství vnitrostátní ustanovení čl. 32 odst. 7 a) vládního nařízení č. 185 ze dne 29. listopadu 2008, doplněného pozměňovacím zákonem č. 2 ze dne 28. ledna 2009 a následně změněného zákonem č. 14 ze dne 27. února 2009, které vyjma případů společností ve většinovém vlastnictví veřejnoprávních subjektů stanoví:

                           —

                           neplatnost zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků subjektům, které nesplňují finanční požadavek minimálního splaceného základního kapitálu ve výši 10 milionů eur;

                           —

                           povinnost subjektů zapsaných na příslušný seznam soukromých subjektů oprávněných vykonávat činnost vyúčtování a vyměřování poplatků a vybírání poplatků a jiných příjmů provincií a obcí ve smyslu čl. 53 odst. 3 vládního nařízení č. 446 ze dne 15. prosince 1997, ve znění pozdějších úprav, přizpůsobit svůj základní kapitál uvedené minimální částce;

                           —

                           zákaz příjmu dalších zakázek nebo účasti v řízeních vypsaných na zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků do té doby, než bude splněna výše uvedená povinnost přizpůsobení základního kapitálu?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36


title: Věc C-382/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/40

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-382/07) (1)

   (2008/C 51/73)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc T-99/13: Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (Camomilla)

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/20

         Žaloba podaná dne 20. února 2013 — CMT v. OHIM — Camomilla (Camomilla)
   (Věc T-99/13)
   2013/C 141/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapol, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Camomilla SpA (Buccinasco, Itálie)

      Návrhová žádání

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2012 ve věci R 1617/2011-1 v rozsahu, v němž považuje za splněné podmínky týkající se důvodu absolutní neplatnosti založeného na neexistenci dobré víry majitele ochranné známky Společenství v době podání, jak je upraveno v čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, jakož i podmínky týkající se důvodu relativní neplatnosti podle ustanovení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009,

               —

               podpůrně a za předpokladu, že by Tribunál musel považovat za nepřípustné dokumenty předložené v rámci odvolání podaného k odvolacímu senátu a považovat je za podstatné pro vyhovění odvolání, zrušil napadené rozhodnutí pro nedodržení zásady kontradiktornosti a práva na obhajobu a vrátil věc zrušovacímu oddělení k novému rozhodnutí ve věci samé,

               —

               v každém případě vyzval OHIM, aby přijal nezbytná opatření s cílem dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu;

               —

               uložil OHIM, aby uhradil náklady tohoto řízení a majiteli ochranné známky Společenství, aby uhradil náklady řízení před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „CAMOMILLA“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 16, 21, 24, a 28 — ochranná známka Společenství č. 3 185 196

      Majitelka ochranné známky Společenství: Camomilla SpA

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: italská obrazová ochranná známka se slovním prvkem „CAMOMILLA“ pro výrobky zařazené do třídy 25

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


title: Věc T-383/04: Žaloba podaná dne 22. září 2004 Erichem Drazdanskym proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/21

         Žaloba podaná dne 22. září 2004 Erichem Drazdanskym proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-383/04)
   (2004/C 314/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (známky a vzory) (OHIM) Erichem Drazdanskym, s bydlištěm ve Wr. Neustadt (Rakousko), zastoupeným M. Kadliczem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               změnil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu ze dne 23. července 2004 – R1014/2001-2 v tom smyslu, že odvolání bude vyhověno a námitka bude zamítnuta;

               —

               podpůrně zrušil rozhodnutí Úřadu a uložil mu nově rozhodnout o odvolání;

               —

               uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobce

               Přihlášená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka AVitacan@ pro výrobky tříd 29 (mléčné nápoje atd.), 30 (kakaové nebo čokoládové nápoje) a 32 (ovocné nápoje atd.), přihláška č. 452 284

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu přihlášené známky

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, (Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1).


title: Věc T-514/09: Žaloba podaná dne 31. prosince 2009 — De Post v. Komise

text:
               27.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/38

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2009 — De Post v. Komise
   (Věc T-514/09)
   2010/C 51/73
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: De Post NV van publiek recht (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Martens a B. Schutyser, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie přidělit zakázku uvedenou ve výzvě k podávání nabídek číslo 10234 „Každodenní přeprava a distribuci Úředního věstníku, tiskovin, dalších periodik a publikací“ (Úř. věst. 2009/S 176-253034) „Enterprises des Postes et Télécommunications Luxembourg“ a nikoliv žalobkyni, jak bylo uvedeno v dopise ze dne 17. prosince 2009;

               —

               v případě, že Úřad pro publikace v době vynesení rozsudku již uzavřel smlouvu s Enterprises des Postes et Télécommunications Luxembourg podle výzvy k podávání nabídek číslo 10234, prohlásit smlouvu za neplatnou;

               —

               přiznat náhradu škody jako kompenzaci za ztrátu, která žalobkyni vznikla v důsledku napadeného rozhodnutí, předběžně odhadnutou na 2 386 444,94 eur, zvýšenou o úroky z prodlení a úroky z úroků, počínaje dnem podání této žaloby;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní poradenství vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá jednak zrušení rozhodnutí Úřadu pro publikace Evropské unie (dále jen „Úřad pro publikace“) ze dne 17. prosince 2009 přidělit zakázku uvedenou ve výzvě k podávání nabídek číslo 10234 „Každodenní přeprava a distribuci Úředního věstníku, tiskovin, dalších periodik a publikací“ (Úř. věst. 2009/S 176-253034) „Enterprises des Postes et Télécommunications Luxembourg“ (dále jen „Post Luxembourg“) v důsledku toho nepřidělení zakázky žalobkyni, a jednak náhrady škody v odhadované výši 2 386 444,94 eur za škody údajně utrpěné žalobkyní v důsledku odmítnutí její nabídky.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje jediný žalobní důvod sestávající ze čtyř částí.
   První a jediný žalobní důvod uplatněný žalobkyní se zaměřuje na údajné porušení zásad transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči, obsaženým v článku 15 SFEU a v článku 89 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (1) (dále jen „finanční nařízení“), porušení povinnosti přidělit zakázku na základě vyhodnocení výběrových kritérií uvedené v čl. 100 odst. 1 finančního nařízení, nedostatečné odůvodnění svého rozhodnutí (porušení článku 296 SFEU) a řadu závažných zjevných porušení, kterých se údajně dopustil Úřad pro publikace, čímž učinil své rozhodnutí, že nabídka Post Luxembourg, a nikoliv nabídka žalobkyně, byla ekonomicky nejvýhodnější nabídkou, neplatným.
   V první části žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Úřad pro publikace nezaložil své rozhodnutí na vyhodnocení výběrových kritérií, čímž porušil čl. 100 odst. 1 finančního nařízení.
   Ve druhé části žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Úřad pro publikace použil řadu dílčích kritérií při svém vyhodnocení nabídek, která nebyla obsažena v podmínkách nabídkového řízení, a porušil tím zásadu transparentnosti stanovenou v článku 15 SFEU a článku 89 finančního nařízení.
   Ve třetí části svého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Úřad pro publikace porušil články 15 a 296 SFEU, článek 89 finančního nařízení, jakož i obecné procesní požadavky — povinnost uvést odůvodnění a transparentnosti — jelikož neuvedl odpovídající jednoznačné odůvodnění pro svoje vyhodnocení nabídek, odůvodnění rozhodnutí bylo údajně rozporné a zatížené zjevnými nesprávnými posouzeními.
   Žalobkyně dále tvrdí, že vzhledem k tomu, že rozhodnutí je zatíženo porušením evropského práva, Úřad pro publikace se dopustil pochybení, a tudíž je zodpovědný na základě článku 296 SFEU. Žalobkyně fakticky tvrdí, že vzhledem k přidělení zakázky Post Luxembourg namísto žalobkyni, vznikla žalobkyni závažná újma, sestávající ze ztráty možnosti uzavřít smlouvu a všech nákladů vzniklých přípravou a vypracováním nabídky, jakož i obrany jejího stanoviska.

      (1)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


title: Věc C-191/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-191/08) (1)

   (2009/C 69/74)

      Jednací jazyk: portugalština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc T-123/07: Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens Transmission & Distribution v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/31

         Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens Transmission & Distribution v. Komise
   (Věc T-123/07)
   (2007/C 140/53)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Siemens Transmission & Distribution Ltd (Manchester, Spojené království) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit článek 1 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém stanoví, že se žalobkyně v době od 15. dubna 1988 do 13. prosince 2000, od 1. dubna 2002 do 9. října 2002 a od 21.ledna 2004 do 11. května 2004 dopustila porušení článku 81 ES nebo článku 53 Dohody o EHP;

               —

               prohlásit článek 2 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;

               —

               případně snížit pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 písm. l) rozhodnutí na částku, která nepřevyšuje 1 100 000 eur, a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyni a dalším podnikům uložena pokuta kvůli porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle názoru Komise účastnila všech dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „plynem izolovaných spínacích přístrojů“.
   K odůvodnění své žaloby napadá žalobkyně na prvním místě porušení čl. 81 odst. 1 ES, čl. 23 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), jakož i článku 25 tohoto nařízení. V této souvislosti tvrdí, že pokuta, která jí byla uložena, přesahuje 10 % jejího obratu dosaženého v posledním účetním období. Navíc Komise nezohlednila při stanovení pokuty individuální poměry žalobkyně. Krom toho žalobkyně uplatňuje, že žalovaná posoudila chybně dobu trvání protiprávního jednání. Protiprávní jednání v období před 16. červencem 1998 je již navíc promlčeno. Dále Komise bez relevantního důkazu stanovila, že účelem a účinkem údajného protiprávního jednání bylo až do 13. prosince 2000 omezení hospodářské soutěže ve Společenství. V rámci prvního žalobního důvodu je konečně uplatňováno, že je žalobkyni nesprávně vytýkáno, že se sama účastnila ujednání po roce 2002.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že žalovaná porušila podstatné formální náležitosti. V této souvislosti došlo k porušení práva být vyslechnut.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-321/08: Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Cimino v. Komise

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/36

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2008 – Cimino v. Komise
   (Věc T-321/08)
   (2008/C 272/69)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Riccardo Cimino (Castelsardo, Itálie) (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-313/08 Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


title: Věc C-122/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. března 2015 – C

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 10. března 2015 – C
   (Věc C-122/15)
   (2015/C 171/26)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastník původního řízení

      Žalobce: C

      Další účastník řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78/ES (1) vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní daňová právní úprava, jako jsou ustanovení § 124 odst. 1 a 4 zákona od dani z příjmu (Tuloverolaki), týkající se dodatečné daně z důchodových příjmů, spadá do oblasti působnosti unijního práva, a že se tudíž na tento případ uplatní zákaz diskriminace na základě věku ve smyslu čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie?
               Pro případ, že Soudní dvůr odpoví na otázku 1 v tom smyslu, že tento případ spadá do oblasti působnosti unijního práva, předkládá Korkein hallinto-oikeus následující otázky 2 a 3.

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Musejí být čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) nebo b) směrnice 2000/78 a čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je § 124 odst. 1 a 4 zákona o dani z příjmu, týkajícího se dodatečné daně z důchodových příjmů, podle kterého se na důchodové příjmy fyzické osoby, která se váže přinejmenším nepřímo na věk osoby, vybere v určitých situacích vyšší daň z příjmu než z příjmů z výdělečné činnosti v odpovídající výši?

               3)

               Brání-li uvedená ustanovení směrnice 2000/78/ES a Listiny základních práv Evropské unie takové vnitrostátní právní úpravě, jako je dodatečná daň z důchodových příjmů, je nutno v projednávaném případě zkoumat, zda musí být čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice vykládán v tom smyslu, že takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je dodatečná daň z důchodových příjmů, lze nicméně ve smyslu tohoto ustanovení považovat za objektivní a proporcionální, jakož i za odůvodněnou legitimním cílem, zejména oprávněným cílem v oblastech politiky zaměstnanosti, pracovního trhu a odborné přípravy, neboť účelem dodatečné daně z důchodových příjmů je, jak vyplývá z přípravných prací k zákonu o dani z příjmů, získat daňové příjmy od práceschopných osob pobírajících důchodové příjmy, snížit rozdíl mezi daňovou zátěží důchodových příjmů a příjmů z výdělečné činnosti a zlepšit motivaci starších lidí zůstat nadále aktivní v profesním životě?

      (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


title: Věc T-538/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – Regent University v. EUIPO – Regent's College (REGENT UNIVERSITY) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie REGENT UNIVERSITY — Starší národní obrazová ochranná známka REGENT’S COLLEGE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 53 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/33

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. března 2017 – Regent University v. EUIPO – Regent's College (REGENT UNIVERSITY)
   (Věc T-538/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie REGENT UNIVERSITY - Starší národní obrazová ochranná známka REGENT’S COLLEGE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a článek 53 odstavec 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 151/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Regent University (Virginia Beach, Virginie, Spojené státy) (zástupci: E. Himsworth, QC, a D. Wilkinson, solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Regent's College (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2015 (věc R 1859/2014-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Regent’s College a Regent University.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamít .

               2.

               Regent University se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


title: Věc T-330/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Novartis v. OHIM (BLUE SOFT) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLUE SOFT — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisná povaha — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/19

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Novartis v. OHIM (BLUE SOFT)
   (Věc T-330/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BLUE SOFT - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisná povaha - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 183/39)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2006 (věc R 270/2006-1), týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky BLUE SOFT jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Novartis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-397/04: Žaloba podaná dne 6. října 2004 MobilCom Aktiengesellschaft proti Komisi Evropských společenství

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/23

         Žaloba podaná dne 6. října 2004 MobilCom Aktiengesellschaft proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-397/04)
   (2004/C 314/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství MobilCom Aktiengesellschaft, se sídlem v Büdelsdorf (Německo), zastoupenou K. Jacobsenem, U. Wellmannem a T. Sharpem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 14. července 2004 ke spisové značce C5/03 (ex N 239/03);

               —

               podpůrně zrušil článek 1 rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 14. července 2004 ke spisové značce C5/03 (ex N 239/03) v rozsahu, v jakém se v poslední části věty uvádí „… pokud Německo splní podmínku uvedenou v článku 2 tohoto rozhodnutí“, jakož i zrušil články 2 a 3 výše uvedeného rozhodnutí v celém rozsahu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V napadeném rozhodnutí byla státní podpora, již Německo poskytlo žalobkyni, prohlášena za slučitelnou se společným trhem, pokud Německo splní podmínky uvedené v článku 2 rozhodnutí. Tato podmínka ukládá žalobkyni zavřít na sedm měsíců „online distribuční kanál“.
   Žalobkyně nejprve uplatňuje, že Komise není v této věci příslušná. Vzhledem k tomu, že se obchodní činnost žalobkyně spočívající ve zprostředkování smluv o poskytování mobilních telekomunikačních služeb omezuje výlučně na Německo, nemůže ovlivnit mezistátní obchod.
   Žalobkyně dále uvádí, že chybí vhodný právní základ pro uložení takové povinnosti Komisí, takže došlo k porušení Smlouvy o ES nebo právní normy k jejímu provedení.
   Podle názoru žalobkyně je podmínka uložená žalobkyni svévolná, neboť neexistuje žádné dostatečné odůvodnění. Žalobkyně proto vytýká chybné uvážení, respektive neprovedení uvážení. Komise dále uspokojivě neprokázala, že napadené rozhodnutí je nezbytným, vhodným a zároveň nejméně omezujícím prostředkem, a porušuje tedy zásadu proporcionality.


title: Věc C-347/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Linz (Rakousko) dne 31. srpna 2009 — trestní řízení proti Jochenu Dickingerovi a Franzi Ömerovi

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Linz (Rakousko) dne 31. srpna 2009 — trestní řízení proti Jochenu Dickingerovi a Franzi Ömerovi
   (Věc C-347/09)
   2009/C 282/45
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bezirksgericht Linz

      Účastníci původního trestního řízení

   Jochen Dickinger a Franz Ömer

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Mají být články 43 a 49 ES vykládány v tom smyslu, že v zásadě brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava obsažená v § 3 ve spojení s § 14, § 15 a § 21 rakouského Glückspielgesetz (zákon o hazardních hrách), které stanoví,

                                       —

                                       že koncesi na provozování hazardních her (např. loterií, elektronických loterií atd.) lze udělit pouze jedinému uchazeči o koncesi na období do 15 let, který musí být mimo jiné kapitálovou společností se sídlem v tuzemsku, nesmí zřizovat pobočky mimo území Rakouska, musí disponovat splaceným základním kapitálem v minimální výši 109 000 000, eur a Spolek od něj s přihlédnutím ke všem konkrétním okolnostem může očekávat nejvyšší příjmy z poplatků;

                                       —

                                       že koncesi na provozování heren lze udělit maximálně dvanácti uchazečům o koncesi na období do 15 let, kteří musí být mimo jiné akciovými společnostmi se sídlem v tuzemsku, nesmí zřizovat pobočky mimo území Rakouska, musí disponovat splaceným základním kapitálem ve výši minimálně 22 000 000, eur a územní celky od nich s přihlédnutím ke všem konkrétním okolnostem mohou očekávat nejvyšší příjmy z poplatků?

                                 Tyto otázky vyvstávají zejména v situaci, kdy je společnost Casinos Austria AG majitelem všech dvanácti koncesí na provozování heren, které byly dne 18. prosince 1991 uděleny na nejdelší období 15 let a v mezidobí byla jejich platnost prodloužena bez vyhlášení nebo oznámení veřejné zakázky.

                           b)

                           Pokud ano, lze takovou právní úpravu odůvodnit důvody obecného zájmu spočívajícího v omezení činnosti týkající se sázek i v případě, že majitelé koncesí uplatňují v takřka monopolním postavení prostřednictvím velkých výdajů na reklamu expanzivní politiku v oblasti hazardních her?

                           c)

                           Pokud ano, musí vnitrostátní soud v rámci přezkumu proporcionality takové právní úpravy, jejímž cílem je předcházet páchání trestné činnosti tím, že osoby podnikající v této oblasti se podrobí kontrole a činnostem týkajícím se hazardních her budou stanoveny meze, jež podléhají těmto kontrolám, zohlednit skutečnost, že uvedené se vztahuje i na přeshraniční poskytovatele služeb, kteří beztak podléhají přísným podmínkám a kontrolám souvisejícím s jejich koncesemi v členském státě usazení?

               2)

               Mají se základní svobody zakotvené ve Smlouvě o ES, zejména volný pohyb služeb podle článku 49 ES, vykládat v tom smyslu, že bez ohledu na výlučnou pravomoc, kterou členské státy v oblasti trestního práva procesního v zásadě nadále disponují, se i trestně právní ustanovení členského státu musí posuzovat s ohledem na právní předpisy Společenství, pokud je způsobilé znemožnit nebo narušit výkon některé z uvedených základních svobod?

               3)

                           a)

                           Má se článek 49 ES ve spojení s článkem 10 ES vykládat v tom smyslu, že kontroly prováděné ve státě, v němž je poskytovatel služeb usazen, a záruky poskytnuté v tomto státě je třeba ve smyslu zásady vzájemné důvěry zohlednit ve státě, kde dochází k poskytování služeb?

                           b)

                           Pokud ano, má se článek 49 ES dále vykládat v tom smyslu, že v případě omezení volného pohybu služeb provedeného z důvodů obecného zájmu je třeba přihlédnout k tomu, zda tento obecný zájem není již dostatečně zohledněn v právních předpisech, kontrolách a prověrkách, kterým poskytovatel služeb podléhá ve státě, kde je usazen?

                           c)

                           Pokud ano, je při přezkumu proporcionality ustanovení členského státu, které sankcionuje přeshraniční poskytování služeb v oblasti hazardních her bez vnitrostátní koncese, třeba přihlížet k tomu, že bezpečnostně politické zájmy, na které se odvolává stát, v němž dochází k poskytování služeb, s cílem odůvodnit omezení základní svobody byly dostatečně zohledněny již ve státě usazení prostřednictvím přísného povolovacího řízení a dozoru?

                           d)

                           Pokud ano, musí přitom vnitrostátní soud v rámci přezkumu proporcionality takového omezení přihlížet k tomu, že příslušné právní předpisy se ve státě, v němž je poskytovatel služeb usazen, vyznačují dokonce přísnější kontrolou než právní předpisy státu, v němž dochází k poskytování služeb?

                           e)

                           Vyžaduje zásada proporcionality v případě sankcionovatelného zákazu hazardní hry vydaného z bezpečnostně politických důvodů, jako je ochrana hráčů a potírání kriminality dále to, aby vnitrostátní soud rozlišoval mezi poskytovateli služeb nabízejícími hazardní hry bez jakéhokoli povolení na straně jedné a poskytovateli služeb, kteří jsou usazeni a získali koncesi v jiných členských státech EU a tuto činnost vykonávají v rámci volného pohybu služeb, kterého za tímto účelem využívají, na straně druhé?

                           f)

                           Je při přezkumu proporcionality ustanovení členského státu, které zakazuje přeshraniční poskytování služeb v oblasti hazardních her bez vnitrostátní koncese nebo povolení pod hrozbou trestně právních sankcí, nakonec třeba přihlížet k tomu, že provozovateli hazardních her, který získal v jiném členském státě řádně licenci, nebylo umožněno získat vnitrostátní licenci v důsledku objektivních nepřímých diskriminačních omezení přístupu a že řízení o udělení licence a dozor ve státě usazení se vyznačuje úrovní ochrany minimálně srovnatelnou s vnitrostátním řízením o udělení licence a dozorem?

               4)

                           a)

                           Má se článek 49 ES vykládat v tom smyslu, že přechodná povaha poskytování služeb znemožňuje poskytovateli služeb vybudovat si v hostitelském státě určitou infrastrukturu (například server), aniž by byl v tomto členském státě považován za usazeného?

                           b)

                           Má se článek 49 ES dále vykládat v tom smyslu, že zákaz adresovaný vnitrostátním subjektům zabezpečujícím podporu a poradenství zákazníkům, usnadňovat poskytovateli služeb se sídlem v jiném členském státě poskytování jeho služeb, představuje omezení volného pohybu služeb tohoto poskytovatele služeb i tehdy, když jsou subjekty zabezpečující podporu a poradenství zákazníkům usazeni ve stejném členském státě jako část příjemců příslušné služby?


title: Věc C-249/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Společná rybářská politika — Zachování zdrojů — Režim kontroly v odvětví rybolovu — Nařízení (ES) č. 894/97 — Článek 11 — Nařízení (EHS) č. 2241/87 — Článek 1 odst. 1 a 2 — Nařízení (EHS) č. 2847/93 — Článek 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 — Zákaz unášených tenatových sítí — Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/8

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-249/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Společná rybářská politika - Zachování zdrojů - Režim kontroly v odvětví rybolovu - Nařízení (ES) č. 894/97 - Článek 11 - Nařízení (EHS) č. 2241/87 - Článek 1 odst. 1 a 2 - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Článek 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 - Zákaz unášených tenatových sítí - Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu“)
   2009/C 312/11
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a C. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, F. Arena, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987 o zavedení některých kontrolních opatření vztahujících se na rybolovné činnosti (Úř. věst. L 207, s. 1) a článku 2 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70) — Inspekce a kontroly rybářských plavidel a jejich činnosti — Opatření, která je třeba přijmout v případě nedodržení platných právních předpisů — Ustanovení týkající se používání nebo držení na palubě unášených tenatových sítí

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že na svém území a ve svých výsostných vodách a ve vodách v její pravomoci dostačujícím způsobem nekontrolovala výkon rybolovné činnosti, zejména ve vztahu k ustanovením upravujícím zákaz držení na palubě a používání unášených tenatových sítí, a tím, že dostačujícím způsobem nekontrolovala, zda jsou přijímána vhodná opatření vůči osobám, které porušují právní úpravu Společenství ve věci držení na palubě a používání unášených tenatových sítí, zejména prostřednictvím použití odrazujících sankcí vůči uvedeným osobám, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 1 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2241/87 ze dne 23. července 1987 o zavedení některých kontrolních opatření vztahujících se na rybolovné činnosti, jakož i z čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2846/98 ze dne 17. prosince 1998.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


title: Věc C-69/06: Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/27

         Usnesení předsedy pátého senátu Soudního dvora ze dne 23. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
   (Věc C-69/06) (1)

   (2007/C 96/49)

      Jednací jazyk: slovenština

   Předseda pátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-288/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien): AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk (Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství — Služební řád úředníků — Pracovní řád ostatních zaměstnanců — Místní zaměstnanec přidělený k zastoupení Komise v Rakousku — Daňový režim)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-288/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien): AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk (1)

   (Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství - Služební řád úředníků - Pracovní řád ostatních zaměstnanců - Místní zaměstnanec přidělený k zastoupení Komise v Rakousku - Daňový režim)
   (2005/C 271/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-288/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko), ze dne 28. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 6. července 2004, v řízení AB proti Finanzamt für den 6., 7. und 15. Bezirk, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, K. Schiemann, E. Juhász (zpravodaj) a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pro účely použití článků 13 a 16 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství má rozhodnutí orgánu Společenství, které definuje postavení jednoho z jeho zaměstnanců a určuje jeho pracovní řád, závaznou povahu ve vztahu k vnitrostátním správním a soudním orgánům, takže tyto orgány nemohou provést nezávislou kvalifikaci dotčeného pracovního vztahu.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-49/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise ( „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Poskytování služeb v oblasti údržby a vývoje počítačových systémů generálního ředitelství pro regionální politiku — Zamítnutí nabídky uchazeče — Žaloba na neplatnost — Rovné zacházení — Povinnost uvést odůvodnění — Porušení podstatných formálních náležitostí — Zjevně nesprávné posouzení — Mimosmluvní odpovědnost“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-49/09) (1)

   (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování služeb v oblasti údržby a vývoje počítačových systémů generálního ředitelství pro regionální politiku - Zamítnutí nabídky uchazeče - Žaloba na neplatnost - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Porušení podstatných formálních náležitostí - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
   2012/C 165/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Bambara a E. Manhaeve, poté E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. listopadu 2008, kterým byla zamítnuta nabídka podaná žalobkyní v nabídkovém řízení REGIO-A4-2008-01, jehož předmětem byla údržba a vývoj počítačových systémů generálního ředitelství pro regionální politiku (Úř.věst. 2008/S 117-155067), jakož i zrušení rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči a návrh na náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


title: Věc C-512/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Prekršajni Sud u Bjelovaru (Chorvatsko) dne 25. září 2015 – Siniša Pušić v. Privredna banka Zagreb a Božo Prka

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Prekršajni Sud u Bjelovaru (Chorvatsko) dne 25. září 2015 – Siniša Pušić v. Privredna banka Zagreb a Božo Prka
   (Věc C-512/15)
   (2016/C 027/07)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Předkládající soud

   Prekršajni Sud u Bjelovaru

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Siniša Pušić

      Žalovaní: Privredna banka Zagreb, Božo Prka

      Předběžné otázky

               1)

               Lze zpětnou účinnost zákona [o spotřebitelském úvěru] vykládat a posuzovat výlučně podle ustanovení tohoto zákona, respektive je takové uplatňování zákona [o spotřebitelském úvěru] v souladu s unijním právem, zejména s článkem 30 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 (1), jehož odstavec 1 výslovně stanoví, že tato směrnice se nevztahuje na úvěrové smlouvy uzavřené před vstupem vnitrostátních právních předpisů, kterými byla provedena směrnice do vnitrostátního práva, v platnost?

               2)

               Může být ve výše uvedeném kontextu sankční ustanovení čl. 26 odst. 1 bodu 28 chorvatského zákona o spotřebitelském úvěru vykládáno, v souladu s článkem 23 směrnice a ve světle přechodných ustanovení jejího článku 30, v tom smyslu, že sankce stanovené za porušení vnitrostátního předpisu přijatého na základě dotčené směrnice nelze uplatnit na případná porušení související s úvěrovými smlouvami již existujícími ke dni vstupu vnitrostátních prováděcích opatření v platnost?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).