               20.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 174/11

         Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 6. dubna 2013 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-4/13)
   2013/C 174/07
   Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, z kanceláře Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko, podaly dne 6. dubna 2013 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobci požadují, aby Soud ESVO:

               1)

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ze dne 7. února 2013 ve věci č. 73038 (DB Schenker – přístup k dokumentům) v té části, v níž odpírá přístup k dokumentům o kontrole ve věci č. 34250 (Norway Post/Privpak);

               2)

               uložil Kontrolnímu úřadu (a případným vedlejším účastníkům) náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobci, společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS, jsou členy mezinárodní přepravní a logistické skupiny DB Schenker. Společnost Schenker North AB řídí činnosti skupiny v Norsku, Švédsku a Dánsku, včetně dceřiných společností Schenker Privpak AS a Schenker Privpak AB.

               —

               Žalobci dne 3. srpna 2010 požádali o přístup k dokumentům ve věci č. 34250 podle pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům vyplývajícím z rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 407/08/KOL ze dne 27. června 2008. Kontrolní úřad jim rozhodnutím ze dne 16. srpna 2011 přístup k některým dokumentům ze spisu (dále jen „dokumenty o kontrole“) odepřel. Rozhodnutí bylo zrušeno rozsudkem Soudu ESVO ve věci E-14/11 ze dne 21. prosince 2012 v té části, v níž odpíralo úplný nebo částečný přístup k dokumentům o kontrole ve věci č. 34250 Norway Post/Privpak.

               —

               Rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 300/12/KOL ze dne 5. září 2012 zavedlo nová pravidla o přístupu veřejnosti k dokumentům. Kontrolní úřad přijal dne 7. února 2013 rozhodnutí, jímž podle těchto nových pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům odepřel přístup k řadě dokumentů o kontrole. Žalobci požadují zrušení tohoto rozhodnutí podle článku 36 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.

         Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO mimo jiné:

               —

               založil své rozhodnutí na protiprávním východisku, protože nepokládal pravidla o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 za součást práva EHP a neuplatnil na ně zásadu jednotného výkladu a protože nová pravidla mají protiprávní retroaktivní účinek,

               —

               porušil čl. 4 odst. 4 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 a povinnost poskytnout řádné odůvodnění (viz článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru) a

               —

               porušil právo na částečný přístup k dokumentům vyplývající z čl. 4 odst. 9 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 a povinnost poskytnout řádné odůvodnění (viz článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru).


title: Věc T-217/10: Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Rautaruukki Oyj v. OHIM — Manuel Vigil Pérez (MONTERREY)

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/26

         Žaloba podaná dne 11. května 2010 — Rautaruukki Oyj v. OHIM — Manuel Vigil Pérez (MONTERREY)
   (Věc T-217/10)
   2010/C 195/40
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rautaruukki Oyj (Helsinky, Finsko) (zástupce: J. Tanhuanpää, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Manuel Vigil Pérez (Madrid, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. února 2010 ve věci R 1001/2009-2;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení č. B 1173707 v plném rozsahu;

               —

               povolit zápis ochranné známky žalobce „MONTERREY“ pro veškeré výrobky zařazené do tříd 6 a 19 v souladu s žalobcovou přihláškou ochranné známky Společenství č. 5 276 936;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených v tomto řízení, jakož i v řízení před odvolacím senátem;

               —

               uložit dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, jakož i náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem před odvolacím senátem v případě, že se stane vedlejším účastníkem řízení v projednávané věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MONTERREY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 19 a 37

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové označení „MONTERREY“ zapsané pod č. 1 695 663 jako španělská ochranná známka pro služby zařazené do třídy 37; obrazové označení „MONTERREY“ zapsané pod č. 1 695 662 jako španělská ochranná známka pro služby zařazené do třídy 36

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

   Žalobce uplatňuje na podporu své žaloby tři důvody:

               V rámci svého prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil podobnost daného zboží a daných služeb.

               V rámci svého druhého žalobního důvodu má žalobce za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s pravidlem 99 nařízení Komise č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně pokládal překlad staršího práva za odpovídající příslušnému původnímu znění.

               V rámci svého třetího žalobního důvodu žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadami ochrany legitimního očekávání, rovného zacházení a legality.


title: Věc T-172/14: Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Stahlwerk Bous v. Komise

text:
               12.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 142/46

         Žaloba podaná dne 20. března 2014 – Stahlwerk Bous v. Komise
   (Věc T-172/14)
   2014/C 142/59
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stahlwerk Bous GmbH (Bous, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalobkyně týkající se státní podpory SA.33995 (2013/C) – Německo – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, pokud jde o zahájení formálního postupu podle čl. 108 odst. 2 SFEU, oznámené spolu s výzvou k podávání připomínek (Úř. věst. 2014, C 37, s. 73);

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že žalovaná v rozporu s čl. 296 odst. 2 SFEU neuvedla dostatečné důvody, pokud jde o její rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení neobsahuje konkrétní věcná posouzení založená na skutkových a právních aspektech týkajících se existence všech základních znaků pro účely čl. 107 odst. 1 SFEU.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise zahájit vyšetřovací řízení porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Evropský soudní dvůr již rozhodl, a to ve věci C-397/98, PreussenElektra [2001], Sb. rozh. s. I-2099, že zákon o podpoře obnovitelných zdrojů energie (dále jen „EEG“) neposkytuje žádnou podporu. EEG zůstává v platnosti prakticky nezměněn. Konkrétně, podstatné prvky posouzení státní podpory nebyly změněny. Totéž platí pro rozhodnutí žalované ze dne 22. května 2002 (Úř. věst. C 164, s. 5), ve kterém žalovaná uvedla, že EEG není státní podporou.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že nižší příplatek EEG nesplňuje podmínky státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU. Žalobkyně v tomto ohledu konkrétně tvrdí, že nižší příplatek EEG nepředstavuje zvýhodnění, které by adresátovi za normálních podmínek na trhu nesvědčilo; není selektivní; není státní podporou poskytovanou členským státem ze státních zdrojů, nevede k narušení hospodářské soutěže a nemá dopad na obchod mezi členskými státy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze slučitelnosti se společným trhem

                           —

                           Pokud by Tribunál byl toho názoru, že státní podpora existuje, taková podpora by podle názoru žalobkyně byla slučitelná se společným trhem, a to v souladu s čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU.


title: Věc T-489/15: Žaloba podaná dne 26. srpna 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/43

         Žaloba podaná dne 26. srpna 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)
   (Věc T-489/15)
   (2015/C 337/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Cyrus Wellness Consulting (Berlín, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „VIEWTY SNAP“ – Přihláška č. 9 125 055

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. června 2015, ve věci R 1938/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-376/14: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Yassin v. Rada

text:
               10.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2016 – Yassin v. Rada
   (Věc T-376/14) (1)

   (2016/C 165/24)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc T-369/07: Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Lotyšská republika v. Komise Evropských společenství

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/66

         Žaloba podaná dne 26. září 2007 – Lotyšská republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-369/07)
   (2007/C 269/121)
   Jednací jazyk: lotyština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lotyšská republika (zástupci: E. Balode-Buraka, K. Bārdiņa)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K (2007)3409 ze dne 13. července 2007 týkající se změn národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů, který Lotyšsko oznámilo podle čl. 3 odst. 3 rozhodnutí Komise K/2006/5612 ze dne 29. listopadu 2006 (konečné znění) o národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů, který Lotyšsko oznámilo v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení a

               —

               projednat žalobu ve zrychleném řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, Lotyšská republika, má za to, že Komise významně omezila její svrchovaná práva v energetické oblasti, a sice v rozhodování o jejích energetických zdrojích a dodávkách elektřiny, tím, že vyložila pravomoci, které jsou Komisi přiznány čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES velmi širokým způsobem, čímž tak nerespektovala pravomoc stanovenou v čl. 175 odst. 2 písm. c) Smlouvy o ES.
   Navíc se žalobkyně domnívá, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace, protože použití způsobu výpočtu, který vypracovala k určení celkového množství schválených povolenek na emise, znevýhodňuje členské státy, jejichž celkové emise jsou malé.
   Žalobkyně má také za to, že Komise porušila první kritérium Přílohy III směrnice 2003/87/ES, neboť přijala rozhodnutí, aniž by zohlednila mezinárodní povinnosti, které Kjótský protokol ukládá Lotyšské republice.
   Konečně, rozhodnutí nesplňuje podstatné formální náležitosti, vzhledem k tomu, že lhůta stanovená v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES k odmítnutí plánu, nebyla dodržena.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32).


title: Věc F-29/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. září 2011 — Arnaldos Rosauro a další v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Článek 5 odst. 2 příloha XIII služebního řádu — Vnitřní výběrové řízení na změnu kategorie zveřejněné před 1. květnem 2004 — Kandidáti uvedení na seznamu vhodných kandidátů na zaměstnání před 1. květnem 2006 — Zařazení do platové třídy — Použití násobícího koeficientu nižšího než 1 — Ztráta bodů pro povýšení )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/34

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 26. září 2011 — Arnaldos Rosauro a další v. Komise
   (Věc F-29/06) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Článek 5 odst. 2 příloha XIII služebního řádu - Vnitřní výběrové řízení na změnu kategorie zveřejněné před 1. květnem 2004 - Kandidáti uvedení na seznamu vhodných kandidátů na zaměstnání před 1. květnem 2006 - Zařazení do platové třídy - Použití násobícího koeficientu nižšího než 1 - Ztráta bodů pro povýšení)
   2011/C 340/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Andres Arnaldos Rosauro a další (Brusel, Belgie) (zástupci: původně zastoupení S. Rodriguesem a A. Jaume, poté S. Rodriguesem, a naposledy S. Rodriguesem, A. Blot a C. Bernard-Glanzem, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástucpi: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterými se jmenují žalobci, jež jsou úředníky kategorie C a úspěšnými účastníky vnitřního výběrového řízení pro změnu kategorie, do platových tříd B*3/B*4, a která z důvodu použití násobícího koeficientu zachovávají odměňování na úrovni jako před změnou kategorie a ruší jejich body pro povýšení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006, s. 19.


title: Věc C-252/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht München (Německo) dne 2. května 2016 – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA) v. Josef Ebert

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht München (Německo) dne 2. května 2016 – Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA) v. Josef Ebert
   (Věc C-252/16)
   (2016/C 279/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht München

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte, Bezirksdirektion Nürnberg (GEMA)

      Žalovaný: Josef Ebert
   Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 31. května 2016 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


title: Věc T-199/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Strack v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Články 17, 17a, 19 a čl. 90 odst. 1 služebního řádu — Žádost o povolení zveřejnit dokumenty — Žádost o povolení k uveřejnění dokumentu — Žádost o povolení použít zjištění před vnitrostátními soudními orgány — Nepřípustnost žaloby v prvním stupni — Absence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení — Článek 90 písm. a) jednacího řádu“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Strack v. Komise
   (Věc T-199/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Články 17, 17a, 19 a čl. 90 odst. 1 služebního řádu - Žádost o povolení zveřejnit dokumenty - Žádost o povolení k uveřejnění dokumentu - Žádost o povolení použít zjištění před vnitrostátními soudními orgány - Nepřípustnost žaloby v prvním stupni - Absence aktu, který nepříznivě zasahuje do právního postavení - Článek 90 písm. a) jednacího řádu)
   2013/C 38/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 ve věci Strack v. Komise (F-132/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Guido Strack ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení Evropské komise.

               3)

               Guido Strackovi se ukládá zaplatit Tribunálu částku ve výši 2 000 eur, aby nahradil část nákladů, které musel Tribunál vynaložit.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


title: Věc T-581/13: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2013 — Royal Country of Berksire Polo Club v. OHIM — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/26

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2013 — Royal Country of Berksire Polo Club v. OHIM — Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)
   (Věc T-581/13)
   2014/C 24/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Royal Country of Berksire Polo Club Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: J. Maitland-Walker, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. července 2013 ve věci R 1374/2012-2;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení žalobkyně v tomto řízení a v řízení před odvolacím senátem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Royal Country of Berksire Polo Club Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Royal County of Berkshire POLO CLUB“ pro výrobky a služby náležející do tříd 9, 14, 16, 18, 25 a 28 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 642 621

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Lifestyle Equities CV

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihlášky ochranných známek Společenství č. 8 456 469, 5 482 484, 532 895 a 364 257

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-246/14: Usnesení Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Yoworld v. OHIM – Nestlé (yogorino) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci“

text:
               6.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. dubna 2015 – Yoworld v. OHIM – Nestlé (yogorino)
   (Věc T-246/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   (2015/C 221/24)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yoworld SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. Tornato a D. Hazan, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. prosince 2013 (věc R 115/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Yoworld SA.

      Výrok

               1.

               O žalobě není již třeba rozhodnout.

               2.

               Žalobkyně a další účastnice řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich ponese polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


title: Věc T-847/16: Žaloba podaná dne 2. prosince 2016 – Kypr v. EUIPO – POCF (COWBOYS HALLOUMI)

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/57

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2016 – Kypr v. EUIPO – POCF (COWBOYS HALLOUMI)
   (Věc T-847/16)
   (2017/C 022/77)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kyperská republika (zástupci: S. Malynicz, QC, a V. Marsland, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pancyprian Organisation of Cattle Farmers (POCF) (Latsia, Kypr)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „COWBOYS HALLOUMI“ – Přihláška k zápisu č. 11 281 375

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016, ve věci R 2781/2014-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-360/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Stuttgart (Německo) dne 2. srpna 2007 – Andreas Kunert v. spolková země Bádensko-Württembersko

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Stuttgart (Německo) dne 2. srpna 2007 – Andreas Kunert v. spolková země Bádensko-Württembersko
   (Věc C-360/07)
   (2007/C 269/40)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Stuttgart
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Andreas Kunert

      Žalovaná: spolková země Bádensko-Württembersko
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na určité hazardní hry, jako např. sportovní sázky a loterie, pokud v dotyčném členském státě celkově neexistuje koherentní a systematická politika omezování hazardních her, protože vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti a propagují jiné hazardní hry – jako např. státní sportovní sázky a loterie, a soukromými poskytovateli služeb dále mohou být poskytovány jiné hry se stejným nebo dokonce s vyšším potenciálem ohrožení závislostí – jako jsou sázky na určité sportovní události (koňské dostihy), hry na automatech a v hernách?

               2)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány tak, že povolení k provozování sportovních sázek, vydaná k tomu příslušnými státními orgány členských států, která nejsou omezena na dotyčné území státu, opravňují majitele povolení, jakož i jím pověřené třetí osoby, aby nabízely uzavírání smluv a prováděly je rovněž v oblasti jiných členských států bez dalších dodatečných vnitrostátních povolení?


title: Věc T-569/12: Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — Marouf v. Rada

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/23

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — Marouf v. Rada
   (Věc T-569/12)
   2013/C 63/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Soulieman Marouf (Londýn, Spojené království) (zástupce: V. Davies, Solicitor, T. Eicke, QC, A. Sander, Barrister, a R. Franklin, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782/SZBP (ve znění pozdějších změn) v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce;

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (ve znění pozdějších změn) nebo prováděcí nařízení Rady (EU) č. 944/2012 ze dne 15. října 2012 nebo prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (dále jen „nařízení Rady“), v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce;

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v jejím dopise ze dne 30. listopadu 2012 (č. SGS12/013373), že „žalobce má být i nadále uveden na seznamu osob a subjektů uvedených v přílohách I a II rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP a v přílohách II a IIa nařízení Rady (EU) č. 36/2012 …“ (dále jen „rozhodnutí“);

               —

               uložil Evropské unii nahradit žalobci škodu; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
   Zaprvé, žalobce tvrdí, že omezující opatření vůči němu postrádají právní základ nebo došlo ke zjevně nesprávnému posouzení, jelikož mezi ním a jednotlivci, na které se vztahují omezující opatření přijatá Unii, konkrétně těmi, kteří jsou odpovědní za násilné represe proti civilnímu obyvatelstvu v Sýrii, neexistuje žádné logické spojení.
   Zadruhé, žalobce tvrdí, že článek 24 rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP, který má zabránit jeho vstupu na území členských států nebo jeho průjezdu přes ně, nemá právní základ s ohledem na práva žalobce jako občana EU podle čl. 20 odst. 2 písm. a) a článku 21 SFEU a směrnice 2004/38/ES.
   Zatřetí, rozhodnutí Rady a nařízení Rady představují porušení základních práv žalobce, jak je chrání Listina základních práv Evropské unie nebo Evropská úmluva o lidských právech, včetně jeho práva na lidskou důstojnost, práva na řádnou správu, práva na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, práva na presumpci neviny a práva na obhajobu, práva na respektování soukromého a rodinného života, obydlí a komunikace, svobody podnikání a práva na vlastnictví.


title: Věc T-766/15: Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – Labeyrie v. OHIM – Delpeyrat (Vyobrazení vzoru zlatých rybek na modrém podkladě)

text:
               29.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/27

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – Labeyrie v. OHIM – Delpeyrat (Vyobrazení vzoru zlatých rybek na modrém podkladě)
   (Věc T-766/15)
   (2016/C 078/38)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Labeyrie (Saint-Geours-de-Maremne, Francie) (zástupce: A. Lecomte, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Delpeyrat (Saint Pierre du Mont, Francie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Barevná obrazová ochranná známka Společenství (Vyobrazení vzoru zlatých rybek na modrém podkladě) – Ochranná známka Společenství č. 3 916 509

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. října 2015, ve věci R 2693/2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž potvrdilo rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM, kterým byl prohlášen zánik práv společnosti LABEYRIE k její ochranné známce Společenství č. 3 916 509 k označování ryb, uzených ryb, jakož i uzeného lososa;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009, ve spojení s čl. 1 odst. 1 písm. a) téhož nařízení, jakož i pravidla 22 a pravidla 40 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-327/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Al-Aqsa v. Rada ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám v rámci boje proti terorismu — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Odůvodnění )

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Al-Aqsa v. Rada
   (Věc T-327/03) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám v rámci boje proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Odůvodnění“)
   (2007/C 199/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Nizozemsko) (zástupci: V. Koppe a L. Janssen, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a S. Marquardt, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba na neplatnost jednak části rozhodnutí Rady 2003/480/ES ze dne 27. června 2003, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/974/ES (Úř. věst. L 160, s. 81), a jednak rozhodnutí Rady 2003/646/ES ze dne 12. září 2003, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 a kterým se zrušuje rozhodnutí 2003/480/ES (Úř. věst. L 229. s. 22)
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2006/379/ES ze dne 29. května 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/930/ES, se zrušuje v rozsahu, v jakém se týká Stichting Al-Aqsa.

               2)

               O návrhu na určení protiprávnosti nařízení Rady č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001, podaném na základě článku 241 ES, není třeba rozhodovat.

               3)

               Rada ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení Stichting Al-Aqsa.

               4)

               Nizozemské království ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc C-123/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 21. března 2008 – Trestní řízení proti D. Wolzenburgovi

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 21. března 2008 – Trestní řízení proti D. Wolzenburgovi
   (Věc C-123/08)
   (2008/C 116/33)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank Amsterdam
   Obžalovaný v původním řízení
   D. Wolzenburg
   Předběžné otázky

               1.

               Je nutno za osoby, které se ve smyslu čl. 4 bodu 6 rámcového rozhodnutí (1) zdržují ve vykonávajícím členském státě nebo zde mají trvalé bydliště, považovat osoby, které nemají státní příslušnost vykonávajícího členského státu, nýbrž státní příslušnost jiného členského státu a na základě čl. 18 odst. 1 ES legálně pobývají ve vykonávajícím členském státě – bez ohledu na délku legálního pobytu?

               2. a.

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Mají být pojmy uvedené v první otázce vykládány v tom smyslu, že se vztahují na osoby, které nemají státní příslušnost vykonávajícího členského státu, nýbrž státní příslušnost jiného členského státu a které před svým zadržením na základě evropského zatýkacího rozkazu legálně pobývaly alespoň určitý čas podle čl. 18 odst. 1 ES ve vykonávajícím členském státě?

               2. b.

               V případě kladné odpovědi na otázku 2.a: Jaké požadavky je pak třeba klást na legální dobu pobytu?

               3.

               V případě kladné odpovědi na otázku 2.a: Může vykonávající členský stát kromě požadavků na legální dobu pobytu vyžadovat ještě splnění doplňujících správně právních požadavků, jako je povinnost mít povolení k pobytu s neomezenou dobou platnosti?

               4.

               Spadá vnitrostátní opatření, které stanoví podmínky, za kterých je možno odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného justičním orgánem za účelem výkonu trestu odnětí svobody, do (věcné) působnosti Smlouvy o ES?

               5.

               Při zohlednění skutečnosti, že

                           —

                           čl. 6 odst. 2 a 5 OLW (2) obsahuje pravidlo, že osoby, které nemají nizozemskou státní příslušnost, avšak mají povolení k pobytu v Nizozemsku s neomezenou dobu platnosti, jsou postaveny naroveň nizozemským státním příslušníkům
                           a

                           —

                           toto pravidlo vede k tomu, že pro tyto skupiny osob musí být předání odmítnuto, pokud byl evropský zatýkací rozkaz vystaven pro výkon pravomocného trestu odnětí svobody,

                     znamená čl. 6 odst. 2 a 5 OLW diskriminaci zakázanou článkem 12 ES, poněvadž zmíněné postavení na roveň neplatí rovněž pro státní příslušníky jiných členských států s právem pobytu na základě čl. 18 odst. 1 ES, kteří toto právo pobytu neztratí jako důsledek pravomocně uloženého trestu odnětí svobody, kteří ale pro Nizozemsko nemají právo pobytu s neomezenou dobu platnosti?

      (1)  Rámcové Rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).

      (2)  Overleveringswet (Staatsblad 2004, 195, v pozdějším upraveném znění).


title: Věc C-223/07: Žaloba podaná dne 3. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/17

         Žaloba podaná dne 3. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-223/07)
   (2007/C 140/27)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell a P. Dejmek, zmocněnci)

      Žalovaný: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (1) a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se mění směrnice Rady 96/48/ES o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 164, s. 44; Zvl. vyd. 07/08, s. 227.

      (2)  Úř. věst. L 164, s. 114; Zvl. vyd. 13/34, s. 838.


title: Věc C-593/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 13. prosince 2012 — Alliance One International Inc. v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku — Stanovení cen a rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem — Presumpce neviny — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/4

         Usnesení Soudního dvora ze dne 13. prosince 2012 — Alliance One International Inc. v. Evropská komise
   (Věc C-593/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Italský trh nákupu a prvotního zpracování surového tabáku - Stanovení cen a rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem - Presumpce neviny - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 108/07
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alliance One International Inc. (zástupce: G. Mastrantonio, avvocato)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: E. Gippini Fournier, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 9. září 2011, Alliance One International v. Komise (T-25/06), kterým byla zamítnuta žaloba, jejímž předmětem bylo částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/901/ES ze dne 20. října 2005 v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES (Věc COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabák — Itálie) [oznámené pod číslem C(2005) 4012] (Úř. věst. L 353, s. 45), které se týká kartelové dohody směřující k určování cen placených pěstitelům tabáku a ostatním zprostředkovatelům a k rozdělení dodavatelů na italském trhu surového tabáku, jakož i snížení pokuty uložené žalobkyni

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Alliance One International Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc C-146/07: Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/34

         Žaloba podaná dne 13. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-146/07)
   (2007/C 95/65)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, W. Wils)

      Žalované: Švédské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 (1) o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 31. prosince 2005.

      (1)  Úř. věst. L 272, s. 32.


title: Věc T-28/07: Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Fels-Werke a další v. Komise

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/26

         Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Fels-Werke a další v. Komise
   (Věc T-28/07)
   (2007/C 69/55)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fels-Werke GmbH (Goslar, Německo), Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Cáchy, Německo) a Spenner Zement GmbH & Co. KG (Erwitte, Německo)(zástupci: H. Posser a S. Altenschmidt, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyní

               —

               zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Německem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (číslo dokumentu nezveřejněno) v rozsahu, v němž prohlašuje alokační záruky z prvního obchodovacího období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2. národního alokačního plánu Německa pod názvem „Nová dodatečná zařízení podle čl. 11 ZuG 2007 “a „Zařízení podle čl. 8 ZuG 2007“, za neslučitelné se směrnicí 2003/87/ES,

               —

               zrušit čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí rozsahu, v němž Spolkové republice Německo ukládá požadavky ohledně použití alokačních záruk z prvního obchodovacího období, které jsou uvedeny v kapitole 6.2. národního alokačního plánu Německa pod názvem „Nová dodatečná zařízení podle čl. 11 ZuG 2007 “a „Zařízení podle čl. 8 ZuG 2007 “a nařizuje použití stejného vývojového faktoru jako pro ostatní srovnatelná zařízení,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 o národním alokačním plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeném Německem v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES. V tomto rozhodnutí napadá Komise některé aspekty národního alokačního plánu Německa z důvodu neslučitelnosti s přílohou III směrnice 2003/87/ES (1).
   Žalobkyně, které provozují zařízení, která podléhají obchodování s emisemi, tvrdí, že se jich napadené rozhodnutí bezprostředně a osobně dotýká.
   K odůvodnění své žaloby uvádějí žalobkyně čtyři žalobní důvody:
   Zaprvé tvrdí, že žalovaná nebyla dne 29. listopadu 2006 oprávněna k zamítnutí národního alokačního plánu, jelikož lhůta stanovená v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES pro toto zamítnutí již uplynula.
   Krom toho vytýkají žalobkyně z hmotněprávního hlediska nesprávné použití čl. 9 odst. 3 ve spojení s kritérii přílohy III směrnice 2003/87/ES. Podle nich nepředstavují alokační záruky pro nová zařízení, které kritizuje Komise, státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Dotčená zařízení nejsou rovněž neprávem zvýhodněna.
   Napadené rozhodnutí není navíc dostatečně odůvodněno, a porušuje tedy článek 253 ES.
   Konečně napadené rozhodnutí porušuje zásadu ochrany legitimního očekávání podle práva Společenství.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631).


title: Věc C-348/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Lotyšská republika) dne 19. července 2010 — SIA „Norma-A“ , SIA „Dekom“ v. Ludzas novada dome

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments (Lotyšská republika) dne 19. července 2010 — SIA „Norma-A“, SIA „Dekom“ v. Ludzas novada dome
   (Věc C-348/10)
   ()
   2010/C 246/54
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāta Administratīvo lietu departaments

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: SIA „Norma-A“, SIA „Dekom“

      Žalovaný: Ludzas novada dome

      Předběžné otázky

               1)

               Má se čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice 2004/17/ES (1) vykládat tak, že má být považována za koncesi na veřejné služby smlouva, jejímž prostřednictvím se úspěšnému uchazeči uděluje právo poskytovat služby hromadné autobusové dopravy, za předpokladu, že část protiplnění spočívá v právu využívat služby hromadné dopravy, avšak současně zadavatel nahradí poskytovateli služeb ztráty vzniklé v důsledku poskytování služeb, a za předpokladu, že riziko související s provozováním služby je vymezeno ve veřejnoprávních ustanoveních, jimiž se upravuje poskytování služby, a v ustanoveních obsažených ve smlouvě?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku, je čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice 92/13/EHS (2), ve znění směrnice 2007/66/ES (3), přímo použitelný v Lotyšsku v období od 21. prosince 2009?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, má se čl. 2d odst. 1 písm. b) směrnice 92/13/EHS vykládat tak, že je použitelný na veřejné zakázky, které byly uzavřeny před ukončením lhůty stanovené pro provedení směrnice 2007/66/ES do vnitrostátního právního řádu?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, Úř. věst. L 134, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek, Úř. věst. L 335, s. 31.


title: Věc C-670/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2013 The Cartoon Network, Inc. proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. října 2013 ve věci T-285/12: The Cartoon Network, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/29

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2013 The Cartoon Network, Inc. proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. října 2013 ve věci T-285/12: The Cartoon Network, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-670/13 P)
   2014/C 52/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Cartoon Network, Inc. (zástupce: I. Starr, solicitor)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Boomerang TV, SA

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               Zrušil napadený rozsudek i sporné rozhodnutí, nebo podpůrně

               —

               zrušil napadený rozsudek a vrátil věc zpět Tribunálu a v každém případě

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                  Porušení článku 36 a 53 statutu Soudního dvora Evropské unie (dále jen „statut“)

               Články 36 a 53 statutu stanoví, že Tribunál má povinnost uvést důvody, na nichž jsou založeny jeho rozsudky. V napadeném rozsudku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neodůvodnil svůj závěr, že relevantní veřejnost sestává pouze z odborníků.

               2)

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009/ES
                   (1): zkreslení skutečností týkajících se relevantní veřejnosti

                           2.1

                           Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že relevantní veřejnost sestává výhradně z odborníků a že je stejná, pokud jde o služby, na něž se vztahuje ochranná známka Společenství vedlejšího účastníka, a přihláška ochranné známky Společenství, neboť tento závěr je založen na zkreslení skutečností před Tribunálem. Tribunál a odvolací senát měli omezit svou analýzu pouze na specifikaci služeb v přihlášce ochranné známky Společenství.

                           2.2

                           Podpůrně, pokud měl Tribunál správně za to, že relevantní veřejnost jak v případě přihlášky ochranné známky Společenství, tak v případě ochranné známky Společenství vedlejšího účastníka sestává pouze z odborníků, měl dojít k závěru, že mezi těmito ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny vzhledem k vyššímu stupni pozornosti příslušných odborníků.

               3)

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009/EC: zkreslení skutečností týkajících se podobnosti služeb a porušení článku 75 nařízení Rady 207/2009/ES

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že služby, na které se vztahuje přihláška ochranné známky Společenství, jsou podobné službám chráněným ochrannou známkou Společenství vedlejšího účastníka, zejména s ohledem na jejich povahu, zamýšlený účel, konečné uživatele a relevantní veřejnost. Dále se Tribunál a odvolací senát dopustili nesprávného právního posouzení tím, že se i bez návrhu opírali o určité skutečnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství
   (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Výmaz věci C-57/04

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/30

         Výmaz věci C-57/04 (1)

   (2005/C 143/51)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 10. ledna 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-57/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo.

      (1)  Úř. věst. C 85, 3.4.2004


title: Věc T-347/13: Žaloba podaná dne 1. července 2013 — Hawe Hydraulik v. OHIM — HaWi Energietechnik (HAWI)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/37

         Žaloba podaná dne 1. července 2013 — Hawe Hydraulik v. OHIM — HaWi Energietechnik (HAWI)
   (Věc T-347/13)
   2013/C 252/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hawe Hydraulik SE (Mnichov, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. dubna 2013 ve věci R 1690/2012-4 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 6 558 589„HAWI“;

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: HaWi Energietechnik AG

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HAWI“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 35, 37 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 558 589

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „HAWE“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 9

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 ve spojení s čl. 78 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení práva být vyslechnut v souvislosti s chybným hodnocením čestného prohlášení jako důkazu

               —

               porušení práva být vyslechnut v souvislosti s chybným hodnocením výpisů z internetu jako důkazu

               —

               porušení práva být vyslechnut v souvislosti s hodnocením důkazů o užívání jako celku

               —

               porušení práva být vyslechnut v souvislosti s nezohledněním důkazů o užívání

               —

               porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009


title: Věc T-262/06 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Komise v. D ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zrušení rozhodnutí Komise v prvním stupni — Nemoc z povolání — Odmítnutí uznat nemoc z povolání či zhoršení nemoci, kterou je stižen úředník — Přípustnost kasačního opravného prostředku — Přípustnost důvodu přezkoumaného v prvním stupni — Překážka věci rozsouzené )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/47

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Komise v. D
   (Věc T-262/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zrušení rozhodnutí Komise v prvním stupni - Nemoc z povolání - Odmítnutí uznat nemoc z povolání či zhoršení nemoci, kterou je stižen úředník - Přípustnost kasačního opravného prostředku - Přípustnost důvodu přezkoumaného v prvním stupni - Překážka věci rozsouzené“)
   (2008/C 209/82)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)

      Další účastník řízení: D (Brusel, Belgie) (zástupci: J. Van Rossum, S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a É. Marchal, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek: Axa Belgium (zástupci: původně C. Goossens, P. Meessen a S. Wilmet, poté C. Goossens a P. Meessen, advokáti)
   Předmět
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 12. července 2006, D v. Komise (F-18/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.
   Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 12. července 2006, D v. Komise (F-18/05), se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  6. října 2005  ve věci C-328/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság): trestní řízení proti Attilu Vajnaiovi (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad zásady zákazu diskriminace — Vnitrostátní ustanovení práva, které pod hrozbou stíhání zakazuje používání symbolu ve formě červené pěticípé hvězdy za přítomnosti široké veřejnosti — Nedostatek příslušnosti Soudního dvora)

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/5

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 6. října 2005
   ve věci C-328/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság): trestní řízení proti Attilu Vajnaiovi (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Výklad zásady zákazu diskriminace - Vnitrostátní ustanovení práva, které pod hrozbou stíhání zakazuje používání symbolu ve formě červené pěticípé hvězdy za přítomnosti široké veřejnosti - Nedostatek příslušnosti Soudního dvora)
   (2006/C 10/10)
   Jednací jazyk: maďarština
   Ve věci C-328/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Fővárosi Bíróság (Maďarsko) ze dne 24. června 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 28. července 2004, v trestním řízení proti Attilu Vajnaiovi, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, K. Schiemann (zpravodaj) a E. Juhász, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
   Soudní dvůr Evropských společenství je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázku položenou rozhodnutím Fővárosi Bíróság (Maďarsko) ze dne 24. června 2004.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-247/10: Žaloba podaná dne 28. května 2010 — medi v. OHIM — Deutsche Medi Präventions (deutschemedi.de)

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/48

         Žaloba podaná dne 28. května 2010 — medi v. OHIM — Deutsche Medi Präventions (deutschemedi.de)
   (Věc T-247/10)
   ()
   2010/C 209/72
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Německo) (zástupci: D. Terheggen, H. Lindner a T. Kiputh, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Deutsche Medi Präventions GmbH (Düsseldorf, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. března 2010 ve věci R 1366/2008-4,

               —

               zamítnout v plném rozsahu přihlášku ochranné známky Společenství EM 5 089 099,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Deutsche Medi Präventions GmbH

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „deutschemedi.de“ pro služby zařazené do třídy 35

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „medi.eu“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10, 35, 39, 41, 42 a 44; německá slovní ochranná známka „medi welt“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 a 44; německá slovní ochranná známka „medi-Verband“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 a 44; slovní ochranná známka Společenství „World of medi“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 10, 35, 41 a 42; německá obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „medi Ich fühl mich besser“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10, 35, 38, 39, 41, 42, 43 a 44; obchodní a firemní jméno používané v obchodním styku, který obsahuje slovní prvek „medi“, pro všechny výrobky a služby výše uvedených ochranných známek na území Unie.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny a žalobkyně prokázala, že je majitelkou práv na obchodní a firemní jméno, jakož i porušení práva být vyslechnut podle čl. 73 nařízení č. 207/2009.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T 12/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2008 M proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2007 ve věci F 23/07, M v. EMEA

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/59

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. ledna 2008 M proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2007 ve věci F 23/07, M v. EMEA
   (Věc T 12/08 P)
   (2008/C 64/95)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): M (Broxbourne, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA)
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2007 M v. Evropská agentura pro léčivé přípravky ve věci F-23/07;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské agentury ze dne 25. října 2006 v rozsahu, v němž zamítá žádost ze dne 8. srpna 2006, aby byla věc předložena Výboru pro otázky invalidity;

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské agentury, které zamítá návrh na náhradu škody;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ve svém kasačním opravném prostředku se žalobce domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu, které odmítá jako nepřípustnou žalobu, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí ze dne 25. října 2006, kterým Evropská agentura pro léčivé přípravky zamítla jeho žádost týkající se svolání Výboru pro otázky invalidity, jakož i rozhodnutí ze dne 31. ledna 2007, kterým se zamítla jeho návrh na náhradu škody.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku se žalobce dovolává jediného důvodu vycházejícího z nedodržení práva Společenství Soudem pro veřejnou službu. Uplatňuje, že Soud se dopustil nesprávného výkladu dosahu jeho žaloby v prvním stupni a v důsledku toho rozhodl ultra petita. Tvrdí rovněž, že Soud porušil čl. 33 odst. 1 a 2 PŘOZ (pracovní řád ostatních zaměstnanců).


title: Věc T-535/16: Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2016 – McGillivray v. Komise

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2016 – McGillivray v. Komise
   (Věc T-535/16) (1)

   (2017/C 038/72)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015 (věc původně zaregistrovaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-12/15 a převedená k Tribunálu Evropské Unie dne 1. 9. 2016).


title: Věc C-253/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2013 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. října 2013 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-253/13) (1)

   2014/C 102/46
   Jednací jazyk: bulharština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


title: Věc C-300/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik v. AOK Rheinland/Hamburg ( Směrnice 2004/18/ES — Veřejné zakázky na dodávky a na služby — Veřejné zdravotní pojišťovny — Veřejnoprávní subjekty — Zadavatelé — Vyhlášení veřejné zakázky — Zhotovení a dodání ortopedické obuvi individuálně přizpůsobené potřebám pacientů — Podrobné poradenství poskytované pacientům )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik v. AOK Rheinland/Hamburg
   (Věc C-300/07) (1)

   („Směrnice 2004/18/ES - Veřejné zakázky na dodávky a na služby - Veřejné zdravotní pojišťovny - Veřejnoprávní subjekty - Zadavatelé - Vyhlášení veřejné zakázky - Zhotovení a dodání ortopedické obuvi individuálně přizpůsobené potřebám pacientů - Podrobné poradenství poskytované pacientům“)
   2009/C 180/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik

      Žalovaná: AOK Rheinland/Hamburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Düsseldorf — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. c) a d), odstavců 4 a 5 a odst. 9 druhého pododstavce písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Zadávací řízení zdravotní pojišťovny zákonného zdravotního pojištění na dodávku ortopedických bot pro pojištěnce — Pojem „veřejnoprávní subjekt“ — Plnění, které představuje dodávky bot vyrobených podle individuálních potřeb každého pojištěnce, jakož i podrobnou konzultaci týkající se použití výrobku — Kvalifikace tohoto plnění jako „veřejná zakázka na dodávky“ nebo „veřejná zakázka na služby“?

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 9 druhý pododstavec písm. c) první hypotéza směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že se jedná o převážné financování státem, pokud jsou takové činnosti veřejných zdravotních pojišťoven financovány převážně prostřednictvím příspěvků placených pojištěnci, které jsou uloženy, vypočítány a vybírány na základě takových veřejnoprávních předpisů, jakými jsou předpisy dotčené v původním řízení. Takové zdravotní pojišťovny musí být považovány za veřejnoprávní subjekty, a tím za veřejné zadavatele pro účely použití pravidel této směrnice.

               2)

               Pokud jsou předmětem smíšené veřejné zakázky zároveň výrobky a služby, je kritériem, které je třeba použít pro určení, zda dotčená veřejná zakázka musí být považována za veřejnou zakázku na dodávky, nebo za veřejnou zakázku na služby, příslušná hodnota výrobků a služeb zahrnutých do zakázky. V případě poskytnutí zboží, které je vyrobeno a individuálně přizpůsobeno v závislosti na potřebách každého klienta a o jehož používání musí být každý klient individuálně informován, musí být výroba takového zboží pro účely výpočtu hodnoty každé ze složek veřejné zakázky zařazena do části „dodávek“ uvedené veřejné zakázky.

               3)

               V případě, že se poskytování služeb ukáže v dotyčné veřejné zakázce jako převažující ve srovnání s dodáním výrobků, musí být taková dohoda, jakou je dohoda dotčená v původním řízení — uzavřená mezi veřejnou zdravotní pojišťovnou a hospodářským subjektem, v níž jsou definovány platby za různá schémata péče, která má být takovým subjektem poskytována, jakož i doba účinnosti dohody, přičemž uvedený subjekt přejímá povinnost plnění ve vztahu k pojištěncům, kteří o to požádají, a uvedená zdravotní pojišťovna má jako jediná povinnost poskytovat úhradu za plnění téhož subjektu — považována za rámcovou dohodu ve smyslu čl. 1 odst. 5 směrnice 2004/18.

      (1)  Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


title: Věc C-283/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Herbert Blesgen v. TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Herbert Blesgen v. TUIfly GmbH
   (Věc C-283/17)
   (2017/C 283/26)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Hannover

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Herbert Blesgen

      Žalovaná: TUIfly GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?

               4)

               V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-55/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — Vodafone España, S.A.

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. února 2011 — Vodafone España, S.A.
   (Věc C-55/11)
   2011/C 139/22
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Vodafone España, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje ukládat poplatek za práva na instalování zařízení na obecním veřejném majetku operátorům, kteří používají síť k poskytování mobilních telefonních služeb, aniž jsou vlastníky této sítě?

               2)

               Pro případ, že tento poplatek bude shledán slučitelným s uvedeným článkem 13 směrnice 2002/20/ES, jsou podmínky, za nichž napadené obecní nařízení poplatek ukládá, v souladu s požadavky objektivity, přiměřenosti a nediskriminace, stanovenými uvedeným ustanovením, jakož i s potřebou zajistit optimální využití dotčených zdrojů?

               3)

               Je třeba uvedenému článku 13 směrnice 2002/20/ES přiznat přímý účinek?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. května 2004 ve věci T- 358/02, Deutsche Post AG a DHL International Srl proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Schválení ze strany Komise podpor poskytnutých italskými úřady ve prospěch Poste Italiane — Žaloba na neplatnost podaná soutěžiteli — Nepřípustnost)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/40

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 27. května 2004
   ve věci T- 358/02, Deutsche Post AG a DHL International Srl proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Schválení ze strany Komise podpor poskytnutých italskými úřady ve prospěch Poste Italiane - Žaloba na neplatnost podaná soutěžiteli - Nepřípustnost)
   (2004/C 228/91)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-358/02, Deutsche Post AG, se sídlem v Bonnu (Německo) a DHL International Srl, se sídlem v Rozzano (Itálie), zastoupené J. Sedemundem a T. Lübbigem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci, J. Flett a V. Kreuschitz), podporované Italskou republikou (zmocněnci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Poste Italiane SpA, se sídlem v Římě (Itálie), zastoupenou B. O'Connorem, advokátem, a A. Fratinim, advokátem, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/782/ES ze dne 12. března 2002 o státních podporách poskytnutých Itálií ve prospěch Poste Italiane SpA (dříve Ente Poste Italiane) (Úř. věst. L 282, s. 29), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 27. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi a Poste Italiane SpA. Italská republika ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc T-270/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – ANKO v. REA „Rozhodčí doložka — Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) — Projekt ESS — Soulad pozastavení plateb žalobkyni a podmínek pro zrušení uvedeného pozastavení plateb se smluvními ujednáními — Úroky z prodlení“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2016 – ANKO v. REA
   (Věc T-270/15) (1)

   („Rozhodčí doložka - Grantová dohoda uzavřená v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Projekt ESS - Soulad pozastavení plateb žalobkyni a podmínek pro zrušení uvedeného pozastavení plateb se smluvními ujednáními - Úroky z prodlení“)
   (2017/C 022/31)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Athény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, zmocněnci, původně ve spolupráci s O. Lytrou, poté A. Saratsim, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 272 SFEU a směřující k určení, že pozastavení platby uložené REA, pokud jde o zůstatek finanční pomoci dlužné žalobkyni, na základě grantové dohody č. 217951 týkající se financování projektu nazvaného „Emergency support system“, jež byla uzavřena v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013), představuje porušení jejích smluvních povinností a že uvedená částka musí být žalobkyni vyplacena i s úroky z prodlení ode dne doručení žaloby.

      Výrok rozsudku

               1)

               Výkonná agentura pro výzkum (REA) pozastavila platby vůči ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v rozporu s bodem II.5 odst. 3 písm. d) všeobecných smluvních podmínek připojených ke grantové dohodě č. 217951 týkající se financování projektu nazvaného „Emergency support system“, jež byla uzavřena v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013).

               2)

               REA se ukládá, aby ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias zaplatila částku odpovídající průběžným platbám, které neměly být pozastaveny, pokud jde o účast této společnosti v projektu nazvaném „Emergency support system“, v mezích zůstatku finančního příspěvku dostupného v okamžiku pozastavení plateb navýšeného o úroky z prodlení, které začnou běžet za každé vykazované období od uplynutí lhůty splatnosti 105 dní po přijetí odpovídajících zpráv, ve výši sazby platné první den měsíce lhůty splatnosti, jak byla zveřejněna v řadě C Úředního věstníku Evropské unie, a zvýšené o tři a půl procenta.

               3)

               REA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  6. prosince 2005  ve spojených věcech C-453/03, C-11/04, C-12/04 a C-194/04 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království), Consiglio di Stato (Itálie) a Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko)]: The Queen, na žádost: ABNA Ltd (C-453/03), Denis Brinicombe, BOCM Pauls Ltd, Devenish Nutrition Ltd, Nutrition Services (International) Ltd, Primary Diets Ltd proti Secretary of State for Health, Food Standards Agency, Fratelli Martini & C. SpA (C-11/04), Cargill Srl proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive, Ferrari Mangimi Srl (C-12/04), Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive a Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi) (C-194/04) proti Productschap Diervoeder (Veterinární a hygienický dozor — Krmné směsi — Uvedení přesných procent složek výrobku — Porušení zásady proporcionality)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 6. prosince 2005
   ve spojených věcech C-453/03, C-11/04, C-12/04 a C-194/04 [žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království), Consiglio di Stato (Itálie) a Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko)]: The Queen, na žádost: ABNA Ltd (C-453/03), Denis Brinicombe, BOCM Pauls Ltd, Devenish Nutrition Ltd, Nutrition Services (International) Ltd, Primary Diets Ltd proti Secretary of State for Health, Food Standards Agency, Fratelli Martini & C. SpA (C-11/04), Cargill Srl proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive, Ferrari Mangimi Srl (C-12/04), Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive a Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi) (C-194/04) proti Productschap Diervoeder (1)

   (Veterinární a hygienický dozor - Krmné směsi - Uvedení přesných procent složek výrobku - Porušení zásady proporcionality)
   (2006/C 36/10)
   Jednací jazyk: angličtina, italština a nizozemština
   Ve spojených věcech C-453/03, C-11/04, C-12/04 a C-194/04, jejímž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) (C-453/03), Consiglio di Stato (Itálie) (C-11/04 a C-12/04) a Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko) (C-194/04) ze dne 23. října 2003, 11. listopadu 2003 a 22. dubna 2004, došlými Soudnímu dvoru 27. října 2003, 15. ledna 2004, respektive 26. dubna 2004, v řízeních The Queen, na žádost: ABNA Ltd (C-453/03), Denis Brinicombe, BOCM Pauls Ltd, Devenish Nutrition Ltd, Nutrition Services (International) Ltd, Primary Diets Ltd proti Secretary of State for Health, Food Standards Agency, Fratelli Martini & C. SpA (C-11/04), Cargill Srl proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive, Ferrari Mangimi Srl (C-12/04), Associazione nazionale tra i produttori di alimenti zootecnici (Assalzoo) proti Ministero delle Politiche Agricole e Forestali, Ministero della Salute, Ministero delle Attività Produttive a Nederlandse Vereniging Diervoederindustrie (Nevedi) (C-194/04) proti Productschap Diervoeder, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (zpravodaj), předsedové senátů, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, A. Borg Barthet a M. Ilešič, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet vrchní rada a K. Sztranc, rada, vydal dne 6. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Přezkum otázky položené pod písmenem a) ve věci C-453/03, první otázky v každé z věcí C-11/04 a C-12/04, jakož i první otázky pod písmenem a) ve věci C-194/04 neodhalil žádnou skutečnost umožňující dojít k závěru, že čl. 1 bod 1 písm. b) a čl. 1 bod 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES ze dne 28. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí a zrušuje směrnice Komise 91/357/EHS, nebyl platně přijat na základě čl. 152 odst. 4 písm. b) ES.

               2)

               Přezkum čtvrté otázky ve věci C-12/04 neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 1 bodu 1 písm. b) a čl. 1 bodu 4 směrnice 2002/2 s ohledem na zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace.

               3)

               Článek 1 bod 1 písm. b) směrnice 2002/2, který ukládá výrobcům krmných směsí povinnost poskytnout na žádost zákazníka přesné složení krmiva, je neplatný s ohledem na zásadu proporcionality. Přezkum otázky položené pod písmenem c) ve věci C-453/03, druhé otázky v každé z věcí C-11/04 a C-12/04, jakož i první otázky pod písmenem c) ve věci C-194/04 naproti tomu neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 1 bodu 4 zmíněné směrnice s ohledem na zmíněnou zásadu.

               4)

               Směrnice 2002/2 musí být vykládána v tom smyslu, že její použití nepodléhá přijetí přesného seznamu krmných surovin označených jejich specifickými názvy uvedeného v desátém bodu odůvodnění zmíněné směrnice.

               5)

               I když soud členského státu měl za to, že jsou splněny podmínky, za kterých může odložit použití aktu Společenství, zvláště pokud otázka platnosti tohoto aktu byla již předložena Soudnímu dvoru, příslušné vnitrostátní správní orgány jiných členských států nemohou odložit použití tohoto aktu až do doby, než Soudní dvůr rozhodne o jeho platnosti. Pouze vnitrostátnímu soudu totiž přísluší ověřit při zohlednění okolností vlastních případu, který je mu předložen, zda podmínky poskytnutí předběžných opatření jsou splněny.

      (1)  Úř. věst. C 7, 10.01.2004

      Úř. věst. C 59, 06.03.2004

      Úř. věst. C 179, 10.07.2004.


title: Věc C-443/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Erika Hollmann v. Fazenda Pública (Přímé daně — Zdanění kapitálových zisků z nemovitého majetku — Volný pohyb kapitálu — Vyměřovací základ daně — Diskriminace — Soudržnost daňového systému)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/15

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Erika Hollmann v. Fazenda Pública
   (Věc C-443/06) (1)

   (Přímé daně - Zdanění kapitálových zisků z nemovitého majetku - Volný pohyb kapitálu - Vyměřovací základ daně - Diskriminace - Soudržnost daňového systému)
   (2007/C 297/23)
   Jednací jazyk: portugalština
   Předkládající soud
   Supremo Tribunal Administrativo
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Erika Hollmann

      Žalovaný: Fazenda Pública

      Za přítomnosti: Ministério Público
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supremo Tribunal Administrativo – Výklad článků 12 ES, 18 ES, 39 ES, 43 ES a 56 ES – Zdanění kapitálových zisků dosažených na základě zcizení vlastnických práv k nemovitému majetku – Vyloučení z částečného osvobození od daně, stanoveného pro portugalské rezidenty, v oblasti kapitálových zisků ve vztahu ke zcizení uskutečněnému rezidenty ostatních členských států
   Výrok
   Článek 56 ES musí být vykládán tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve sporu v původním řízení, která vystavuje kapitálové zisky vyplývající z převodu nemovitého majetku nacházejícího se na území členského státu, v projednávané věci v Portugalsku, pokud je tento převod uskutečněn rezidentem jiného členského státu, vyšší daňové zátěži, než jaká by se uplatnila při stejném typu operace na kapitálové zisky dosažené rezidentem státu, ve kterém se tento nemovitý majetek nachází.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-330/08: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco a další v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 530/2008 — Obnovení populace tuňáka obecného — Stanovení TAC za rok 2008 — Obecně závazný akt — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Ligny Pesca di Guaiana Francesco a další v. Komise
   (Věc T-330/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Obnovení populace tuňáka obecného - Stanovení TAC za rok 2008 - Obecně závazný akt - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 109/26
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc (Trapani, Itálie) a šest dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: A. Clarizia, P. Ziotti, P. De Luca, A. Amatucci a R. Malinconico, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení článku 1 a čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Ligny Pesca di Guaiana Francesco e C. Snc a dalších šest žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-524/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue (Svoboda usazování — Volný pohyb kapitálu — Korporační daň — Úroky z úvěru zaplacené spřízněné společnosti, která je rezidentem v jiném členském státě nebo ve třetí zemi — Kvalifikace úroků jako rozdělených zisků — Soudržnost daňové soustavy — Vyhýbání se daňovým povinnostem)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/5

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue
   (Věc C-524/04) (1)

   (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Úroky z úvěru zaplacené spřízněné společnosti, která je rezidentem v jiném členském státě nebo ve třetí zemi - Kvalifikace úroků jako rozdělených zisků - Soudržnost daňové soustavy - Vyhýbání se daňovým povinnostem)
   (2007/C 95/07)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation

      Žalovaná: Commissioners of Inland Revenue
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad článků 43 ES, 49 ES a 56 ES – Vnitrostátní daňové právní předpisy – Možnost společnosti se sídlem na vnitrostátním území odečíst pro daňové účely úroky zaplacené z úvěru poskytnutého mateřskou společností – Odlišná situace v závislosti na státě, ve kterém má mateřská společnost sídlo
   Výrok

               1)

               Článek 43 ES brání právním předpisům členského státu, které omezují možnost společnosti-rezidenta odečíst pro daňové účely vyplacené úroky z úvěru poskytnutého přímou nebo nepřímou mateřskou společností, která je rezidentem v jiném členském státě, nebo společností, která je rezidentem v jiném členském státě, ovládanou takovou mateřskou společností, když tomuto omezení nepodléhá společnost-rezident, které poskytla úvěr společnost, která je rovněž rezidentem, ledaže se jednak tyto právní předpisy zakládají na přezkumu objektivních a ověřitelných prvků, které umožňují identifikovat existenci čistě vykonstruované operace, jež byla uskutečněna pouze pro daňové účely, a stanoví možnost, aby daňový poplatník, aniž by byl předmětem nepřiměřených správních požadavků, případně předložil důkazy o obchodních důvodech, pro které byla dotčená transakce uzavřena, a jednak, pokud je existence takové operace prokázána, uvedené právní předpisy kvalifikují tyto úroky jako rozdělené zisky pouze potud, pokud překračují to, co by bylo dohodnuto za podmínek úplné hospodářské soutěže.

               2)

               Takové právní předpisy členského státu, jako jsou právní předpisy uvedené v první otázce, nespadají pod článek 43 ES, pokud se použijí na situace, kdy je společnosti-rezidentovi poskytnut úvěr společností, která je rezidentem jiného členského státu nebo třetí země a která sama neovládá společnost přijímající úvěr, a pokud jsou obě tyto společnosti přímo nebo nepřímo ovládány společnou spřízněnou společností, která je rezidentem ve třetí zemi.

               3)

               V případě neexistence právní úpravy Společenství přísluší vnitrostátnímu právnímu řádu každého členského státu, aby určil příslušné soudy a upravil procesní podmínky soudních řízení určených k zajištění ochrany práv, která procesním subjektům vyplývají z práva Společenství, včetně kvalifikace žalob podaných poškozenými před vnitrostátními soudy. Vnitrostátní soudy však musí zaručit, že procesní subjekty mají k dispozici účinný procesní prostředek, který jim umožňuje dosáhnout vrácení neoprávněně vybrané daně a částek vyplacených tomuto členskému státu nebo zadržených tímto státem v přímé souvislosti s touto daní. Pokud jde o jiné škody někomu vzniklé v důsledku porušení práva Společenství přičitatelného členskému státu, musí tento členský stát nahradit škodu způsobenou jednotlivcům za podmínek uvedených v bodě 51 rozsudku ze dne 5. března 1996, Brasserie du Pêcheur a Factortame (C-46/93 a C-48/93), aniž by to vylučovalo, že odpovědnost státu může být na základě vnitrostátního práva založena za méně omezujících podmínek.
               Pokud se ukáže, že právní předpisy členského státu představují překážku svobodě usazování zakázanou článkem 43 ES, předkládající soud může za účelem určení škody, za niž lze náhradu přiznat, ověřit, zda poškození projevili přiměřenou snahu za účelem odvrátit tuto škodu nebo omezit její rozsah, a zvláště zda včas využili všech dostupných právních prostředků. Aby se však zamezilo tomu, že výkon práv, které článek 43 ES přiznává jednotlivcům, bude znemožněn nebo nadměrně ztížen, předkládající soud může určit, zda by použití těchto právních předpisů, případně ve vzájemném spojení s relevantními ustanoveními SDZ, každopádně vedlo k neúspěchu v nárocích žalobkyň v původním řízení u daňové správy dotyčného členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-238/07: Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Ristic a další v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/42

         Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Ristic a další v. Komise
   (Věc T-238/07)
   (2007/C 211/79)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ristic AG (Burgthann, Německo), Piratic Meeresfrüchte Import GmbH (Burgthann, Německo), Prime Catch Seafood GmbH (Burgthann, Německo) a Rainbow Export Processing SA (San José, Kostarika) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 16. května 2007 (2007/362/ES) podle čl. 231 odst. 1 ES v rozsahu, v němž změnilo rozhodnutí 2004/432/ES v tom smyslu, že Kostarika již není v příloze tohoto rozhodnutí uvedená v prvním sloupci se svým kódem ISO 2, ve druhém sloupci již není uvedena svým jménem a v osmém sloupci již není uveden znak „X“ na označení toho, že podle rozhodnutí 2004/432/ES se z Kostariky do Evropské unie mohou dovážet zvířata a výrobky živočišného původu pocházející z akvakultury;

               —

               určit, že Evropské společenství je povinno nahradit škodu, která žalobkyním vznikla v důsledku rozhodnutí Komise;

               —

               uložit Komisi, aby žalobkyním nahradila nezbytné náklady řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise 2007/362/ES (1), protože tímto rozhodnutím by Kostarika byla vyškrtnuta ze seznamu třetích zemí, jejichž plány sledování reziduí byly schváleny, co se týče zvířat a výrobků živočišného původu pocházejících z akvakultury.
   Žalobkyně jsou podniky zabývajícími se zejména zpracováním a prodejem krevet pocházejících z akvakultury v Kostarice a Ekvádoru. Uplatňují, že napadené rozhodnutí se jich bezprostředně i osobně dotýká ve smyslu čl. 230 odst. 4 ES.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zejména uplatňují, že napadené rozhodnutí je protiprávní z důvodu porušení zásady proporcionality. Kromě toho vytýkají porušení práva být vyslechnuty, jakož i zneužití pravomoci ze strany žalované.

      (1)  2007/362/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 16. května 2007, kterým se mění rozhodnutí 2004/432/ES o schválení plánů sledování reziduí předložených třetími zeměmi podle směrnice Rady 96/23/ES (oznámeno pod číslem K(2007) 2088) (Úř. věst. L 138, s. 18).


title: Věc T-1/07: Žaloba podaná dne 2. ledna 2007 – Apache Footwear a Apache II Footwear v. Rada

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/30

         Žaloba podaná dne 2. ledna 2007 – Apache Footwear a Apache II Footwear v. Rada
   (Věc T-1/07)
   (2007/C 56/60)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Apache Footwear Ltd (Guangzhou, Čína) a Apache II Footwear Ltd (Qingyuan, Čína) (zástupci: O. Prost a S. Ballschmiede, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 (1) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla v rozsahu, ve kterém ukládá 16,5 % clo na dovozy výrobků vyrobených žalobkyní;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Touto žalobou se žalobkyně domáhají, v souladu s čl. 230 odst. 4 ES, částečného zrušení napadeného nařízení v rozsahu, ve kterém ukládá konečná antidumpingová cla na jejich dovozy do Evropské unie.
   Žalobkyně se na podporu svých žalob dovolávají tří žalobních důvodů:
   Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Rada při posuzování, zda žalobkyně splňovaly kritéria pro přiznání statusu tržního hospodářství (dále jen „STH“), v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen „základní nařízení“), porušila posledně uvedená ustanovení jakož i svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 ES, jelikož údajně nepřezkoumala, zda žalobkyně byly předmětem výrazných státních zásahů.
   Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Rada tím, že odmítla zohlednit některé další klíčové informace, porušila svou povinnost řádné péče a řádné správy a tudíž se dopustila zjevně nesprávného posouzení.
   Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Rada tím, že odmítla vyloučit dětskou obuv z rozsahu opatření ve stádiu konečného nařízení, porušila článek 21 základního nařízení, svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 ES a dopustila se zjevně nesprávného posouzení.

      (1)  Úř. věst. 2006, L 275, s. 1.