title: Věc T-566/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2021 – Residencial Palladium v. EUIPO – Palladium Gestión (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Obrazová ochranná známka Evropské unie PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH – Starší národní obchodní název GRAND HOTEL PALLADIUM – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku – Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2021 – Residencial Palladium v. EUIPO – Palladium Gestión (PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH)
      (Věc T-566/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie PALLADIUM HOTEL GARDEN BEACH - Starší národní obchodní název GRAND HOTEL PALLADIUM - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku - Článek 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 60 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 422/21)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Residencial Palladium, SL (Ibiza, Španělsko) (zástupce: D. Solana Giménez, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Crawcour a A. Folliard Monguiral, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice řízení před Tribunálem, která vstoupila do řízení namísto další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Palladium Gestión, SL (Ibiza) (zástupce: J. Rojo García Lajara, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. června 2020 (věc R 1542/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Residencial Palladium a Fiesta Hotels & Resorts, SL.

         Výrok

                  1)

                  Povoluje se vstup společnosti Palladium Gestión, SL jako vedlejší účastnice namísto společnosti Fiesta Hotels & Resorts, SL.

                  2)

                  Žaloba se zamítá.

                  3)

                  Společnosti Residencial Palladium, SL se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Palladium Gestión.

         (1)  Úř. věst. C 371, 3.11.2020.


title: Věc T-697/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2021 – Bimbo Donuts Iberia v. EUIPO – Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL) („Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DONAS DULCESOL – Starší národní slovní ochranná známka DONAS – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 – Neexistence důkazu o řádném užívání starší ochranné známky – Kvalifikace výrobků, pro které bylo řádné užívání prokázáno – Článek 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001“)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/16

      Rozsudek Tribunálu ze dne 1. září 2021 – Bimbo Donuts Iberia v. EUIPO – Hijos de Antonio Juan (DONAS DULCESOL)
      (Věc T-697/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie DONAS DULCESOL - Starší národní slovní ochranná známka DONAS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001 - Neexistence důkazu o řádném užívání starší ochranné známky - Kvalifikace výrobků, pro které bylo řádné užívání prokázáno - Článek 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001“)
      (2021/C 422/22)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Bimbo Donuts Iberia, SA (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: M. Ceballos Rodríguez, I. Robledo McClymont a M. Hernández Gázquez, advokátky)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: R. Raponi a D. Gája, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Hijos de Antonio Juan, SL (Villalonga, Španělsko)

         Předmět

      Žaloba proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. září 2020 (věc R 514/2020-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Bimbo Donuts Iberia a Hijos de Antonio Juan.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Bimbo Donuts Iberia, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc T-305/20: Usnesení Tribunálu ze dne 9. srpna 2021 – Telefónica Germany v. EUIPO – Google (LOOP) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti – Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/16

      Usnesení Tribunálu ze dne 9. srpna 2021 – Telefónica Germany v. EUIPO – Google (LOOP)
      (Věc T-305/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
      (2021/C 422/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Telefónica Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Google LLC (Mountain View, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey, C. Schmitt a S. Clotten, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. března 2021 (věc R 281/2019-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Google a Telefónica Germany.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není důvodné rozhodnout.

                  2)

                  Společnosti Telefónica Germany GmbH & Co. OHG a Google LLC ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

         (1)  Úř. věst. C 247, 27.7.2020.


title: Věc T-371/21: Žaloba podaná dne 29. června 2021 – WV v. ESVČ

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/17

      Žaloba podaná dne 29. června 2021 – WV v. ESVČ
      (Věc T-371/21)
      (2021/C 422/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: WV (zástupce: É. Boigelot, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ESVČ ze dne 26. srpna 2020 a v případě potřeby všechny přípravné akty a rozhodnutí, kterými tento orgán rozhodne, že „se ukládá opatření v podobě odvolání z pracovního místa bez krácení jeho nároků na důchod podle čl. 9 odst. 1 písm. h) přílohy IX služebního řádu [důvěrné] (1), úředníkovi Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ). Toto rozhodnutí nabývá účinnosti prvním dnem měsíce následujícího po dni podpisu“, označené jako [důvěrné] a doručeno ve stejný den e-mailem [důvěrné];

                  —

                  uložil žalované povinnost nahradit újmu, která žalobci vznikla a vznikne v důsledku přijetí a provedení tohoto napadeného rozhodnutí, jakož i v důsledku všech napadených jednání, která vedla k přijetí tohoto rozhodnutí, předběžně stanovenou ex aequo et bono na 3 500 000 eur s výhradou zvýšení v průběhu řízení;

                  —

                  uložil žalované povinnost nahradit všechny náklady řízení v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z neexistence vytýkaných skutkových okolností, z použití nesprávných právních základů, z porušení čl. 17 odst. 1, čl. 21 odst. 1, článku 25, čl. 55 odst. 1 a článku 60 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), ze zjevně nesprávného posouzení, z nedostatečného odůvodnění, z porušení povinnosti uvést odůvodnění a práva na obhajobu, a z porušení zásady „ne bis in idem“.]

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z formálních a procesních vad disciplinárního řízení, a zejména z porušení článků 1, 2 a čl. 22 odst. 1 přílohy IX služebního řádu, jakož i vícero ustanovení rozhodnutí Komise ze dne 12. června 2019, kterým se stanoví obecná prováděcí ustanovení týkající se vedení správních šetření a disciplinárních řízení, z opakovaného porušení práva na obhajobu a zejména čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), který zaručuje přístup každé osoby ke spisu, který se jí týká, z porušení čl. 26 druhého pododstavce služebního řádu, z porušení presumpce neviny, práva být vyslechnut, čl. 41 odst. 1 Listiny a v něm zakotvené povinnosti nestrannosti, nařízení 2018/1725 (2) a nařízení 2001/1049 (3), z porušení zásady rovnosti zbraní, která vyplývá z koncepce spravedlivého procesu zaručeného článkem 47 Listiny, z porušení povinnosti řádné péče o zaměstnance, povinnosti uvést odůvodnění a ze zjevně nesprávného posouzení, z porušení povinnosti vést nestranné, nezávislé a důkladné vyšetřování ve prospěch i v neprospěch obviněného a z porušení zásad dobré víry a řádné správy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 10 přílohy IX služebního řádu, zásady právní jistoty a zásady proporcionality sankce, jakož i z porušení legitimního očekávání a ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobce tvrdí, že sankce není přiměřená předmětným skutkovým okolnostem.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, článků 12 a 22b služebního řádu, povinnosti poskytnout pomoc a článku 24 služebního řádu, ze zneužití pravomoci, z porušení ustanovení směrnice 2019/1937 (4), z porušení směrnic 2000/78 (5), 2000/43 (6), povinnosti loajální spolupráce vůči Evropskému parlamentu a usnesení Evropského parlamentu ze dne 1. června 2017 proti antisemitismu [2017/2692 (RSP)], prohlášení Rady o boji proti antisemitismu ze dne 2. prosince 2020, článků 2 a 3 SEU, Evropské charty lidských práv a Všeobecné deklarace lidských práv, úmluvy OSN o odstranění všech forem diskriminace žen, Mezinárodní úmluvy o odstranění všech forem rasové diskriminace, paktů OSN o občanských a politických právech a o hospodářských, sociálních a kulturních právech a Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. 2018, L 295, s. 39).

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).

         (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1937 ze dne 23. října 2019 o ochraně osob, které oznamují porušení práva Unie (Úř. věst. 2019, L 305, s. 17).

         (5)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16).

         (6)  Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. 2000, L 180, s. 22).


title: Věc T-431/21: Žaloba podaná dne 16. července 2021 – L’union nationale des indépendants solidaires v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/18

      Žaloba podaná dne 16. července 2021 – L’union nationale des indépendants solidaires v. Komise
      (Věc T-431/21)
      (2021/C 422/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobce: L’union nationale des indépendants solidaires (Lorient, Francie) (zástupce: F. Ortega, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že Komise založila svou odpověď na stížnost na osobním, a tudíž protiprávním výkladu čl. 153 odst. 4 SFEU;

                  —

                  určil, že Komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smluv, zejména povinnosti stanovené v čl. 105 odst. 1 SFEU;

                  —

                  rozhodl, že Cnav a k ní přidružené orgány porušují evropská pravidla hospodářské soutěže;

                  —

                  uložil Komisi povinnost zaplatit L‘union nationale des indépendants solidaires částku 2 500 eur jakožto náhradu nákladů na právní zastoupení;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise Ares(2021)3291074 ze dne 18. května 2021 o zamítnutí stížnosti uplatňuje žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 267 SFEU, kterým normotvůrce svěřuje výlučnou pravomoc k rozhodování o otázkách týkajících se výkladu Smluv Soudnímu dvoru Evropské unie. Žalobce z toho vyvozuje, že Komise je povinna se řídit pouze výkladem Smluv podaným Soudním dvorem.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 153 odst. 4 SFEU. Žalobce tvrdí, že výklad tohoto ustanovení Komisí, podle něhož vytvoření a správa systémů sociálního zabezpečení, včetně důchodových systémů, spadají v zásadě do pravomoci členských států, nemůže obstát. Žalobce dodává, že Komise překračuje své pravomoci s cílem odůvodnit její odmítnutí určit, že došlo k porušení evropských pravidel hospodářské soutěže ze strany orgánu, proti němuž byla podána stížnost.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 101, 102 a 105 SFEU z důvodu, že podle žalobce je jedním z úkolů Komise právě vyšetřit z úřední povinnosti případy porušení zásad připomenutých ve výše uvedených článcích. Žalobce má za to, že orgán, proti němuž podal stížnost, musí být považován za podnik, z čehož vyvozuje, že se tedy na něj vztahují ustanovení unijního práva v oblasti hospodářské soutěže. Žalobce dospívá k závěru, že monopolní postavení Caisse nationale d’assurance vieillesse a k ní přidružených orgánů je protiprávní.


title: Věc T-486/21: Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 – OE (*) v. Komise

text:
                  18.10.2021

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 422/19

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 –  OE (*1) v. Komise
         (Věc T-486/21)
         (2021/C 422/26)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastnice řízení

            Žalobkyně: OE (*1) (zástupce: G. Hervet, advokát)

            Žalovaná: Evropská komise

            Návrhová žádání

         Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
         primárně

                     —

                     prohlásil za protiprávní článek 71 služebního řádu, o který se opírá rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. května 2021;

               druhotně

                     —

                     prohlásil za neplatné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. května 2021;

               a z toho důvodu

                     —

                     uložil Evropské komisi, aby  OE (*1) zaplatila částku 51,89 eur z titulu náhrady služebních výdajů;

                     —

                     uložil Evropské komisi, aby  OE (*1) poskytla internetový balíček pro profesionální použití jakýmkoli způsobem v každé situaci práce z domu, která může nastat;

                     —

                     uložil Evropské komisi, aby  OE (*1) zaplatila částku 10 000 eur z titulu nemajetkové újmy, kterou utrpěla;

                     —

                     uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

            Žalobní důvody a hlavní argumenty

         Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                     1.

                     První žalobní důvod vycházející primárně z námitky protiprávnosti článku 71 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a druhotně z toho, že rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. května 2021 je neplatné z důvodu, že toto rozhodnutí je neslučitelné s judikaturou týkající se článku 71 služebního řádu. Na podporu tohoto žalobního důvodu se žalobkyně kromě toho dovolává porušení povinnosti péče o zaměstnance a povinnosti řádné správy, jakož i skutečnosti, že rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování je diskriminační.

                     2.

                     Druhý žalobní důvod na podporu žádosti o získání internetového balíčku pro profesionální použití vycházející z porušení článku 7 Listiny základních práv Evropské unie.

                     3.

                     Třetí žalobní důvod na podporu nároku na náhradu vzniklé újmy vycházející z toho, že protiprávnost jednání Komise vede k mimosmluvní odpovědnosti Unie.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.


title: Věc T-488/21: Žaloba podaná dne 10. srpna 2021 – Tralux a další v. Parlament

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/20

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2021 – Tralux a další v. Parlament
      (Věc T-488/21)
      (2021/C 422/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Tralux, Société Générale de travaux – Luxembourg Sàrl (Leudelange, Lucembursko), Eric Soldermann, René Pierre Ortiz, Rodrigue Thiemann, Richard Lang, Marie Real, Olivier Lingelser, Architectes Associés, Aea Architectes (Mylhúzy, Francie), Energie & Environnement – Ingénieurs Conseils (Niederanven, Lucembursko) a Edeis (Ivry-sur-Seine, Francie) (zástupce: G. Krieger, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil projednávanou žalobu po formální stránce za přípustnou,

                  —

                  určil, že z věcného hlediska je odůvodněná a opodstatněná,

            a tudíž,

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 20. července 2021 o odmítnutí nabídky žalobců ze dne 16. dubna 2021.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby proti rozhodnutí o odmítnutí jejich nabídky podané v rámci zadávacího řízení č. 06D10/2020/SI2KAD-01 na návrh a výstavbu prostoru „Europa Experience“ a konferenčního centra v Lucemburku uplatňují žalobci jediný důvod, vycházející z porušení článku 51 nařízení 2018/1046 (1). Žalobci uplatňují na podporu tohoto žalobního důvodu několik argumentů. Zaprvé, mají za to, že splňovali kritéria výběru, mj. pak kritérium minimálního počtu zaměstnanců. Zadruhé, žalobci tvrdí, že zadávací podmínky nevyžadovaly předložení dokladů pod hrozbou neplatnosti nabídky. A konečně, dodávají, že upřesnění nabídky mohla být na žádost veřejného zadavatele poskytnuta po jejím podání. Tato upřesnění každopádně nemohla dle žalobců podstatným způsobem změnit předložené dokumenty.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1).


title: Věc T-490/21: Žaloba podaná dne 11. srpna 2021 – Vanhoudt v. EIB

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/20

      Žaloba podaná dne 11. srpna 2021 – Vanhoudt v. EIB
      (Věc T-490/21)
      (2021/C 422/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko) (zástupkyně: L. Levi a A. Champetier, advokátky)

         Žalovaná: Evropská investiční banka

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že je tato žaloba přípustná a opodstatněná,

            a v důsledku toho

                  —

                  zrušil jednak rozhodnutí ze dne 16. prosince 2020 v rozsahu, v němž byla zamítnuta žalobcova kandidatura na místo vedoucího kanceláře místoprezidenta EIB, a jednak rozhodnutí o jmenování [důvěrné] (1) na toto místo;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 17. května 2021, oznámené žalobci dne 18. května 2021, kterým byly zrušeny jeho návrhy na přezkum z 18. prosince 2020 a 17. března 2021;

                  —

                  uložil EIB povinnost nahradit žalobci nemajetkovou újmu oceněnou ex aequo et bono na částku 4 000 eur;

                  —

                  uložil EIB náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z procesních nesrovnalostí a z porušení pokynů v oblasti interní mobility a povyšování. Žalobce v tomto ohledu zejména tvrdí, že nebyl nikdy uvědomen o výběrových kritériích ani o složení výběrové komise.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení oznámení o volném pracovním místě a ze zjevně nesprávného posouzení. Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobce uvádí, že kandidát vybraný na závěr výběrového řízení zjevně nesplňoval stanovená kritéria.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že pokyny a oznámení o volném pracovním místě, ať už společně nebo zvlášť, jsou protiprávní v tom smyslu, že porušují zásady právní jistoty, transparentnosti a řádné správy.

         (1)  Skryté důvěrné údaje.


title: Věc T-496/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Vasallo Andrés v. Parlament

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/21

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – Vasallo Andrés v. Parlament
      (Věc T-496/21)
      (2021/C 422/29)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ángel Vasallo Andrés (Valladolid, Španělsko) (zástupce: F. González Álvarez, advokát)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  podle článku 263 SFEU odmítl a vyloučil z petičního postupu paní Dolors Montserrat Monserrat, předsedkyni Petičního výboru Evropského parlamentu, jakož i každého zaměstnance ve službě nebo k dispozici španělské veřejné správy a každého zaměstnance pracujícího nebo přiděleného k práci pro uvedenou veřejnou správu nebo pro zákonodárné či výkonné orgány španělské státní moci jak v současnosti, tak v minulosti, a to z důvodu, že jejich účast na uvedeném postupu jednoznačně vede ke střetu zájmů, který představuje nedodržení podstatných formálních náležitostí, jež odůvodňuje navrhované zrušení;

                  —

                  rovněž v souladu s uvedeným článkem 263 SFEU konstatoval, že žalobce má právo být obeznámen s odůvodněním rozhodnutí přijatých v rámci vypracovávání napadeného rozhodnutí, konkrétně s odůvodněním původního rozhodnutí o přijetí, jakož i o změně statusu petice, který se změnil ze stavu „petici lze podpořit“ na stav „petice není přípustná“, jelikož z toho vyplývá další nedodržení podstatných formálních náležitostí;

                  —

                  také podle článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí D 200663 z důvodu porušení Smluv a jiných právních předpisů týkajících se uplatnění popsaných podmínek, jakož i z důvodu dalšího nedodržení podstatných formálních náležitostí, jelikož odůvodnění, na jehož základě se v uvedeném rozhodnutí prohlašuje petice předložená žalobcem za nepřípustnou, se v tomto případě neuplatní a neobsahuje žádné právní důvody. Na základě toho by měl Tribunál poté, co učiní náležité kroky, především rozhodnout, že petice předložená žalobcem je přijata pro účely jejího vyřízení, nebo podpůrně uložit Petičnímu výboru Evropského parlamentu povinnost vrátit tento postup do počáteční fáze, v rámci níž bude rozhodnuto o petici předložené žalobcem při dodržení práv, která byla porušena, a v níž bude petice prohlášena za přijatou pro účely jejího vyřízení, kterou lze podpořit;

                  —

                  v důsledku uvedených skutečností na základě článku 263 SFEU konstatoval, osobní odpovědnost zúčastněných, kteří porušili uplatnitelnou právní úpravu a podíleli se na zjevně protiprávních aktech, jejichž jediným cílem bylo zabránit, aby poslanci vyhověli petici žalobce. Podpůrně, v případě, že tento návrh překračuje rámec pravomocí Tribunálu, žalobce navrhuje, aby Tribunál ve svém rozhodnutí konstatoval, že je prokázáno, že uvedené akty jsou protiprávní, takže uvedené rozhodnutí uvedené rozhodnutí by se mohlo vztahovat na pozdější administrativní řízení o náhradě škody z důvodu této odpovědnosti;

                  —

                  konečně v souladu s článkem 133 a následujícími jednacího řádu Tribunálu výslovně uložil žalovanému, aby nahradil náklady řízení, pokud bude návrhovým žádáním vyhověno, a pokud nebude vyhověno některému z nich, aby neuložil žalobci povinnost nahradit náklady řízení druhého účastníka řízení vzhledem k závažnosti a právnímu odůvodnění předložených návrhových žádání.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z předchozího nedodržení podstatných formálních náležitostí při přijímání rozhodnutí o předložené problematice.
                  Žalobce v této souvislosti poukazuje na pracovní historii, jakož i na státní příslušnost Dolors Montserrat Montserrat, předsedkyně Petičního výboru Evropského parlamentu, v jejichž důsledku se neměla podílet na přijímání napadeného rozhodnutí, jelikož v jejím případě představuje petice jednoznačný střet zájmů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv Evropské unie napadeným rozhodnutím, jakož i nedostatečného odůvodnění v této problematice.
                  Žalobce v tomto ohledu uvádí, že problematika nastolená peticí spadá do činnosti Evropské unie, takže je třeba zrušit napadený akt z důvodu, který není v souladu s platnými ustanoveními unijního práva.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z nedodržení formálních náležitostí vyplývajícího ze změny statusu petice žalobce a z nedostatečného odůvodnění uvedené změny.

            Žalobce v tomto ohledu uvádí, že status petice se neoprávněně a neodůvodněně změnil, jelikož je prokázáno, že poté, co byl přijat status petice, podle něhož „lze petici podpořit“, se tento status změnil za několik hodin bez známého důvodu na status, kdy je petice „nepřípustná“.


title: Věc T-503/21: Žaloba podaná dne 15. srpna 2021 – Lagardère, unité médico-sociale v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/23

      Žaloba podaná dne 15. srpna 2021 – Lagardère, unité médico-sociale v. Komise
      (Věc T-503/21)
      (2021/C 422/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Lagardère, unité médico-sociale (Ghlin, Belgie) (zástupce: P. Vanlangendonck, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil sporné nařízení 2021/953 (1) za neplatné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tři důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 9 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. 2016, L 119, s. 1), jelikož napadený akt nerespektuje zákaz zpracování osobních údajů týkajících se zdravotního stavu fyzické osoby.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 21 odst. 1 SFEU, který poskytuje občanům Unie právo volně se pohybovat po území členských států a pobývat na něm.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 168 a 169 SFEU a článků 3, 35 a 38 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/953 ze dne 14. června 2021 o rámci pro vydávání, ověřování a uznávání interoperabilních certifikátů o očkování, o testu a o zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19 (digitální certifikát EU COVID) za účelem usnadnění volného pohybu během pandemie COVID-19 (Úř. věst. 2021, L 211, s. 1).


title: Věc T-507/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Migadakis v. ENISA

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/23

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Migadakis v. ENISA
      (Věc T-507/21)
      (2021/C 422/31)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Ioannis Migadakis (Atény, Řecko) (zástupkyně: K. Bicard, advokátka)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro kybernetickou bezpečnost (ENISA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil jeho žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

                  —

                  zrušil vůči němu přijaté rozhodnutí;

                  —

                  uložil ENISA náhradu nákladů řízení;

                  —

                  vyhradil žalobci právo vznést jakékoli další skutkové a právní důvody, jež budou uplatněny ve vhodné době a na vhodném místě;

                  —

                  vyhradil žalobci právo předložit vedle důkazů vyjmenovaných v této žalobě i další důkazy ve vhodné době a na vhodném místě;

                  —

                  vyhradil žalobci právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky a předkládat jakékoli žalobní důvody či žaloby.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby uplatňuje žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení právního rámce. Žalobce zejména tvrdí, že se oznámení o volném pracovním místě nezmiňovalo o zkoušce na dálku a že neudělil souhlas k písemným a ústním zkouškám na dálku. Žalobce dodává, že neměl na výběr mezi zkouškami s osobní přítomností a zkouškami na dálku. Navíc v červenci 2020 nebyl podle žalobce dán důvod ke zkouškám na dálku, neboť Řecko bylo tehdy zařazeno do zelené zóny od 4. května 2020, data ukončení platnosti omezení volného pohybu osob. Konečně žalobce tvrdí, že byl vyloučen z důvodu, že získal 60 bodů ze 100, když úspěšní byli pouze způsobilí uchazeči, kteří dosáhli 75 bodů ze 100, přičemž upřesňuje, že oznámení neobsahovalo žádný údaj o počtu bodů, kterého mělo být dosaženo.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti z důvodu, že výběrové řízení proběhlo za špatných podmínek. Se žalobcem tedy nebylo zacházeno stejně jako s ostatními uchazeči.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady objektivity známek. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že otázky v ústní a písemné zkoušce, ani známky za odpovědi žalobce nebyly objektivní.


title: Věc T-515/21: Žaloba podaná dne 20. srpna 2021 – Zeta farmaceutici v. EUIPO – Specchiasol (EUPHYTOS)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/24

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2021 – Zeta farmaceutici v. EUIPO – Specchiasol (EUPHYTOS)
      (Věc T-515/21)
      (2021/C 422/32)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Zeta farmaceutici SpA (Vicenza, Itálie) (zástupci: F. Celluprica, F. Fischetti a F. De Bono, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Specchiasol Srl (Bussolengo, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie EUPHYTOS – Ochranná známka Evropské unie č. 6 316 541

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. června 2021, ve věci R 2094/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  změnil napadené rozhodnutí a prohlásil spornou ochrannou známku za neplatnou, v daném případě ochrannou známku Evropské unie č. 6 316 541;

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc odvolacímu senátu, kterému nařídí, aby při vydání nového rozhodnutí vyhověl rozsudku Tribunálu;

                  —

                  uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-517/21: Žaloba podaná dne 20. srpna 2021 – Grieger v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/25

      Žaloba podaná dne 20. srpna 2021 – Grieger v. Komise
      (Věc T-517/21)
      (2021/C 422/33)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Vladimir Grieger (Brusel, Belgie) (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 29. října 2020;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí ze dne 11. května 2021 o zamítnutí stížnosti;

                  —

                  uložil administrativě povinnost zaplatit žalobci finanční náhradu odpovídající příplatku za vedení, na který měl žalobce nárok od měsíce následujícího po podání jeho žádosti o převedení na jiné pracovní místo (tedy od 1. srpna 2020);

                  —

                  uložil administrativě povinnost vyrovnat dopad této protiprávnosti na důchodové nároky žalobce, a sice rozdíl mezi jeho skutečným důchodem a důchodem, který mu měl být přiznán z jeho posledního základního platu zahrnujícího příspěvek za vedení;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí ze dne 29. října 2020 o zamítnutí žádosti o převedení žalobce na pracovní místo vyššího vedoucího pracovníka se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevného porušení zásady přednosti a závazků, které přijal orgán oprávněný ke jmenování v rámci rozhodnutí ze dne 30. března 2015 o přidělení žalobce ke Skupině na pomoc Ukrajině.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti řádné správy, legitimního očekávání žalobce, jeho nabytých práv a povinnosti administrativy jednat s náležitou péčí.


title: Věc T-519/21: Žaloba podaná dne 24. srpna 2021 – VY v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/25

      Žaloba podaná dne 24. srpna 2021 – VY v. Komise
      (Věc T-519/21)
      (2021/C 422/34)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: VY (zástupce: F. Moyse, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ze dne 25. května 2021;

                  —

                  v důsledku toho prohlásil podanou stížnost za přípustnou;

                  —

                  pokud jde o věc samou, zrušil rozhodnutí ze dne 30. března 2020;

                  —

                  v důsledku toho jí přiznal nárok na pozůstalostní důchod podle článku 18 přílohy VIII služebního řádu;

                  —

                  každopádně uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise, kterým jí byl odepřen pozůstalostní důchod, předkládá pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z přípustnosti stížnosti ze dne 2. února 2021. Žalobkyně tvrdí, že podaná stížnost je přípustná, neboť rozhodnutí ze dne 30. března 2020 nebylo správním rozhodnutím, proti kterému lze podat opravný prostředek, a že v důsledku toho bylo možné se legitimně domnívat, že se jednalo o pouhý dopis, kterým byla informována o krocích, které má učinit po smrti svého manžela.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z námitky protiprávnosti článku 18 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“), jež vyplývá z porušení zásady rovného zacházení a z diskriminace na základě povahy právního vztahu společného života.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při uplatnění článku 18 přílohy VIII služebního řádu, neboť Komise měla tento článek vyložit v tom smyslu, že se týká společného života manželského páru, ať již tento pár uzavřel manželství, registrované partnerství nebo žije ve volném svazku.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného výkladu pojmu manžel či manželka ve smyslu režimu použitelného na pozůstalostní důchod, neboť obecný vývoj evropské společnosti v oblasti společného soužití vyžaduje široký výklad tohoto pojmu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení plynoucího z nezohlednění konkrétní situace žalobkyně. Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že s manželem žila více než 32 let, že spolu měli jedno dítě a konečně že v době, kdy se zdravotní stav jejího manžela zhoršil, byla mu na blízku, aby mu pomáhala.


title: Věc T-521/21: Žaloba podaná dne 26. srpna 2021 – 6Minutes Media v. EUIPO – ad pepper media International (ad pepper the e-advertising network)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/26

      Žaloba podaná dne 26. srpna 2021 – 6Minutes Media v. EUIPO – ad pepper media International (ad pepper the e-advertising network)
      (Věc T-521/21)
      (2021/C 422/35)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: 6Minutes Media GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: N. Marquard a P. Koch, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ad pepper media International NV (Norimberk, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie ad pepper the e-advertising network v šedé a červené barvě – Ochranná známka Evropské unie č. 9 680 737

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. června 2021, ve věci R 1621/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž byl tímto rozhodnutím zamítnut návrh na zrušení ochranné známky Evropské unie č. 9 680 737 a zrušil ochrannou známku Evropské unie č. 9 680 737;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní a v případě formálního vstupu do řízení i nákladů řízení další účastnici řízení před odvolacím senátem

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 18 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 18 odst. 1 druhým pododstavcem písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001 nesprávným právním rozhodnutím žalovaného bez důkazu o řádném užívání.


title: Věc T-526/21: Žaloba podaná dne 27. srpna 2021 – Gutserjev v. Rada

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/27

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2021 – Gutserjev v. Rada
      (Věc T-526/21)
      (2021/C 422/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Mikail Safarbekovič Gutserjev (Moskva, Ruská federace) (zástupci: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, Barrister a D. Anderson, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil i) prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 70) a ii) prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 3), v rozsahu, v němž se týkají žalobce (dále jen společně „napadené akty“);

                  —

                  prohlásil, že čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 (ve znění pozdějších předpisů) a čl. 2 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 765/2006 ze dne 18. května 2006 (ve znění pozdějších předpisů) se nepoužijí v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce, z důvodu protiprávnosti, a aby v důsledku toho zrušil napadené akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že je splněno kritérium pro zařazení žalobce na seznam omezujících opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: Rada porušila žalobcova základní práva, včetně práva na soukromý život, obhajobu, vlastnictví a svobodu podnikání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: Podle žalobce je protiprávní, pokud je kritérium pro zařazení v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2012/642 a čl. 2 odst. 5 nařízení Rady 765/2006 vykládáno tak, že zahrnuje jakoukoli formu podpory nebo prospěchu.


title: Věc T-527/21: Žaloba podaná dne 30. srpna 2021 – Abenante a další v. Rada a Parlament

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/28

      Žaloba podaná dne 30. srpna 2021 – Abenante a další v. Rada a Parlament
      (Věc T-527/21)
      (2021/C 422/37)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Stefania Abenante (Ferrara, Itálie) a dalších 423 žalobců (zástupce: M. Sandri, advokát)

         Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  jako předběžné opatření přerušil s okamžitou účinností uplatňování čl. [3] odst. 1 písm. a) a b);

                  —

                  zrušil napadené nařízení v plném rozsahu;

                  —

                  podpůrně konečně zrušil čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2021/953 (1); zrušil čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2021/953 konečně nebo do doby, než bude do nařízení vloženo výslovné ustanovení, že pozitivním případem onemocnění Covid-19 je pouze onemocnění, jak je stanoveno v protokolech vydaných Světovou zdravotnickou organizací (WHO) a Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) v oblasti testů RT-PCR ve vztahu k asymptomatickým osobám a ve vztahu k symptomatickým osobám, pokud jde o vývojové cykly;

                  —

                  podpůrněji, za účelem možného kompromisu ohledně specifických požadavků účastníků řízení, po zrušení znění článku 3 odst. 1 písm. a) a b) napadeného nařízení částečně změnil toto ustanovení tak, že nahradí znění těchto písmen povinností, aby se pro vydání certifikátu EU každý občan Unie podrobil v situacích uvedených v nařízení testu slin a aby v případě pozitivního výsledku tohoto testu byly dodrženy protokoly WHO a ECDC za účelem účinného ověření potvrzeného případu onemocnění virem způsobujícím onemocnění Covid-19;

                  —

                  uložil žalovaným náhradu nákladů tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článků 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a rezolucí Rady Evropy č. 2383/21 a 2361/2021.
                  V této souvislosti žalobci tvrdí, že napadené nařízení tím, že upřednostňuje očkované osoby před osobami neočkovanými proti Covid-19 na nesprávném vědeckém předpokladu, že očkované osoby nepřenášejí nákazu, zakládá protiprávní diskriminaci, pokud jde o výkon práva na volný pohyb, kterou výslovně zakazuje Rada Evropy, jež je výkonným orgánem Evropského soudu pro lidská práva (ESLP) – organizace, jejíž členy jsou členské státy a jež je podporována Evropskou unií – od jejíchž politik se tudíž členské státy a Evropská unie nemohou odchýlit.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článků 20, 21, 41 až 49 a 54 Listiny
                  V této souvislosti žalobci tvrdí, že napadené nařízení neodkazuje na žádný zdroj, který by mohl poskytnout sebemenší nepřímý nebo přímý důkaz o tom, že skutečně existuje vědecká nejistota ohledně skutečnosti, že očkované osoby přenášejí nákazu virem způsobujícím onemocnění Covid-19 méně než zdravé osoby. Neuskutečnila se nezbytná a předběžná adekvátní lékařsko-vědecká konzultace, která by podpořila toto tvrzení. Tvrzení, že očkované osoby nepřenášejí nákazu, odporuje znění nařízení, které uvádí, že je nezbytné čekat na důkazy. Žádný unijní občan nemůže být diskriminován v plném výkonu svého základního práva na neomezený pohyb při neexistenci jakéhokoli důkazu o pravdivosti vědeckého základu pro takové omezení.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 21 Listiny z hlediska zneužití pravomoci a porušení zásady legality stanovené v článku 49 Listiny z důvodu chybějícího opodstatnění vědeckého základu nařízení
                  V této souvislosti žalobci tvrdí, že testování a registrace vakcín určených k zabránění šíření viru způsobujícího onemocnění Covid-19 nikdy nebyly zamýšleny k tomu, aby zabránily, že očkované osoby budou přenášet nákazu. Rozšířit použitelnost vakcín nad rámec testování a registrace je protiprávní. Existuje řada nepopiratelných a nezpochybněných listinných důkazů založených na statistikách týkajících se vývoje nákazy v Evropě a ve světě, které ukazují, že země s nejvyšším počtem očkování jsou země, ve kterých je nejvíce nakažených a že očkované osoby přispívají k šíření variant, a zejména varianty „delta“. Existují důkazy, že úmrtnost na Covid-19 je vyšší mezi očkovanými osobami.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 20 a článku 35 Listiny z důvodu, že napadené nařízení není v souladu s pokyny WHO a ECDC ohledně používání testů. Zneužití pravomoci.
                  V této souvislosti žalobci tvrdí, že testy RT-PCR jsou v laboratořích některých zemí amplifikovány ve vyšším počtu cyklů než je počet cyklů stanovený ECDC a WHO jako spolehlivý. Testy jsou používány bez předchozího nebo následného klinického ověření, takže nesprávná amplifikace vede k chybným výsledkům. V případě pozitivního výsledku se test neopakuje, v rozporu s pokyny WHO, tudíž i z tohoto hlediska je testování in vitro zcela nespolehlivé. Napadené nařízení stanoví povinný screening asymptomatických osob, aby mohly obdržet certifikát EU, zatímco pokyny WHO stanoví, že test RT-PCR či rychlý test je pro asymptomatické osoby zbytečný, neboť neexistuje důkaz o tom, že přenášejí nákazu. Jediným skutečně proveditelným řešením, jak dosáhnout při nejvyšší úrovni vědecké serióznosti cíle, aby cestování bylo co nejbezpečnější, který stanoví napadené nařízení, je, aby se očkované a neočkované osoby podrobily testu slin neprodleně před požadovaným nezbytným použitím a aby se v případě pozitivního výsledku podrobily testu RT-PCR amplifikovanému v počtu cyklů, který je slučitelný s pokyny WHO a ECDC.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/953 ze dne 14. června 2021 o rámci pro vydávání, ověřování a uznávání interoperabilních certifikátů o očkování, o testu a o zotavení v souvislosti s onemocněním COVID-19 (digitální certifikát EU COVID) za účelem usnadnění volného pohybu během pandemie COVID-19 (Úř. věst. L 211, 15.6.2021, s. 1).


title: Věc T-530/21: Žaloba podaná dne 30. srpna 2021 – Pierre Lannier v. EUIPO – Pierre Lang Trading (PL)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/29

      Žaloba podaná dne 30. srpna 2021 – Pierre Lannier v. EUIPO – Pierre Lang Trading (PL)
      (Věc T-530/21)
      (2021/C 422/38)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Pierre Lannier (Ernolsheim lès Saverne, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pierre Lang Trading GmbH (Vídeň, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PL – Přihláška č. 16 176 992

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2021, ve věci R 1915/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil odvolání podané proti rozhodnutí o námitce za nepřípustné, neboť nebylo odůvodněno ve stanovené lhůtě;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž uvádí, že přihlášená ochranná známka je podobná starší ochranné známce;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;

                  —

                  uložil společnosti Pierre Lang GmbH náhradu nákladů vedlejšího účastenství, pokud vstoupí do řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 22 odst. 1 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/625 a článku 67 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-532/21: Žaloba podaná dne 31. srpna 2021 – MAZ – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz v. Rada

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/30

      Žaloba podaná dne 31. srpna 2021 – MAZ – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz v. Rada
      (Věc T-532/21)
      (2021/C 422/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: OAO Minskii Avtomobilnyi Zavod – upravljajusaja kompanija holdinga Belavtomaz (Minsk, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, Solicitor, a N. Tuominen, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1), a prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) (dále jen „napadená opatření“), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření porušují zásadu účinné soudní ochrany. Žalobkyně tvrdí, že Rada tím, že nezaslala individuální oznámení, aby ji informovala o opatřeních, která byla vůči ní přijata, porušila čl. 8a odst. 2 nařízení Rady 765/2006. Kromě toho, od 18. června 2012 je název žalobkyně Open Joint Stock Company „Minsk Automobile Works“ – Management Company of „BELAVTOMAZ“ Holding. Vzhledem k tomu, že napadená opatření odkazují na Minskii Avtomobilnyi Zavod (MAZ) / OJSC „MAZ“, což je název, který žalobkyně nikdy neužívala jako úředně zapsaný název společnosti (ať již celý nebo zkrácený), neidentifikují řádně označený subjekt. V důsledku toho není žalobkyně schopna určit přesný rozsah napadených opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zařadila žalobkyni do příloh napadených opatření. Žalobkyně tvrdí, že napadená opatření uvádějí nepodložené, fakticky nesprávné a neopodstatněné důvody pro její označení. Kromě toho uvedené nedostatečné důvody neprokazují dostatečně věcnou souvislost s rozsahem opatření.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření nesplňují úroveň dokazování požadovanou pro přijetí individuálních sankcí. Ve snaze použít individuální opatření k dosažení cíle omezit podnikatelskou činnost a zisky podniku vlastněného cizím státem uplatnila Rada protiprávní druh opatření.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 70.


title: Věc T-533/21: Žaloba podaná dne 31. srpna 2021 – Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding v. Rada

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/31

      Žaloba podaná dne 31. srpna 2021 – Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding v. Rada
      (Věc T-533/21)
      (2021/C 422/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: OAO Belaz-upravljajusaja kompanija holdinga Belaz Holding (Zhodino, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, Solicitor, a N. Tuominen, advokátka)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/997 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (1), a prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1002 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku (2) (dále jen „napadená opatření“), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně; a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření porušují zásadu účinné soudní ochrany. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že od 18. června 2012 je její název Open Joint Stock Company „BELAZ“ – Management Company of Holding „BELAZHOLDING“. Vzhledem k tomu, že napadená opatření odkazují na Belarusski Avtomobilnyi Zavod (BelAZ) / OJSC „BELAZ“, což je název, který žalobkyně nikdy neužívala jako úředně zapsaný název společnosti (ať již celý nebo zkrácený), neidentifikují řádně označený subjekt. V důsledku toho není žalobkyně schopna určit přesný rozsah napadených opatření.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když zařadila žalobkyni do příloh napadených opatření. Žalobkyně tvrdí, že napadená opatření uvádějí nepodložené, fakticky nesprávné a neopodstatněné důvody pro její označení. Kromě toho uvedené nedostatečné důvody neprokazují dostatečně věcnou souvislost s rozsahem opatření.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadená opatření nesplňují úroveň dokazování požadovanou pro přijetí individuálních sankcí. Ve snaze použít individuální opatření k dosažení cíle omezit podnikatelskou činnost a zisky podniku vlastněného cizím státem uplatnila Rada protiprávní druh opatření.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 3.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 219 I, s. 70.


title: Věc T-536/21: Žaloba podaná dne 1. září 2021 – Belaeronavigatsia v. Rada

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/32

      Žaloba podaná dne 1. září 2021 – Belaeronavigatsia v. Rada
      (Věc T-536/21)
      (2021/C 422/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Belaeronavigatsia (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/999 ze dne 21. června 2021, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2021, L 219I, s. 55);

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/1001 ze dne 21. června 2021, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Bělorusku;

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení. Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že v napadených aktech se nenachází žádné odůvodnění z hlediska skutkového stavu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z vycházející z nedodržení zásady proporcionality z důvodu, že napadený akt představuje riziko narušení cíle bezpečnosti mezinárodní letecké dopravy.


title: Věc T-537/21: Žaloba podaná dne 1. září 2021 – bett1.de v. EUIPO – XXXLutz Marken (BODY STAR)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/32

      Žaloba podaná dne 1. září 2021 – bett1.de v. EUIPO – XXXLutz Marken (BODY STAR)
      (Věc T-537/21)
      (2021/C 422/42)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: bett1.de GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: O. Brexl, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie BODY STAR – Přihláška č. 18 023 614

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2021 ve spojených věcech R 1711/2020-2 a R 1727/2020-2.

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-539/21: Žaloba podaná dne 1. září 2021 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airframe)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/33

      Žaloba podaná dne 1. září 2021 – the airscreen company v. EUIPO – Moviescreens Rental (airframe)
      (Věc T-539/21)
      (2021/C 422/43)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: the airscreen company GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch a D. Mienert, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Moviescreens Rental GmbH (Damme, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie airframe – Ochranná známka Evropské unie č. 17 948 222

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. července 2021, ve věci R 63/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-543/21: Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Purasac v. EUIPO – Prollenium Medical Technologies (Rejeunesse)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/34

      Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Purasac v. EUIPO – Prollenium Medical Technologies (Rejeunesse)
      (Věc T-543/21)
      (2021/C 422/44)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Purasac Co. Ltd (Anjang, Korejská republika) (zástupce: P. Lee, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Prollenium Medical Technologies, Inc. (Aurora, Ontario, Kanada)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie Rejeunesse – Přihláška č. 18 117 313

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2021, ve věci R 146/2021-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 spočívající v nesprávném posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami.


title: Věc T-546/21: Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/34

      Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Věc T-546/21)
      (2021/C 422/45)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie R.T.S. ROCHEM Technical Services – Ochranná známka Evropské unie č. 12 326 609

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2021 ve věci R 1544/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  přerušil řízení do vydání rozsudku, jímž se skončí řízení před Tribunale di Milano (soud v Miláně, Itálie) týkající se italské ochranné známky 933481 ROCHEM MARINE (obr.);

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a uložil odvolacímu senátu EUIPO vydat nové rozhodnutí, jímž bude zamítnut návrh na zrušení zápisu ochranné známky Evropské unie č. 12 326 609 R.T.S. ROCHEM Technical Services (obr.) pro třídy 11 a 40;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice v řízení před odvolacím senátem, pokud se tato zúčastní řízení před Tribunálem, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 18 a čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-547/21: Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/35

      Žaloba podaná dne 2. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (R.T.S. ROCHEM Technical Services)
      (Věc T-547/21)
      (2021/C 422/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie R.T.S. ROCHEM Technical Services – Ochranná známka Evropské unie č. 12 313 797

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2021 ve věci R 1545/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  přerušil řízení do vydání rozsudku, jímž se skončí řízení před Tribunale di Milano (soud v Miláně, Itálie) týkající se italské ochranné známky 933481 ROCHEM MARINE (obr.);

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a uložil odvolacímu senátu EUIPO vydat nové rozhodnutí, jímž bude zamítnut návrh na zrušení zápisu ochranné známky Evropské unie č. 12 313 797 R.T.S. ROCHEM Technical Services (slovní) pro třídy 11 a 40;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice v řízení před odvolacím senátem, pokud se tato zúčastní řízení před Tribunálem, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 18 a čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-548/21: Žaloba podaná dne 3. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/36

      Žaloba podaná dne 3. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)
      (Věc T-548/21)
      (2021/C 422/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se slovní ochranné známky ROCHEM – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 151 545

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2021 ve věci R 1546/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  přerušil řízení do vydání rozsudku, jímž se skončí řízení před Tribunale di Milano (soud v Miláně, Itálie) týkající se italské ochranné známky 933481 ROCHEM MARINE (obr.);

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a uložil odvolacímu senátu EUIPO vydat nové rozhodnutí, jímž bude zamítnut návrh na zrušení mezinárodního zápisu č. 1 151 545 ROCHEM (slovní) pro třídy 11 a 40;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice v řízení před odvolacím senátem, pokud se tato zúčastní řízení před Tribunálem, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 18 a čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-549/21: Žaloba podaná dne 3. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/37

      Žaloba podaná dne 3. září 2021 – Rochem Group v. EUIPO – Rochem Marine (ROCHEM)
      (Věc T-549/21)
      (2021/C 422/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Rochem Group AG (Zug, Švýcarsko) (zástupkyně: K. Guridi Sedlak, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rochem Marine Srl (Janov, Itálie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se obrazové ochranné známky ROCHEM – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 151 485

         Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2021 ve věci R 1547/2019-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  přerušil řízení do vydání rozsudku, jímž se skončí řízení před Tribunale di Milano (soud v Miláně, Itálie) týkající se italské ochranné známky 933481 ROCHEM MARINE (obr.);

                  —

                  podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a uložil odvolacímu senátu EUIPO vydat nové rozhodnutí, jímž bude zamítnut návrh na zrušení mezinárodního zápisu č. 1 151 485 ROCHEM (obr.) pro třídy 11 a 40;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO a další účastnice v řízení před odvolacím senátem, pokud se tato zúčastní řízení před Tribunálem, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 18 a čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-553/21: Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Agrarfrost v. EUIPO – McCain (Tvar smajlíku)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/37

      Žaloba podaná dne 7. září 2021 – Agrarfrost v. EUIPO – McCain (Tvar smajlíku)
      (Věc T-553/21)
      (2021/C 422/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Agrarfrost GmbH & Co. KG (Wildeshausen, Německo) (zástupci: H. Förster a A. Ebert Weidenfeller, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: McCain GmbH (Eschborn, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar smajlíku) – Ochranná známka Evropské unie č. 1 801 166

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. června 2021, ve věci R 1088/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v řízení před zrušovacím oddělením žalovaného a odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 58 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 18 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 10 odst. 3 nařízení Komise (EU) v přenesené pravomoci.


title: Věc T-268/19: Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2021 – Imagina Media Audiovisual a další v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2021 – Imagina Media Audiovisual a další v. Komise
      (Věc T-268/19) (1)

      (2021/C 422/50)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-269/19: Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2021 – Imagina Media Audiovisual v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 26. srpna 2021 – Imagina Media Audiovisual v. Komise
      (Věc T-269/19) (1)

      (2021/C 422/51)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 213, 24.6.2019.


title: Věc T-492/19: Usnesení Tribunálu ze dne 27. srpna 2021 – GlaxoSmithKline Finance a Setfirst v. Komise

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/38

      Usnesení Tribunálu ze dne 27. srpna 2021 – GlaxoSmithKline Finance a Setfirst v. Komise
      (Věc T-492/19) (1)

      (2021/C 422/52)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně druhého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 312, 16.9.2019.


title: Věc T-418/20: Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2021 – GitLab v. EUIPO – Gitlab (GitLab)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2021 – GitLab v. EUIPO – Gitlab (GitLab)
      (Věc T-418/20) (1)

      (2021/C 422/53)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně šestého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2020.


title: Věc T-234/21: Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2021 – Cristalfarma v. EUIPO – Reinhard Kosch (STILAXX)

text:
               18.10.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 422/39

      Usnesení Tribunálu ze dne 23. srpna 2021 – Cristalfarma v. EUIPO – Reinhard Kosch (STILAXX)
      (Věc T-234/21) (1)

      (2021/C 422/54)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda desátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 242, 21.6.2021.


title: Věc C-331/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) dne 26. května 2021 – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA a další

text:
               8.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 452/2

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) dne 26. května 2021 – Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA a další
      (Věc C-331/21)
      (2021/C 452/02)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Tribunal da Relação de Lisboa

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Autoridade da Concorrência, EDP – Energias de Portugal, SA, EDP Comercial – Comercialização de Energia SA, Sonae Investimentos, SGPS, SA, SONAE MC – Modelo Continente SGPS, Modelo Continente Hipermercados SA

         Další účastník: Ministério Público

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 101 SFEU, ze kterého vychází článek 9 NRJC (zákon č. 19/2012 ze dne 8. května), vykládán v tom smyslu, že umožňuje klasifikovat doložku o zákazu konkurence, jaká je obsažena v ujednáních 12.1 a 12.2 […] dohody o partnerství, jako dohodu o omezení z hlediska účelu uzavřenou mezi dodavatelem elektřiny a maloobchodním prodejcem potravin, který provozuje hypermarkety a supermarkety, za účelem poskytování slev zákazníkům, kteří si zvolili určitou distribuční sazbu dodavatele elektřiny, dostupnou na kontinentálním území Portugalska, a současně jsou držiteli věrnostní karty maloobchodního prodejce potravin, přičemž tyto slevy lze využít pouze na nákup výrobků v prodejnách tohoto maloobchodního prodejce nebo s ním spojených společností, jestliže jsou součástí uvedené dohody jiná ujednání, která stanoví, že jejím účelem je podporovat výkon činností zúčastněných společností […] a výhody pro spotřebitele byly prokázány […], aniž jsou posouzeny konkrétní škodlivé účinky na hospodářskou soutěž vyplývající z uvedených ujednání 12.1 a 12.2?

                  2)

                  Lze čl. 101 odst. 1 SFEU vykládat v tom smyslu, že dohoda, která zakazuje výkon určitých hospodářských činností, odpovídající údajnému rozdělení trhů mezi dva podniky, může být považována za omezující hospodářskou soutěž z hlediska účelu, pokud je uzavřena mezi subjekty, které spolu skutečně ani potenciálně nesoutěží na žádném z trhů dotčených tímto závazkem, i když trhy dotčené tímto závazkem lze považovat za liberalizované nebo bez nepřekonatelných právních překážek vstupu?

                  3)

                  Lze čl. 101 odst. 1 SFEU vykládat v tom smyslu, že dodavatele elektřiny a maloobchodního prodejce potravin, jenž provozuje hypermarkety a supermarkety, kteří mezi sebou uzavřeli uvedenou dohodu s cílem podporovat vzájemně podnikatelskou činnost a zvýšení prodejů druhé strany (a v případě maloobchodního prodejce potravin i společností, v nichž má jedna z jeho mateřských společností většinový podíl), je třeba považovat za potenciální soutěžitele, pokud maloobchodní prodejce potravin a s ním spojené společnosti nevykonávají v době uzavření dohody činnost dodavatele elektřiny, a to ani na předmětném zeměpisném trhu, ani na jiném trhu, a pokud nebylo v řízení prokázáno, že měli v úmyslu tuto činnost na tomto trhu vykonávat nebo že podnikli přípravné kroky k jejímu výkonu?

                  4)

                  Je odpověď na předchozí otázku stejná, pokud jiná společnost, ve které má většinový podíl mateřská společnost maloobchodního prodejce potravin, jenž je stranou dohody (avšak žádný z těchto dvou subjektů nebyl stíhán nebo odsouzen vnitrostátním úřadem pro hospodářskou soutěž, ani nebyl účastníkem řízení před tímto soudem), která nespadala do osobní působnosti zákazu konkurence, měla 50 % podíl ve třetím subjektu, jenž vykonával činnost prodeje elektřiny v Portugalsku, která skončila tři a půl roku před uzavřením dohody v důsledku zrušení tohoto subjektu?

                  5)

                  Je odpověď na předchozí otázku stejná, pokud maloobchodní prodejce, který je stranou dohody, vyrábí elektřinu prostřednictvím svých zařízení na minivýrobu a mikrovýrobu energie umístěných na střeše svých provozoven, ale veškerou vyrobenou energii dodává za regulované ceny dodavateli poslední instance?

                  6)

                  Je odpověď na čtvrtou otázku stejná v případě, kdy maloobchodní prodejce, který je stranou dohody, uzavřel osm let přede dnem uzavření této dohody jinou smlouvu o obchodní spolupráci (stále platnou ke dni uzavření dohody) s třetí osobou, distributorem kapalných paliv, za účelem poskytování vzájemných slev týkajících se nákupu těchto výrobků a výrobků prodávaných v hypermarketech a supermarketech prodejce, pokud tento smluvní partner vedle prodeje kapalných paliv rovněž prodává na kontinentálním území Portugalska elektřinu a pokud nebylo prokázáno, že strany dohody měly při jejím uzavření v úmyslu rozšířit uvedenou dohodu o prodej elektřiny nebo že k tomu podnikly přípravné kroky?

                  7)

                  Je odpověď na čtvrtou otázku stejná v případě, kdy jiná společnost, v níž má většinový podíl mateřská společnost maloobchodního prodejce potravin, který je stranou dohody (avšak opět žádný z těchto dvou subjektů nebyl stíhán nebo odsouzen vnitrostátním úřadem pro hospodářskou soutěž, ani nebyl účastníkem řízení před tímto soudem), která nespadala do osobní působnosti zákazu konkurence, vyráběla elektřinu v zařízení na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, třebaže veškerou vyrobenou energii dodávala za regulované ceny dodavateli poslední instance?

                  8)

                  V případě kladné odpovědi na předchozí otázky, musí být čl. 101 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že ujednání lze považovat za omezující z hlediska účelu, pokud zakazuje tomuto maloobchodnímu prodejci potravin, aby po dobu trvání dohody a v bezprostředně následujícím roce vykonával sám nebo prostřednictvím společnosti, v níž má většinový podíl jedna z jeho mateřských společností, které se týká řízení, činnost prodeje elektřiny na území, na které se vztahuje dohoda?

                  9)

                  Lze pojem „potenciální konkurent“ pro účely článku 101 SFEU, čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (EU) č. 330/2010 (1) ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 [SFEU] na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě a bodu 27 pokynů Evropské komise k vertikálním omezením (Úř. věst. 2010, C 130, s. 1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje podnik vázaný ujednáním o zákazu konkurence, který působí na výrobkovém trhu zcela odděleném od trhu druhé strany dohody, pokud v písemnostech obsažených ve spise v řízení před vnitrostátním soudem není žádná konkrétní indicie (jako plány, investice nebo jiné přípravné kroky) pro to, že by před tímto ujednáním a bez něj mohl dotčený podnik v brzké době vstoupit na trh druhé strany, ani nebylo prokázáno, že by uvedený podnik byl před tímto ujednáním a bez něj vnímán druhou stranou dohody jako potenciální konkurent na dotčeném trhu?

                  10)

                  Lze čl. 101 odst. 1 SFEU vykládat v tom smyslu, že samotná skutečnost, že dohoda o partnerství mezi podnikem, který prodává elektřinu, a podnikem, který se zabývá maloobchodním prodejem potravinářských a nepotravinářských výrobků domácí spotřeby, za účelem vzájemné podpory jejich příslušných činností (v jejímž rámci konkrétně první podnik poskytuje svým zákazníkům slevu za spotřebu elektřiny, kterou druhý podnik odečítá od ceny nákupů těchto zákazníků v maloobchodních prodejnách), obsahuje ujednání, podle kterého se obě smluví strany zavazují nesoutěžit mezi sebou a neuzavírat podobné dohody s konkurentem druhé strany, znamená, že účelem uvedeného ujednání je omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, i když:

                              —

                              časová působnost dotčeného ujednání (rok platnosti dohody plus jeden rok) se shoduje s obdobím stanoveným v téže dohodě, během něhož nejsou smluvní strany oprávněny využívat obchodní tajemství nebo know-how získané v rámci provádění partnerství v projektech se třetími osobami;

                              —

                              územní působnost ujednání je omezena na územní působnost dohody;

                              —

                              osobní působnost ujednání je omezena na strany dohody a na podniky, v nichž mají většinový podíl, jakož i na jiné podniky téže skupiny, které rovněž vlastní nebo provozují maloobchodní prodejny spadající do působnosti této dohody;

                              —

                              osobní působnost ujednání vylučuje velkou většinu společností, které patří ke stejné hospodářské skupině jako smluvní strany, a které tedy nejsou ujednáním vázány a mohou po dobu trvání dohody a po jejím uplynutí s druhou smluvní stranou soutěžit;

                              —

                              podniky, na které se vztahuje ujednání o zákazu konkurence, působí na zcela oddělených výrobkových trzích a nebylo prokázáno, že v okamžiku uzavření dohody sledovaly nějaký projekt nebo plán nebo uskutečnily jakýkoliv druh investice či jiný krok za účelem vstupu na výrobkový trh druhé strany?

                  11)

                  Musí být pojem „vertikální dohoda“ pro účely čl. 101 odst. 1 SFEU, čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EU) č. 330/2010 ze dne 20. dubna 2010 o použití čl. 101 odst. 3 [SFEU] na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě a bodu 25 písm. c) pokynů Evropské komise k vertikálním omezením (Úř. věst. 2010, C 130, s. 1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje dohodu, která je popsána v předchozích otázkách, v rámci které smluvní strany působí na zcela oddělených výrobkových trzích a nebylo prokázáno, že by před touto dohodou a bez ní provedly jakýkoliv projekt, investici nebo plán za účelem vstupu na výrobkový trh druhé strany, avšak v rámci níž smluvní strany pro účely této smlouvy poskytují k dispozici druhé smluvní straně své obchodí sítě, prodejní týmy a technické know-how k podpoře, získání a zvýšení počtu zákazníků a podnikání druhé strany?

         (1)  Úř. věst. 2010, L 102, s. 1.


title: Věc C-411/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 5. července 2021 – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P., v. NOWO Communications, S.A.

text:
               8.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 452/4

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 5. července 2021 – Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P., v. NOWO Communications, S.A.
      (Věc C-411/21)
      (2021/C 452/03)
      Jednací jazyk: portugalština

         Předkládající soud

      Supremo Tribunal Administrativo

         Účastníci původního řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Instituto do Cinema e do Audiovisual, I.P.

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: NOWO Communications, S.A.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Může čl. 10 odst. 2 Lei n.o 55/2012, de 6 de setembro (zákon č. 55/2012 ze dne 6. září 2012), je-li vykládán v tom smyslu, že poplatek, který je v něm stanoven, má sloužit výlučně k financování propagace a šíření portugalských filmových a audiovizuálních děl, vést k nepřímé diskriminaci poskytování služeb mezi členskými státy ve vztahu ke srovnatelnému vnitrostátnímu poskytování služeb, protože ztěžuje poskytování služeb mezi členskými státy v porovnání s čistě vnitrostátním poskytováním služeb v členském státě, a být tak v rozporu s ustanoveními článku 56 SFEU?

                  2)

                  Může okolnost, že v jiných členských státech Evropské unie existují režimy shodné s režimem stanoveným zákonem č. 55/2012 nebo podobné tomuto režimu, změnit odpověď na první předběžnou otázku?


title: Věc C-427/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 14. července 2021 – LD v. ALB FILS KLINIKEN GmbH

text:
               8.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 452/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 14. července 2021 – LD v. ALB FILS KLINIKEN GmbH
      (Věc C-427/21)
      (2021/C 452/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesarbeitsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: LD

         Žalovaná: ALB FILS KLINIKEN GmbH

         Předběžné otázky

                  1.

                  Použije se čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES (1) v případě, že – jak je stanoveno v § 4 odst. 3 [Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst (kolektivní smlouva pro veřejnou službu) ve znění platném pro komunální zaměstnavatele (dále jen „TVöD“)] – jsou úkoly zaměstnance přeneseny na třetí subjekt a tento zaměstnanec musí práci, k jejímuž výkonu se zavázal na základě pracovní smlouvy, při zachování pracovního poměru ke svému dosavadnímu zaměstnavateli na jeho žádost vykonávat u třetího subjektu a podléhá při tom pravomoci třetího subjektu udělovat pokyny týkající se výkonu práce a organizačních záležitostí?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku:
                  Je s ochranným účelem směrnice 2008/104/ES slučitelné, pokud je poskytnutí pracovní síly (Personalgestellung) ve smyslu § 4 odst. 3 TVöD, jako je tomu na základě § 1 odst. 3 bodu 2b [Gesetz zur Regelung der Arbeitnehmerüberlassung (zákon o dočasném přidělování zaměstnanců)], vyňato z působnosti vnitrostátních ochranných pravidel v oblasti přidělování zaměstnanců, takže se tato ochranná pravidla nepoužijí na případy poskytnutí pracovní síly?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/104/ES ze dne 19. listopadu 2008 o agenturním zaměstnávání (Úř. věst. L 327, 5.12.2008, s. 9).


title: Věc C-432/21: Žaloba podaná dne 15. července 2021 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               8.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 452/5

      Žaloba podaná dne 15. července 2021 – Evropská komise v. Polská republika
      (Věc C-432/21)
      (2021/C 452/05)
      Jednací jazyk: polština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, G. Gattinara, D. Milanowska, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Polská republika tím, že:

                              —

                              do vnitrostátního systému přidala ustanovení, podle nichž obhospodařování lesů realizované v souladu s dobrou praxí, neporušuje předpisy týkající se ochrany přírody podle směrnice o ptactvu a o stanovištích, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1, čl. 6 odst. 2, čl. 12 odst. 1 písm. a) až d), čl. 13 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1), a čl. 4 odst. 1, čl. 5 písm. a), b) a d) a čl. 9 odst. 1 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (2);
                              a

                              —

                              vyloučila možnost organizací na ochranu životního prostředí napadnout před soudy lesní hospodářské plány, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve spojení s čl. 19 odst. 1 druhým pododstavcem Smlouvy o Evropské unii, čl. 216 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 9 odst. 2 Aarhuské úmluvy ze dne 25. června 1998 o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství;

                  —

                  uložil Polské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Komise zastává názor, že Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení směrnice Rady 92/43/EHS („směrnice o stanovištích“), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES („směrnice o ptactvu“) a Aarhuské úmluvy.
      V rámci prvního žalobního důvodu Komise tvrdí, že Polská republika tím, že v roce 2016 přidala do zákona o lesích z roku 1991 ustanovení čl. 14b odst. 3, podle něhož obhospodařování lesů realizované v souladu s dobrou praxí, neporušuje předpisy týkající se ochrany přírody, neprovedla správně směrnice, jelikož nesplnila povinnost zavést přísnější ochranu pro určité živočišné druhy, jakož i povinnost chránit divoké ptactvo stanovenou v těchto směrnicích. Toto nové znění čl. 14b odst. 3 zákona o lesích totiž stanoví širokou výjimku z ustanovení směrnic a zakládá pouze právní fikci, pokud jde o dodržování příkazu chránit druhy uvedené v článcích 12 a 13 směrnice o stanovištích a článcích 5 a 9 směrnice o ptactvu. Článek 6 odst. 1 směrnice o stanovištích a čl. 4 odst. 1 směrnice o ptactvu dále počítají s přijetím ochranných opatření v konkrétních zónách. Uplatňování čl. 14b odst. 3 zákona o lesích znamená, že v Polsku již není nutné přijmout a provádět ochranná opatření v těchto konkrétních zónách.
      V rámci druhého žalobního důvodu Komise tvrdí, že organizace na ochranu životního prostředí nemají zaručenou možnost napadnout rozhodnutí ministerstva životního prostředí, jimiž jsou schvalovány plány lesního hospodaření, což je v rozporu s ustanoveními Aarhuské úmluvy. Článek 6 odst. 3 směrnice o stanovištích vykládaný ve spojení s čl. 9 odst. 2 Aarhuské úmluvy totiž počítá s tím, že rozhodnutí o plánech a projektech ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích může být napadnuto před soudy organizacemi na ochranu životního prostředí.

         (1)  Úř. věst. 1992, L 206, s. 7.

         (2)  Úř. věst. 2010, L 20, s. 7.


title: Věc C-436/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 15. července 2021 – flightright GmbH v. American Airlines, Inc.

text:
               8.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 452/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 15. července 2021 – flightright GmbH v. American Airlines, Inc.
      (Věc C-436/21)
      (2021/C 452/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: flightright GmbH

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: American Airlines, Inc

         Předběžné otázky

                  1.

                  Jedná se o přímo navazující lety ve smyslu čl. 2 písm. h) nařízení (ES) č. 261/2004 (1) již tehdy, pokud cestovní kancelář spojila úseky letu různých leteckých dopravců do jedné přepravy, cestujícímu za tímto účelem účtuje celkovou cenu a vydá jednotnou elektronickou letenku, nebo je navíc třeba, aby mezi skutečnými leteckými dopravci existoval zvláštní právní vztah?

                  2.

                  V případě, že musí mezi provozujícími leteckými dopravci existovat zvláštní právní vztah:
                  Stačí, aby při rezervaci typu letu popsaného v otázce 1 byly spojeny dva po sobě následující úseky letu, které má uskutečnit tentýž letecký dopravce?

                  3.

                  V případě kladné odpovědi na otázku 2:
                  Je třeba článek 2 dohody mezi Švýcarskou konfederací a Evropským společenstvím o letecké dopravě ze dne 21. června 1999 (2) a odkaz na nařízení (ES) č. 261/2004, který byl do její přílohy vložen rozhodnutím č. 1/2006 Výboru pro leteckou dopravu Společenství/Švýcarsko ze dne 18. října 2006 (3), vykládán v tom smyslu, že se toto nařízení vztahuje i na cestující, kteří cestují do třetí země z letišť nacházejících se na území Švýcarska?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).

         (2)  Úř. věst. 2002, L 114, s. 73.

         (3)  Rozhodnutí č. 1/2006 Výboru pro leteckou dopravu Společenství/Švýcarsko ze dne 18. října 2006, kterým se mění dohoda mezi Švýcarskou konfederací a Evropským společenstvím o letecké dopravě (Úř. věst. 2006, L 298, s. 23).