title: Věc C-412/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. července 2013 Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve věci T-378/11, Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               12.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/3

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. července 2013 Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve věci T-378/11, Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-412/13 P)
   2013/C 298/04
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (zástupci: R. Kunze aG. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 20. února 2013, kterým byla zamítnuta žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. května 2011 (věc R 1598/2010-4), týkajícímu se uplatnění seniority starších ochranných známek;

               —

               uložit žalované a odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým tento zamítl žalobu žalobkyně směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. května 2011 (věc R 1598/2010-4), týkajícímu se uplatnění seniority starších ochranných známek v rámci přihlášky obrazového označení MEDINET jako ochranné známky Společenství.
   Tribunál porušil článek 34 nařízení o ochranné známce Společenství (1) tím, že rozhodl, že toto ustanovení je třeba vykládat úzce a tedy nestanoví možnost uplatňovat senioritu části starší ochranné známky. Dále porušil povinnost uvést odůvodnění podle článku 75 tohoto nařízení tím, že přijal své rozhodnutí na základě neúplných skutkových a právních úvah. Konečně představuje rozhodnutí Tribunálu bez ústního jednání porušení článku 77 uvedeného nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


title: Věc C-537/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 21. prosince 2009 — Ralph James Bartlett, Natalio Gonzalez Ramos, Jason Michael Taylor v. Secretary of State for Work and Pensions

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 21. prosince 2009 — Ralph James Bartlett, Natalio Gonzalez Ramos, Jason Michael Taylor v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Věc C-537/09)
   2010/C 63/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Upper Tribunal

      Účastníci původního řízení

      Žalobci, navrhovatelé: Ralph James Bartlett, Natalio Gonzalez Ramos, Jason Michael Taylor

      Žalovaný, odpůrce: Secretary of State for Work and Pensions

      Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Může být složka „pohyblivost“ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené podle článků 71 až 76 Social Security Contribution Act z roku 1992 kvalifikována odděleně od příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené jako celku, a to buď jako dávka sociálního zabezpečení ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení, nebo jako zvláštní nepříspěvková dávka ve smyslu čl. 4 odst. 2a nařízení, či jinak, pokud jde o období, na které se použije nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ve znění platném bezprostředně před 5. květnem 2005?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1 a), jaká je její správná kvalifikace?

                           c)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 1.a), jaká je správná kvalifikace příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené?

                           d)

                           V případě, že bude na otázku 1. b) nebo 1. c) odpovězeno v tom smyslu, že je dávkou sociálního zabezpečení, je dotčená dávka nemocenskou dávkou ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a), nebo dávkou v invaliditě ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b)?

                           e)

                           Má na odpovědi na výše uvedené otázky vliv omezení časového účinku v bodu 2 výroku rozsudku Soudního dvora ze dne 18. října 2007, Komise v. Parlament a Rada Evropské unie (C-299/05, Sb. rozh. s. I-8695)?

               2)

                           a)

                           Může být složka „pohyblivost“ příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené podle článků 71 až 76 Social Security Contribution Act z roku 1992 kvalifikována odděleně od příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené jako celku, buď jako dávka sociálního zabezpečení ve smyslu čl. 4 odst. 1 nařízení, nebo jako zvláštní nepříspěvková dávka ve smyslu čl. 4 odst. 2a nařízení, či jinak, pokud jde o období, na které se použije nařízení Rady (EHS) č. 1408/71, ve znění nařízení (ES) č. 647/2005 (2) ze dne 13. dubna 2005, platném po 5. květnu 2005 ?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 1 a), jaká je její správná kvalifikace?

                           c)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 1.a), jaká je správná kvalifikace příspěvku na živobytí pro zdravotně postižené?

                           d)

                           V případě, že bude na otázku 2. b) nebo c) odpovězeno v tom smyslu, že je dávkou sociálního zabezpečení, je dotčená dávka nemocenskou dávkou ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a), nebo dávkou v invaliditě ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b)?

               3)

               Pokud bude výsledkem odpovědí na výše uvedené otázky to, že složka „pohyblivost“ musí být kvalifikována jako zvláštní nepříspěvková dávka, existuje jiný právní předpis nebo zásada práva EU týkající se otázky, zda má Spojené království právo uplatňovat některou z podmínek bydliště a pobytu stanovených v pravidle 2 odst. 1 písm. a) Social Security (Disability Living Allowance) Regulations z roku 1991 za takových okolností, jakými jsou okolnosti projednávané věci?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2, Zvl. vyd. 05/01, s. 35).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství a (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 (Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 1).


title: Věc C-562/07: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království ( Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb kapitálu — Články 56 ES a 40 Dohody o EHP — Přímé daně — Fyzické osoby — Zdanění kapitálových zisků — Rozdíl v zacházení mezi rezidenty a nerezidenty )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-562/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb kapitálu - Články 56 ES a 40 Dohody o EHP - Přímé daně - Fyzické osoby - Zdanění kapitálových zisků - Rozdíl v zacházení mezi rezidenty a nerezidenty“)
   2009/C 282/08
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a I. Martínez del Peral, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 39 a 56 ES a článků 28 a 40 Dohody o EHP — Rozdíl v zacházení mezi rezidenty a nerezidenty co se týče zdanění příjmů dosažených ve Španělsku

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že do 31. prosince 2006 zacházelo s kapitálovými zisky dosaženými ve Španělsku rozdílně podle toho, zda byly dosaženy rezidenty, nebo nerezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 ES a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-34/08: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Padova — Itálie) — Azienda Agricola Disarò Antonio v. Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl ( Zemědělství — Společná organizace trhů — Mléčné kvóty — Dávka — Platnost nařízení (ES) č. 1788/2003 — Cíle společné zemědělské politiky — Zásada nediskriminace a zásada proporcionality — Stanovení vnitrostátního referenčního množství — Kritéria — Relevance kritéria členského státu s deficitem produkce )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. května 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Padova — Itálie) — Azienda Agricola Disarò Antonio v. Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl
   (Věc C-34/08) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhů - Mléčné kvóty - Dávka - Platnost nařízení (ES) č. 1788/2003 - Cíle společné zemědělské politiky - Zásada nediskriminace a zásada proporcionality - Stanovení vnitrostátního referenčního množství - Kritéria - Relevance kritéria členského státu s deficitem produkce“)
   2009/C 153/21
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale ordinario di Padova

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Azienda Agricola Disarò Antonio

      Žalovaná: Cooperativa Milka 2000 Soc. coop. arl

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale ordinario di Padova — Výklad a platnost nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků (Úř. věst. L 270, s. 123; Zvl. vyd. 03/40, s. 391) — Nařízení, které nezohledňuje pravidelnou aktualizaci referenčních množství, na které se nevztahuje dávka, přidělených každému státu a které uplatňuje doplňkovou dávku stejným způsobem na výrobce s přebytkem a výrobce s deficitem — Neslučitelnost s články 5, 32, 33 a 34 ES

      Výrok

               1)

               Skutečnost, že nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků, nezohledňuje v rámci stanovování vnitrostátního referenčního množství okolnost, že v dotyčném členském státu existuje deficit produkce, nemůže mít dopad na slučitelnost tohoto nařízení s cíli stanovenými zejména v čl. 33 odst. 1 písm. a) a b) ES.

               2)

               Přezkum nařízení č. 1788/2003 z hlediska zásady nediskriminace neodhalil nic, co by mohlo zpochybnit platnost tohoto nařízení.

               3)

               Přezkum nařízení č. 1788/2003 z hlediska zásady proporcionality neodhalil nic, co by mohlo zpochybnit platnost tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Spojené věci C-439/04 a C-440/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Axel Kittel v. Belgický stát (Šestá směrnice o DPH — Odpočet DPH odvedené na vstupu — Kolotočový podvod — Smlouva o prodeji stižená absolutní neplatností podle vnitrostátního práva)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. července 2006 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Axel Kittel v. Belgický stát
   (Spojené věci C-439/04 a C-440/04) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Odpočet DPH odvedené na vstupu - „Kolotočový“ podvod - Smlouva o prodeji stižená absolutní neplatností podle vnitrostátního práva)
   (2006/C 212/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour de cassation
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Axel Kittel (C-439/04) Belgický stát (C-440/04)

      Žalovaní: Belgický stát (C-439/04) Recolta Recycling SPRL (C-440/04)
   Předmět věci
   Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation de Belgique – Výklad ustanovení šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Zásada daňové neutrality – Dodání zboží na základě smlouvy o prodeji stižené absolutní neplatností – „Kolotočový“ podvod – Ztráta nároku na odpočet kupujícího jednajícího v dobré víře
   Výrok
   Pokud je dodání uskutečněno pro osobu povinnou k dani, která nevěděla a nemohla vědět, že dotyčné plnění je součástí podvodu spáchaného prodávajícím, je třeba článek 17 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, vykládat v tom smyslu, že brání pravidlu vnitrostátního práva, podle kterého zrušení smlouvy o prodeji na základě ustanovení občanského práva, které způsobuje absolutní neplatnost této smlouvy pro rozpor s veřejným pořádkem z důvodu protiprávnosti na straně prodávajícího, vede ke ztrátě nároku na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené touto osobou povinnou k dani. V tomto ohledu není relevantní otázka, zda uvedená neplatnost vyplývá z podvodu na dani z přidané hodnoty, nebo z jiných podvodů.
   Naopak, pokud je s přihlédnutím k objektivním skutečnostem prokázáno, že dodání je uskutečněno pro osobu povinnou k dani, která věděla nebo měla vědět, že se svým nákupem účastní plnění, které je součástí podvodu na dani z přidané hodnoty, je věcí vnitrostátního soudu odmítnout takové osobě povinné k dani přiznat nárok na odpočet.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


title: Věc T-470/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2009 — Komise v. Eurgit a Cirese

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/50

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. května 2009 — Komise v. Eurgit a Cirese
   (Věc T-470/08) (1)

   2009/C 153/96

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-198/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 28. dubna 2011 Lan Airlines, S.A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. února 2011 ve věci T-194/09, Lan Airlines, S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S.A.

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/16

         Kasační opravný prostředek podaný dne 28. dubna 2011 Lan Airlines, S.A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. února 2011 ve věci T-194/09, Lan Airlines, S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S.A.
   (Věc C-198/11 P)
   2011/C 186/28
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Lan Airlines, S.A. (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, S. A.

      Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               v plném rozsahu zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 8. února 2011;

               —

               vydat nový rozsudek ve věci samé (námitky včas podané společností Lan Airlines, S.A. proti přihlášce ochranné známky Společenství podané Air Nostrum pro slovní ochrannou známku LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRANÉO LAM) nebo vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu;

               —

               v obou případech uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek upozorňuje na to, že napadený rozsudek je v rozporu s judikaturou, podle níž globální posouzení nebezpečí záměny, co se týče vzhledové, fonetické nebo pojmové podobnosti dotyčných označení, musí být založeno na celkovém dojmu, kterým tato označení působí, s přihlédnutím zejména k jejich rozlišujícím a dominantním prvkům, pokud tyto prvky samy o sobě převládají v image kombinované ochranné známky.
   Navrhovatelka se domnívá, že Tribunál nezohlednil relevantní skutečnosti projednávaného případu (především zvláštnosti odvětví, povaha přihlášky ochranné známky Společenství a kritérium vnímání dotčeným spotřebitelem) při posouzení skutečného dopadu prvku „LAM“ obsaženého v napadené přihlášce ochranné známky na vnímání této ochranné známky průměrným španělským spotřebitelem.
   Podle navrhovatelky mělo správné posouzení okolností projednávaného případu vést Tribunál k uznání toho, že napadená přihláška ochranné známky musí být vnímána především ve vztahu k akronymu „LAM“ a ke srovnání této přihlášky ochranné známky s ochrannými známkami navrhovatelky na základě tohoto prvku.
   Kasační opravný prostředek spočívá na tom, že kdyby Tribunál připustil tuto skutečnost, došel by k závěru o existenci nebezpečí záměny mezi přihláškou ochranné známky Společenství LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRANÉO LAM a ochrannými známkami navrhovatelky LAN.


title: Věc T-407/05: Žaloba podaná dne  16. listopadu 2005  – Evian v. OHIM

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/18

         Žaloba podaná dne 16. listopadu 2005 – Evian v. OHIM
   (Věc T-407/05)
   (2006/C 22/34)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Société Anonyme des Eaux Minérales d'Evian (Evian, Francie) (zástupce: C. Herzt-Eichenrode, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: A. Racke GmbH & Co. OHG (Bingen, Německo)
   Návrhová žádaní žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí námitkového oddělení OHIM č. 2754/2001 ze dne 23.11.2001;

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. července 2005 (Věc R 82/2002-4);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: A. Racke GmbH & Co. OHG

      Dotčená ochranná známka Společenství: Zlatá, černá a bílá obrazová ochranná známka „REVIAN's“ pro výrobky ve třídě 33 (víno a šumivé víno) – přihláška č. 945 758

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky „EVIAN“ pro výrobky ve třídách 32 a 33 (pivo, alkoholické nápoje, vody, limonády…)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť bylo popřeno nebezpečí záměny bez konstatování rozpoznatelnosti ochranné známky EVIAN, a protože byla podobnost výrobků nesprávně posouzena.
   Kromě toho nejsou námitky neopodstatněné, neboť podle pravidla 17 odst. 2 nařízení Komise č. 2868/95 byly dodány potřebné překlady.


title: Určení prvního generálního advokáta

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/3

         Určení prvního generálního advokáta
   (2006/C 326/06)
   Soudní dvůr na základě čl. 10 odst. 1 třetího pododstavce jednacího řádu určil na jednoleté období končící dne 6. října 2007 pí Kokott první generální advokátkou.


title: Věc T-238/07 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 18. října 2007 – Ristic a další v. Komise ( Předběžné opatření — Návrh na odklad provádění — Směrnice 96/23/ES — Nedostatek naléhavosti — Zvážení zájmů )

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/40

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 18. října 2007 – Ristic a další v. Komise
   (Věc T-238/07 R) (1)

   („Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Směrnice 96/23/ES - Nedostatek naléhavosti - Zvážení zájmů“)
   (2007/C 315/76)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ristic AG (Burgthann, Německo), Piratic Meeresfrüchte Import GmbH (Burgthann), Prime Catch Seafood GmbH (Burgthann) a Rainbow Export Processing SA (Puntarenas, Kostarika) (zástupce: H. Schmidt, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Erlbacher a A. Szmytkowska, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění rozhodnutí Komise 2007/362/ES ze dne 16. května 2007, kterým se mění rozhodnutí 2004/432/ES o schválení plánů sledování reziduí předložených třetími zeměmi podle směrnice Rady 96/23/ES (Úř. věst. L 138, s. 18)
   Výrok usnesení

               1)

               Návrh se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. …


title: Věc F-119/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2015 – FE v. Komise „Veřejná služba — Přijímání — Veřejné výběrové řízení — Zápis na rezervní seznam úspěšných uchazečů — Rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepřijetí úspěšného uchazeče — Příslušné pravomoci výběrové komise a orgánu oprávněného ke jmenování — Podmínky připuštění do výběrového řízení — Minimální délka odborné praxe — Způsoby výpočtu — Zjevně nesprávné posouzení výběrovou komisí — Neexistence — Ztráta šance na přijetí — Náhrada škody“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/63

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 6. října 2015 – FE v. Komise
   (Věc F-119/14) (1)

   („Veřejná služba - Přijímání - Veřejné výběrové řízení - Zápis na rezervní seznam úspěšných uchazečů - Rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepřijetí úspěšného uchazeče - Příslušné pravomoci výběrové komise a orgánu oprávněného ke jmenování - Podmínky připuštění do výběrového řízení - Minimální délka odborné praxe - Způsoby výpočtu - Zjevně nesprávné posouzení výběrovou komisí - Neexistence - Ztráta šance na přijetí - Náhrada škody“)
   (2015/C 381/89)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: FE (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení Komise, kterým se ukončuje řízení vedené za účelem jmenování žalobkyně jako úřednice, ve kterém byla žalobkyně zapsána na seznam úspěšných uchazečů ve výběrovém řízení, poté byla informována o tom, že dotyčné GŘ souhlasilo s jejím přijetím a nakonec jí bylo oznámeno, že její odborná praxe není dostatečná.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 17. prosince 2013, kterým Evropská komise odmítla přijmout FE, se zrušuje.

               2)

               Evropské komisi se ukládá, aby FE zaplatila částku 10  000 eur.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených FE.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 56.


title: Věc T-486/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Earle Beauty v. OHIM (SUPERSKIN) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SUPERSKIN — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/50

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Earle Beauty v. OHIM (SUPERSKIN)
   (Věc T-486/08) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SUPERSKIN - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 24/88
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Liz Earle Beauty Co. Ltd (Ryde, Ostrov Wight, Spojené království) (zástupce: M. Cover, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2008 (věc R 1656/2007-4) týkajícímu se zápisu slovního označení SUPERSKIN jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. září 2008 (věc R 1656/2007-4) se zrušuje, co se týče parfémů, přípravků pro péči o nehty a vlasy, přípravků proti pocení, deodorantů, zubní pasty, barev na vlasy, laků na vlasy, přípravků pro péči o oči, laků na nehty a přípravků na odlakování, a umělých nehtů spadajících do třídy 3, jakož i přípravků pro hygienickou péči a kosmetickou úpravu vlasů spadajících do třídy 44.

               2)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Společnost Liz Earle Beauty Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení OHIM. OHIM ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-545/15: Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Pi-Design v. OHIM – Nestlé (PRESSO)

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/43

         Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Pi-Design v. OHIM – Nestlé (PRESSO)
   (Věc T-545/15)
   (2015/C 371/44)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pi-Design AG (Triengen, Švýcarsko) (zástupce: M. Apelt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „PRESSO“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 093 132

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2015 ve věci R 428//2014-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Spojené věci C-680/15 a C-681/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH v. Ivan Felja (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH v. Vittoria Graf (C-681/15) „Řízení o předběžné otázce — Převod podniku — Zachování práv zaměstnanců — Směrnice 2001/23/ES — Článek 3 — Pracovní smlouva — Právní předpisy členského státu umožňující sjednat ustanovení, která odkazují na kolektivní smlouvy uzavřené po dni převodu — Uplatnitelnost vůči nabyvateli“

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH v. Ivan Felja (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH v. Vittoria Graf (C-681/15)
   (Spojené věci C-680/15 a C-681/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Převod podniku - Zachování práv zaměstnanců - Směrnice 2001/23/ES - Článek 3 - Pracovní smlouva - Právní předpisy členského státu umožňující sjednat ustanovení, která odkazují na kolektivní smlouvy uzavřené po dni převodu - Uplatnitelnost vůči nabyvateli“)
   (2017/C 202/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Asklepios Kliniken Langen-Seligenstadt GmbH (C-680/15), Asklepios Dienstleistungsgesellschaft mbH (C-681/15)

      Žalovaní: Ivan Felja (C-680/15), Vittoria Graf (C-681/15)

      Výrok

   Článek 3 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů ve spojení s článkem 16 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že v případě převodu závodu se zachování práv a povinností vyplývajících pro převodce z pracovní smlouvy vztahuje na ustanovení sjednané mezi převodcem a zaměstnancem na základě zásady autonomie vůle, podle kterého se jejich pracovní vztah řídí nejen kolektivní smlouvou platnou ke dni převodu, ale i smlouvami uzavřenými po tomto převodu, které ji doplňují, mění nebo nahrazují, pokud vnitrostátní právo stanoví ve prospěch nabyvatele jak dvoustranné, tak jednostranné možnosti úpravy.

      (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc C-450/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Varec SA v. Belgický stát (Veřejné zakázky — Žaloba — Směrnice 89/665/EHS — Účinný přezkum — Pojem — Rovnováha mezi zásadou kontradiktornosti a právem na dodržení obchodního tajemství — Ochrana důvěrnosti informací poskytnutých hospodářskými subjekty ze strany orgánu příslušného k přezkumu)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – Varec SA v. Belgický stát
   (Věc C-450/06) (1)

   (Veřejné zakázky - Žaloba - Směrnice 89/665/EHS - Účinný přezkum - Pojem - Rovnováha mezi zásadou kontradiktornosti a právem na dodržení obchodního tajemství - Ochrana důvěrnosti informací poskytnutých hospodářskými subjekty ze strany orgánu příslušného k přezkumu)
   (2008/C 79/09)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Varec SA

      Žalovaný: Belgický stát

      Vedlejší účastnice řízení: Diehl Remscheid GmbH & Co.
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Belgie) – Výklad čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33), ve spojení s čl. 15 odst. 2 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1) a článkem 6 a čl. 41 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) – Dodávka vojenského materiálu – Rovnováha mezi zásadami kontradiktornosti a respektování práv obhajoby na jedné straně a právem na respektování obchodního tajemství a na ochranu citlivých nebo důvěrných informací na straně druhé.
   Výrok
   Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve spojení s čl. 15 odst. 2 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že orgán příslušný k přezkumu stanovenému v uvedeném čl. 1 odst. 1 musí zajistit důvěrnost a právo na respektování obchodního tajemství u informací obsažených ve spisech, které mu jsou předány účastníky řízení v dané věci, zejména zadavatelem, a současně se může sám s těmito informacemi seznámit a takové informace zohlednit. Tomuto orgánu náleží, aby rozhodl, do jaké míry a za jakých podmínek je třeba zajistit důvěrnost a utajení těchto informací, s ohledem na požadavky účinné právní ochrany a dodržení práv obhajoby účastníků sporu, a za účelem zajištění, že v případě žaloby k soudu nebo opravného prostředku k jinému orgánu, který je soudem ve smyslu článku 234 ES, bude v celém řízení dodrženo právo na spravedlivý proces.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-15/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2012 — Sina Bank v. Rada ( „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Povinnost uvést odůvodnění“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2012 — Sina Bank v. Rada
   (Věc T-15/11) (1)

   (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Povinnost uvést odůvodnění)
   2013/C 26/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské Unie (zástupci: M. Bishop a G. Marhic, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a M. Konstantinidis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Na jedné straně zrušení zaprvé přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) v části, v níž se tato příloha týká žalobkyně, a zadruhé dopisu ze dne 28. října 2010„obsahujícího rozhodnutí“ Rady vůči žalobkyni, a na druhé straně prohlášení nepoužitelnosti na žalobkyni zaprvé přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81), v části, v níž se tato příloha týká žalobkyně, zadruhé čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010 a zatřetí čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413.

      Výrok rozsudku

               1)

               Příloha II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, a příloha VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 se zrušují v částech, v nichž se tyto přílohy týkají společnosti Sina Bank.

               2)

               Účinky přílohy II rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí 2010/644, jsou ve vztahu ke společnosti Sina Bank zachovány až do nabytí účinnosti zrušení přílohy VIII nařízení č. 961/2010.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Rada nahradí dvě třetiny nákladů společnosti Sina Bank a ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.

               5)

               Společnost Sina Bank ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí jednu třetinu nákladů Rady.

               6)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


title: Věc F-72/09: Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Simone Daake v. OHIM

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/38

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Simone Daake v. OHIM
   (Věc F-72/09)
   2009/C 256/68
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simone Daake (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OHIM ze dne 12. září 2008, kterým se zrušuje pracovní smlouva žalobkyně, a zaplacení náhrady škody; tvrzené obcházení ustanovení týkajících se zaměstnání na dobu neurčitou uzavíráním po sobě jdoucích smluv na dobu určitou

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit prohlášení OHIM obsažené v dopise ze dne 12. září 2008, podle kterého její pracovní smlouva uzavřená s OHIM končí ke dni 31. října 2008,

               —

               zrušit rozhodnutí vydané OHIM dne 6. května 2009, kterým OHIM zamítl její odvolání podané dne 12. prosince 2008 podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu,

               —

               uložit OHIM náhradu hmotné škody ve výši rozdílu mezi
               jejími skutečnými příjmy podle formálního zařazení jako zaměstnankyně podle článku 3a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství od 1. listopadu 2005 do 31. října 2008 a podporou v nezaměstnanosti, která jí byla vyplacena od 1. listopadu 2008 až dodnes, na straně jedné a
               příjmy, které jí přísluší jako dočasné zaměstnankyni podle článku 2a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství od 1. listopadu 2005 až dodnes — podpůrně alespoň příjmy, které jí přísluší jako dočasné zaměstnankyni podle článku 2a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství od 1. listopadu 2005 do 31. října 2008, jakož i podporou v nezaměstnanosti, která jí přísluší a vypočítá se podle příjmů, které jí přísluší za měsíc říjen 2008 podle článku 2a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství — na straně druhé,
               jakož i ztrátami, které tím vznikly ohledně starobního důchodu, a ostatními náhradami, příjmy a zvýhodněními s ohledem na přiměřené povýšení k 1. dubnu 2008 zohledňující její pracovní výkony,

               —

               uložit OHIM, aby žalobkyni nahradil nehmotnou škodu, která jí byla způsobena v důsledku diskriminace vůči jiným spolupracovníkům OHIM, a to ve výši, která je ponechána na posouzení Soudu,

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-662/11: Žaloba podaná dne 28. prosince 2011 — Müller v. OHIM — Loncar (Sunless)

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/32

         Žaloba podaná dne 28. prosince 2011 — Müller v. OHIM — Loncar (Sunless)
   (Věc T-662/11)
   2012/C 49/58
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Müller (Gütersloh, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Loncar, SL [Sabadell (Barcelona), Španělsko]

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. září 2011 ve věci R 2508/2010-2;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Sunless“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 19, 22 a 24.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Loncar, SL.

      Namítané ochranné známky nebo označení: slovní ochranné známky „SUNLESS“ a „LONCAR-SUNLESS“ pro výrobky zařazené do tříd 22, 23 a 24 jakož i pro lana, provazy, sítě, stany, plachty, lodní plachty, pytle (pokud nejsou obsaženy v jiných třídách); vycpávky polštářů (kromě vycpávek z pryže nebo z umělých hmot); a textilní suroviny vláknité.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


title: Věc C-414/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Véleclair SA v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat ( „DPH — Šestá směrnice — Článek 17 odst. 2 písm. b) — Zdanění zboží dovezeného ze třetí země — Vnitrostátní právní úprava — Právo na odpočet DPH při dovozu — Podmínka — Skutečné uhrazení DPH osobou povinnou k dani“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Véleclair SA v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat
   (Věc C-414/10) (1)

   (DPH - Šestá směrnice - Článek 17 odst. 2 písm. b) - Zdanění zboží dovezeného ze třetí země - Vnitrostátní právní úprava - Právo na odpočet DPH při dovozu - Podmínka - Skutečné uhrazení DPH osobou povinnou k dani)
   2012/C 151/08
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Véleclair SA

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'Etat

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad čl. 17 odst. 2 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Vnitrostátní právní úprava podřizující nárok na odpočet daně z přidané hodnoty při dovozu skutečnému uhrazení uvedené daně osobou povinnou k dani

      Výrok

   Článek 17 odst. 2 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje podmiňovat nárok na odpočet daně z přidané hodnoty při dovozu předchozím skutečným uhrazením této daně osobou povinnou k dani, je-li naposled uvedená osoba totožná s osobou oprávněnou k provedení odpočtu daně.

      (1)  Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


title: Věc T-336/10: Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2011 — Abercrombie & Fitch Europe v. OHIM — Gilli (GILLY HICKS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               9.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2011 — Abercrombie & Fitch Europe v. OHIM — Gilli (GILLY HICKS)
   (Věc T-336/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 113/27
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Abercrombie Fitch Europe SA (Mendrisio, Švýcarsko) (zástupci: S. Malynicz, barrister, C. Stone a L. Ritchie, solicitors)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Gilli Srl (Milán, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 (věc R 832/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Gilli Srl a Abercrombie Fitch Europe

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc T-286/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Röchling Oertl Kunststofftechnik v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Národní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor — Návrh na odklad právních účinků — Fumus boni juris“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/23

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. září 2014 — Röchling Oertl Kunststofftechnik v. Komise
   (Věc T-286/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Národní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad právních účinků - Fumus boni juris“)
   (2014/C 431/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Německo) (zástupci: T. Volz a B. Wißmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor ohledně německého zákona o obnovitelných zdrojích energie

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-266/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2012 Jarosławem Majtczakem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. března 2012 ve věci T-227/09, Feng Shen Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2012 Jarosławem Majtczakem proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 21. března 2012 ve věci T-227/09, Feng Shen Technology Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-266/12 P)
   2012/C 258/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Jarosław Majtczak (zástupce: J. Radłowski, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Feng Shen Technology Co. Ltd

      Návrhová žádání

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá toho, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 ve věci T-227/09 a zamítl žalobu společnosti Feng Shen Technology Co. Ltd, nebo podpůrně

               —

               zrušil v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2012 ve věci T-227/09 a vrátil věc zpět Tribunálu;

               —

               rozhodl o nákladech řízení ve prospěch navrhovatele.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel tvrdí, že napadený rozsudek porušuje čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) o ochranné známce Společenství, ve znění pozdějších předpisů (které bylo nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 (2) (o ochranné známce Společenství), a to především s ohledem na výklad pojmu „jednání, které není v dobré víře“ Tribunálem.
   Navrhovatel dále tvrdí, že Tribunál porušil procesní předpisy, když učinil chybná skutková zjištění a při hodnocení důkazů jednal selektivně.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-395/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Gigaset v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Stanovení cen a rozdělení trhu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění — Pokuty — Doba trvání protiprávního jednání — Rovné zacházení — Polehčující okolnosti — Spolupráce během správního řízení — Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/15

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Gigaset v. Komise
      (Věc T-395/09) (1)

      (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhu - Přičitatelnost protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Pokuty - Doba trvání protiprávního jednání - Rovné zacházení - Polehčující okolnosti - Spolupráce během správního řízení - Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006)
      (2014/C 71/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Gigaset AG, původně Arques Industries AG (Mnichov, Německo) (zástupci: C. Grave, B. Meyring a A. Scheidtmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. von Lingen a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Výše pokuty uložené společnosti Gigaset AG podle čl. 2 písm. f) rozhodnutí Komise K(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl) se stanoví na 12,3 milionu eur.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Gigaset ponese 90 % vlastních nákladů řízení a nahradí 90 % nákladů řízení Evropské komise, s výjimkou nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření. Komise ponese 10 % vlastních nákladů řízení a nahradí 10 % nákladů řízení vynaložených společností Gigaset, s výjimkou nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 297, 5. 12. 2009.


title: Věc F-59/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. května 2011 — Barthel, Reiffers a Massez v. Soudní dvůr ( „Veřejná služba — Překážky v průběhu řízení — Námitka nepřípustnosti — Opožděná stížnost — Nepřípustnost“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/29

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. května 2011 — Barthel, Reiffers a Massez v. Soudní dvůr
   (Věc F-59/10) (1)

   (Veřejná služba - Překážky v průběhu řízení - Námitka nepřípustnosti - Opožděná stížnost - Nepřípustnost)
   2012/C 138/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Yvette Barthel (Arlon, Belgie), Marianne Reiffers (Olm, Lucembursko) a Lieven Massez (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr (zástupce: A. V. Placco, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým Soudní dvůr zamítl žádost žalobců o příspěvek při práci na směny stanovený v čl. 1 odst. 1 první odrážce nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 ze dne 9. února 1976 o stanovení kategorií příjemců, podmínek poskytování a výše příspěvků, které mohou být poskytovány úředníkům pracujícím na směny (Úř. věst. L 38, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 78)

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Soudní dvůr ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrad nákladů řízení žalobců.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010, s. 28


title: Věc T-63/07: Žaloba podaná dne 1. března 2007 – Mülhens v. OHIM – Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/50

         Žaloba podaná dne 1. března 2007 – Mülhens v. OHIM – Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)
   (Věc T-63/07)
   (2007/C 95/101)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Mülhens GmbH & Co. KG (Köln, Německo) (zástupce: D. Eickemeier, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E (Jaen, Španělsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 761/2006-2 druhého odvolacího senátu žalovaného ze dne 18. prosince 2006;

               —

               zamítnout přihlášku k zápisu ochranné známky Společenství č. 3 467 651.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, A.I.E

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „tosca de FEDEOLIVA “pro výrobky a služby ve třídách 16, 29, 35 a 39, přihláška č. 3 467 651.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „TOSCA “pro výrobky a služby ve třídě 3 (parfumerie, esenční oleje, neléčivé toaletní přípravky a kosmetika, vlasové přípravky, zubní pasty, toaletní mýdla)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 2 písm. c) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (o ochranné známce Společenství), a podstatných procesních náležitostí uvedených v čl. 43 odst. 1, článku 73, čl. 74 odst. 1 a 2 nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-340/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Kljujev v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině — Zmrazení finančních prostředků — Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje — Zařazení žalobcova jména na seznam — Právo na obhajobu — Povinnost uvést odůvodnění — Právní základ — Právo na účinnou soudní ochranu — Nesplnění kritérií pro zařazení na seznam — Zjevně nesprávné posouzení — Právo vlastnit majetek — Právo na dobrou pověst“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/34

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Kljujev v. Rada
   (Věc T-340/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci na Ukrajině - Zmrazení finančních prostředků - Seznam osob, subjektů a orgánů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení žalobcova jména na seznam - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Právní základ - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesplnění kritérií pro zařazení na seznam - Zjevně nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek - Právo na dobrou pověst“)
   (2016/C 402/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Andrij Kljujev (Doněck, Ukrajina) (zástupci: B. Kennelly, J. Pobjoy, barristers, R. Gherson a T. Garner, solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Á. de Elera-San Miguel Hurtado a J.-P. Hix, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující ke zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 26) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 66, s. 1) a zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 25), a prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014 (Úř. věst. 2015, L 62, s. 1), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobce zařazeno na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, nebo bylo na tomto seznamu ponecháno, a podpůrně návrh na určení, že se na žalobce neuplatní čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2014/119 ve znění rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015 (Úř. věst. 2015, L 24, s. 16), ani čl. 3 odst. 1 nařízení č. 208/2014 ve znění nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015 (Úř. věst. 2015, L 24, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v původním znění a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině v původním znění se zrušují v rozsahu, v němž bylo na seznam osob, subjektů a orgánů, na které se vztahují tato omezující opatření, zařazeno jméno Andrije Kljujeva, a to až do okamžiku, kdy vstoupilo v platnost rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119, a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené A. Kljujevem v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v žalobě.

               4)

               A. Kljujev ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v souvislosti s návrhem na zrušení aktů uplatněným v návrhu na úpravu návrhových žádání.

               5)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


title: Věc T-784/14: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Rumunsko v. Komise „Žaloba na neplatnost — Vlastní zdroje Unie — Finanční odpovědnost členských států — Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů — Dopis Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Rumunsko v. Komise
   (Věc T-784/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/44)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Rumunsko (zástupci: R. Radu, I. Haţieganu a A. Buzoianu, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros a A. Stefanuc, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Generálního ředitelství Komise pro rozpočet obsaženého v dopise BUDG/B/03MV D(2014) 3079038 ze dne 19. září 2014, kterým Komise požaduje od Rumunska zpřístupnění finančních prostředků v hrubé výši 14  883,79 eur (mínus náklady na výběr ve výši 25 %), které odpovídají ztrátě tradičních vlastních zdrojů, a to nejpozději do prvního pracovního dne po devatenáctém dni druhého měsíce po odeslání uvedeného dopisu.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Není třeba rozhodovat o návrzích Slovenské republiky a Spolkové republiky Německo na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.

               3)

               Rumunsko ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Rumunsko, Komise, Slovenská republika a Spolková republika Německo ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.

      (1)  Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


title: Věc C-227/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království (Nesplnění povinnosti státem — Články 28 ES a 30 ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Stavební výrobky — Směrnice 89/106/EHS — Neexistence harmonizovaných právní úprav — Národní označení shody)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-227/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Stavební výrobky - Směrnice 89/106/EHS - Neexistence harmonizovaných právní úprav - Národní označení shody)
   (2008/C 116/07)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: M. Wimmer, A. Hubert, L. Van den Broeck, zmocněnci a F. de Montpellier a G. Block, advokáti)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 ES a 30 ES – Vnitrostátní právní úprava, kterou se de facto ukládá povinnost hospodářských subjektů, které si přejí uvádět na trh v Belgii stavební výrobky legálně vyrobené nebo uváděné na trh v jiném členském státě, získat k uvádění těchto výrobků na trh v Belgii belgická označení shody
   Výrok

               1)

               Belgické království tím, že nutí hospodářské subjekty, které si přejí uvádět na trh v Belgii stavební výrobky legálně vyrobené nebo uváděné na trh v jiném členském státě, získat belgická označení shody, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 28 ES a 30 ES.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/40

         (2005/C 296/77)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 281, 12.11.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 271, 29.10.2005

      Úř. věst. C 257, 15.10.2005

      Úř. věst. C 243, 1.10.2005

      Úř. věst. C 229, 17.9.2005

      Úř. věst. C 217, 3.9.2005

      Úř. věst. C 205, 20.8.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne  8. prosince 2005  ve věci C-445/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf): Possehl Erzkontor GmbH proti Hauptzollamt Duisburg (Společný celní sazebník — Sazební zařazení — Podpoložka 2519 90 10 — Tavená magnézie získaná tavením předem kalcinovaného magnezitu v elektrické obloukové peci — Tavená magnézie)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/15

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. prosince 2005
   ve věci C-445/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf): Possehl Erzkontor GmbH proti Hauptzollamt Duisburg (1)

   (Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Podpoložka 2519 90 10 - Tavená magnézie získaná tavením předem kalcinovaného magnezitu v elektrické obloukové peci - Tavená magnézie)
   (2006/C 36/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-445/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Finanzgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 13. října 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 21. října 2004, v řízení Possehl Erzkontor GmbH proti Hauptzollamt Duisburg, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, zastupující předseda čtvrtého senátu, M. Ilešič (zpravodaj) a E. Levits, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 8. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Taková tavená magnézie, jaká je dotčena ve věci v původním řízení, spadá do podpoložky 2519 90 10 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve zněních vyplývajících z nařízení Komise (ES) č. 3115/94 ze dne 20. prosince 1994, nařízení Komise (ES) č. 1359/95 ze dne 13. června 1995, nařízení Komise (ES) č. 2448/95 ze dne 10. října 1995, a nařízení Komise (ES) č. 3009/95 ze dne 22. prosince 1995.

      (1)  Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


title: Věc T-607/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – OZ v. EIB „Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Sexuální obtěžování — Vyšetřovací řízení — Zpráva vyšetřovacího výboru — Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti — Neexistence protiprávního jednání EIB — Odpovědnost“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/45

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2017 – OZ v. EIB
   (Věc T-607/16) (1)

   („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Sexuální obtěžování - Vyšetřovací řízení - Zpráva vyšetřovacího výboru - Rozhodnutí prezidenta EIB nevyhovět stížnosti - Neexistence protiprávního jednání EIB - Odpovědnost“)
   (2017/C 283/69)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: OZ (zástupce: B. Maréchal, advokát)

      Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: T. Gilliams, E. Raimond a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 270 SFEU, směřující jednak ke zrušení zprávy vyšetřovacího výboru EIB ze dne 14. září 2015, rozhodnutí prezidenta EIB ze dne 16. října 2015 nevyhovět stížnosti na sexuální obtěžování podané žalobkyní, a jednak k obdržení náhrady škody, která byla žalobkyni údajně způsobena v důsledku této zprávy a tohoto rozhodnutí.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               OZ se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 335, 12.9.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-37/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc C-667/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugalsko) dne 16. prosince 2013 — Portugalský stát v. Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, v likvidaci

text:
               29.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Comércio de Lisboa (Portugalsko) dne 16. prosince 2013 — Portugalský stát v. Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, v likvidaci
   (Věc C-667/13)
   2014/C 93/31
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Comércio de Lisboa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Portugalský stát

      Žalovaná: Massa Insolvente do Banco Privado Português SA, v likvidaci

      Předběžné otázky

               1)

               Trpí rozhodnutí (1) vadou spočívající v nedostatku odůvodnění:

                           a)

                           protože neuvádí důvod, pro který záruka poskytnutá portugalským státem ovlivňuje obchod mezi členskými státy?

                           b)

                           protože neobjasňuje důvod, pro který podpora poskytnutá v podobě záruky, která byla zprvu považována za podporu založenou na čl. 107 odst. 3 SFEU, byla posléze prohlášena za neslučitelnou se společným trhem?

               2)

               Trpí rozhodnutí vadou spočívající v rozporu mezi svým odůvodněním a svým výrokem, co se týče okamžiku, od kterého byla [podpora] považována za protiprávní: 5. prosinec 2008 nebo 5. červen 2009?

               3)

               Je rozhodnutí v rozporu s ustanovením čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož poskytnutá podpora neovlivnila obchod mezi členskými státy, a to zejména s ohledem na účel půjčky a její skutečné využití, jakož i na skutečnost, že příjemce nevykonává činnost od 1. prosince 2008?

               4)

               Je rozhodnutí v rozporu s ustanovením čl. 107 odst. 3 SFEU, jelikož podpora byla určena k nápravě vážné poruchy v hospodářství členského státu a z tohoto důvodu je slučitelná se společným trhem?

               5)

               Brání [čl. 14] odst. 1 a 2 nařízení č. 65[9]/1999 (2) tomu, aby bylo v konkrétním případě uplatněno snížení částky, kterou je třeba navrátit, jestliže je totéž pravidlo použitelné nediskriminačně na všechny věřitele insolventní společnosti?

      (1)  Rozhodnutí Komise 2011/346/EU ze dne 20. července 2010 o státní podpoře C 33/09 (ex NN 57/09, CP 191/09) provedené Portugalskem ve formě státní záruky ve prospěch banky BPP (oznámeno pod číslem K(2010) 4932) (Úř. věst. L 159, s. 95).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


title: Věc C-120/15: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Košiciach – Slovensko) – Kovozber s. r. o. v. Daňový úrad Košice „Řízení o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Směrnice 2006/112/ES — Článek 183 — Vrácení nadměrného odpočtu DPH — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výpočet úroků z prodlení při vrácení nadměrného odpočtu DPH pouze od uplynutí lhůty 10 dní po skončení řízení o daňové kontrole“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/18

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Košiciach – Slovensko) – Kovozber s. r. o. v. Daňový úrad Košice
   (Věc C-120/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 183 - Vrácení nadměrného odpočtu DPH - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví výpočet úroků z prodlení při vrácení nadměrného odpočtu DPH pouze od uplynutí lhůty 10 dní po skončení řízení o daňové kontrole“)
   (2016/C 038/26)
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Krajský súd v Košiciach

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kovozber s. r. o.

      Žalovaný: Daňový úrad Košice

      Výrok

   Článek 183 první pododstavec směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která stanoví výpočet úroků z prodlení při vrácení nadměrného odpočtu DPH až od uplynutí lhůty 10 dní po skončení daňové kontroly.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc C-430/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 19. září 2014 – Valsts ieņēmumu dienests v. Artūrs Stretinskis

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 19. září 2014 – Valsts ieņēmumu dienests v. Artūrs Stretinskis
   (Věc C-430/14)
   2014/C 421/32
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākā tiesa

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Valsts ieņēmumu dienests

      Žalovaný: Artūrs Stretinskis

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 143 odst. 1 písm. h) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (1) ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (2), kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládat v tom smyslu, že odkazuje nejen na situace, kdy jsou stranami transakce výhradně fyzické osoby, ale také na situace, kdy existuje příbuzenský poměr mezi ředitelem jedné ze stran (právnické osoby) a druhou stranou transakce (fyzickou osobou) nebo jejím ředitelem (v případě právnické osoby)?

               2)

               Musí v případě kladné odpovědi soud, který o věci rozhoduje, provést důkladný přezkum okolností věci, pokud jde o skutečný vliv dotčené fyzické osoby na dotčenou právnickou osobu?

      (1)  Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3.

      (2)  Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307.


title: Věc C-290/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 28. dubna 2004 ve věci FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH proti Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/26

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 28. dubna 2004 ve věci FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH proti Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
   (Věc C-290/04)
   (2004/C 228/54)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 28. dubna 2004 ve věci FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH proti Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být články 59 a 56 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že jde o jejich porušení, pokud vůči dlužníkovi se sídlem v Německu (tuzemsku), který je povinen zaplatit odměnu věřiteli se sídlem v jiném členském státě EU (v projednávaném případě v Nizozemsku) a majícímu státní příslušnost členského státu EU, může být postupováno podle § 50a odst. 5 páté věty Einkommensteuergesetz 1990, ve znění platném v roce 1993 (zákona o dani z příjmů, dále jen „EStG“), protože neprovedl srážku daně dle § 50a odst. 4 EStG, zatímco odměny vyplácené věřiteli neomezeně podléhajícímu dani z příjmu v Německu (tj. tuzemci) dle § 50a odst. 4 EStG srážce daně nepodléhají, a proto ani nepřichází v úvahu ručení dlužníka povinného zaplatit odměnu v případě neprovedené nebo příliš nízké srážky daně?

               2.

               Byla by odpověď na první otázku odlišná, pokud by věřitel mající nárok na zaplacení odměny se sídlem v jiném členském státě EU nebyl v okamžiku poskytnutí služby státním příslušníkem členského státu EU?

               3.

               V případě záporné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Musí být články 59 a 56 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že provozní výdaje, které vznikly věřiteli majícímu nárok na zaplacení odměny se sídlem v jiném členském státě EU a které mají hospodářskou spojitost s jeho činnostmi vedoucími k odměně v tuzemsku, musí být zohledněny pro účely snížení daně dlužníkem povinným zaplatit odměnu již v řízení o srážce daně dle § 50a odst. 4 EStG, neboť i v případě tuzemců podléhají dani z příjmů pouze čisté příjmy po odečtení provozních výdajů?

                           b)

                           Je dostačující pro zabránění porušení článků 59 a 60 Smlouvy o ES, pokud mohou být v řízení o srážce daně dle § 50a odst. 4 EStG ve vztahu ke snížení daně zohledněny pouze provozní výdaje, jež mají hospodářskou spojitost s činností vedoucí k nároku na odměnu v tuzemsku a které věřitel mající nárok na zaplacení odměny se sídlem v jiném členském státě EU doložil svému dlužníkovi, a k případným dalším provozním výdajům by mohlo být přihlédnuto v následném refundačním řízení?

                           c)

                           Musí být články 59 a 56 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že jde o jejich porušení, pokud osvobození od daně, které věřiteli majícímu nárok na zaplacení odměny se sídlem v Nizozemsku přísluší na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění mezi Spolkovou republikou Německo a Nizozemským královstvím v řízení o srážce daně dle § 50a odst. 4 ve spojení s § 50d odst. 1 EStG, zůstane zpočátku nezohledněno, a bude k němu přihlédnuto teprve v následném řízení o osvobození daně a refundačním řízení, a ani dlužník povinný zaplatit odměnu se nesmí dovolávat osvobození od daně, zatímco nezdanitelné příjmy tuzemců nepodléhají srážce daně, a proto ani nepřichází v úvahu ručení dlužníka povinného zaplatit odměnu v případě neprovedené nebo příliš nízké srážky daně?

                           d)

                           Byly by odpovědi na otázky 3 písm. a) až c) odlišné, pokud by věřitel mající nárok na zaplacení odměny se sídlem v jiném členském státě EU nebyl v okamžiku poskytnutí služby státním příslušníkem členského státu EU?


title: Věc T-203/10: Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Stichting Woonpunt a další v. Komise ( „Státní podpory — Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení — Existující podpory — Rozhodnutí o schválení závazků členského státu — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nová podpora za slučitelnou — Žaloba na neplatnost — Neexistence osobního dotčení — Právní zájem na pokračování v řízení — Nepřípustnost“ )

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Stichting Woonpunt a další v. Komise
   (Věc T-203/10) (1)

   (Státní podpory - Systém podpor poskytnutých Nizozemskem společnostem působícími v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje nová podpora za slučitelnou - Žaloba na neplatnost - Neexistence osobního dotčení - Právní zájem na pokračování v řízení - Nepřípustnost)
   2012/C 49/43
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Stichting Woonpunt (Beek, Nizozemsko); Stichting Com.wonen (Rotterdam, Nizozemsko); Woningstichting Haag Wonen (La Haye, Nizozemsko); a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Nizozemsko) (zástupci: P. Glazener, E. Henny a T. Ottervanger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë a S. Thomas, zmocněnci, ve spolupráci s H. Gilliamsem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 — Nizozemsko — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Není třeba rozhodnout o návrzích Vesteda Groep BV a Sdružení institucionálních investorů v oblasti nemovitostí v Nizozemsku na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.

               3)

               Stichting Woonpunt, Stichting Com.wonen, Woningstichting Haag Wonen a Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Vesteda Groep BV a Sdružení institucionálních investorů v oblasti nemovitostí v Nizozemsku ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc T-504/09: Žaloba podaná dne 16. prosince 2009 — Völkl v. OHIM — Marker Völkl (VÖLKL)

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/47

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2009 — Völkl v. OHIM — Marker Völkl (VÖLKL)
   (Věc T-504/09)
   2010/C 37/68
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Völkl GmbH & Co. KG (Erding, Německo) (zástupce: C. Raßmann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Marker Völkl International GmbH (Baar, Švýcarsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2009 ve věci R 1387/2008-1;

               —

               zrušit rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 31. července 2008 o námitce č. B 1 003 153 v rozsahu, ve kterém bylo vyhověno námitce;

               —

               zamítnout námitku;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VÖLKL“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 18 a 25 (přihláška č. 4 403 705)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Marker Völkl International GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „VÖLKL“ (mezinárodní ochranná známka č. 571 440) pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení ohledně konstatování nebezpečí záměny porovnávaných znaků a vrácení věci námitkovému oddělení k dalšímu rozhodnutí; zamítnutí odvolání ohledně rozhodnutí o prokázání relevantního používání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               Porušení dispoziční zásady (čl. 74 odst. 1 druhá věta nařízení (ES) 40/94 (1)), neboť odvolací senát vrátil věc k rozhodnutí námitkovému oddělení ohledně takových výrobků, kterých se námitka vůbec netýká;

               —

               Porušení zákazu reformatio in peius, neboť odvolací senát nesměl vrátit věc námitkovému oddělení k posouzení ohledně takových výrobků, u nichž již námitkové oddělení rozhodlo o zápisu;

               —

               Porušení práva být vyslechnut (čl. 38 odst. 3 a čl. 73 druhá věta nařízení č. 40/94);

               —

               Porušení čl. 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94, jakož i pravidla 22 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95 (2) neboť odvolací senát neprávem vycházel z relevantního používání namítané ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


title: Věc C-17/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. ledna 2013 — Alpina River Cruises GmbH a Nicko Tours GmbH v. Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

text:
               23.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 14. ledna 2013 — Alpina River Cruises GmbH a Nicko Tours GmbH v. Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia
   (Věc C-17/13)
   2013/C 86/17
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Consiglio di Stato

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Alpina River Cruises GmbH a Nicko Tours GmbH

      Odpůrce: Ministero delle infrastrutture e dei trasporti — Capitaneria di Porto di Chioggia

      Předběžné otázky

   Je třeba nařízení Rady EHS č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 (1) vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na výletní plavbu uskutečňovanou mezi přístavy členského státu, přičemž v těchto přístavech nenastupují a nevystupují různí cestující, jelikož dotčená plavba začíná a končí nástupem týchž cestujících ve stejném přístavu členského státu?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992, o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) (Úř. věst. L 364, s. 7; Zvl. vyd. 06/02, s. 10).


title: Věc F-39/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. června 2006 – Beau v. Komise ( Nemoc z povolání — Odmítnutí uznat nemoc, kterou žalobkyně trpí, jako nemoc z povolání )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/33

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. června 2006 – Beau v. Komise
   (Věc F-39/05) (1)

   („Nemoc z povolání - Odmítnutí uznat nemoc, kterou žalobkyně trpí, jako nemoc z povolání“)
   (2006/C 190/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Yolande Beau (Paříž, Francie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci, ve spolupráci s F. Longfils, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí ze dne 3. srpna 2004, kterým Komise Evropských společenství odmítla vyhovět žádosti o uznání nemoci žalobkyně jako nemoci z povolání a dala jí uhradit odměny a další poplatky lékaře určeného Komisí, jakož i polovinu odměn a dalších poplatků třetího lékaře
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20. 8. 2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-215/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc T-170/17: Žaloba podaná dne 20. března 2017 – RW v. Komise

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/30

         Žaloba podaná dne 20. března 2017 – RW v. Komise
   (Věc T-170/17)
   (2017/C 161/43)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobce: RW (zástupce: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 2. března 2017 o automatickém odchodu žalobce do důchodu s účinností od 1. června 2017;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze zjevného porušení článků 47 a 52 služebního řádu, neboť žalobce v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí ještě nedosáhl věku pro automatický odchod do důchodu.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z neznalosti působnosti článku 42c služebního řádu, neboť žalovaná shledala, že se toto ustanovení vztahuje na úředníky, kteří sice dosáhli důchodového věku (tzn. mohou požádat o odchod do důchodu bez krácení jejich nároků na důchod), avšak dosud nedosáhli věku, kdy musí OOJ povinně přistoupit k jejich (automatickému) odchodu do důchodu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, neboť žalovaná neuvedla dostatečné údaje, jež by žalobci nebo Tribunálu umožnily ověřit opodstatněnost tvrzení, že provedla důkladnou analýzu potřeb ostatních útvarů Komise a na jejím základě dospěla k závěru, že nové zařazení do některého z těchto útvarů, jež by odpovídalo současné způsobilosti žalobce, nepřipadá v úvahu.


title: Věc C-3/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 2. ledna 2012 — Syndicat OP 84 v. Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture (VINIFLHOR), právní nástupce ONIFLHOR

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 2. ledna 2012 — Syndicat OP 84 v. Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture (VINIFLHOR), právní nástupce ONIFLHOR
   (Věc C-3/12)
   2012/C 89/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Syndicat OP 84

      Odpůrce: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et d l'horticulture (VINIFLHOR), právní nástupce ONIFLHOR

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba „kontrolní období“ od 1. července jednoho roku do 30. června následujícího roku uvedené v čl. 2 odst. 4 nařízení Rady č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (1), prováděné členskými státy, chápat jako období, během kterého správa pověřená kontrolou musí organizaci producentů uvědomit o zamýšlené kontrole, zahájit a ukončit veškerou kontrolu na místě a kontrolu dokumentů a sdělit výsledky kontroly, nebo jako období, během kterého musejí být učiněny pouze některé z těchto procesních úkonů?

               2)

               Může správa za předpokladu, že jednání nebo nečinnost organizace producentů znemožňují účinné provedení kontroly zahájené během kontrolního období, navzdory neexistenci výslovných ustanovení v tomto smyslu ve výše uvedeném nařízení pokračovat v kontrole během následujícího kontrolního období, aniž by tím způsobila, že řízení bude stiženo vadou, které by se kontrolovaný subjekt mohl dovolávat proti rozhodnutí přijatému na základě výsledků této kontroly?

               3)

               Může správa v případě záporné odpovědi na předchozí otázku, pokud jednání nebo nečinnost organizace producentů znemožňují účinné provedení kontroly, požadovat vrácení vyplacené podpory, a zejména představuje takové opatření jednu ze sankcí, které lze uložit na základě ustanovení článku 6 nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1991 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208).


title: Věc T-130/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2007 – Drax Power a další v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Životní prostředí — Směrnice 2003/87/ES — Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů — Návrh na změnu národního alokačního plánu — Odmítnutí Komise — Nepřípustnost )

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/33

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 25. června 2007 – Drax Power a další v. Komise
   (Věc T-130/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh na změnu národního alokačního plánu - Odmítnutí Komise - Nepřípustnost“)
   (2007/C 211/65)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Drax Power Ltd (Selby, Spojené království); Great Yarmouth Power Ltd (Swindon, Spojené království); International Power plc (Londýn, Spojené království); Npower Cogen Ltd (Swindon); RWE Npower plc (Swindon); ScottishPower Generation Ltd (Glasgow, Spojené království); a Scottish and Southern Energy plc (Perth, Spojené království) (zástupci: I. Glick, QC, a M. Cook, barrister)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a X. Lewis, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 426 konečné ze dne 22. února 2006 o navrhované změně národního alokačního plánu na přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. března 2005 ve věci T-195/98, Ettlin Gesellschaft für Spinnerei a Weberei AG a další proti Radě Evropské unie (Dumping — Nepřijetí návrhu nařízení Komise o uložení konečného antidumpingového cla ze strany Rady — Nedosažení prosté většiny nezbytné k přijetí nařízení — Povinnost uvést odůvodnění)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/22

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 17. března 2005
   ve věci T-195/98, Ettlin Gesellschaft für Spinnerei a Weberei AG a další proti Radě Evropské unie (1)

   (Dumping - Nepřijetí návrhu nařízení Komise o uložení konečného antidumpingového cla ze strany Rady - Nedosažení prosté většiny nezbytné k přijetí nařízení - Povinnost uvést odůvodnění)
   (2005/C 132/41)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci T-195/98, Ettlin Gesellschaft für Spinnerei a Weberei AG a další, se sídlem v Ettlingenu (Německo), Textil Hof Weberei GmbH & Co. KG, se sídlem v Hofu (Německo), Spinnweberei Uhingen GmbH, se sídlem v Uhingenu (Německo), F. A. Kümpers GmbH & Co., se sídlem v Rheinu (Německo), Tenthorey SA, se sídlem v Eloyes (Francie), Les tissages des héritiers de G. Perrin [tkalcovny dědiců G. Perrin] – Group Alain Thirion (HGP-GAT Tissages), se sídlem v Thiéfosse (Francie), Établissements des fils de Victor Perrin SARL, se sídlem v Thiéfosse (Francie), Filatures & tissages de Saulxures-sur-Moselotte, se sídlem v Saulxures-sur-Moselotte (Francie), Tissage Mouline Thillot, se sídlem v Le Thillot (Francie), Filature Niggeler & Küpfer SpA, se sídlem v Capriolo (Itálie), Standardtela SpA, se sídlem v Miláně (Itálie) a Verlener Textilwerk, Grimmelt, Wevers & Co. GmbH, se sídlem v Velen (Německo), zastoupení C. Stanbrookem, QC, a A. Dashwoodem, barrister, proti Radě Evropské unie (zmocněnec: S. Marquardt, ve spolupráci s G. M. Berrischem, avocat), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: původně M. Swing, později K. Manji), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Rady ze dne 5. října 1998, kterým se zamítá návrh nařízení Rady (ES) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu režných bavlněných tkanin pocházejících Čínské lidové republiky, Egypta, Indie, Indonésie a Pakistánu, a o konečném výběru prozatímního cla, které stanoví nařízení Komise (ES) ze dne 7. dubna 1998 (Úř. Věst. L 111, s. 19) a o ukončení řízení o dovozech těchto tkanin pocházejících z Turecka, předloženého Komisí Evropských společenství dne 21. září 1998 [dokument COM (1998) 540 konečný], Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh, P. Mengozzi, I. Wiszniewska-Białecka a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozhodnutí Rady ze dne 5. října 1998, kterým se zamítá návrh nařízení Rady (ES) o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu režných bavlněných tkanin pocházejících Čínské lidové republiky, Egypta, Indie, Indonésie a Pakistánu, a o konečném výběru prozatímního cla, které stanoví nařízení Komise (ES) ze dne 7. dubna 1998 (Úř. Věst. L 111, s. 19) a o ukončení řízení o dovozech těchto tkanin pocházejících z Turecka, předloženého Komisí Evropských společenství dne 21. září 1998 [dokument COM (1998) 540 konečný], se zrušuje.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 160, 5.6.1999