title: Věc C-387/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika (Nesplnění povinnosti státem — Odvětví telekomunikací — Článek 8 odst. 1, 2 písm. b) a odst. 3 písm. c) směrnice 2002/21/ES ( rámcová směrnice) — Článek 8 odst. 1 a 4 směrnice 2002/19/ES ( přístupová směrnice) — Sítě a služby elektronických komunikací — Pevné telefonní sítě a mobilní telefonní sítě — Termínování telefonních hovorů — Příchozí provoz — Omezení pravomocí vnitrostátního úřadu pro regulaci elektronických komunikací)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-387/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Odvětví telekomunikací - Článek 8 odst. 1, 2 písm. b) a odst. 3 písm. c) směrnice 2002/21/ES („rámcová“ směrnice) - Článek 8 odst. 1 a 4 směrnice 2002/19/ES („přístupová“ směrnice) - Sítě a služby elektronických komunikací - Pevné telefonní sítě a mobilní telefonní sítě - Termínování telefonních hovorů - Příchozí provoz - Omezení pravomocí vnitrostátního úřadu pro regulaci elektronických komunikací)
   (2008/C 64/14)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a M. Shotter, zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nesplnění povinností, které Finské republice přísluší na základě čl. 8 odst. 1, 2 písm. b) a odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349), a na základě čl. 8 odst. 1 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení („přístupová“ směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323)
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komise Evropských společenství a Finská republika ponesou každá vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc C-97/08 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Článek 81 odst. 1 ES — Článek 53 odst. 1 Dohody o EHP — Článek 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 — Skupina podniků — Přičitatelnost protiprávního jednání — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi — Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností — Vyvratitelná domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/17

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-97/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 odst. 1 ES - Článek 53 odst. 1 Dohody o EHP - Článek 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 - Skupina podniků - Přičitatelnost protiprávního jednání - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže jejími dceřinými společnostmi - Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností - Vyvratitelná domněnka v případě vlastnictví 100 % kapitálu“)
   2009/C 267/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (zástupci: C. Swaak, M. van der Woude a M. Mollica, avocats)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05, Akzo Nobel NV a další v. Komise Evropských společenství, kterým byl zamítnut návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/566/ES ze dne 9. prosince 2004 o řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc C.37.533 — Cholinchlorid) (Úř. věst. L 190, s. 22), týkajícího se souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě sestávajících ze stanovování cen, rozdělování trhů a úkonů ve vzájemné shodě vůči soutěžitelům na evropském trhu s cholinchloridem– Pojem „podnik“ ve smyslu článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-271/09: Žaloba podaná dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               26.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/8

         Žaloba podaná dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-271/09)
   2009/C 233/12
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a K. Hermann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika tím, že ponechala v platnosti článek 143, čl. 136 odst. 3 a čl. 136a odst. 2 zákona ze dne 28. srpna 1997 o organizaci a činnosti důchodových fondů (ustawa o organizacji i funkcjonowaniu funduszy emerytalnych), na jejichž základě dochází k omezování zahraničních investic uskutečňovaných polskými otevřenými důchodovými fondy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise se domnívá, že článek 143 zákona ze dne 28. srpna 1997 o organizaci a činnosti důchodových fondů (dále jen „zákon o důchodových fondech“) omezuje hodnotu vkladů uskutečňovaných mimo Polskou republiku, které mohou otevřené důchodové fondy (otwarte fundusze emerytalne, OFE, dále jen „ODF“) provést na základě druhého odstavce tohoto ustanovení, na pouhých 5 % hodnoty aktiv příslušného ODF. Katalog druhů zahraničních investic uvedený v čl. 143 odst. 1 zákona o důchodových fondech navíc neobsahuje řadu kategorií vkladů, které jsou stanoveny pro investice ODF uskutečňované v rámci Polské republiky.
   Podle čl. 136 odst. 3 zákona o důchodových fondech se při zjišťování čistých aktiv náležejících ODF nepřihlíží k hodnotě vkladů v titulech účastenství, které byly emitovány investičními zařízeními Společenství se sídlem v zahraničí ve smyslu čl. 143 odst. 1 tohoto zákona. Na základě hodnoty čistých aktiv ODF se ale vypočte výše správních poplatků ODF. Na základě toho představuje toto ustanovení omezení pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES, neboť odrazuje ODF od investování aktiv do zahraničních investičních fondů.
   Článek 136a odst. 2 zákona o důchodových fondech stanoví, že náklady transakce související se zahraničními účetními institucemi smějí být splaceny z aktiv náležejících ODF jen do výše odpovídajících nákladů domácích účetních institucí. Toto ustanovení může ODF odradit od provádění zahraničních investic, neboť není možné splatit náklady transakce v jejich plné výši z aktiv ODF, jako je tomu v případě tuzemských investic.
   Komise se domnívá, že článek 56 ES se použije na investiční činnost ODF, které jsou součástí polského důchodového systému, který se zakládá na kapitalizaci pojistného placeného členy ODF. Dotčená omezení pohybu kapitálu nelze odůvodnit ani na základě hlediska dozoru podle článku 58 ES, ani na základě nadřazených hledisek veřejného zájmu. Množstevní omezení a omezení podle druhu totiž nejsou vhodnými opatřeními, s jejichž pomocí by bylo možné účinně zabezpečit finanční stabilitu pojistného nashromážděného ODF a placeného jeho členy. Všechna sporná opatření jsou podle Komise každopádně nepřiměřená.


title: Věc T-669/16 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2017 – De Nicola v. EIB „Kasační opravný prostředek — Zaměstnanci EIB — Zdravotní pojištění — Odmítnutí úhrady léčebných výdajů — Laserová terapie — Žaloba na neplatnost a na náhradu újmy“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/50

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. července 2017 – De Nicola v. EIB
   (Věc T-669/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Zaměstnanci EIB - Zdravotní pojištění - Odmítnutí úhrady léčebných výdajů - Laserová terapie - Žaloba na neplatnost a na náhradu újmy“)
   (2017/C 283/78)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: T. Gilliams a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 21. července 2016, De Nicola v. EIB (F-82/15, EU:F:2016:166), znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v tomto stupni řízení.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7. 11. 2016.


title: Věc F-71/09: Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Caminiti v. Komise

text:
               10.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 244/17

         Žaloba podaná dne 17. srpna 2009 — Caminiti v. Komise
   (Věc F-71/09)
   2009/C 244/29
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Paolo Caminiti (Tubize, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí žalované o zařazení žalobce do platové třídy AST9, platového stupně 4 s koeficientem násobení rovným 1, a v důsledku toho na opětovné zařazení žalobce do platové třídy 9, platového stupně 2 se zachováním koeficientu násobení 1,071151.

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o zařazení žalobce do platové třídy AST 9, platového stupně 4 s koeficientem násobení rovným 1 obsažené ve výplatní pásce žalobce z března 2009;

               —

               v důsledku toho opětovně zařadit žalobce s účinností k 1. březnu 2009 do platové třídy AST9, platového stupně 2 se zachováním koeficientu násobení 1,071151;

               —

               celkově obnovit kariérní postup žalobce s retroaktivním účinkem k 1. březnu 2009 do data jeho zařazení do takto opravené platové třídy a platového stupně (včetně zhodnocení jeho zkušeností v takto opraveném zařazení, jeho práv na služební postup a nároku na důchod), a to včetně zaplacení úroků z prodlení na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace použitelné během dotčeného období, zvýšené o dva body z celkové výše sum odpovídajícím rozdílu mezi platem odpovídajícím jeho zařazení uvedenému v rozhodnutí o zařazení a zařazení, na které měl mít nárok do data vydání rozhodnutí o jeho řádném zařazení; podpůrně udělit body pro povýšení žalobce odpovídající změně koeficientu násobení na „časový“ koeficient;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-112/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Akzo Nobel a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody v odvětví vitaminových výrobků — Cholinchlorid (vitamin B 4) — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru — Přičitatelnost protiprávního jednání )

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Akzo Nobel a další v. Komise
   (Věc T-112/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody v odvětví vitaminových výrobků - Cholinchlorid (vitamin B 4) - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Přičitatelnost protiprávního jednání“)
   (2008/C 22/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nizozemsko), Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem), Akzo Nobel Chemicals International BV (Amersfort, Nizozemsko), Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfort) a Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfort) (zástupci: původně C. Swaak a J. de Gou, poté C. Swaak, M. van der Woude a M. Mollica, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan a F. Amato, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2004) 4717 ze dne 9. prosince 2004 týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-2/37.553 – Cholinchlorid) (shrnutí v Úř. věst. 2005, L 190, s. 22).
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


title: Věc T-61/10: Usnesení Tribunálu ze dne 17. listopadu 2010 — Victoria Sánchez v. Parlament a Komise ( Žaloba pro nečinnost — Nepřijetí opatření — Návrh na vydání soudního příkazu — Návrh na nařízení ochranných opatření — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně zcela neopodstatněná )

text:
               15.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 13/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. listopadu 2010 — Victoria Sánchez v. Parlament a Komise
   (Věc T-61/10) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Nepřijetí opatření - Návrh na vydání soudního příkazu - Návrh na nařízení ochranných opatření - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně zcela neopodstatněná)
   2011/C 13/50
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fernando Marcelino Victoria Sánchez (Sevilla, Španělsko) (zástupci: původně N. Domínguez Varela, poté P. Suarez Plácido, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz, P. López-Carceller, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a I. Martínez del Peral, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba pro nečinnost směřující k učení toho, že Evropský parlament a Evropská komise protiprávně opomenuly odpovědět na dopis žalobce ze dne 6. října 2009, návrh na vydání soudního příkazu a návrh na nařízení ochranných opatření.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Fernandu Marcelino Victoria Sánchezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O návrhu Ignacia Ruipérez Aguirrea a sdružení ATC Petition na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení není třeba rozhodnout.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010, s. 58.


title: Věc T-642/13: Žaloba podaná dne 2. prosince 2013 — Wolverine International v. OHIM — BH Stores (cushe)

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/20

         Žaloba podaná dne 2. prosince 2013 — Wolverine International v. OHIM — BH Stores (cushe)
   (Věc T-642/13)
   2014/C 85/34
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wolverine International, LP (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (zástupci: M. Plesser a R. Heine, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BH Stores BV (Curaçao, Nizozemské Antily)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2013 ve věci R 1269/2012-4

               —

               zamítl návrh na prohlášení neplatnosti

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „cushe“ pro výrobky zapsané do třídy 25 — Mezinárodní zápis č. 859 087 označující Evropskou unii

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Nebezpečí záměny podle čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení sporného rozhodnutí a prohlášení napadeného mezinárodního zápisu označujícího Evropskou unii za neplatný

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (1)

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc T-125/17 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2017 – BASF Grenzach v. ECHA „Řízení o předběžných opatřeních — REACH — Látka triclosan — Postup hodnocení — Rozhodnutí odvolacího senátu ECHA — Povinnost poskytnout určité informace vyžadující testování na zvířatech — Návrh na předběžné opatření — Neexistence naléhavosti“

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/52

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2017 – BASF Grenzach v. ECHA
   (Věc T-125/17 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Látka triclosan - Postup hodnocení - Rozhodnutí odvolacího senátu ECHA - Povinnost poskytnout určité informace vyžadující testování na zvířatech - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 283/81)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BASF Grenzach GmbH (Grenzach-Wyhlen, Německo) (zástupci: K. Nordlander a M. Abenhaïm, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: W. Broere, T. Röcke a M. Heikkilä, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na nařízení předběžných opatření spočívajících jednak v odkladu vykonatelnosti rozhodnutí odvolacího senátu ECHA A-018-2014 ze dne 19. prosince 2016 týkajícího se hodnocení látky triclosan a jednak v prodloužení lhůty k poskytnutí výsledků testů o dobu trvání odkladu.

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-246/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras – Španělsko) – Josefa Velasco Navarro v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Sociální politika — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS ve znění směrnice 2002/74/ES — Přímý účinek — Odstupné z důvodu neplatné výpovědi, dohodnuté v průběhu soudního řízení o smíru — Platba zajištěná záruční institucí — Platba podmíněná vydáním soudního rozhodnutí)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras – Španělsko) – Josefa Velasco Navarro v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Věc C-246/06) (1)

   (Sociální politika - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS ve znění směrnice 2002/74/ES - Přímý účinek - Odstupné z důvodu neplatné výpovědi, dohodnuté v průběhu soudního řízení o smíru - Platba zajištěná záruční institucí - Platba podmíněná vydáním soudního rozhodnutí)
   (2008/C 64/09)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Josefa Velasco Navarro

      Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social Único de Algeciras – Výklad směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) – Rozsah záruky poskytované záruční institucí – Odstupné při skončení pracovního poměru – Vnitrostátní právní úprava, která k tomuto odstupnému vyžaduje rozsudek nebo správní rozhodnutí – Přímý účinek směrnice, v pozměněném znění, pokud jde o platební neschopnost prohlášenou mezi dnem vstupu směrnice 2002/74 v platnost a uplynutím lhůty k jejímu provedení
   Výrok

               1)

               V případě neprovedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, do vnitrostátního práva k 8. říjnu 2005 se případného přímého účinku čl. 3 prvního pododstavce směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice 2002/74, každopádně nelze dovolávat v souvislosti s platební neschopností, která nastala před uvedeným datem.

               2)

               Pokud vnitrostátní právní úprava spadá do působnosti směrnice 80/987 ve znění směrnice 2002/74, vnitrostátní soud musí v případech platební neschopnosti, která nastala v období mezi vstupem posledně uvedené směrnice v platnost a uplynutím lhůty pro její provedení, zajistit, aby byla tato vnitrostátní právní úprava uplatňována v souladu se zásadou zákazu diskriminace, uznávanou právním řádem Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-137/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 20. března 2015 – María Pilar Plaza Bravo v. Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

text:
               1.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 20. března 2015 – María Pilar Plaza Bravo v. Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
   (Věc C-137/15)
   (2015/C 178/11)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: María Pilar Plaza Bravo

      Odpůrkyně: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava

      Předběžné otázky

   Brání čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 79/7/EHS (1) ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení za takových okolností, jako jsou okolnosti projednávaného sporu, vnitrostátní právní úpravě, podle níž se pro výpočet dávky v úplné nezaměstnanosti odvozené od ztráty jediného zaměstnání na částečný úvazek na obecně stanovenou maximální výši použije koeficient týkající se práce na částečný úvazek, který odpovídá procentnímu podílu, který představuje práce na částečný úvazek ve vztahu ke srovnatelné práci uskutečňované na plný úvazek, se zřetelem k tomu, že v tomto členském státě jsou zaměstnanci na částečný úvazek v převážné většině ženy?

      (1)  Úř. věst. L 6, s. 24.


title: Věc T-722/14: Žaloba podaná dne 13. října 2014 – PRIMA v. Komise

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/27

         Žaloba podaná dne 13. října 2014 – PRIMA v. Komise
   (Věc T-722/14)
   (2014/C 462/40)
   Jednací jazyk: bulharština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně:„PRIMA – Produzencka, reklamna, informazionna i medijna agenzija“ AD (Sofia, Bulharsko) (zástupce: Javor Sergejev Ruskov, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. srpna 2014, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně v souvislosti se zadávacím řízením PO/2013 13/SOF týkajícím se podpory Zastoupení Evropské komise v Bulharsku při pořádání veřejných akcí;

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. srpna 2014, kterým byla zakázka zadána dalšímu účastníku řízení, jakož i všechna následující rozhodnutí týkající se uzavření smlouvy o plnění zakázky, včetně rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. září 2014,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: porušení povinnosti poskytnout informace:

                           —

                           Zadavatelka sdělila informace týkající se charakteristik přijaté nabídky, o jejichž sdělení požádala společnost PRIMA, avšak nesdělila informace o relativních výhodách přijaté nabídky.

               2.

               Druhý žalobní důvod: nesprávné použití zadávacích kritérií:

                           —

                           Zadavatelka nepoužila objektivně a správně kritéria zadání, která sama stanovila, takže posouzení týkající se splnění těchto kritérií nejsou odůvodněná; nebyl tudíž zaručen stejný přístup a rovné zacházení se všemi zájemci.

               3.

               Třetí žalobní důvod: porušení zásad zadávání veřejných zakázek

                           —

                           rozhodnutí o zadání zakázky bylo vydáno poté, co bylo vydáno původního rozhodnutí o odmítnutí nabídky společnosti PRIMA;

                           —

                           zadavatelka toto rozhodnutí společnosti PRIMA nesdělila, a tudíž porušila zásady transparentnosti a rovného postavení účastníků řízení;

                           —

                           neposkytnutím informací o tomto rozhodnutí byla omezena práva na účinnou procesní obranu společnosti PRIMA.


title: Věc T-20/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2011 — Komise v. Marcuccio ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Invalidní důchod — Žaloba, která byla v první stupni prohlášena za částečně odůvodněnou z důvodu chybějícího odůvodnění napadeného rozhodnutí — Článek 78 služebního řádu — Odchod do důchodu z důvodu invalidity — Výbor pro otázky invalidity“ )

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2011 — Komise v. Marcuccio
   (Věc T-20/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Invalidní důchod - Žaloba, která byla v první stupni prohlášena za částečně odůvodněnou z důvodu chybějícího odůvodnění napadeného rozhodnutí - Článek 78 služebního řádu - Odchod do důchodu z důvodu invalidity - Výbor pro otázky invalidity)
   2011/C 219/17
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Další účastník řízení: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008, Marcuccio v. Komise (F-41/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a žádající zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008, Marcuccio v. Komise (F-41/06) se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. května 2005, na jehož základě L. Marcuccio odešel do důchodu z důvodu invalidity a byl mu přiznán invalidní důchod, v němž Komisi uložil povinnost vyplatit L. Marcucciovi částku 3 000 euro a v němž rozdělil náklady řízení v závislosti na uvedeném zrušení a uložení povinnosti (body 1, 2, 4 a 5 výroku tohoto rozsudku).

               2)

               Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-553/11: Žaloba podaná dne 14. října 2011 — European Dynamics Luxembourg v. ECB

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/20

         Žaloba podaná dne 14. října 2011 — European Dynamics Luxembourg v. ECB
   (Věc T-553/11)
   2012/C 6/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí žalované, kterým byla odmítnuta společná nabídka dočasného sdružení vedeného a zastupovaného žalobkyní, podaná v reakci na výzvu k účasti v nabídkovém řízení s referenčním číslem 14159/IS/2010 (Úř. věst. 2011/S 75-121894), konkrétně pro služby spadající do položky 1 uvedeného nabídkového řízení;

               —

               zrušil rozhodnutí žalované, kterým bylo zamítnuto odvolání žalobkyně podané v souladu s postupem vymezeným v oddílu IV.2.1 výše uvedené výzvy k podání nabídek a za podmínek stanovených v článku 33 rozhodnutí ECB/2007/5 (1);

               —

               zrušil všechna související rozhodnutí žalované;

               —

               uložil žalované zaplatit žalobkyni náhradu škody, podle článků 256, 268 a 340 SFEU, za ztrátu šance a poškození její pověsti a důvěryhodnosti v souvislosti s dotčeným nabídkovým řízením a to ve výši 2 000 000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               Prvním žalobním důvodem se žalobkyně dovolává porušení povinnosti žalované uvést odůvodnění a sdělit relativní výhody přijatých nabídek. Žalobkyně krom toho tvrdí, že žalovaná použila vágní kritéria výběru, v průběhu hodnocení doplnila nová kritéria a nedodržela čl. 28 odst. 3 rozhodnutí ECB/2007/5. Konečně, žalobkyně se dovolává toho, že žalovaná porušila právo na obhajobu a zásady transparentnosti a řádné správy.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila článek 20 rozhodnutí ECB/2007/5 a zásadu řádné správy.

               3)

               Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že žalovaná tím, že prohlásila její odvolání za nepřípustné, porušila čl. 28 odst. 3 rozhodnutí ECB/2007/5.

               4)

               Čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že žalovaná tím, že prohlásila její odvolání za nepřípustné, porušila čl. 28 odst. 3 rozhodnutí ECB/2007/5.

      (1)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 3. července 2007, kterým se stanoví pravidla pro zadávání zakázek (ECB/2007/5) (Úř. věst. L 184, s. 34).


title: Věc F-120/05: Žaloba podaná dne  19. prosince 2005  – Kyriazis v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/23

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2005 – Kyriazis v. Komise
   (Věc F-120/05)
   (2006/C 154/55)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Antonios Kyriazis (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M. Spanakis, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ADMIN.B.2 – D (05) 23023/EGL-ade ze dne 12. října 2005, kterým orgán oprávněný ke jmenování zamítl stížnost žalobce R/549/05 proti zamítnutí ze dne 25. dubna 2005 jeho žádosti o přiznání příspěvku za práci v zahraničí (16 %) žalovanou;

               —

               nařídit žalované přiznat žalobci příspěvek za práci v zahraničí se zpětným účinkem k 1. březnu 2005 s úroky z prodlení v roční sazbě 10 % až do celkového zaplacení;

               —

               uznat právo žalobce pobírat do budoucna příspěvek za práci v zahraničí (16 % čistého základního platu).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise pracující v Lucembursku, napadá rozhodnutí, kterým mu byl zamítnut příspěvek za práci v zahraničí. Zpochybňuje tezi žalované, podle které nesplňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu z důvodu, že Lucembursko bylo během období pěti let, které uplynulo šest měsíců před jeho přijetím do zaměstnání orgány Společenství, místem jeho trvalého bydliště a jeho hlavní a obvyklé profesní činnosti.
   Žalobce krom toho uplatňuje, že by se mělo mít za to, že na práci, kterou vykonával v Lucembursku v budově žalované v době, kdy byl zaměstnán společností soukromého práva, se vztahuje výjimka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu.


title: Věc C-445/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2012 Rivella International AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. července 2012 ve věci T-170/11, Rivella International AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2012 Rivella International AG proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 12. července 2012 ve věci T-170/11, Rivella International AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-445/12 P)
   2012/C 366/48
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rivella International AG (zástupci: C. Spintig, S. Pietzcker, R. Jacobs, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek a vrátit věc Tribunálu;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a nákladů řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek napadá tímto opravným prostředkem rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 12. července 2012 jehož předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 10. ledna 2011 (věc R 534/2010-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Rivella International AG a Baskaya di Baskaya Alim e C. Sas.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje následující důvody kasačního opravného prostředku:
   Tribunál porušil čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (1) tím, že

               —

               požadoval důkaz o řádném užívání ochranné známky, na kterém je založena námitka, přestože tato ochranná známka není ochrannou známkou Společenství a není ani „starší národní ochrannou známkou“, nýbrž německou částí mezinárodní ochranné známky;

               —

               zastával názor, že otázka týkající se území užívání starší (mezinárodně) zapsané ochranné známky je v nařízení č. 207/2009 upravena taxativně a vnitrostátní právo členských států platí v této souvislosti jen doplňkově;

               —

               nezohlednil skutečnost, že takovýto výklad vede k výsledku, který nebyl zamýšlen nařízením č. 207/2009 a zejména jeho třetím bodem odůvodnění, totiž k oddělení zápisu a možnosti užívat ochrannou známku Společenství kromě případů, které jsou v nařízení výslovně upraveny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-680/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main – Německo) – Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 16. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt am Main – Německo) – Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm
   (Věc C-680/13) (1)

   2014/C 261/41
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 85, 22. 3. 2014.


title: Věc T-443/09: Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Agriconsulting Europe v. Komise

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/33

         Žaloba podaná dne 4. listopadu 2009 — Agriconsulting Europe v. Komise
   (Věc T-443/09)
   2010/C 11/62
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Agriconsulting Europe SA (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Sciaudone, advokát, R. Sciaudone, advokát, A. Neri, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu vzniklé škody;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně v projednávané věci je vedoucí společností v oblasti manažerského a technického poradenství pro projekty mezinárodního rozvoje. Žalobkyně podává žalobu proti rozhodnutí Komise, v souvislosti se zadáním zakázky položky č. 11 v nabídkovém řízení EuropeAid/127054/C/SER/multi (Úř. věst. S 128, ze dne 4. července 2008), nezahrnout mezi šest ekonomicky nejvýhodnějších nabídek nabídku předloženou konsorciem, jehož byla žalobkyně vedoucím podnikem a zadat tuto položku jiným uchazečům.
   Na podporu svého návrhu na zrušení žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               zkreslení důkazů a skutkových okolností. Napadené rozhodnutí odmítlo nabídku žalobkyně na základě toho, že „prohlášení o výlučnosti“ třech odborníků v její nabídce se nacházeli rovněž v jiných nabídkách, a že tudíž musela být vyloučena z vyhodnocení. Tento závěr je stižen vadou, jelikož nebyla vzata v úvahu prohlášení odborníků, kteří jednak uvedli, že některá z uvedených prohlášení nemají žádnou hodnotu, a jednak uvedli, že byla dokonce nepravdivá;

               —

               nesprávný výklad důsledků, které musejí být vyvozeny z nedodržení „prohlášení o výlučnosti“ a porušení zásady právní jistoty, jelikož žalovaná uplatnila sankci stanovenou pro případy, kdy je podepsáno více prohlášení o výlučnosti, na všechny nabídky, aniž by byla vzata v úvahu úloha a odpovědnost společnosti nebo odborníka;

               —

               porušení právních požadavků, zásady řádné správy a zásady proporcionality, jelikož žalovaná nevykonala svou svěřenou pravomoc požadovat objasnění, pokud existuje nejednoznačnost ohledně některého aspektu nabídky, předtím, než potvrdí, že existují vady, které mohou mít dopad na platnost nabídky.

         Žalobkyně, která rovněž uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění, navíc podává návrh na náhradu škody, která jí vznikla na základě mimosmluvní odpovědnosti z důvodu protiprávního jednání nebo podpůrně z důvodu jednání v souladu s právem.


title: Věc C-446/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 31. října 2006 – A. G. Winkel v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/37

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 31. října 2006 – A. G. Winkel v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-446/06)
   (2006/C 326/78)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: A. G. Winkel

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   Předběžné otázky

               1)

               Je režim, který pro nárok na poskytnutí prémie na krávy bez tržní produkce mléka na základě praxe, která je v chovu skotu obvyklá, požaduje, že se kráva pro to, aby mohla být zohledněna, musí v období 20 měsíců před a čtyř měsíců po okamžiku, ke kterému začíná příslušné období, pro které se podává žádost, alespoň jednou otelit, a že tele může být vyňato z chovu nejdříve čtyři měsíce po svém narození, slučitelný s čl. 3 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1254/1999 (1)?

               2)

               Která kritéria mají být v případě záporné odpovědi na první otázku použita pro určení, zda jsou v chovu chována telata určená k produkci masa a které krávy k tomuto chovu náleží?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).


title: Věc T-550/08: Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/32

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen v. Komise
   (Věc T-550/08)
   (2009/C 55/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (Hamburk, Německo) (zástupkyně: U. Itzen a J. Ziebarth, advokátky)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně přiměřeně snížit výši pokuty, která byla uložena žalobkyni v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 ve věci COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček, v němž žalovaná konstatovala, že určité podniky, mezi nimi i žalobkyně, z důvodu účasti na trvalé dohodě nebo trvajícím jednání ve vzájemné shodě v odvětví výroby parafinového vosku porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů.
   Svým první žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění podle čl. 253 ES a práv obhajoby, neboť posouzení důkazů provedené Komisí v napadeném rozhodnutí neumožňuje již ve skutkové rovině zjistit, jaké skutečné podíly na jednání jí mají být přičítány. Paušalizované dokazování Komise se kromě žalobkyně týká i jiných společností, jejichž jednání si nemusí nechat přičíst. Vzhledem k nejasnosti dokazování se jedná o porušení práv obhajoby, neboť Komise musí jasně a jednoznačně uvést, které součásti jednání přičítá tomu kterému podniku, a jaké důsledky to s sebou přináší.
   Žalobkyně dále tvrdí, že se nepodílela na žádném porušení článku 81 ES. Nejenže Komise řádně neprovedla dokazování co se týče jeho formální stránky, ale z podpůrného materiálního zkoumání důkazů vyplývá, že žalobkyni nebylo prokázáno žádné porušení právních předpisů. Jednotlivě uvedená setkání a jejich doložení zohledněná v rámci dokazování neumožňují závěr, že by žalobkyně porušila právní předpisy ohledně se kartelů.. To platí zejména též vzhledem k okolnosti, že vůči žalobkyni byla od počátku uplatňována pouze omezená výtka. Tato okolnost však nebyla zohledněna při dokazování, ale naopak důkazy, které by mohly případně prokázat porušení právních předpisů třetími osobami, na nichž se žalobkyně nepodílela, byly vzaty v potaz i v neprospěch žalobkyně.
   Druhým žalobním důvodem se žalobkyně dovolává promlčení. Dotčenou distribuci převedla již počátkem roku 2000 na jinou společnost, takže první opatření přijatá vůči žalobkyni na jaře roku 2005, jež směřovala k přetržení promlčecí lhůty, nemohla již vést ke stíhatelnosti dřívějšího porušení.


title: věc T-156/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2008 R proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. února 2008 ve věci F- 49/07, R v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 24. dubna 2008 R proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. února 2008 ve věci F- 49/07, R v. Komise
   (věc T-156/08 P)
   (2008/C 171/75)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): R (Brusel, Belgie) (zástupce: Y. Minatchy, advokátka)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit usnesení vydané Soudem pro veřejnou službu Evropské unie dne 19. února 2008 ve věci F-49/07;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním směřujícím ke zrušení a k náhradě škody předloženým navrhovatelkou v prvním stupni;

               —

               uložit odpůrkyni náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu (SVS), jímž byla jako nepřípustná odmítnuta žaloba, kterou se navrhovatelka domáhala jednak úplného zrušení své zkušební doby jakož i všech aktů přijatých v této souvislosti, včetně zprávy o ukončení zkušební doby, a jednak náhrady škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku se navrhovatelka dovolává jednak porušení svých práv obhajoby, v rozsahu, v němž SVS nevzal v úvahu jisté skutečnosti a dokumenty předložené navrhovatelkou, a jednak nesprávného výkladu jednacího řádu SVS a služebního řádu úředníků Evropských společenství. Navrhovatelka se dále dovolává zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.


title: Věc C-167/14: Žaloba podaná dne 7. dubna 2014 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/12

         Žaloba podaná dne 7. dubna 2014 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-167/14)
   2014/C 261/20
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Manhaeve)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku, který Soudní dvůr dne 25. října 2007 vydal ve věci C-440/06, Komise v. Řecká republika, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 260 odst. 1 SFEU,

               —

               uložit Řecké republice povinnost zaplatit Komisi navrhované penále ve výši 47  462,40 eur za každý den prodlení s plněním povinností vyplývajících z rozsudku ve věci C-440/06, počínaje dnem vydání rozsudku v projednávané věci až do dne splnění povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-440/06,

               —

               uložit Řecké republice povinnost zaplatit Komisi denní paušální částku ve výši 5  191,20 eur, počínaje dnem vyhlášení rozsudku ve věci C-440/06 až do dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci nebo do dne splnění povinností vyplývajících rozsudku ve věci C-440/06, dojde-li k němu dříve,

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Pokud jde o metody stanovení sankcí, Komise uvádí:

               A –

                  Důležitost unijních pravidel, které jsou předmětem porušení, a sice články 3 a 4 směrnice Rady 91/271/EHS (1) ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, která se týká sběru, čištění a vypouštění městských odpadních vod a vypouštění odpadních vod z určitých průmyslových odvětví a jejímž cílem je chránit životní prostředí před nepříznivými vlivy výše uvedeného vypouštění odpadních vod.
               Komise tvrdí, že vypouštění odpadních vod, které nebyly čištěné (tedy které nebyly nijak zpracované z důvodu nedostatků v integrovaných stokových soustavách nebo v čističkách), do povrchových vod způsobuje znečištění, které se vyznačuje nerovnováhou kyslíku, zatímco přísun živin (zejména sloučenin dusíku a fosforu) výrazně zasahuje do kvality těchto vod a souvisejících ekosystémů (čímž ohrožuje například populace ryb).
               Navíc, pokud jde o městské odpadní vody, které nebyly dostatečně čištěné (zařízení pro zpracování, která neprovádí sekundární čištění nebo provádí sekundární čištění, které není v souladu se směrnicí), samotný odkaz na primární čištění není dostatečný k zabránění jakémukoliv riziku znečištění a snížení kvality vody a souvisejících ekosystémů. Rozsáhlé vypouštění živin (sloučenin dusíku a fosforu) do povrchových vod je totiž základním činitelem zvyšování tzv. eutrofizace (rozmnožení řas a vodních rostlin), která zvyšuje riziko nerovnováhy kyslíku ve vodě, vymizení rybích populací a jiných vodních organizmů a újmy, kterou mohou utrpět sousedící pozemní ekosystémy. To je přesně důvod, pro který článek 4 směrnice 91/271/EHS stanoví, že všechny městské odpadní vody z aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15  000 PE budou před vypuštěním podrobeny sekundárnímu čištění nebo jinému rovnocennému čištění.
               Komise tvrdí, že s ohledem na výše uvedené má sběr a čistění veškerých městských odpadních vod z řeckých aglomerací s populačním ekvivalentem vyšším než 15  000 PE primární význam při ochraně a zlepšení kvality povrchových vod, vodních ekosystémů a pozemních ekosystémů, které přímo závisí na dotčených vodách, ale i pro zabezpečení celkového a správného použití směrnic Evropské unie.
               Navzdory vynaloženému úsilí a opatřením přijatým řeckými orgány v posledních letech je však k dnešnímu dni jasné, že šest aglomerací s populačním ekvivalentem více než 15  000 PE z celkového počtu 23 aglomerací, kterých se týká rozsudek ze dne 25. října 2007 (z toho pět z východní oblasti Atiky, která je jednou z oblastí s největší demografickou hustotou v Řecku), není v souladu s články 3 a 4 směrnice 91/271/EHS. V těchto aglomeracích je populační ekvivalent 1 24  000 (16  000 v Lefkimmi, 25  000 v Nea Makri, 17  000 v Markopoulos, 20  000 v Koropi, 18  000 v Rafina a 28  000 v Artemida).

               B –

                  Důsledky porušení pro zájmy obecné povahy a zejména důsledky vyplývající z nedostatečného provedení rozsudku Soudního dvora představují významná rizika pro znečištění životního prostředí a mají následky na lidské zdraví. Jak již bylo totiž uvedeno, nedostatečné provedení rozsudku Soudního dvora C-440/06 vede k eutrofizaci povrchových vod, která může ohrozit mimo jiné příznivý ekologický a chemický stav a ochranu vodních a pozemních ekosystémů. Komise následně tvrdí, že nedostatečné provedení rozsudku může mít vliv i na provedení jiných směrnic EU, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (2) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES (3) ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a směrnice Rady 92/43/EHS (4) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
               Komise krom toho uvádí, že nedostatečné provedení rozsudku Soudního dvora zasahuje do možnosti občanů využívat dostatečně čisté povrchové vody k rekreační činnosti (rybolov, koupání, plachtění, chůze atd.). Je rovněž pravděpodobné, že nedostatečné provedení rozsudku ovlivňuje jak kvalitu vod určených pro lidskou spotřebu, tak samotné lidské zdraví.

      (1)  Úř. věst. L 135, s. 40 až 52;

      (2)  Úř. věst. L 327, s. 1

      (3)  Úř. věst. L 64, s. 37

      (4)  Úř. věst. L 206, s. 7


title: Věc T-234/13: Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Lucart France v. Komise

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/38

         Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Lucart France v. Komise
   (Věc T-234/13)
   2013/C 171/74
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lucart France (Torvilliers, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               s okamžitou účinností zrušil na základě článku 263 SFEU směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech v rozsahu, v němž jsou trubice určené k navíjení flexibilních materiálů, s výjimkou trubic určených k průmyslovému použití, uvedeny na seznamu názorných příkladů obalů;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


title: Věc T-179/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – Anvil Knitwear v. OHIM – Aprile e Aprile (Aprile) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Aprile — Starší národní slovní ochranná známka ANVIL — Relativní důvody pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Povinnost uvést odůvodnění — Dodržování práv obhajoby — Článek 8 odst. 1 písm. b), články 73 a 74 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/39

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2008 – Anvil Knitwear v. OHIM – Aprile e Aprile (Aprile)
   (Věc T-179/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Aprile - Starší národní slovní ochranná známka ANVIL - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Povinnost uvést odůvodnění - Dodržování práv obhajoby - Článek 8 odst. 1 písm. b), články 73 a 74 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 285/71)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Anvil Knitwear, Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze a T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a O. Mondéjar Ortuño, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Aprile e Aprile Srl (Argelato, Itálie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. března 2007 (věc R 1076/2006-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Anvil Knitwear, Inc a Aprile e Aprile Srl.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Anvil Knitwear, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. června 2005 ve věci T-316/03, Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní označení MunichFinancialServices — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/26

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 7. června 2005
   ve věci T-316/03, Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní označení MunichFinancialServices - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)
   (2005/C 193/43)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-316/03, Münchener Rückversicherungs-Gesellschaft AG, se sídlem v Mnichově (Německo), zastoupená G. Würtenbergerem a R. Kunzem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: D. Schennen a G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2003 (věc R 337/2002-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení MunichFinancialServices k zápisu jako ochranné známky Společenství, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, M. E. Martins Ribeiro a K. Jürimäe, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: C. Kristensen, rada, vydal dne 7. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003


title: Věc T-164/09: Žaloba podaná dne 3. dubna 2009 — Kitou v. Evropský inspektor ochrany údajů

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/44

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2009 — Kitou v. Evropský inspektor ochrany údajů
   (Věc T-164/09)
   2009/C 153/88
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Erasmia Kitou (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: Evropský inspektor ochrany údajů

      Návrhové žádání žalobce

               —

               určit nepoužitelnost nařízení č. 1049/2001 ES;

               —

               podpůrně určit nesprávné právní posouzení při společném použití nařízení č. 1049/2001 ES a 45/2001 ES;

               —

               v důsledku toho zrušit rozhodnutí EIOÚ 2008-0600;

               —

               určit, že žádost o přístup k dokumentu nedodržuje podmínky stanovené nařízením č. 45/2001;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Evropského inspektora ochrany údajů, ve kterém tento inspektor dospěl k závěru, že zpřístupnění určitých údajů týkajících se služebního postupu žalobkyně v Komisi Evropských společenství během vnitrostátního soudního řízení není v rozporu s ustanoveními nařízení č. 45/2001 (1) a 1049/2001 (2).
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že:

               —

               napadené rozhodnutí je neopodstatněné v rozsahu, v němž je založeno na nařízení č. 1049/2001, které je v projednávané věci nepoužitelné, jelikož se žádost o přístup netýká dokumentu ve smyslu nařízení č. 1049/2001, ale výlučně osobního údaje;

               —

               i za předpokladu, že by nařízení č. 1049/2001 a 45/2001 byla v projednávané věci společně použitelná, použil je žalovaný nesprávně vzhledem k tomu, že se domníval, že se podmínky stanovené nařízením č. 45/2001 týkající se zacházení s osobními údaji použijí pouze pokud by byla použitelná výjimka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 týkající se přístupu k dokumentům;

               —

               žalovaný porušil ustanovení nařízení č. 45/2001 v rozsahu, v němž se žádost o přístup nevztahovala na dokument a neopírala se o žádnou z podmínek oprávněnosti zacházení s osobními údaji stanovených v článku 5 nařízení č. 45/2001.

      (1)  _Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).

      (2)  _Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


title: Věc T-231/12: Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Rocket Dog Brands v. OHIM — Julius-K9 (JULIUS K9)

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/27

         Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Rocket Dog Brands v. OHIM — Julius-K9 (JULIUS K9)
   (Věc T-231/12)
   2012/C 227/47
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rocket Dog Brands LLC (Heywood, USA) (zástupce: C. Aikens, Barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Julius-K9 bt (Szigetszentmiklós, Maďarsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. března 2012 (R 1124/2011-4) v rozsahu, v němž se zamítají námitky podané ve vztahu ke všem výrobkům zařazeným do třídy 25; a

               —

               uložit žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených osobou, která podala námitky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „JULIUS K9“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28 — ochranná známka Společenství č. 8 542 201.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Dvě obrazové ochranné známky znázorňující psa, kost (překřížené kosti) a kombinaci písmene a číslice „K 9“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-23/05: Žaloba podaná dne 10. ledna 2005 Ericem Gippini Fournier proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/37

         Žaloba podaná dne 10. ledna 2005 Ericem Gippini Fournier proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-23/05)
   (2005/C 82/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Ericem Gippinim Fournierem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Anouk Theissen, advokátkou.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí udělit žalobci v rámci hodnotícího období 2003 nula „přednostních bodů GŘ“; zamítl jeho odvolání k hodnotícímu výboru směřujícím k udělení žalobci „přednostních bodů GŘ“ (nebo „odvolacích“ bodů nebo přednostních bodů pod jakýmkoliv názvem); zamítl udělení přednostních bodů za práci v zájmu orgánu podle článku 9 všeobecných prováděcích ustanovení článku 45 služebního řádu;

               2.

               uložil Komisi zaplatit žalobci částku 2 500 EUR z titulu náhrady utrpěné morální újmy;

               3.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úředník Komise, který byl od 1. března 2002 do 6. října 2003 dočasně přidělen k Soudnímu dvoru v zájmu služby, uplatňuje námitku protiprávnosti proti všeobecným prováděcím ustanovením článku 45 služebního řádu z důvodu nedostatku srovnání svých zásluh se zásluhami ostatních úředníků ostatních generálních ředitelství. Rovněž uplatňuje, že většina kategorií přednostních bodů je protiprávní, neboť jsou v rozporu s článkem 45 služebního řádu a se zásadou nediskriminace.
   Žalobce uvádí porušení článků 5, 25, 43 a 45 služebního řádu, čl. 2 odst. 1 druhého pododstavce všeobecných prováděcích ustanovení článku 43 služebního řádu a čl. 2 odst. 1 a čl. 6 odst. 3, 4 a 5 všeobecných prováděcích ustanovení článku 45 jednacího řádu. Žalobce rovněž uvádí porušení zásady přiměřenosti, zásady nediskriminace, zásady rovného zacházení a zásady legitimního očekávání. Žalobce konečně uvádí vadu řízení, zneužití pravomoci, nedostatek odůvodnění a oznámení různých aktů a rozhodnutí a zjevně nesprávná posouzení.


title: Věc C-411/13 P: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2014 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v. Sanco, SA „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Obrazová ochranná známka zobrazující kuře — Námitky majitele národní obrazové ochranné známky zobrazující kuře — Částečné zamítnutí námitek“

text:
               11.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/8

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2014 – Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v. Sanco, SA
   (Věc C-411/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka zobrazující kuře - Námitky majitele národní obrazové ochranné známky zobrazující kuře - Částečné zamítnutí námitek“)
   2014/C 261/12
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Sanco, SA (zástupce: A. Segura Roda, abogado)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7. 9. 2013.


title: Věc T-73/08: Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/33

         Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-73/08)
   (2008/C 107/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Německo) (zástupce: Rechtsanwältin B. Henning)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 26. listopadu 2007 o navrácení částky ve výši 23.228,07 eur v rámci „Daphne Grant Agreement JLS/DAP/2004-1/080/YC“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce a Komise podepsali v květnu 2005 smlouvu o podpoře projektu v rámci programu DAPHNE II (1). Výzvou k zaplacení ze dne 26. listopadu 2007 požadovala žalovaná od žalobce navrácení části peněžních prostředků, poskytnutých v rámci této smlouvy. Žalobce napadá uvedené rozhodnutí touto žalobou.
   K odůvodnění své žaloby žalobce zaprvé uplatňuje argument, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost uvést odůvodnění. Zadruhé byla porušena zásada spravedlivého procesu, neboť žalobci nebyla poskytnuta přiměřená lhůta k vyjádření a dodání dalších podkladů. Konečně je vytýkáno, že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném skutkovém posouzení.

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 803/2004/ES ze dne 21. dubna 2004, kterým se přijímá akční program Společenství (2004 až 2008) pro předcházení násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání a pro ochranu obětí a ohrožených skupin (program Daphne II) (Úř. věst. L 143, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 15).


title: Věc T-234/14: Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Mammoet Salvage v. Komise „Žaloba pro nečinnost a žaloba na náhradu škody — Smluvní odpovědnost — Mimosmluvní odpovědnost — Námitka nepřípustnosti — Osmý Evropský rozvojový fond — Ostraňování 74 vraků v zálivu v Nouadhibou — Smlouva uzavřená mezi žalobkyní a Mauritánií, za jejíž financování Unií se zaručila Komise — Plnění smlouvy — Odklad data ukončení platebních povinností Unie na základě smlouvy — Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“

text:
               26.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2015 – Mammoet Salvage v. Komise
   (Věc T-234/14) (1)

   („Žaloba pro nečinnost a žaloba na náhradu škody - Smluvní odpovědnost - Mimosmluvní odpovědnost - Námitka nepřípustnosti - Osmý Evropský rozvojový fond - Ostraňování 74 vraků v zálivu v Nouadhibou - Smlouva uzavřená mezi žalobkyní a Mauritánií, za jejíž financování Unií se zaručila Komise - Plnění smlouvy - Odklad data ukončení platebních povinností Unie na základě smlouvy - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoliv právní základ“)
   (2015/C 171/29)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mammoet Salvage BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: P. Kuypers a A. Schadd, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a S. Bartelt, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 265 SFEU, kterým se žalobkyně domáhá určení, že Komise protiprávně nereagovala na žádost žalobkyně o prodloužení platebních povinností Unie na základě smlouvy o odstranění 74 vraků ze zálivu v Nouadhibou (Mauritánie), která byla uzavřena mezi žalobkyní a Mauritánskou islámskou republikou, za jejíž financování se zaručila Komise v rámci osmého Evropského rozvojového fondu, a podpůrně návrh, kterým se žalobkyně domáhá, aby byla Komisi na základě smluvní odpovědnosti Unie uložena povinnost zaplatit žalobkyni faktury vystavené podle výše uvedené smlouvy, a ještě podpůrněji návrh, kterým se žalobkyně domáhá uznání mimosmluvní odpovědnosti Unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Mammoet Salvage se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


title: Věc F-94/11: Žaloba podaná dne 28. září 2011 — ZZ v. Komise

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/30

         Žaloba podaná dne 28. září 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-94/11)
   2011/C 355/53
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: H. Mannes, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí EPSO o znovuotevření všeobecného výběrového řízení EPSO/AD/26/05 a pozvání žalobce k nové ústní zkoušce a zrušení rozhodnutí o vyloučení žalobce z výběrového řízení z důvodu jeho nedostavení se k této zkoušce.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 11. února a 12. srpna 2011,

               —

               prohlásit pozvánku k ústní zkoušce ze dne 14. ledna 2011 za nezákonnou,

               —

               určit, že nové individuální přezkoušení žalobce nemůže dostatečným způsobem napravit zjištěné procesní chyby předcházejícího řízení,

               —

               určit, že žalovaná je oprávněna zapsat žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí i bez opakování zkoušky,

               —

               určit, že žalovaná musí přiměřeným způsobem nahradit žalobci škodu vzniklou na základě uplynulé doby a zabránit jakékoli diskriminaci žalobce ve vztahu k úspěšným uchazečům,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení,

               —

               případně vydat rozsudek pro zmeškání.


title: Věc C-200/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Rada Evropské unie v. Bank Saderat Iran a Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Boj proti šíření jaderných zbraní – Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice – Zmrazení finančních prostředků íránské banky – Povinnost uvést odůvodnění – Postup při přijímání aktu – Zjevně nesprávné posouzení“

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/2

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Rada Evropské unie v. Bank Saderat Iran a Evropská komise
      (Věc C-200/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Boj proti šíření jaderných zbraní - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Zmrazení finančních prostředků íránské banky - Povinnost uvést odůvodnění - Postup při přijímání aktu - Zjevně nesprávné posouzení“)
      (2016/C 211/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a M. Bishop, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Bank Saderat Iran (zástupci: D. Wyatt, QC, R. Blakeley, barrister, S. Jeffrey, S. Ashley a A. Irvine, solicitors), Evropská komise (zástupci: D. Gauci a M. Konstantinidis, zmocněnci)

         Vedlejší účastník řízení podporující navrhovatelku: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Christie, S. Behzadi-Spencer, zmocněnci, ve spolupráci se S. Lee, barrister)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Vedlejší kasační opravný prostředek se zamítá.

                  3)

                  Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Bank Saderat Iran v řízení v obou stupních, s výjimkou nákladů souvisejících s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

                  4)

                  Bank Saderat Iran ponese vlastní náklady vynaložené v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem.

                  5)

                  Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení v obou stupních.

         (1)  Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


title: Věc F-28/13: Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/57

         Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. Komise
   (Věc F-28/13)
   2013/C 207/94
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o výkonu několika srážek z platu žalobce za červen, červenec, srpen, září a říjen 2012

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit oznámení ze dne 6. července 2012, kterým Úřad pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) informoval žalobce o svém rozhodnutí postupovat v souladu s doporučením OLAF ze dne 30. března 2012 a upřesnil, že i) z jeho platu za červen 2012 srazil 5 530 eur (částka odpovídající neoprávněně získaným příspěvkům), že ii) za červenec 2012 bude jeho plat snížen o 3 822,80 eur (úroky z prodlení z neoprávněně získaných částek), a že iii) jeho plat za srpen 2012 bude snížen o 2 372 eur (proplacení léčebných výdajů) a o 699,20 eur (úroky z prodlení);

               —

               zrušit srážky z platu žalobce za červen, srpen, září a říjen 2012 a v případě potřeby všechny ostatní srážky vyplývající z vykonání napadnutého rozhodnutí;

               —

               zrušit oznámení ze dne 10. července 2012 s tím, že žádá o jednorázovou srážku v celkové výši 3 071,20 eur z jeho platu za srpen 2012, a v případě, že by dluh byl příliš vysoký na to, aby mohl být zhojen jednorázovou srážkou, žádá o rozložení splátek na několik měsíců;

               —

               zrušit oznámení ze dne 20. července 2012, kterým byl žalobce informován o tom, že jeho oddělení mu nemohlo z platu za červenec srazit částku ve výši 3 822,88 eur odpovídající úrokům z prodlení, a že tato částka bude v plné výši sražena z platu za říjen 2012 v návaznosti na srážky provedené v srpnu a září 2012;

               —

               částečně zrušit rozhodnutí ze dne 17. prosince 2012 doručené v tentýž den v rozsahu, v němž se jím zamítá stížnost žalobce týkající se denních příspěvků a sporných úroků z prodlení;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit úroky z prodlení z 5 530 eur od června 2012, z 1 535,60 eur od srpna 2012, z dalších 1 535,60 eur od září 2012, z 3 822,80 eur od října 2012 až do úplného splacení těchto částek s tím, že do výše 3 071,20 eur vrácených z platu za leden 2013 není od data této splátky nutné platit úroky z prodlení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-103/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris – Francie) – Philippe Derouin v. Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris – Région parisienne (Urssaf) (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Osoby samostatně výdělečně činné ve Francii s bydlištěm tamtéž — Obecný sociální příspěvek — Příspěvek na úhradu sociálního dluhu — Zahrnutí příjmů dosažených v jiném členském státě, kde jsou zdanitelné na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění)

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris – Francie) – Philippe Derouin v. Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris – Région parisienne (Urssaf)
   (Věc C-103/06) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Osoby samostatně výdělečně činné ve Francii s bydlištěm tamtéž - Obecný sociální příspěvek - Příspěvek na úhradu sociálního dluhu - Zahrnutí příjmů dosažených v jiném členském státě, kde jsou zdanitelné na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění)
   (2008/C 128/05)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Philippe Derouin

      Žalovaná: Union pour le Recouvrement des Cotisations de Sécurité Sociale et d'Allocations Familiales de Paris – Région parisienne (Urssaf)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal des affaires de sécurité sociale de Paris – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35), jak bylo změněno a aktualizováno nařízením Rady (EHS) č. 2001/83 ze dne 2. června 1983 (Úř. věst. L 230, s. 6) – Zohlednění příjmů dosažených v jiném členském státě a zdanitelných v tomto státě na základě úmluvy o dvojím zdanění pro účely výpočtu „obecného sociálního příspěvku“ a „příspěvku na úhradu sociálního dluhu“, které je povinna platit osoba samostatně výdělečně činná, na kterou se vztahují francouzské právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení
   Výrok
   Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 307/1999 ze dne 8. února 1999, musí být vykládáno tak, že členskému státu, jehož právní předpisy v sociální oblasti jsou jedinou právní úpravou použitelnou na osobu samostatně výdělečně činnou s bydlištěm v tomto členském státě, nebrání v tom, aby, zejména na základě smlouvy o zamezení dvojího zdanění v oblasti daní z příjmů, vyloučil příjmy, kterých uvedený pracovník dosáhl v jiném členském státě, z vyměřovacího základu takových příspěvků, jako jsou obecný sociální příspěvek a příspěvek na úhradu sociálního dluhu.

      (1)  Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


title: Věc C-566/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Lisboa – Portugalsko) – Jorge Ítalo Assis dos Santos v. Banco de Portugal

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho de Lisboa – Portugalsko) – Jorge Ítalo Assis dos Santos v. Banco de Portugal
   (Věc C-566/13) (1)

   2014/C 184/42
   Jednací jazyk: portugalština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


title: Věc C-524/10: Žaloba podaná dne 11. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/20

         Žaloba podaná dne 11. listopadu 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-524/10)
   ()
   2011/C 30/33
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: M. Afonso, zmocněnec)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 296 a 298 směrnice o DPH (1) tím, že na zemědělské výrobce uplatnila zvláštní režim v rozporu s režimem zavedeným uvedenou směrnicí, neboť je osvobodila od DPH, jakož i tím, že uplatnila nulovou sazbu paušální kompenzace a zároveň započetla podstatnou zápornou hodnotu do vlastních zdrojů za účelem kompenzace DPH;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Portugalské právní předpisy neupravují pro zemědělské výrobce paušální kompenzaci DPH zaplacené na vstupu. Portugalské orgány v návaznosti na kontrolu vlastních zdrojů za roky 2004 a 2005 provedenou v Portugalsku dne 13 a 14. listopadu 2007 uvedly, že DPH odváděná na vstupu, kterou si zemědělští výrobci podléhající zvláštnímu režimu neodečetli, představovala přibližně 5,3 % prodeje v roce 2004 a 7,9 % v roce 2005. Portugalské orgány měly za to, že DPH odváděná v zemědělském odvětí byla nadměrná a při výpočtu základu vlastních zdrojů v roce 2004 započetly zápornou hodnotu ve výši přibližně 70 milionů eur. Po podrobném přezkumu slučitelnosti zvláštního režimu uplatňovaného v Portugalsku na zemědělské výrobce se směrnicí o DPH dospěla Komise k názoru, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z 296 až 298 směrnice o DPH. Společná paušální úprava zavedená ve směrnici o DPH totiž vyžaduje stanovení přiměřeného procentuálního podílu kompenzace, pokud z relevantních makroekonomických údajů plyne, že zatížení DPH odváděnou na vstupu zemědělskými výrobci, na něž se vztahuje zvláštní režim, nebylo nulové nebo téměř nulové.
   Ačkoli je pravda, že členské státy nejsou oprávněny stanovit procentuální sazby paušální kompenzace, jež převyšují zatížení DPH odvedenou na vstupu, s ohledem na to, že takové nadměrné kompenzace by byly státní podporou ve prospěch daného odvětí, nelze z toho vyvodit, že portugalské právní předpisy jsou v souladu se směrnicí DPH, neboť dané právní předpisy neupravují žádnou kompenzaci ve prospěch zemědělských výrobců podléhajících zvláštnímu režimu. Členské státy nemohou nezohlednit makroekonomické údaje a rovnou rozhodnout, že není třeba učinit žádnou kompenzaci DPH odvedené na vstupu, protože v takovém případě by členský stát uplatnil na vlastní zemědělské výrobce zvláštní režim, který by se podstatně lišil od společné paušální úpravy pro zemědělské výrobce zavedené a upravené v hlavě XII kapitole 2 směrnice o DPH.
   Komise zastává názor, že zvláštní režim zavedený portugalskými právními předpisy pro plnění ze strany zemědělských výrobců není správným a jednotným uplatněním společné právní úpravy. Dané právní předpisy se totiž omezují pouze na osvobození od daně, a v důsledku toho zcela vylučují ze systému DPH všechny zemědělské výrobce, kteří se nerozhodli pro běžný daňový režim. Vzhledem k tomu, že zemědělští výrobci, na které se daný režim vztahuje, stále představují podstatnou část portugalského zemědělského odvětví, taková volba vnitrostátního zákonodárce vážně porušuje zásadu obecného zdanění, podle níž se DPH vybírá co nejobecněji a její působnost musí zahrnovat všechny fáze výroby a distribuce zboží, jakož i poskytování služeb. Krom toho osvobození uplatnitelné na plnění uskutečněná zemědělskými výrobci není upraveno v žádném ustanovení směrnice o DPH a je v přímém rozporu s čl. 296 odst. 1 uvedené směrnice, který členským státům pouze povoluje vybrat si ze tří řádně definovaných režimů: uplatnění běžného režimu, uplatnění zjednodušeného režimu stanoveného v hlavě XII kapitole 1, nebo uplatnění společné paušální úpravy stanovené v kapitole 2 téže hlavy.

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-472/13: Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — H. Lundbeck a Lundbeck v. Komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/47

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — H. Lundbeck a Lundbeck v. Komise
   (Věc T-472/13)
   2013/C 325/76
   Jednací jazyk: angličitna

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: H. Lundbeck A/S (Valby, Dánsko); a Lundbeck Ltd (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: R. Subiotto, QC, a T. Kuhn, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 ve věci COMP/39.226 — Lundbeck, které bylo žalobkyním doručeno dne 21. června 2013;

               —

               podpůrně zrušil pokuty uložené žalobkyním podle tohoto rozhodnutí;

               —

               ještě podpůrněji podstatně snížil výši pokut uložených žalobkyním podle tohoto rozhodnutí;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a souvisejících nákladů; a

               —

               přijal jakákoli jiná opatření, která považuje za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná učinila nesprávný závěr, podle něhož společnost Lundbeck a ostatní podniky, které byly stranami dohod, byly skutečnými či potenciálními konkurenty podle čl. 101 ods.t 1 SFEU.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nesprávně posoudila relevanci převodů aktiv v souvislosti s dohodami o vypořádání týkajícími se patentů.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že závěr žalované, podle něhož cílem dohod o vypořádání týkajících se patentů bylo omezit hospodářskou soutěž podle čl. 101 odst. 1, vychází z nesprávné aplikace zavedených zásad týkajících se omezení z hlediska cíle dohod.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí žalované je nesprávné a nedostatečně odůvodněné, jelikož odmítá „kritérium působnosti patentu“ jako odpovídající kritérium pro posouzení dohod o vypořádání týkajících se patentů z hlediska práva hospodářské soutěže podle čl. 101 odst. 1 SFEU.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí žalované nesprávně kvalifikuje jednání společnosti Lundbeck a neuvádí, v čem jsou tyto jednostranné úkony relevantní pro účely konstatování porušení čl. 101 odst. 1 SFEU.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nezohlednila všechny okolnosti týkající se dohod a učinila nesprávný závěr, že jejich zamýšlená působnost šla nad rámec působnosti patentových práv společnosti Lundbeck.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná řádně neposoudila účinky dohod podle čl. 101 odst. 3 SFEU.

               8)

               Osmý žalobní důvod vychází z toho, že rozhodnutí žalované porušuje právo společnosti Lundbeck na obhajobu, jelikož žalovaná v době mezi vydáním oznámení námitek a vydáním rozhodnutí uvedla jiné skutečnosti zakládající údajné protiprávní jednání, aniž společnosti Lundbeck poskytla příležitost být vyslechnuta.

               9)

               Devátý žalobní důvod vychází podpůrně z toho, že žalovaná uložila společnosti Lundbeck pokutu protiprávně, ačkoli v tomto případě vyvstaly nové faktické a právní otázky, čímž rovněž porušila zásadu právní jistoty.

               10)

               Desátý žalobní důvod vychází ještě podpůrněji z toho, že žalovaná nesprávně vyčíslila pokuty uložené společnosti Lundbeck.


title: Věc T-139/12: Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Adler Mode v. OHIM – Cluett, Peabody (Fairfield)

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. května 2014 – Adler Mode v. OHIM – Cluett, Peabody (Fairfield)
   (Věc T-139/12) (1)

   2014/C 194/50
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda devátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-53/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Článek 43 ES — Svoboda usazování — Notáři — Podmínka státní příslušnosti — Článek 45 ES — Účast na výkonu veřejné moci — Směrnice 89/48/EHS a 2005/36/ES“ )

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-53/08) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Notáři - Podmínka státní příslušnosti - Článek 45 ES - Účast na výkonu veřejné moci - Směrnice 89/48/EHS a 2005/36/ES)
   2011/C 204/06
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a H. Støvlbæk, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer, zmoncněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl, M. Aufner a G. Halley, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a J. Kemper, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: L. Ostrovska, K. Drēviņa a J. Barbale, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci), Maďarská republika (zástupci: R. Somssich, K. Veres a M. Fehér, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz, C. Herma a D. Lutostańska, zmocněnci), Slovinská republika (zástupci: V. Klemenc a Ž. Cilenšek Bončina, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 45 ES — Neprovedení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) ve vztahu k povolání notáře — Vnitrostátní právní úprava, která pro výkon povolání notáře stanoví podmínku státní příslušnosti — Pojem „činnost spjatá s výkonem veřejné moci“

      Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že pro přístup k povolání notáře stanovila podmínku státní příslušnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise, Rakouská republika, Česká republika, Spolková republika Německo, Francouzská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Polská republika, Slovinská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


title: Věc C-168/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. srpna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Axa Belgium SA v. Belgický stát, Administration de la TVA, de l'enregistrement et des domaines (Belgický stát), Administration de l'inspection spéciale des impôts, inspection de Mons 3 (Belgický stát)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. srpna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles — Belgie) — Axa Belgium SA v. Belgický stát, Administration de la TVA, de l'enregistrement et des domaines (Belgický stát), Administration de l'inspection spéciale des impôts, inspection de Mons 3 (Belgický stát)
   (Věc C-168/07) (1)

   2010/C 11/31

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc F-1/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. listopadu 2012 — Soukup v. Komise ( „Veřejná služba — Otevřené výběrové řízení — Nezapsání na seznam kandidátů vhodných k přijetí — Vyhodnocení ústní zkoušky“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. listopadu 2012 — Soukup v. Komise
   (Věc F-1/11) (1)

   (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam kandidátů vhodných k přijetí - Vyhodnocení ústní zkoušky)
   2013/C 46/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zdenek Soukup (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně É. Boigelot S. Woog, advokáti, poté É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/144/09 o nezapsání žalobce na seznam kandidátů vhodných k přijetí a rozhodnutí o zapsání jiného kandidáta na uvedený seznam, jakož náhrada způsobené majetkové i nemajetkové újmy

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Z. Soukup ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 72, 5.3.2011, s. 36.