title: Věc C-390/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 25. června 2021 – ADPA European Independent Automotive Data Publishers Association internationale Vereinigung ohne Gewinnerzielungsabsicht – IvoG – založené podle belgického práva, Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. v. Automobiles PEUGEOT SA, PSA Automobiles SA

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Köln (Německo) dne 25. června 2021 – ADPA European Independent Automotive Data Publishers Association internationale Vereinigung ohne Gewinnerzielungsabsicht – IvoG – založené podle belgického práva, Gesamtverband Autoteile-Handel e.V. v. Automobiles PEUGEOT SA, PSA Automobiles SA
      (Věc C-390/21)
      (2021/C 368/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Köln

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: ADPA European Independent Automotive Data Publishers Association internationale Vereinigung ohne Gewinnerzielungsabsicht – IvoG – založené podle podle belgického práva, Gesamtverband Autoteile-Handel e.V.

         Žalované: Automobiles PEUGEOT SA, PSA Automobiles SA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Použijí se ustanovení kapitoly XIV nařízení (EU) 2018/858 (1) (články 61 a násl. včetně přílohy X) i na takové modely vozidel, které poprvé získaly schválení typu již před 1. září 2020 za platnosti nařízení (ES) č. 715/2007 (2)?
                  V případě záporné odpovědi na tuto otázku kromě toho:
                  Lze ohledně těchto „starších vozidel“ i nadále použít kapitolu III nařízení (ES) č. 715/2007 a pro stanovení poplatků zejména článek 7 nařízení (ES) č. 715/2007?

                  2)

                  Zahrnuje pojem „přístup“ k uvedeným informacím, který musí výrobci poskytnout podle čl. 61 odst. 1 nařízení (EU) 2018/858, oprávnění vydavatelů technických informací podle čl. 3 bodu 45 nařízení (EU) 2018/858 zhodnotit tyto informace pro úkoly spojené s jejich podnikáním v dodavatelském řetězci na poprodejním trhu nebo je pro takovéto oprávnění ke zhodnocení zapotřebí sjednat samostatnou licenci pro zhodnocení a opakované vydávání, která pak ohledně poplatku požadovaného od výrobce v této souvislosti nespadá do článku 63 nařízení (EU) 2018/858?
                  V případě, že je odpověď na první předběžnou otázku záporná a kapitola III nařízení (ES) č. 715/2007 se použije na starší vozidla navíc:
                  Zahrnuje pojem „přístup“ k uvedeným informacím, který musí výrobci poskytnout podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 715/2007, oprávnění vydavatelů technických informací podle čl. 3 bodu 15 nařízení (ES) č. 715/2007 zhodnotit tyto informace pro úkoly spojené s jejich podnikáním v dodavatelském řetězci na poprodejním trhu nebo je pro takovéto oprávnění ke zhodnocení zapotřebí sjednat samostatnou licenci pro zhodnocení a opakované vydávání, která pak ohledně poplatku požadovaného od výrobce v této souvislosti nespadá do článku 7 nařízení (ES) 715/2007?

                  3)

                  Musí být výraz „přiměřený a úměrný poplatek“ podle čl. 63 odst. 1 první věty nařízení (EU) 2018/858 vykládán v tom smyslu, že výrobce musí nakládat se všemi samostatnými provozovateli podle čl. 3 bodu 45 nařízení (EU) 2018/858 při stanovení poplatku stejně bez ohledu na jejich podnikatelskou činnost?
                  V případě, že odpověď na první předběžnou otázku je záporná a kapitola III nařízení (ES) č. 715/2007 se použije na starší vozidla kromě toho:
                  Musí být výraz „přiměřený poplatek“ podle čl. 7 odst. 1 první části věty nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán v tom smyslu, že výrobce musí nakládat se všemi samostatnými provozovateli podle čl. 3 bodu 15 nařízení (EG) č. 715/2007 při stanovení poplatku stejně bez ohledu na jejich podnikatelskou činnost?
                  V případě záporné odpovědi na třetí předběžnou otázku:

                  4)

                  Musí být výraz „přiměřený a úměrný poplatek“ podle čl. 63 odst. 1 první věty nařízení (EU) 2018/858 vykládán v tom smyslu, že poplatek může zásadně pokrývat pouze náklady výrobce?
                  V případě, že odpověď na první předběžnou otázku je záporná a kapitola III nařízení (ES) č. 715/2007 se použije na starší vozidla kromě toho:
                  Musí být výraz „přiměřený poplatek“ podle čl. 7 odst. 1 první části věty nařízení (ES) č. 715/2007 vykládán v tom smyslu, že poplatek může zásadně pokrývat pouze náklady výrobce?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/858 ze dne 30. května 2018 o schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla a o dozoru nad trhem s nimi, o změně nařízení (ES) č. 715/2007 a č. 595/2009 a o zrušení směrnice 2007/46/ES (Úř. věst. L 151, 14.6.2018, s. 1).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. L 171, 29.6.2007, s. 1).


title: Věc C-393/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. června 2021 – Lufthansa Technik AERO Alzey GmbH v. Arik Air Limited ir kt.

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. června 2021 – Lufthansa Technik AERO Alzey GmbH v. Arik Air Limited ir kt.
      (Věc C-393/21)
      (2021/C 368/06)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Lufthansa Technik AERO Alzey GmbH

         Další účastnice řízení o kasačním opravném prostředku: Arik Air Limited ir kt.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jak je třeba vykládat pojem „výjimečné okolnosti“ uvedený v čl. 23 písm. c) nařízení č. 805/2004 (1) s ohledem na cíle tohoto nařízení, zejména cíl urychlit a zjednodušit výkon rozhodnutí členských států a účinně zajistit ochranu práva na spravedlivý proces? Jaký prostor pro uvážení mají příslušné orgány členského státu výkonu při výkladu pojmu „výjimečné okolnosti“?

                  2)

                  Musí být při rozhodování o použití čl. 23 písm. c) nařízení č. 805/2004 považovány za relevantní takové okolnosti, jako jsou okolnosti dané v projednávané věci, jež souvisejí se soudním řízením ve státě původu, v němž se rozhoduje o otázce týkající se zrušení rozhodnutí, na jehož základě byl vydán evropský exekuční titul? Podle jakých kritérií je třeba posuzovat řízení o opravném prostředku probíhající v členském státě původu a jak komplexní musí být posouzení tohoto řízení, které provádějí příslušné orgány členského státu výkonu?

                  3)

                  Co je předmětem posuzování při rozhodování o uplatnění pojmu „výjimečné okolnosti“ uvedeného v článku 23 nařízení č. 805/2004: je třeba posuzovat dopad rozhodných okolností sporu v případě, že je rozhodnutí státu původu v tomto státě napadeno opravným prostředkem, je třeba analyzovat potenciální pozitivní nebo negativní dopady příslušného opatření uvedeného v článku 23 nařízení, nebo je třeba analyzovat hospodářské možnosti dlužníka toto rozhodnutí vykonat či jiné okolnosti?

                  4)

                  Je podle článku 23 nařízení č. 805/2004 přípustné současné uplatnění několika opatření uvedených v tomto článku? V případě kladné odpovědi na tuto otázku, z jakých kritérií musí příslušné orgány státu výkonu vycházet při rozhodování o vhodnosti a přiměřenosti uplatnění několika z těchto opatření?

                  5)

                  Musí být na rozhodnutí státu původu o pozastavení (nebo zrušení) vykonatelnosti použit právní režim zakotvený v čl. 36 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2), nebo se použije právní režim obdobný právnímu režimu upravenému v čl. 44 odst. 2 tohoto nařízení?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky (Úř. věst. 2004, L 143, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 38).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012, L 351, s. 1).


title: Věc C-395/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. června 2021 – D.V. v. M.A.

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Litva) dne 28. června 2021 – D.V. v. M.A.
      (Věc C-395/21)
      (2021/C 368/07)
      Jednací jazyk: litevština

         Předkládající soud

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka:

      D.V.

         Odpůrce:

      M.A.

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 (1) vykládán v tom smyslu, že se slova „hlavní předmět smlouvy“ vztahují na ujednání – které nebylo individuálně sjednáno a které je obsaženo ve smlouvě o poskytování právních služeb uzavřené mezi podnikatelem (advokátem) a spotřebitelem – týkající se ceny a způsobu, jakým je vypočtena?

                  2.

                  Musí být odkaz na jasnost a srozumitelnost smluvního ujednání obsažený v čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13 vykládán v tom smyslu, že ve smluvním ujednání o ceně (které stanoví cenu za skutečně poskytnuté služby na základě hodinové sazby) stačí uvést výši hodinové odměny náležející advokátovi?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Musí být požadavek na transparentnost vykládán v tom smyslu, že zahrnuje povinnost advokáta uvést ve smlouvě cenu za služby, u nichž lze konkrétní sazbu jasně určit a předem specifikovat, nebo musí být orientační výše ceny za služby (předběžný rozpočet ceny za poskytnuté právní služby) uvedena i v případě, kdy počet (nebo dobu trvání) určitých úkonů a odměnu za tyto úkony při uzavírání smlouvy předvídat nelze, přičemž případná rizika mající za následek zvýšení nebo snížení ceny musí být také uvedena? Je při posuzování toho, zda je smluvní ujednání týkající se ceny v souladu s požadavkem na transparentnost, relevantní, zda jsou informace o ceně za právní služby a způsobu jejího výpočtu poskytnuty spotřebiteli jakýmkoli vhodným způsobem, nebo zda jsou uvedeny v samotné smlouvě o poskytování právních služeb? Může být nedostatek informací v předsmluvních vztazích kompenzován poskytnutím informací v průběhu plnění smlouvy? Má na posouzení souladu smluvního ujednání s požadavkem na transparentnost vliv skutečnost, že konečná cena za poskytnuté právní služby se vyjasní až po ukončení jejich poskytování? Je při posuzování souladu smluvního ujednání o ceně s požadavkem na transparentnost relevantní skutečnost, že smlouva nestanoví povinnost poskytování pravidelných zpráv advokáta o poskytnutých službách nebo pravidelného vyúčtování spotřebiteli, které by spotřebiteli umožnily včas rozhodnout se odmítnout právní služby nebo změnit smluvní ceny?

                  4.

                  V případě, že vnitrostátní soud rozhodne, že smluvní ujednání, které stanoví cenu za skutečně poskytnuté služby na základě hodinové sazby, není sepsáno jasným a srozumitelným jazykem, jak požaduje čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13, musí tento soud posuzovat, zda má toto ujednání zneužívající povahu ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice (tj. při posuzování případné zneužívající povahy smluvního ujednání musí být zjištěno, zda toto ujednání způsobuje „významnou nerovnováhu“ v právech a povinnostech smluvních stran v neprospěch spotřebitele), nebo s přihlédnutím k tomu, že ujednání o ceně zahrnuje podstatné smluvní náležitosti, již sama skutečnost, že toto ujednání není transparentní, postačuje k prohlášení tohoto ustanovení za zneužívající?

                  5.

                  Znamená skutečnost, že v případě, že bylo smluvní ujednání o ceně prohlášeno za zneužívající, smlouva o poskytování právních služeb není závazná, jak vyplývá z čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13, že je nezbytné obnovit stav, v němž by se spotřebitel nacházel, pokud by nebylo sjednáno ujednání, které bylo prohlášeno za zneužívající? Znamenalo by obnovení takového stavu, že by spotřebitel neměl povinnost za již poskytnuté služby zaplatit?

                  6.

                  Pokud z povahy smlouvy o poskytování služeb za úplatu vyplývá, že není možné obnovit stav, v němž by se spotřebitel nacházel, pokud by nebylo sjednáno ujednání, které bylo prohlášeno za zneužívající (služby již byly poskytnuty), bylo by stanovení odměny za služby poskytnuté advokátem v rozporu s cílem čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, bylo by skutečné rovnováhy, jejímž nastolením by byla obnovena rovnost smluvních stran, dosaženo: i) tím, že by byla advokátovi zaplacena cena za poskytnuté služby ve výši dle hodinové sazby stanovené ve smlouvě; ii) tím, že by byla advokátovi zaplacena minimální cena za právní služby (například cena stanovená ve vnitrostátním právním aktu, a sice doporučeních týkajících se maximální výše odměny za služby poskytované advokátem); iii) tím, že by byla advokátovi zaplacena přiměřená částka za služby určená soudem, a to s přihlédnutím ke složitosti věci, kvalifikaci a zkušenostem advokáta, finanční situaci klienta a jiným relevantním okolnostem?

         (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


title: Věc C-399/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Švédsko) dne 28. června 2021 – IRnova AB v. FLIR Systems AB

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen (Švédsko) dne 28. června 2021 – IRnova AB v. FLIR Systems AB
      (Věc C-399/21)
      (2021/C 368/08)
      Jednací jazyk: švédština

         Předkládající soud

      Svea Hovrätt, Patent- och marknadsöverdomstolen

         Účastnice původního řízení

         Odvolatelka: IRnova AB

         Odpůrkyně: FLIR Systems AB

         Předběžná otázka

      Spadá žaloba na určení lepšího práva k vynálezu, založeného na tvrzeném původcovství nebo společném původcovství vynálezu podle vnitrostátních patentových přihlášek a patentů zapsaných ve třetím státě, do výlučné příslušnosti pro účely čl. 24 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1)?

         (1)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 1.


title: Věc C-406/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 1. července 2021 – A Oy v. B Ky a společenství dědiců po C

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 1. července 2021 – A Oy v. B Ky a společenství dědiců po C
      (Věc C-406/21)
      (2021/C 368/09)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein oikeus

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku: A Oy

         Odpůrkyně v řízení o opravném prostředku: B Ky a společenství dědiců po C

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 12 odst. 4 směrnice 2011/7 (1) vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou vyjmout z oblasti působnosti této směrnice smluvní praxi týkající se důsledků prodlení, kterou účastníci soustavně uplatňovali u jednotlivých objednávek před 16. březnem 2013, i když byly jednotlivé objednávky, jichž se uplatněné důsledky prodlení týkají, učiněny po tomto datu?

                  2.

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Musí být čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice 2011/7 vykládán v tom smyslu, že smluvní praxe popsaná v první otázce musí být považována za smluvní podmínku nebo praxi ve smyslu těchto ustanovení, která vylučuje úrok z prodlení nebo náhradu nákladů spojených s vymáháním?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (Úř. věst. 2011, L 48, s. 1).


title: Věc C-414/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 7. července 2021 – VP Capital NV v. Belgische Staat, další účastnice řízení: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 7. července 2021 – VP Capital NV v. Belgische Staat, další účastnice řízení: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV
      (Věc C-414/21)
      (2021/C 368/10)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: VP CAPITAL NV

         Odpůrce: Belgische Staat

         Další účastnice řízení: PricewaterhouseCoopers Belastingadviseurs NV, Ernst & Young Tax Consultants BV, Ernst & Young Bedrijfsrevisoren BV

         Předběžná otázka

      Je taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená v projednávané věci, v rozporu se svobodou usazování zaručenou článkem 49 SFEU, pokud vede k tomu, že lucemburská společnost, která zaúčtuje ztrátu hodnoty akcií v Lucembursku, kterou sice v zásadě odečte od svého zdanitelného hospodářského výsledku, ale z důvodu, že se nachází ve ztrátě, ji ve skutečnosti nemůže odečíst od tohoto výsledku, je po přemístění svého statutárního sídla do Belgie zdaněna v souvislosti s převodem této ztráty hodnoty v Belgii, ledaže kapitálové zisky, které jsou skryty za tímto převodem, byly zaúčtovány na nedisponibilní pasivní účet, zatímco belgická společnost, která v souvislosti s převodem této ztráty není zdaněna, pokud kapitálové ztráty již nebyly odečteny od belgického zdanitelného hospodářského výsledku, a sice aniž by ztráta hodnoty, která je skryta za tímto převodem, musela být zaúčtována na nedisponibilní pasivní účet?


title: Věc C-422/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. července 2021 – Ministero dell’Interno v. TO

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/12

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 9. července 2021 – Ministero dell’Interno v. TO
      (Věc C-422/21)
      (2021/C 368/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Ministero dell’Interno

         Odpůrce: TO

         Předběžná otázka

      Brání čl. 20 odst. 4 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013 (1) takové vnitrostátní právní úpravě, která stanoví odnětí přijímacích opatření pro dospělého žadatele nespadajícího do kategorie „zranitelné osoby“, v případě, že sám žadatel je považován za pachatele zvláště násilného jednání, spáchaného mimo ubytovací středisko, které se vyznačovalo použitím fyzického násilí proti veřejným činitelům nebo osobám pověřeným veřejnou službou, jež způsobilo obětem zranění, kvůli nimž musely vyhledat ošetření na místní pohotovosti?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu (přepracované znění) (Úř. věst. L 180, 29.6.2013, s. 96).


title: Věc C-429/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. července 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti TZ, další účastník řízení: Openbaar Ministerie

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/13

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 14. července 2021 – Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti TZ, další účastník řízení: Openbaar Ministerie
      (Věc C-429/21)
      (2021/C 368/13)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Evropský zatýkací rozkaz vydaný proti: TZ

         Další účastník řízení: Openbaar Ministerie

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 28 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1) ve světle práva na účinnou soudní ochranu vykládán v tom smyslu, že:

                              —

                              osoba předávaná do vystavujícího členského státu musí mít možnost využít svého práva být vyslechnuta, pokud jde o žádost o souhlas s dalším předáním podle čl. 28 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, ve vystavujícím členském státě u justičního orgánu tohoto členského státu v rámci řízení o výkonu evropského zatýkacího rozkazu, který se vztahuje se na tuto osobu a který následně vydal třetí stát v souvislosti se skutky spáchanými před předáním; nebo že

                              —

                              tato osoba musí mít možnost využít svého práva být vyslechnuta v členském státě, který předtím provedl předání, u vykonávajícího justičního orgánu v rámci řízení o udělení souhlasu s dalším předáním?

                  2)

                  Pokud musí mít předávaná osoba možnost využít svého práva být vyslechnuta, pokud jde o žádost o souhlas s dalším předáním podle čl. 28 odst. 3 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, v členském státě, který předtím provedl předání, jakým způsobem jí to musí tento členský stát umožnit?

         (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc C-466/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2021 Land Rheinland-Pfalz proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 19. května 2021 ve věci T-218/18, Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/14

      Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2021 Land Rheinland-Pfalz proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 19. května 2021 ve věci T-218/18, Deutsche Lufthansa AG v. Evropská komise
      (Věc C-466/21 P)
      (2021/C 368/14)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Land Rheinland-Pfalz (zástupci: R. van der Hout, advocaat, C. Wagner, Rechtsanwalt)

         Další účastnice řízení: Deutsche Lufthansa AG, Evropská komise, Spolková republika Německo

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu (devátého senátu) ze dne 19. května 2021 ve věci T-218/18, Deutsche Lufthansa v. Komise, a žalobu s konečnou platností zamítl;

                  —

                  uložil společnosti Deutsche Lufthansa AG náhradu nákladů řízení v prvním stupni a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka pět důvodů.

                  —

                     První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že je Deutsche Lufthansa AG (dále jen „DLH“) aktivně legitimována podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU. Tribunál měl neprávem za to, že je DLH zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 1 písm. h) a článku 24 nařízení (EU) 2015/1589 (1) a že svou žalobou uplatňuje porušení svých procesních práv. Tribunál navíc dostatečně neodůvodnil své rozhodnutí v otázce aktivní legitimace, pokud jde o relevantní aspekty.

                  —

                     Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když své rozhodnutí ohledně spádové oblasti opíral výlučně o znění napadeného rozhodnutí, aniž zohlednil příslušný kontext a podklady ze správního řízení.

                  —

                     Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když svůj rozsudek opíral o to, že Komise při hodnocení spádové oblasti údajně nezohlednila cílové letiště a další konkrétní skutečnosti. Vzhledem k tomu, že DLH toto ve své žalobě nenapadala, neměl Tribunál žalobě na základě tohoto důvodu vyhovět.

                  —

                     Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že se Komise v souvislosti se spádovou oblastí nevypořádala se všemi pochybnostmi o slučitelnosti s vnitřním trhem. Tribunál přitom pominul skutečnost, že Komise (i.) v rozhodnutí o uzavření předběžného vyšetřovacího řízení musí rozhodnout na základě informací, které má k tomuto okamžiku k dispozici, a (ii.) při posuzování slučitelnosti s kritérii směrnic pro podpory v letecké dopravě neměla důvod k pochybnostem.

                  —

                     Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál porušil čl. 264 druhý pododstavec SFEU, neboť napadené rozhodnutí zrušil bez označení účinků, které měly zůstat zachovány. Navíc porušil svou povinnost uvést odůvodnění, když neodůvodnil rozhodnutí o časových účincích.

         (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc C-474/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovni sud – Chorvatsko) – I.D. v. Z b. d.d.

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/15

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovni sud – Chorvatsko) – I.D. v. Z b. d.d.
      (Věc C-474/20) (1)

      (2021/C 368/15)
      Jednací jazyk: chorvatština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 423, 7.12.2020.


title: Věc C-526/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – IO, SP, DR v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/15

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – IO, SP, DR v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-526/20) (1)

      (2021/C 368/16)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-528/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – CT v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/15

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – CT v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-528/20) (1)

      (2021/C 368/18)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-529/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – AP v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – AP v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-529/20) (1)

      (2021/C 368/19)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-565/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – DS v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – DS v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-565/20) (1)

      (2021/C 368/20)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 19, 18.1.2021.


title: Věc C-566/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – DG v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – DG v. Deutsche Lufthansa AG
      (Věc C-566/20) (1)

      (2021/C 368/21)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 28, 25.1.2021.


title: Věc C-627/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. OP

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/16

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. OP
      (Věc C-627/20) (1)

      (2021/C 368/22)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc C-628/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. BA

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. BA
      (Věc C-628/20) (1)

      (2021/C 368/23)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc C-630/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. CS

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. CS
      (Věc C-630/20) (1)

      (2021/C 368/24)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc C-631/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. PR, TV

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. PR, TV
      (Věc C-631/20) (1)

      (2021/C 368/25)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 72, 1.3.2021.


title: Věc C-712/20: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – GJ v. Ryanair DAC

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/17

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – GJ v. Ryanair DAC
      (Věc C-712/20) (1)

      (2021/C 368/26)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc C-10/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. TZ

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. TZ
      (Věc C-10/21) (1)

      (2021/C 368/27)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15.3.2021.


title: Věc C-11/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. IY, TP

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. IY, TP
      (Věc C-11/21) (1)

      (2021/C 368/28)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15.3.2021.


title: Věc C-12/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. FL

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. FL
      (Věc C-12/21) (1)

      (2021/C 368/29)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 88, 15.3.2021.


title: Věc C-107/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. ZR

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/18

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 17. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. ZR
      (Věc C-107/21) (1)

      (2021/C 368/30)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc C-135/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. GD, WT

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/19

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Deutsche Lufthansa AG v. GD, WT
      (Věc C-135/21) (1)

      (2021/C 368/31)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 182, 10.5.2021.


title: Věc C-165/21: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Københavns Byret – Dánsko) – Orion Corporation v. Lægemiddelstyrelsen, za přítomnosti: Teva Danmark A/S

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/19

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. června 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Københavns Byret – Dánsko) – Orion Corporation v. Lægemiddelstyrelsen, za přítomnosti: Teva Danmark A/S
      (Věc C-165/21) (1)

      (2021/C 368/32)
      Jednací jazyk: dánština
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 206, 31.5.2021.


title: Věc T-185/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Public.Resource.Org a Right to Know v. Komise („Přístup k dokumentům – Nařízení (ES) č. 1049/2001 – Harmonizované normy – Dokumenty týkající se čtyř norem schválených CEN – Odepření přístupu – Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby – Ochrana vyplývající z autorského práva“)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Public.Resource.Org a Right to Know v. Komise
      (Věc T-185/19) (1)

      („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Harmonizované normy - Dokumenty týkající se čtyř norem schválených CEN - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Ochrana vyplývající z autorského práva“)
      (2021/C 368/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Public.Resource.Org, Inc. (Sebastopol, Kalifornie, Spojené státy), Right to Know CLG (Dublin, Irsko) (zástupci: F. Logue, solicitor, A. Grünwald, J. Hackl a C. Nüßing, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara, F. Thiran a S. Delaude, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský výbor pro normalizaci a dalších 14 vedlejších účastníků, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: U. Karpenstein, K. Dingemann a M. Kottmann, advokáti)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2019) 639 final ze dne 22. ledna 2019, kterým se zamítá žádost o přístup k čtyřem harmonizovaným normám přijatým CEN.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Public.Resource.Org, Inc. a Right to Know CLG ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Asociación Española de Normalización (UNE), Asociaţia de Standardizare din România (ASRO), Association française de normalisation (AFNOR), Austrian Standards International (ASI), British Standards Institution (BSI), Bureau de normalisation/Bureau voor Normalisatie (NBN), Dansk Standard (DS), Deutsches Institut für Normung e. V. (DIN), Koninklijk Nederlands Normalisatie Instituut (NEN), Schweizerische Normen-Vereinigung (SNV), Standard Norge (SN), Suomen Standardisoimisliitto r.y. (SFS), Svenska institutet för standarder (SIS) a Institut za standardizaciju Srbije (ISS) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 172, 20.5.2019.


title: Věc T-562/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Upper Echelon Products v. EUIPO (Everlasting Comfort) („Ochranná známka Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie – Slovní ochranná známka Everlasting Comfort – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Upper Echelon Products v. EUIPO (Everlasting Comfort)
      (Věc T-562/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka Everlasting Comfort - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 368/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Upper Echelon Products LLC (Austin, Texas, Spojené státy) (zástupkyně: M. Izquierdo Blanco, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. července 2020 (věc R 952/2020-1) týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky Everlasting Comfort.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Upper Echelon Products LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 3.11.2020.


title: Věc T-677/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Ryanair a Laudamotion v. Komise (Austrian Airlines; Covid-19) („Státní podpory – Rakouský trh letecké dopravy – Podpora poskytnutá Rakouskem letecké společnosti v rámci pandemie COVID-19 – Podřízená půjčka ve prospěch společnosti Austrian Airlines AG – Rozhodnutí nevznášet námitky – Podpora dříve poskytnutá mateřské společnosti příjemce – Podpora určená k nápravě škod způsobených mimořádnou událostí – Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Rovné zacházení – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/22

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Ryanair a Laudamotion v. Komise (Austrian Airlines; Covid-19)
      (Věc T-677/19) (1)

      („Státní podpory - Rakouský trh letecké dopravy - Podpora poskytnutá Rakouskem letecké společnosti v rámci pandemie COVID-19 - Podřízená půjčka ve prospěch společnosti Austrian Airlines AG - Rozhodnutí nevznášet námitky - Podpora dříve poskytnutá mateřské společnosti příjemce - Podpora určená k nápravě škod způsobených mimořádnou událostí - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 368/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko), Laudamotion GmbH (Schwechat, Rakousko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I. G. Metaxas Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, F. Tomat a S. Noë, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: R. Kanitz, J. Möller a P. L. Krüger, zmocněnci), Rakouská republika (zástupci: A. Posch, J. Schmoll, G. Eberhard a S. Weber, zmocněnci), Austrian Airlines AG (Vídeň, Rakousko), (zástupce: A. Zellhofer, advokát)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2020) 4684 final ze dne 6. července 2020 o státní podpoře SA.57539 (2020/N) – Rakousko – COVID-19 – Podpora poskytnutá společnosti Austrian Airlines.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Ryanair DAC a Laudamotion GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

                  3)

                  Spolková republika Německo, Rakouská republika a společnost Austrian Airlines AG ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2021.


title: Věc T-363/21: Žaloba podaná dne 28. června 2021 – Česká asociace satelitních operátorů v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/23

      Žaloba podaná dne 28. června 2021 – Česká asociace satelitních operátorů v. Komise
      (Věc T-363/21)
      (2021/C 368/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Česká asociace satelitních operátorů z. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: R. Kubáč, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 15. března 2021 o státní podpoře SA.55805 (2020/FC) – Česká republika – Prodloužení platnosti kmitočtových licencí provozovatelů sítí DTT;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí Komise není řádně odůvodněno.


title: Věc T-365/21: Žaloba podaná dne 28. června 2021 – TJ v. EEAS

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/23

      Žaloba podaná dne 28. června 2021 – TJ v. EEAS
      (Věc T-365/21)
      (2021/C 368/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: TJ (zástupkyně: A. Véghely, advokátka)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování pro výběr velitele civilních operací a ředitele Útvaru schopnosti civilního plánování a provádění (CPCC);

                  —

                  uložil náhradu škody podle článku 340 SFEU, která vznikla v důsledku výše uvedeného rozhodnutí.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 98 služebního řádu a rozhodnutí Rady 2010/427/EU;

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 27 služebního řádu;

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení;

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy.


title: Věc T-400/21: Žaloba podaná dne 2. července 2021 – ZR v. EUIPO

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/25

      Žaloba podaná dne 2. července 2021 – ZR v. EUIPO
      (Věc T-400/21)
      (2021/C 368/41)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZR (zástupci:: S. Rodrigues a A. Champetier, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí EUIPO o zamítnutí žádosti žadatele o převedení z Evropské komise k EUIPO;

                  —

                  v případě potřeby zrušil rozhodnutí o zamítnutí stížnosti stěžovatele podané podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článků 4, 8, 27, 29 a 110 služebního řádu a zásad kontinuity úředníků EU, srovnání zásluh a transparentnosti;

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení;

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění a povinnosti péče, což má za následek zjevně nesprávné posouzení.


title: Věc T-402/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – UniCredit Bank v. SRB

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/25

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – UniCredit Bank v. SRB
      (Věc T-402/21)
      (2021/C 368/42)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: UniCredit Bank AG (Mnichov, Německo) (zástupci: F. Schäfer, H. Großerichter a F. Kruis, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí za rok 2021 (SRB/ES/2021/22) včetně příloh v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;

                  —

                  uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o následující důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 porušuje podstatnou formální náležitost ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce SFEU, jelikož nebylo řádně konstatováno.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 a jeho přílohy I až III porušují podstatné formální náležitosti ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce SFEU a právo na řádnou správu, neboť neobsahují dostatečné odůvodnění podle čl. 296 druhého pododstavce SFEU a čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 a jeho přílohy I a II porušují právo na účinné prostředky nápravy před soudem podle čl. 47 odst. 1 Listiny, neboť je prakticky nemožné podrobit věcnou správnost rozhodnutí účinnému soudnímu přezkumu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 a jeho přílohy jsou protiprávní, jelikož články 4 až 7 a 9 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1) jsou protiprávní. Porušují nárok institucí na účinnou právní ochranu, neboť vedou k netransparentním rozhodnutím vydávaným na jeho základě.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod: bude-li zastáván názor, že netransparentní výpočet příspěvku institucí je stanoven již v čl. 70 odst. 2 nařízení č. 806/2014 (2) a čl. 103 odst. 2 a 7 směrnice 2014/59 (3), jsou tyto právní akty z důvodů uvedených v rámci čtvrtého žalobního důvodu protiprávní, a proto musí být prohlášeny za nepoužitelné.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 je v rozporu s články 6 a 7 a čl. 20 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63, neboť žalovaný v rámci výpočtu hodnoty multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu nezohlednil ani rizikový ukazatel čistého stabilního financování (NSFR), ani rizikový ukazatel minimálních požadavků na kapitál a způsobilé závazky („MREL“) či rizikové ukazatele složitost („complexity“) a způsobilost k řešení krize („resolvability“).

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod: rozhodnutí ze dne 14. dubna 2021 a jeho přílohy I až III porušují podstatné formální náležitosti ve smyslu čl. 263 druhého pododstavce SFEU a právo na řádnou správu podle čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny, jelikož žalobkyně nebyla před přijetím rozhodnutí vyslechnuta.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014, L 225, s. 1).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).


title: Věc T-409/21: Žaloba podaná dne 9. července 2021 – Německo v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/28

      Žaloba podaná dne 9. července 2021 – Německo v. Komise
      (Věc T-409/21)
      (2021/C 368/44)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. června 2021 o státní podpoře SA.56826 (2020/N) – Germany – 2020 reform of support for cogeneration a o státní podpoře SA.53308 (2019/N) – Germany – Change of support to existing CHP plants (§ 13 kogeneračního zákona), a to v části, v níž je konstatováno, že

                              a)

                              podpora na výrobu kogenerační elektřiny v nových, modernizovaných a optimalizovaných vysoce účinných kogeneračních jednotkách,

                              b)

                              podpora na energeticky účinné rozvody tepla a chladu,

                              c)

                              podpora na zásobníky tepla a chladu,

                              d)

                              podpora na výrobu kogenerační elektřiny ve vysoce účinných kogeneračních jednotkách s provozem na plyn v sektoru dálkového vytápění a

                              e)

                              snížený poplatek podle kogeneračního zákona pro výrobce vodíku
                              v souladu s kogeneračním zákonem z roku 2020 (KWKG 2020) představují státní podpory, a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod. Evropská komise se podle ní dopustila nesprávného výkladu a použití čl. 107 odst. 1 SFEU, když konstatovala, že podniky, kterých se oznámené opatření týká, obdržely státní podpory nebo podpory ze státních prostředků. Evropská komise zaprvé vychází z nesprávného předpokladu, že již samotná povaha poplatku coby odvodu svědčí o státním charakteru získaných prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Zadruhé Evropská komise vychází z nesprávného předpokladu, že se v případě poplatku (kogenerační poplatek) podle Gesetz für die Erhaltung, die Modernisierung und den Ausbau der Kraft-Wärme-Kopplung 2020 (zákon z roku 2020 o udržování, modernizaci a výstavbě kogeneračních zařízení, dále jen „kogenerační zákon“) jedná o odvod ve smyslu judikatury Soudního dvora. Zatřetí má Evropská komise nesprávně za to, že se prostředky ve prospěch provozovatelů přenosových sítí nacházejí pod kontrolou státu, a tudíž jsou k dispozici státu.


title: Věc T-412/21: Žaloba podaná dne 9. července 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale v. SRB

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/29

      Žaloba podaná dne 9. července 2021 – Norddeutsche Landesbank – Girozentrale v. SRB
      (Věc T-412/21)
      (2021/C 368/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Hannover, Německo) (zástupci: D. Flore a J. Seitz, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 14. dubna 2021 (SRB/ES/2021/22), včetně příslušných příloh, zejména přílohy I o „Výsledcích výpočtu příspěvků pro všechny instituce, které podléhají výpočtu příspěvků předem pro rok 2021, vykázaných v harmonizovaných přílohách odděleně (pro každou instituci)“, v rozsahu, v němž jsou relevantní pro žalobkyni;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žaloba se opírá o následující důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod: porušení práva být vyslechnut

                              —

                              Žalovaný opomenul vyslechnout žalobkyni před schválením napadeného rozhodnutí, a porušil tak čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod: porušení procesních pravidel

                              —

                              Napadené rozhodnutí je neplatné, jelikož bylo přijato v rozporu s obecnými procesními požadavky plynoucími z článku 41 Listiny, článku 298 SFEU, obecných právních zásad a jednacího řádu žalovaného.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod: nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí

                              —

                              Napadené rozhodnutí neobsahuje v rozporu s článkem 296 SFEU dostatečné odůvodnění; odůvodnění zejména nemá spojitost s konkrétním případem a nejsou v něm uvedeny úvahy zásadní v rámci přiměřenosti a posuzovací pravomoci.

                              —

                              Určení výše ročního příspěvku je mimoto nepochopitelné, zejména vzhledem k použití nejednotných pojmů a chybějícímu popisu důležitých mezikroků.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod: porušení základního práva na účinnou soudní ochranu vzhledem k nepřezkoumatelnosti napadeného rozhodnutí

                              —

                              Nedostatečné odůvodnění napadeného rozhodnutí žalobkyni citelně ztěžuje jeho soudní přezkum.

                              —

                              Žalovaný porušuje zejména zásadu kontradiktornosti řízení, podle níž musí mít strany možnost se kontradiktorně zabývat skutkovými a právními okolnostmi rozhodujícími pro výsledek řízení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod: použití ukazatele IPS (Institutional Protection Scheme) porušuje právo vyšší právní síly

                              —

                              V rámci použití ukazatele IPS nebylo přihlédnuto k významu účasti žalobkyně v institucionálním systému ochrany skupiny spořitelen.

                              —

                              Podle čl. 6 odst. 5 druhé věty nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (1) měl žalovaný zohlednit nižší pravděpodobnost zavedení režimu řešení krize v dotčené instituci, a tedy využití mechanismu Jednotného fondu pro řešení krizí, a měl respektovat zásadu proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod: nezohlednění MREL (Minimum Requirements for own funds and Eligible Liabilities) v rámci souboru ukazatelů rizik „riziková expozice“ je v rozporu s nařízením v přenesené pravomoci (EU) 2015/63

                              —

                              Žalovaný měl v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 zohlednit nadprůměrně vysokou kvótu MREL žalobkyně ve výši 67,6 %, která značně převýšila minimální kvótu ve výši 8 % stanovenou Jednotným výborem pro řešení krizí.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod: použití multiplikátoru pro úpravu příspěvku v závislosti na rizikovém profilu porušuje nařízení v přenesené pravomoci 2015/36 (EU), jež musí být vykládáno ve světle předpisů vyšší právní síly

                              —

                              Žalovaný měl při stanovení multiplikátoru pro úpravu příspěvku v závislosti na rizikovém profilu zohlednit nízkou pravděpodobnost selhání a nadprůměrně vysokou kvótu MREL v souladu se zásadou orientace na rizikový profil a se základním právem na svobodu podnikání podle článku 16 Listiny.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod (uplatněný podpůrně): čl. 7 odst. 4 druhá věta nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 porušuje právo vyšší právní síly

                              —

                              Stanovením vah pro ukazatel IPS porušuje čl. 7 odst. 4 druhá věta nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 obecnou zásadu rovnosti podle článku 20 Listiny, jakož i zásadu proporcionality, jelikož s institucemi podléhajícími témuž zajištění, a které tedy mají tutéž pravděpodobnost selhání, může být zacházeno odlišně.

         (1)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).


title: Věc T-443/21: Žaloba podaná dne 26. července 2021 – YAplus DBA Yoga Alliance v. EUIPO – Vidyanand (YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/31

      Žaloba podaná dne 26. července 2021 – YAplus DBA Yoga Alliance v. EUIPO – Vidyanand (YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL)
      (Věc T-443/21)
      (2021/C 368/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: YAplus DBA Yoga Alliance (Arlington, Virginie, Spojené státy) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Swami Vidyanand (Villupuram, Indie)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie týkající se obrazové ochranné známky YOGA ALLIANCE INDIA INTERNATIONAL – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 415 321

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. května 2021 ve věci R 1062/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a případně vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení a všech nákladů vynaložených v rámci řízení před EUIPO.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 95 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-446/21: Žaloba podaná dne 28. července 2021 – Commission de régulation de l’énergie v. ACER

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/32

      Žaloba podaná dne 28. července 2021 – Commission de régulation de l’énergie v. ACER
      (Věc T-446/21)
      (2021/C 368/48)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Commission de régulation de l’énergie (Paříž, Francie) (zástupkyně: C. Le Bihan-Graf, advokátka)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí č. A-001-2021 ze dne 28. května 2021, kterým se potvrzuje rozhodnutí ACER č. 30-2020 ze dne 30. listopadu 2020 o návrhu provozovatelů přenosových soustav regionu pro výpočet kapacity Core týkajícím se metodiky pro sdílení nákladů na redispečink a protiobchody a jeho přílohy I a Ia;

                  —

                  v důsledku toho zrušil rozhodnutí ACER č. 30/2020 ze dne 30. listopadu 2020 o návrhu provozovatelů přenosových soustav regionu pro výpočet kapacity Core týkajícím se metodiky pro sdílení nákladů na redispečink a protiobchody a jeho přílohy I a Ia;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení článku 28 nařízení č. 2019/942 spočívajícího v tom, že odvolací senát provedl jen omezený přezkum komplexních technických a hospodářských posouzení obsažených v rozhodnutí ACER č. 30/2020.
                  Podle judikatury Tribunálu vycházející z rozsudku ze dne 18. listopadu 2020, Aquind v. ACER (T-735/18, EU:T:2020:542), měl odvolací senát ACER provést úplný přezkum právních důvodů a argumentů žalobkyně.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 16 odst. 13 nařízení č. 2019/943 spočívajícího v tom, že ACER stanovila společnou prahovou hodnotu kruhových toků bez předchozí analýzy provozovatelů přenosových soustav a bez předchozího schválení národními regulačními orgány.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že harmonogram zavádění metodiky byl bez jakéhokoli právního základu navázán na jiné metodiky.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 3 nařízení č. 1/58 a zásady právní jistoty coby základní zásady unijního práva spočívajícího v omezení jazyka napadeného rozhodnutí č. A-001-2021 na angličtinu. Napadené rozhodnutí č. A-001-2021, které podle všeho nebylo vydáno ve francouzštině, je pro žalobkyni v důsledku jeho složitosti, délky a neúplnosti nejasné a nesrozumitelné.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 74 odst. 2 a odst. 6 písm. a) nařízení č. 2015/1222, jakož i čl. 16 odst. 13 nařízení č. 2019/943 spočívajícího ve stanovení nepřiměřeně rozsáhlé oblasti působnosti metodiky pro sdílení nákladů na redispečink a protiobchody.
                  Do působnosti by neměly spadat prvky sítě, které nesouvisejí s přeshraničním obchodem s elektřinou ve smyslu čl. 74 odst. 2 nařízení č. 2015/1222 a čl. 16 odst. 13 nařízení č. 2019/943. Oblast působnosti byla navázána na jiné metodiky bez jakéhokoli právního základu.
                  Oblast působnosti širší, než jakou stanoví metodika pro výpočet kapacity, je právně neudržitelná. Oblast působnosti by měla být v souladu s povinnostmi a odpovědností provozovatelů přenosových soustav podle čl. 74 odst. 6 písm. a) nařízení č. 2015/1222.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného uplatnění čl. 16 odst. 13 nařízení č. 2019/943 spočívajícího ve stanovení jednotné prahové hodnoty kruhových toků společné pro všechny provozovatele přenosových soustav regionu pro výpočet kapacity Core. Neexistuje žádný důvod ani vysvětlení pro to, aby se na každou hranici nabídkové zóny vztahovala společná a jednotná prahová hodnota, když vnitrostátní přenosové soustavy jsou různé a vzájemně propojené.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace coby základní zásady unijního práva a čl. 16 odst. 13 nařízení č. 2019/943 spočívajícího v tom, že při stanovování břemena nákladů je v metodice upřednostněno přetížení v důsledku kruhových toků.
                  Metodika by měla s přetížením v důsledku vnitřních toků a přetížením v důsledku kruhových toků zacházet stejně. Umístění kruhových toků na první místo v seznamu priorit neplánovaných toků způsobujících přetížení negeneruje pro provozovatele ty správné pobídky k efektivnímu řízení přetížení.
                  Odvolací senát ACER odmítl důkazy žalobkyně bez jakéhokoli odůvodnění.
                  Upřednostnění kruhových toků je diskriminační vůči provozovatelům přenosových soustav, kteří investovali nezbytné prostředky do modernizace svých soustav, protože tito provozovatelé by mohli být penalizováni za zbytkové kruhové toky, za které by mohli být odpovědní.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z nesprávného uplatnění čl. 15 odst. 3 nařízení č. 2019/943 spočívajícího v uznání toho, že metodika by se měla vztahovat na náklady, které nesou členské státy na základě svých akčních plánů.
                  Náklady, které nesou členské státy na základě svých akčních plánů, by z metodiky měly být vyloučeny. Metodika by pro zacházení s těmito náklady měla stanovit zvláštní pravidla. Argumentace odvolacího senátu je z technického hlediska nelogická. Nereaguje na argumentaci žalobkyně k nemožnosti odlišit náklady vynaložené na zpřístupnění kapacity mezi zónami od nákladů vynaložených na jiné účely.


title: Věc T-451/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Hesse v. EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/33

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Hesse v. EUIPO – Wedl & Hofmann (Testa Rossa)
      (Věc T-451/21)
      (2021/C 368/49)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Kurt Hesse (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Krogmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Wedl & Hofmann GmbH (Mils/Hall in Tirol, Rakousko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie Testa Rossa – Přihláška č. 13 019 047

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. května 2021 ve věci R 878/2020-1

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v takovém rozsahu, aby byly námitky zamítnuty také pro následující výrobky:
                  Třída 7 – stroje na krájení chleba; strouhací stroje na zeleninu; mlýnky na kávu jiné než na ruční pohon; elektrické kuchyňské stroje a elektrické mlýnky pro domácnost;
                  Třída 21 – domácí potřeby;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-452/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Thomas Henry v. EUIPO (MATE MATE)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/34

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Thomas Henry v. EUIPO (MATE MATE)
      (Věc T-452/21)
      (2021/C 368/50)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Thomas Henry GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich a D. Mienert, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie MATE MATE – Přihláška č. 18 091 934

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. května 2021 ve věci R 406/2021-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001.


title: Věc T-453/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – UniCredit a UniCredit Bank v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/35

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – UniCredit a UniCredit Bank v. Komise
      (Věc T-453/21)
      (2021/C 368/51)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: UniCredit SpA (Řím, Itálie), UniCredit Bank AG (Mnichov, Německo) (zástupci: I. Vandenborre, S. Dionnet, M. Siragusa, G. Rizza a B. Massella Ducci Teri, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  v celém rozsahu nebo částečně zrušil rozhodnutí Komise C(2021) 3489 final ze dne 20. května 2021 ve věci COMP/AT.40324 – Evropské vládní dluhopisy (dále jen „rozhodnutí“) konstatující, že žalobkyně tím, že se od 9. září 2011 do 28. listopadu 2011 účastnily jediného a pokračujícího protiprávního jednání v sektoru evropských vládních dluhopisů, porušily článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP, a/nebo pokutu;

                  —

                  podpůrně, v rámci své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci podstatně snížil výši uložené pokuty;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

                  —

                  v rámci organizačních procesních opatření nebo dokazování uložil Komisi, aby předložila nedůvěrné znění podání, která ke GŘ Komise pro hospodářskou soutěž podala třetí osoba v průběhu šetření ve věci AT.40324 v návaznosti na oznámení námitek a na slyšení, tak aby tato podání mohla být založena do spisu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jedenáct žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění, protože v rozhodnutí není řádně vymezen relevantní trh (relevantní trhy).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise dospěla v rozhodnutí k nesprávnému závěru, že se UniCredit účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání zaměřeného na primární trh, přestože obchodník UniCredit na tomto trhu neobchoduje.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že zjištění Komise, že se UniCredit účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání, jež vedlo k omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu, není podloženo souběžnými důkazy ani dostatečně odůvodněné.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když účast UniCredit na omezování hospodářské soutěže z hlediska účelu shledala bez analyzování potenciálního dopadu jejího chování na sekundárním trhu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, když účast UniCredit na omezování hospodářské soutěže z hlediska účelu shledala bez analyzování ekonomického kontextu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu, kterého se Komise měla dopustit v souvislosti s dobou trvání účasti žalobkyň na údajné kartelové dohodě.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že metoda výpočtu pokut uplatněná v rozhodnutí je stižena vadou, protože Komise: (i) pro výpočet hodnoty obratu použila nesprávné indikátory, (ii) k určení výše pokuty nepoužila nejlepší dostupné údaje, (iii) neposoudila vhodnost alternativních údajů, které předložila UniCredit, a (iv) nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z toho, že metodika Komise pro výpočet hodnoty obratu dosaženého účastníky byla zjevně nepřiměřená a nevhodná k zamýšlenému účelu, protože nereflektovala správně relativní váhu UniCredit a ostatních účastníků, které se měly podílet na údajném protiprávním jednání.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu individualizace trestů a sankcí, když pohyblivou složku základní výše pokuty pro UniCredit snížila jen o 1 % ve srovnání s ostatními účastníky.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu individualizace trestů a sankcí, když (a) na základě bodu 37 pokynů pro výpočet pokut nebo (b) na základě polehčujících okolností výrazně nesnížila základní výši pokuty. Konečná výše pokuty tudíž nereflektuje objektivní rozdíly mezi situací UniCredit a situací ostatních účastníků.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vychází z potřeby napravit nepřiměřenou a nespravedlivou pokutu uloženou Komisí UniCredit v rámci soudního přezkumu v plné jurisdikci provedeného Tribunálem.


title: Věc T-454/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – G-Core Innovations v. EUIPO – Coretransform (G CORELABS)

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/36

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – G-Core Innovations v. EUIPO – Coretransform (G CORELABS)
      (Věc T-454/21)
      (2021/C 368/52)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: G-Core Innovations Sàrl (Contern, Lucembursko) (zástupce: L. Axel Karnøe Søndergaard, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Coretransform GmbH (Berlín, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie G CORELABS vyvedené v oranžové, červené, stříbrné, černé a šedé barvě – Přihláška č. 14 955 017

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. května 2021 ve věci R 22/2021-2

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu a povolil zápis ochranné známky pro všechny výrobky, pro něž byla přihlášena;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-456/21: Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Bank of America a Bank of America Corporation v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/37

      Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Bank of America a Bank of America Corporation v. Komise
      (Věc T-456/21)
      (2021/C 368/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Bank of America N.A. (Charlotte, Severní Karolína, Spojené státy), Bank of America Corporation (Wilmington, Severní Karolína, Spojené státy) (zástupci: D. Bailey, barrister, D. Liddell, solicitor, a D. Slater, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise C(2021) 3489 final ze dne 20. května 2021 ve věci AT.40324 – Evropské vládní dluhopisy (dále jen „rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s tímto řízením.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že zjištění Komise, podle kterého se žalobkyně účastnily jediného a pokračujícího protiprávního jednání, je založeno na nesprávném právním posouzení, resp. na nesprávném posouzení, při uplatňování čl. 101 odst. 1 SFEU. Konkrétně použila Komise na účast na jediném a pokračujícím protiprávním jednání nesprávný test; kromě toho, resp. podpůrně, se Komise dopustila nesprávného uplatnění právní úpravy znaků jediného a pokračujícího protiprávního jednání na skutkové okolnosti této věci.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že za okolností, kdy protiprávní jednání žalobkyň spadá podle čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1/2003 do období po uplynutí promlčecí doby pro uložení pokuty, dospěla Komise k nesprávnému závěru, že existuje dostatečný oprávněný zájem ve smyslu článku 7 nařízení (ES) č. 1/2003 na konstatování protiprávního jednání žalobkyň.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nedodržela právo na obhajobu, protože (i) skutečnosti vytýkané žalobkyním v rozhodnutí se zásadně liší od podstaty skutečností vytýkaných žalobkyním v oznámení námitek; (ii) Komise nevysvětlila, proč považovala kontakty nepřímo zmíněné jen v příloze 1 oznámení námitek a v příloze 1 rozhodnutí za protiprávní, a (iii) žalobkyním nebyla poskytnuta příležitost reagovat na nová zjištění – nezmíněná v oznámení námitek – o určité komunikaci.


title: Věc T-462/21: Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 – Portigon v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/38

      Žaloba podaná dne 3. srpna 2021 – Portigon v. Komise
      (Věc T-462/21)
      (2021/C 368/54)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Bischke, H. J. Niemeyer a F. Grossmann, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. května 2021 (C (2021) 3489) (AT.40324 – Evropské státní dluhopisy) vydané vůči společnosti Portigon AG;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut a z nedostatku odůvodnění

                              —

                              Komise jasně nevylíčila a neodůvodnila jednání kladené žalobkyni za vinu, a porušila tak čl. 296 druhý pododstavec SFEU;

                              —

                              Komise opomněla adresovat žalobkyni doplňující námitky namísto pouhého dopisu s vylíčením skutkového stavu.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady jednoty právního řádu

                              —

                              Vydáním svého rozhodnutí Komise protiřečí vlastnímu rozhodnutí o podpoře z roku 2011.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise postupovala nesprávně, když neuplatnila svou posuzovací pravomoc

                              —

                              Komise postupovala nesprávně, když nezohlednila výtky žalobkyně a zjevně neuplatnila posuzovací pravomoc, která jí při vydání rozhodnutí přísluší.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného předpokladu, že se jednalo o jediné pokračující protiprávní jednání

                              —

                              Komise nesprávně vychází z existence jediného pokračujícího protiprávního jednání, které mělo pokračovat i po okamžiku promlčení.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení sankcionovaného jednání na základě článku 101 SFEU a z nedostatku odůvodnění podle čl. 296 druhého pododstavce SFEU

                              —

                              Komise hodnotí celé jednání nesprávně jako omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu. Údajně citelné účinky na trh nebyly Komisí prokázány.

                              —

                              Komise nesprávně připisuje jednání dřívějšího zaměstnavatele k tíži žalobkyně.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného vydání rozhodnutí týkajícího se zjištění podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 (1)

                              —

                              Rozhodnutí je v rozporu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, neboť Komise nemá žádný oprávněný zájem na vydání svého rozhodnutí vůči žalobkyni.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. Vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-464/21: Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Faller a další v. Komise

text:
               13.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 368/39

      Žaloba podaná dne 30. července 2021 – Faller a další v. Komise
      (Věc T-464/21)
      (2021/C 368/55)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Sonja Faller (Brixen, Itálie) a 74 dalších žalobců (zástupkyně: R. Holzeisen, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál napadené prováděcí rozhodnutí včetně následných doplnění a změn zrušil.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti prováděcímu rozhodnutí Evropské komise ze dne 31. května 2021 o změně podmíněné registrace vydané rozhodnutím C(2020) 9598 (final) pro humánní léčivý přípravek „Comirnaty – mRNA vakcína proti onemocnění COVID 19 (modifikovaný nukleosid)“ předkládají žalobci následující žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené prováděcí rozhodnutí porušuje čl. 2 body 1 a 2 nařízení (ES) č. 507/2006 (1). Již jen proto, že dětem infikovaným SARS-CoV-2 nehrozí prakticky žádné riziko, nemůže být poměr rizika a prospěšnosti v případě zdravých dětí pozitivní. Použití předmětné experimentální látky založené na genetickém inženýrství je tedy v hrubém rozporu s unijním právem. WHO a EU kromě toho neprovedly řádné vyhodnocení krizové situace ve smyslu ohrožení veřejného zdraví.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené prováděcí rozhodnutí porušuje článek 4 nařízení (ES) č. 507/2006 vzhledem k tomu, že:

                              —

                              není dán pozitivní poměr rizika a prospěšnosti podle čl. 1 bodu 28a směrnice 2001/83/ES (2);

                              —

                              není splněn požadavek podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 507/2006, neboť žadatel není schopen poskytnout úplné klinické údaje;

                              —

                              není splněn požadavek podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 507/2006, neboť neexistují žádné neuspokojené léčebné potřeby, které by měly registrovaným léčivým prostředkem splněny;

                              —

                              není splněn požadavek podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 507/2006.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení nařízení (ES) č. 1394/2007 (3), směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (4).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z hrubého porušení článků 168 a 169 SFEU a článků 3, 35 a 38 Listiny Evropské unie.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 507/2006 ze dne 29. března 2006 o podmínečné registraci pro humánní léčivé přípravky spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. 2006, L 92, s. 6).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.

         (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 ze dne 13. listopadu 2007 o léčivých přípravcích pro moderní terapii a o změně směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. 2007, L 324, s. 121).

         (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky. (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Věc C-791/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 – Evropská komise v. Polská republika („Nesplnění povinnosti státem – Kárný režim platný pro soudce – Právní stát – Nezávislost soudců – Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých unijním právem – Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU – Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie – Kárná provinění vyplývající z obsahu soudních rozhodnutí – Nezávislé kárné soudy zřízené zákonem – Dodržování přiměřené lhůty a práva na obhajobu v kárných řízeních – Článek 267 SFEU – Omezení práva a povinnosti vnitrostátních soudů předkládat Soudnímu dvoru žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 – Evropská komise v. Polská republika
      (Věc C-791/19) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Kárný režim platný pro soudce - Právní stát - Nezávislost soudců - Účinná právní ochrana v oblastech pokrytých unijním právem - Článek 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Kárná provinění vyplývající z obsahu soudních rozhodnutí - Nezávislé kárné soudy zřízené zákonem - Dodržování přiměřené lhůty a práva na obhajobu v kárných řízeních - Článek 267 SFEU - Omezení práva a povinnosti vnitrostátních soudů předkládat Soudnímu dvoru žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2021/C 382/02)
      Jednací jazyk: polština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně K. Banks, S. L. Kalėda a H. Krämer, poté K. Banks, S. L. Kalėda a P. J. O. Van Nuffel, zmocněnci)

         Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, D. Kupczak, S. Żyrek, A. Dalkowska a A. Gołaszewska, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Belgické království (zástupkyně: C. Pochet, M. Jacobs a L. Van den Broeck, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: původně M. Wolff, M. Jespersen a J. Nymann-Lindegren, poté M. Wolff a J. Nymann-Lindegren, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. K. Bulterman a J. Langer, zmocněnci), Finská republika (zástupkyně: M. Pere a H. Leppo, zmocněnkyně), Švédské království (zástupkyně: C. Meyer-Seitz, H. Shev, A. Falk, J. Lundberg a H. Eklinder, zmocněnkyně)

         Výrok

                  1)

                  Polská republika tím, že

                              —

                              nezaručuje nezávislost a nestrannost Izby Dyscyplinarnej (kárného kolegia) Sądu Najwyższego (Nejvyšší soud, Polsko), jíž přísluší přezkum rozhodnutí vydaných v kárných řízeních se soudci [čl. 3 bod 5, článek 27 a čl. 73 odst. 1 ustawy o Sądzie Najwyższym (zákona o Nejvyšším soudu) ze dne 8. prosince 2017, v konsolidovaném znění zveřejněném v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (č. 825), ve spojení s článkem 9a ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa (zákon o Národní radě soudnictví) ze dne 12. května 2011, ve znění ustawy o zmianie ustawy o Krajowej Radzie Sądownictwa oraz niektórych innych ustaw (zákon o změně zákona o Národní radě soudnictví a některých dalších zákonů) ze dne 8. prosince 2017],

                              —

                              umožňuje, aby obsah soudních rozhodnutí mohl být kvalifikován jako kárné provinění soudců obecných soudů [čl. 107 odst. 1 ustawy – Prawo o ustroju sądów powszechnych (zákon o organizaci obecných soudů) ze dne 27. července 2001, ve znění pozdějších změn zveřejněných v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (č. 52, 55, 60, 125, 1469 a 1495), a čl. 97 odst. 1 a 3 zákona o Nejvyšším soudu, v konsolidovaném znění zveřejněném v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (č. 825)],

                              —

                              uděluje předsedovi Izby Dyscyplinarnej (kárného kolegia) Sądu Najwyższego (Nejvyššího soudu) diskreční pravomoc určit příslušný prvostupňový kárný soud ve věcech týkajících se soudců obecných soudů [čl. 110 odst. 3 a čl. 114 odst. 7 zákona o organizaci obecných soudů, ve znění pozdějších změn zveřejněných v Dzienniku Ustaw Rzeczypospolitej Polskiej z roku 2019 (č. 52, 55, 60, 125, 1469 a 1495)], a tudíž nezaručuje, aby byly kárné věci projednávány soudem „zřízeným zákonem“, a

                              —

                              nezaručuje, aby byly kárné věci týkající se soudců obecných soudů projednávány v přiměřené lhůtě (čl. 112b odst. 5 věta druhá tohoto zákona), a stanoví, že úkony související s ustanovením právního zástupce a s převzetím obhajoby tímto právním zástupcem nestaví běh kárného řízení (článek 113a téhož zákona) a že kárný soud vede řízení i v případě odůvodněné nepřítomnosti kárně obviněného soudce, který byl uvědomen, nebo jeho právního zástupce (článek 115a odst. 3 téhož zákona), a tudíž nezajišťuje dodržování práva na obhajobu kárně obviněných soudců obecných soudů,
                              nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce SEU.

                  2)

                  Polská republika tím, že umožňuje, aby právo soudů předkládat Soudnímu dvoru Evropské unie žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce bylo omezeno možností zahájit kárné řízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 267 druhého a třetího pododstavce SFEU.

                  3)

                  Polská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

                  4)

                  Belgické království, Dánské království, Nizozemské království, Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.


title: Věc C-911/19: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – Fédération bancaire française (FBF) v. Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR) („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Články 263 a 267 SFEU – Právně nezávazný akt Unie – Soudní přezkum – Obecné pokyny vydané Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA) – Dohled a mechanismy pro správu a řízení retailových bankovních produktů – Platnost – Pravomoc EBA“)

text:
               20.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 382/3

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. července 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – Fédération bancaire française (FBF) v. Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)
      (Věc C-911/19) (1)

      („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Články 263 a 267 SFEU - Právně nezávazný akt Unie - Soudní přezkum - Obecné pokyny vydané Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA) - Dohled a mechanismy pro správu a řízení retailových bankovních produktů - Platnost - Pravomoc EBA“)
      (2021/C 382/03)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Conseil d’État

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Fédération bancaire française (FBF)

         Žalovaný: Autorité de contrôle prudentiel et de résolution (ACPR)

         Výrok

                  1)

                  Článek 263 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takové akty, jako jsou obecné pokyny Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) ze dne 22. března 2016 k dohledu a mechanismům pro správu a řízení retailových bankovních produktů (EBA/GL/2015/18), nemohou být předmětem žaloby na neplatnost podle tohoto článku.

                  2)

                  Článek 267 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že podle tohoto článku má Soudní dvůr pravomoc posoudit platnost takových aktů, jako jsou obecné pokyny Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) ze dne 22. března 2016 k dohledu a mechanismům pro správu a řízení retailových bankovních produktů (EBA/GL/2015/18).

                  3)

                  Unijní právo nevyžaduje, aby přípustnost námitky protiprávnosti, jež směřuje proti aktu Unie před vnitrostátním soudem, byla podmíněna tím, že se tento akt bezprostředně a individuálně dotýká účastníka sporu, který se této námitky dovolává.

                  4)

                  Zkoumání třetí předběžné otázky neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla ovlivnit platnost obecných pokynů Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) ze dne 22. března 2016 k dohledu a mechanismům pro správu a řízení retailových bankovních produktů (EBA/GL/2015/18).

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.