title: Věc T-199/14: Žaloba podaná dne 28. března 2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/36

         Žaloba podaná dne 28. března 2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. Komise
   (Věc T-199/14)
   2014/C 159/49
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vanbreda Risk & Benefits (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Teerlinck a P. de Bandt, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. ledna 2014 [Ref. Ares(2014)221245], kterým se Komise rozhodla nepřijmout nabídku společnosti VANBREDA RISK & BENEFITS SA pro část 1 zakázky 2013/S 155-269617 (výběrové řízení č. OIB.DR.2/PO/2013/062/591) a zakázku přidělit společnosti Marsh SA;

               —

               uložil předložení dokumentů uvedených v kapitole III (organizační procesní opatření) této žaloby;

               —

               určil mimosmluvní odpovědnost Komise a uložil Komisi, aby žalobkyni vyplatila částku 1 000 000 eur jako náhradu škody způsobené ztrátou příležitosti získat zakázku, ztrátou dobrého jména a údajnou morální újmou;

               —

               v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise přidělila zakázku společnosti, která v rozporu se zadávací dokumentací připojila ke své nabídce dohodu/plnou moc, kterou se všichni pojistitelé tvořící konsorcium zavazují ke společnému a nerozdílnému provádění zakázky, protiprávně.
   Tento žalobní důvod se dělí na tři části vycházející z toho, že Komise:

               —

               porušila zásadu rovnosti mezi uchazeči, čl. 111 odst. 5 a čl. 113 odst. 1 finančního nařízení (1), dále čl. 146 odst. 1 a 2, čl. 149 odst. 1 a čl. 158 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení (2), jakož i ustanovení zadávací dokumentace, a to tím, že nabídku společnosti Marsh prohlásila za konformní, ačkoli tato nabídka neobsahovala dohodu/plnou moc řádně podepsanou všemi pojistiteli tvořícími konsorcium, jak stanoví zadávací dokumentace;

               —

               porušila zásadu rovného zacházení s uchazeči, jakož i čl. 112 odst. 1 finančního nařízení a článek 160 prováděcího nařízení, a to tím, že společnosti Marsh umožnila změnit její nabídku po uplynutí lhůty pro podání nabídek;

               —

               porušila zásadu transparentnosti ve spojení s čl. 102 odst. 1 finančního nařízení, a to tím, že odmítla poskytnout přesnou odpověď na otázku žalobkyně, zda dohoda/plná moc byla řádně podepsána všemi pojistiteli tvořícími konsorcium Marsh a zda byl tento dokument přiložen k nabídce společnosti Marsh.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


title: Věc C-106/06: Žaloba podaná dne  22. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/21

         Žaloba podaná dne 22. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-106/06)
   (2006/C 86/42)
   jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 22. února 2006 předložena žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a J. Hottiaux, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepředložilo vnitrostátní zprávu týkající se biopaliv, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě (1);

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lucemburské velkovévodství Komisi dosud nezaslalo první zprávu týkající se podpory biopaliv, jež měla být předložena do 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 123, s. 42.


title: Věc T-287/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Belgie v. Komise „EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Belgií — Vývozní náhrady — Neexistence zpětně získaných částek v důsledku nedbalosti přičitatelné subjektu členského státu — Nevyčerpání všech možných právních prostředků — Proporcionalita“

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Belgie v. Komise
   (Věc T-287/16) (1)

   („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Belgií - Vývozní náhrady - Neexistence zpětně získaných částek v důsledku nedbalosti přičitatelné subjektu členského státu - Nevyčerpání všech možných právních prostředků - Proporcionalita“)
   (2017/C 293/34)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Belgické království (zástupci: původně J.-C. Halleux a M. Jacobs, poté M. Jacobs, L. Van den Broeck a J. Van Holm, zmocněnci, ve spolupráci s É. Grégoirem a J. Mariani, advokáty)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a P. Ondrůšek, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/417 ze dne 17. března 2016, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 75, s. 16), v rozsahu, v němž se v případě Belgického království vylučuje z financování částka 9 601 619,00 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 270, 25.7.2016.


title: Věc T-55/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2015 – Genossenschaftskellerei Rosswag Mühlhausen v. OHIM (Lembergerland) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Lembergerland — Absolutní důvod pro zamítnutí — Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení — Článek 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 302/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2015 – Genossenschaftskellerei Rosswag Mühlhausen v. OHIM (Lembergerland)
   (Věc T-55/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Lembergerland - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka pro vína obsahující zeměpisná označení - Článek 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 302/65)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG (Vaihingen-sur-l’Enz, Německo) (zástupce: H. Steffan, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: A. Poch, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2013 (věc R 566/2013-1), týkajícímu se přihlášky slovního označení Lembergerland jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Genossenschaftskellerei Rosswag-Mühlhausen eG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 78, 15. 3. 2014.


title: Věc T-549/11: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2012 — MIP Metro v. OHIM — Real Seguros (real,- BIO) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Zrušení starších národních ochranných známek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2012 — MIP Metro v. OHIM — Real Seguros (real,- BIO)
   (Věc T-549/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Zrušení starších národních ochranných známek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 26/94
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Real Seguros, SA (Porto, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. srpna 2011 (věc R 115/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Real Seguros, SA a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení vynaložené v řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc C-255/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Geldern — Německo) — Nadine Büsch, Björn Siever v. Ryanair Ltd

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 30. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Geldern — Německo) — Nadine Büsch, Björn Siever v. Ryanair Ltd
   (Věc C-255/11) (1)

   2013/C 63/26
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc F-17/12: Žaloba podaná dne 8. února 2012 — ZZ v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/33

         Žaloba podaná dne 8. února 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-17/12)
   2012/C 138/77
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na uložení Komisi povinnosti nahradit škodu, která údajně vznikla žalobci z důvodu nepřiměřené délky trvání řízení o uznání závažnosti jeho nemoci.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise, ať již je formulováno jakkoliv, o zamítnutí žádosti ze dne 23. listopadu 2010 zaslané žalobcem orgánu Komise oprávněnému ke jmenování;

               —

               zrušit přípis Komise ze dne 24. ledna 2011, který nese v horním pravém rohu označení „Ref Ares(2011)74616 — 24.01.2011“;

               —

               případně zrušit rozhodnutí, ať již je formulováno jakkoliv, o zamítnutí stížnosti podané žalobcem proti přípisu ze dne 24. ledna 2011;

               —

               případně zrušit přípis ze dne 23. září 2011, který nese v horním pravém rohu označení „Ref Ares(2010)1010393 — 23.09.2011“;

               —

               případně určit, že řízení zahájené na základě žádosti žalobce o uznání jeho práva podle článku 72 služebního řádu na náhradu ve výši 100 % lékařských výdajů, které vynaložil, trvalo déle než pět let;

               —

               případně prohlásit, že délka trvání dotčeného řízení byla nepřiměřená;

               —

               v důsledku toho uložit Komisi povinnost nahradit škodu, která žalobci doposud neoprávněně vznikla z důvodu nepřiměřené délky trvání dotčeného řízení tak, že mu zaplatí částku 10 000 eur, nebo jakoukoliv částku vyšší či nižší, kterou Tribunál uzná za správnou a spravedlivou;

               —

               uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci počínaje dnem následujícím po dni, ve kterém došla Komisi žádost ze dne 23. listopadu 2010, až do skutečného zaplacení částky 10 000 eur, úroky z této částky v sazbě 10 % ročně a s roční kapitalizací;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-179/05: Žaloba podaná dne 6. května 2005 Stradeblu s.r.l. proti Komisi Evropských společenství

text:
               25.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 155/31

         Žaloba podaná dne 6. května 2005 Stradeblu s.r.l. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-179/05)
   (2005/C 155/59)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Stradeblu s.r.l., se sídlem v Cagliari, zastoupená Albertem M. Rossim, advokátem, na neplatnost rozhodnutí o státních podporách poskytnutých Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar a Toremar (Gruppo Tirrenia) ze dne 16. března 2004 (2005/163/ES) s odkazem zejména na článek 1 tohoto rozhodnutí, který stanoví, že „s výhradou ustanovení odstavce 2 podpory poskytnuté Itálií společnosti Adriatica od 1. ledna 1992 jako vyrovnání za poskytování veřejné služby jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy“.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil napadené rozhodnutí se zvláštním odkazem na článek 1 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž povoluje podpory poskytnuté společnosti (dříve zvané) Adriatica (nyní Tirrenia di Navigazione S.p.A.) se zřetelem na spojení Janov (Voltri) /Palermo (Termini Imerese);

               2.

               nařídil vrácení podpor protiprávně získaných společností Adriatica (a poté od 26.7.2004 Tirrenia di Navigazione S.p.A.) za poskytování dopravní služby na trase Janov (Voltri)/Palermo (Termini Imerese);

               3.

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise o státních podporách poskytnutých Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar a Toremar (Gruppo Tirrenia) (1) ze dne 16. března 2004 (2005/163/ES) s odkazem zejména na článek 1 tohoto rozhodnutí, který stanoví, že „s výhradou ustanovení odstavce 2 podpory poskytnuté Itálií společnosti Adriatica od 1. ledna 1992 jako vyrovnání za poskytování veřejné služby jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy“.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje nelogičnost napadeného rozhodnutí a rozhodnutí č. 2001/851/ES ze dne 21. června 2001 o podpoře poskytnuté Itálií společnosti Tirrenia di Navigazione S.p.A. V tomto rozhodnutí se žalovaná dozvěděla o závazku, který na sebe vzaly italské orgány, zrušit služby poskytované společností Tirrenia na trase Janov (Voltri)/Palermo (Termini Imerese) na nové pětileté období s důsledkem, že tato trasa není již brána v úvahu při výpočtu vyrovnání za poskytovanou veřejnou službu. V tomtéž rozhodnutí bylo dále uvedeno, že na výše uvedené trase služby nabízené soukromým subjektem splňují předpisy o veřejné službě požadované ve smlouvách uzavřených se státem s ohledem na kapacitu a frekvenci.
   V napadeném rozhodnutí naproti tomu Komise:

               —

               nepřijímá žádné opatření proti italským orgánům pro nerespektování závazku formálně přijatého v přítomnosti žalované zrušit služby na trase;

               —

               prohlašuje, že tato trasa Voltri/Termini Imerese, provozovaná společností Adriatica stále v konkurenci s jinými soukromými subjekty, je hodná podpory, neboť „nabídka těchto subjektů nemůže být nicméně považována za srovnatelnou s nabídkou společnosti Adriatica, co se týče pravidelnosti, frekvence a typologie lodí s ohledem na požadavky stanovené italskými orgány ve smlouvě o veřejné službě“ (bod 103 rozhodnutí).

         Žalobkyně konečně kromě porušení nařízení č. 3577/92 (2) uplatňuje neuvedení odůvodnění nebo kontradiktornost odůvodnění napadeného rozhodnutí.

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 16. března 2004 o státních podporách poskytnutých Itálií námořním společnostem Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar a Toremar (Gruppo Tirrenia) [oznámeno pod číslem K(2004) 470] (2005/163/ES) (Úř. věst. L 53, 26.2.2005, s. 29). (neoficiální překlad)

      (2)  Nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (Úř. věst. L 364, 12.12.1992, s. 7).


title: Věc C-129/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Kamino International Logistics BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 18. března 2013 — Kamino International Logistics BV, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-129/13)
   2013/C 171/22
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: Kamino International Logistics BV

      Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën

      Předběžné otázky

               1)

               Je unijně právní zásada dodržování práva na obhajobu správními orgány způsobilá pro přímé použití vnitrostátním soudem?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           Je nutné unijně právní zásadu dodržování práva na obhajobu správními orgány vykládat v tom smyslu, že je porušena, pokud adresát zamýšleného rozhodnutí sice nebyl vyslechnut dříve, než vůči němu správní orgán vydal rozhodnutí nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení, avšak v následujícím správně právním řízení o odvolání, které předchází podání žaloby u vnitrostátního soudu, dodatečně dostal příležitost k vyjádření?

                           b)

                           Určují se právní následky porušení unijně právní zásady dodržování práva na obhajobu správními orgány podle vnitrostátního práva?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku 2b): Které okolnosti může vnitrostátní soud zohlednit při určení právních následků, a může zejména zohlednit, zda je nutno vycházet z toho, že by řízení bez porušení unijně právní zásady dodržování práva na obhajobu mělo jiný průběh?


title: Věc C-41/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL v. Région wallonne ( „Ochrana životního prostředí — Nařízení 2001/42/ES — Články 2 a 3 — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Plán nebo program — Neexistence předchozího posouzení vlivu na životní prostředí — Zrušení plánu nebo programu — Možnost zachovat účinky plánu nebo programu — Podmínky“ )

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL v. Région wallonne
   (Věc C-41/11) (1)

   (Ochrana životního prostředí - Nařízení 2001/42/ES - Články 2 a 3 - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Plán nebo program - Neexistence předchozího posouzení vlivu na životní prostředí - Zrušení plánu nebo programu - Možnost zachovat účinky plánu nebo programu - Podmínky)
   2012/C 118/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Inter-Environnement Wallonie ASBL, Terre wallonne ASBL

      Žalovaný: Région wallonne

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Belgie) — Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí — Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů — Zrušení vnitrostátní normy, u níž bylo shledáno, že je v rozporu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157) — Možnost zachovat účinky této normy po krátkou dobu

      Výrok

   Byla-li vnitrostátnímu soudu na základě vnitrostátního práva předložena žaloba směřující ke zrušení vnitrostátního aktu představujícího „plán“ nebo „program“ ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí a tento soud konstatuje, že takový „plán“ nebo „program“ byl přijat při nedodržení povinnosti provést předchozí posouzení vlivů na životní prostředí stanovené touto směrnicí, je tento soud povinen přijmout veškerá obecná či specifická opatření stanovená vnitrostátním právem a směřující k nápravě situace vyplývající z neprovedení takového posouzení, včetně případného pozastavení nebo zrušení napadeného „plánu“ nebo „programu“. Vzhledem ke zvláštním okolnostem věci v původním řízení lze nicméně předkládajícímu soudu výjimečně umožnit využít vnitrostátního ustanovení, které ho opravňuje zachovat určité účinky zrušeného vnitrostátního aktu, pokud:

               —

               tento vnitrostátní akt představuje řádné provedení směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů;

               —

               přijetí a vstup v platnost nového vnitrostátního aktu obsahujícího akční program ve smyslu článku 5 směrnice neumožňují vyhnout se nepříznivým dopadům na životní prostředí plynoucím ze zrušení napadeného aktu;

               —

               důsledkem zrušení tohoto napadeného aktu by byl vznik právního vakua, pokud jde o provedení směrnice 91/676, které by bylo pro životní prostředí ještě nepříznivější v tom smyslu, že by se toto zrušení projevovalo menší ochranou vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů a bylo by tak v rozporu se samotným základním cílem této směrnice; a

               —

               výjimečné zachování účinků takového aktu pokrývá pouze dobu nezbytně nutnou k přijetí opatření umožňujícího zhojit zjištěnou protiprávnost.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-196/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eirinodikeio Athinon): Vasiliki Nikoloudi proti Organismos Tilepikoinonion Ellados AE (Sociální politika — Pracovníci a pracovnice — Článek 119 Smlouvy o ES (články 117 až 120 Smlouvy o ES byly nahrazeny články 136 ES až 143 ES) — Směrnice 75/117/EHS — Stejná odměna za práci — Směrnice 76/207/EHS — Rovné zacházení — Dočasná pracovní místa na částečný úvazek — Vyloučení ze zařazení mezi řádné zaměstnance — Výpočet odsloužených let — Důkazní břemeno)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-196/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Eirinodikeio Athinon): Vasiliki Nikoloudi proti Organismos Tilepikoinonion Ellados AE (1)

   (Sociální politika - Pracovníci a pracovnice - Článek 119 Smlouvy o ES (články 117 až 120 Smlouvy o ES byly nahrazeny články 136 ES až 143 ES) - Směrnice 75/117/EHS - Stejná odměna za práci - Směrnice 76/207/EHS - Rovné zacházení - Dočasná pracovní místa na částečný úvazek - Vyloučení ze zařazení mezi řádné zaměstnance - Výpočet odsloužených let - Důkazní břemeno)
   (2005/C 106/01)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-196/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Eirinodikeio Athinon (Řecko) ze dne 13. května 2002, došlá Soudnímu dvoru dne 27. května 2002, v řízení Vasiliki Nikoloudi proti Organismos Tilepikoinonion Ellados AE, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas (zpravodaj), A. La Pergola, S. von Bahr a K. Schiemann, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Právo Společenství, zejména článek 119 Smlouvy o ES (články 117 až 120 Smlouvy o ES byly nahrazeny články 136 ES až 143 ES) a směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, musí být vykládáno v tom smyslu, že existence a použití ustanovení práva, jako je čl. 24a odst. 2 písm. a) všeobecného řádu Organismos Tilepikoinonion Ellados, které vyhrazuje pouze úklidovým pracovnicím, a tedy ženám, zaměstnání na základě smlouvy na dobu neurčitou pro práci na částečný úvazek, nepředstavují samy o sobě přímou diskriminaci na základě pohlaví v neprospěch žen. Následné vyloučení možnosti ustanovení řádným zaměstnancem se zdánlivě neutrálním odkazem, pokud jde o pohlaví zaměstnance, na kategorii zaměstnanců, která je podle vnitrostátního právního předpisu majícího sílu zákona tvořena výlučně ženami, však představuje přímou diskriminaci na základě pohlaví ve smyslu směrnice 76/207. Aby nedošlo k přímé diskriminaci na základě pohlaví, musela by okolnost charakterizující kategorii, do které spadá vyloučený zaměstnanec, být s to postavit tohoto zaměstnance do objektivně odlišné situace s ohledem na ustanovení řádným zaměstnancem, než je situace zaměstnanců požívajících této možnosti.

               2)

               Pokud by se předpoklad, že z možnosti ustanovení řádným zaměstnancem byly vyloučeny pouze úklidové pracovnice pracující na částečný úvazek, ukázal jako nesprávný a ustanoveními odvětvových kolektivních smluv ze dne 27. listopadu 1987 a ze dne 10. května 1991 by bylo dotčeno daleko vyšší procento žen než mužů, představuje vyloučení dočasných zaměstnanců pracujících na částečný úvazek ze zařazení mezi řádné zaměstnance provedené těmito smlouvami nepřímou diskriminaci. Taková situace je v rozporu s článkem 3 směrnice 76/207, ledaže je rozdílné zacházení mezi těmito zaměstnanci a zaměstnanci pracujícími na plný úvazek odůvodněno faktory prostými jakékoli diskriminace na základě pohlaví. Je věcí vnitrostátního soudu, aby zkoumal, zda tomu tak je.

               3)

               Pokud se úplné vyloučení zaměstnání na částečný úvazek při výpočtu počtu odsloužených let týká daleko vyššího procenta žen než mužů, představuje toto vyloučení nepřímou diskriminaci na základě pohlaví, které je v rozporu se směrnicí 76/207, ledaže by toto vyloučení bylo odůvodněno objektivně odůvodněnými faktory prostými jakékoli diskriminace na základě pohlaví. Je věcí vnitrostátního soudu zkoumat, zda tomu tak je. Poměrné započtení zaměstnání na částečný úvazek při uvedeném výpočtu je rovněž v rozporu s touto směrnicí, ledaže by zaměstnavatel prokázal, že toto započtení je odůvodněno faktory, jejichž objektivita závisí především na cíli sledovaném zohledněním počtu odsloužených let, a v případě, že by se jednalo o uznání získané služební praxe, na vztahu mezi povahou vykonávané funkce a služební praxí, kterou s sebou výkon takové funkce po určitém počtu odpracovaných hodin přináší.

               4)

               Pokud zaměstnanec uplatňuje, že byla porušena zásada rovného zacházení v jeho neprospěch, a prokáže skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, musí být právo Společenství, zejména směrnice Rady 97/80/ES ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví, vykládáno v tom smyslu, že žalovanému přísluší prokázat, že nedošlo k porušení uvedené zásady.

      (1)  Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


title: Věc C-486/15 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. listopadu 2016 – Evropská komise v. Francouzská republika, Orange, Spolková republika Německo „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Finanční opatření ve prospěch France Télécom — Návrh akcionářské půjčky — Veřejná prohlášení představitelů francouzského státu — Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem — Pojem ‚podpora‘ — Pojem ‚hospodářská výhoda‘ — Kritérium obezřetného soukromého investora — Povinnost Tribunálu uvést odůvodnění — Meze soudního přezkumu — Zkreslení sporného rozhodnutí“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/12

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. listopadu 2016 – Evropská komise v. Francouzská republika, Orange, Spolková republika Německo
   (Věc C-486/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Finanční opatření ve prospěch France Télécom - Návrh akcionářské půjčky - Veřejná prohlášení představitelů francouzského státu - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem - Pojem ‚podpora‘ - Pojem ‚hospodářská výhoda‘ - Kritérium obezřetného soukromého investora - Povinnost Tribunálu uvést odůvodnění - Meze soudního přezkumu - Zkreslení sporného rozhodnutí“)
   (2017/C 030/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan a T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci), Orange, původně France Télécom (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti), Spolková republika Německo

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


title: Věc C-139/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 24. března 2014 – Mineralquelle Zurzach AG v. Hauptzollamt Singen

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 24. března 2014 – Mineralquelle Zurzach AG v. Hauptzollamt Singen
   (Věc C-139/14)
   2014/C 194/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mineralquelle Zurzach AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Singen

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba zařadit nealkoholický nápoj, složený převážně z vody a z 12 % z ovocných šťáv a obsahující kromě cukru směs vitamínů, která výrazně přesahuje obsah vitamínů přírodních šťáv vztahující se na podíl šťávy, do podpoložky 2202 10 00 kombinované nomenklatury?

               2)

               V případě záporné odpovědi na první otázku:
               Jedná se u takového nápoje o ovocnou šťávu ředěnou vodou kódu 2202 90 10 11 TARIC?

               3)

               V případě záporné odpovědi na obě první otázky:
               Jedná se u takového produktu o zboží kódu 2202 90 10 19 TARIC?


title: Věc T-351/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Somm v. OHIM (stínící přístřešek) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství — Stínící přístřešek — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Somm v. OHIM (stínící přístřešek)
   (Věc T-351/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Stínící přístřešek - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94“)
   (2009/C 32/61)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Somm Srl (San Mauro Torinese, Itálie) (zástupce: M. Ferro, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. června 2007 (věc R 1653/2006-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení představujícího stíní přístřešek jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Somm Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc T-38/17: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – DQ a další v. Parlament

text:
               4.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 293/40

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2017 – DQ a další v. Parlament
   (Věc T-38/17) (1)

   (2017/C 293/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-637/11 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. ledna 2012 — Euris Consult v. Parlament ( „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Překladatelské služby do maltštiny — Odmítnutí nabídky podané účastníkem nabídkového řízení — Způsoby sdělení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Ztráta příležitosti — Neexistence vážné a nenapravitelné újmy — Nedostatek naléhavosti“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/19

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. ledna 2012 — Euris Consult v. Parlament
   (Věc T-637/11 R)
   (Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Překladatelské služby do maltštiny - Odmítnutí nabídky podané účastníkem nabídkového řízení - Způsoby sdělení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Ztráta příležitosti - Neexistence vážné a nenapravitelné újmy - Nedostatek naléhavosti)
   2012/C 80/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Euris Consult Ltd (Floriana, Malta) (zástupce: F. Moyse, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Darie a F. Poilvache, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 18. října 2011 přijatého v rámci nabídkového řízení (MT/2011/EU), týkajícího se poskytování překladatelských služeb do maltštiny (Úř. věst. S 56-090372), jímž byla odmítnuta nabídka žalobkyně

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-14/12: Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Elliniko Kazino Parnithas v. Komise „Státní podpora — Zrušení napadeného aktu — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Elliniko Kazino Parnithas v. Komise
   (Věc T-14/12) (1)

   („Státní podpora - Zrušení napadeného aktu - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 232/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Řecko) (zástupci: N. Niejahr, advokát, F. Carlin, barrister, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis, K. Spyropoulos, A. Komninos, K. Struckmann, advokáti a M. Powell, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, H. van Vliet a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE (Loutraki, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/716/EU ze dne 24. května 2011 týkajícího se státní podpory C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09) poskytnuté Řeckem ve prospěch některých řeckých kasin (Úř. věst. L 285, s. 25).

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Elliniko Kazino Parnithas AE.

               3)

               Koinopraxia Touristiki Loutrakiou AE OTA – Loutraki AE – Klab Otel Loutraki Kazino Touristikes kai Xenodocheiakes Epicheiriseis AE ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3. 3. 2012.


title: Věc T-214/16: Žaloba podaná dne 3. května 2016 – SATA v. EUIPO (4600)

text:
               27.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 232/31

         Žaloba podaná dne 3. května 2016 – SATA v. EUIPO (4600)
   (Věc T-214/16)
   (2016/C 232/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SATA GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupce: M. Simon, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie „4600“ – Přihláška č. 13 965 595

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2016, ve věci R 1942/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž se zamítá zápis ochranné známky Evropské unie č. 13 965 595;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b a c) nařízení 207/2009;

               —

               Porušení obecných zásad rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-17/06: Žaloba podaná dne  23. ledna 2006  – Giant (Čína) v. Rada

text:
               25.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 74/29

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2006 – Giant (Čína) v. Rada
   (Věc T-17/06)
   (2006/C 74/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Giant (Čína) Co., Ltd (Kunshan City, Čína) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit nařízení Rady (ES) č. 1892/2005 (1) ze dne 14. listopadu 2005 o zastavení částečného prozatímního přezkumu antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky v rozsahu, v jakém

                           —

                           odmítá žádost žalobce o přiznání statusu tržního hospodářství;

                           —

                           porušuje článek 253 ES tím, že neuvádí důvody odmítnutí žádosti žalobce o přiznání statusu tržního hospodářství; a

                           —

                           porušuje právní předpisy Světové obchodní organizace (WTO) tím, že v některých členských státech ES uplatňuje post factum na čínské vyvážející producenty kritéria tržního hospodářství; a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, společnost s ručením omezeným, založená podle čínského práva, vyrábí hlavně jízdní kola a jejich části a vyváží je do Společenství. Napadá nařízení 1892/2005, které ukončilo částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně zaprvé dovolává týchž údajných porušení nařízení Rady 384/96 (dále jen „základní nařízení“) a článku 253 ES, jichž se dříve dovolávala v kontextu věci T-372/05 (2).
   Žalobkyně dále tvrdí, že napadené nařízení porušuje právní předpisy Světové obchodní organizace (WTO) tím, že na čínské vývozce uplatňuje kritéria tržního hospodářství v pěti členských státech, jejichž antidumpingové předpisy taková kritéria v okamžiku přistoupení Číny k WTO nestanovily.

      (1)  Úř. věst. L 302, 19.11.2005, s. 22.

      (2)  Úř. věst. C 315, 10.12.2005, s. 17.


title: Věc C-383/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. června 2013 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Články 56 FEU a 63 SFEU — Články 36 a 40 Dohody o EHP — Daňové právní předpisy — Daňové osvobození uplatnitelné pouze na úroky vyplácené bankami, které jsou rezidenty, a nikoliv na úroky vyplácené bankami usazenými v zahraničí“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. června 2013 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-383/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 56 FEU a 63 SFEU - Články 36 a 40 Dohody o EHP - Daňové právní předpisy - Daňové osvobození uplatnitelné pouze na úroky vyplácené bankami, které jsou rezidenty, a nikoliv na úroky vyplácené bankami usazenými v zahraničí)
   2013/C 225/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a F. Dintilhac, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království (zástupci: J.-C. Halleux a M. Jacobs, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 56 a 63 SFEU — Porušení článků 36 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru — Omezení svobody poskytování služeb a volného pohybu kapitálu — Vnitrostátní ustanovení upravující daňové osvobození, které je použitelné pouze na úroky vyplácené belgickými bankami, s výjimkou úroků vyplácených bankami, které jsou nerezidenty — Diskriminační zdanění

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že zavedlo a ponechalo v platnosti režim zavádějící diskriminační zdanění úroků vyplácených bankami, které nejsou rezidenty, jež vyplývá ze skutečnosti, že daňové osvobození je uplatňováno výlučně na úroky vyplácené belgickými bankami, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU, jakož i z článku 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-99/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 11. března 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o. v. Předseda Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polská republika) dne 11. března 2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o. v. Předseda Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Věc C-99/09)
   2009/C 129/10
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Sąd Najwyższy

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o. o.

      Žalovaný: Předseda Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Předběžné otázky

   Má být čl. 30 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (1) vykládán v tom smyslu, že příslušný regulační orgán členského státu zajišťující, aby případné přímé zpoplatnění účastníků neodrazovalo od používání služby přenositelnosti čísel, má povinnost zohlednit náklady, které vznikají mobilním operátorům v souvislosti s poskytováním této služby?

      (1)  Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


title: Věc C-142/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Článek 6 odst. 3 — Ochrana přírodních stanovišť — Výstavba uhelné elektrárny Moorburg (Německo) — Oblasti Natura 2000 na toku řeky Labe nad uhelnou elektrárnou — Posouzení vlivů plánu nebo projektu na chráněnou lokalitu“

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2017 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-142/16) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 3 - Ochrana přírodních stanovišť - Výstavba uhelné elektrárny Moorburg (Německo) - Oblasti Natura 2000 na toku řeky Labe nad uhelnou elektrárnou - Posouzení vlivů plánu nebo projektu na chráněnou lokalitu“)
   (2017/C 195/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: C. Hermes a E. Manhaeve, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s W. Ewerem, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že při schvalování výstavby uhelné elektrárny Moorburg poblíž Hamburku (Německo) neprovedla řádné a úplné posouzení vlivů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 10.5.2016.


title: Věc C-3/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles — Belgie) — Ketty Leyman v. Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI) ( Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Systémy sociálního zabezpečení — Dávky v invaliditě — Nařízení (EHS) č. 1408/71 — Článek 40 odst. 3 — Systémy dávek lišící se v závislosti na členském státu — Znevýhodnění pro migrující pracovníky — Příspěvky bez nároku na protiplnění )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Nivelles — Belgie) — Ketty Leyman v. Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI)
   (Věc C-3/08) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Systémy sociálního zabezpečení - Dávky v invaliditě - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 40 odst. 3 - Systémy dávek lišící se v závislosti na členském státu - Znevýhodnění pro migrující pracovníky - Příspěvky bez nároku na protiplnění“)
   2009/C 282/11
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal du travail de Nivelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ketty Leyman

      Žalovaný: Institut national d’assurance maladie-invalidité (INAMI)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal du travail de Nivelles (Belgie) — Platnost s ohledem na článek 18 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35), ve znění pozdějších předpisů — Dávky v invaliditě — Překážka výkonu svobody pohybu vyplývající z existence odlišných režimů pro výplatu dávek

      Výrok

   Článek 39 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány jednoho členského státu použily vnitrostátní právní předpisy, které v souladu s čl. 40 odst. 3 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, podmiňují vznik nároku na dávky v invaliditě uplynutím období prvotní pracovní neschopnosti v délce trvání jednoho roku, jestliže má takové použití za důsledek, že migrující pracovník do systému sociálního zabezpečení tohoto členského státu odvedl příspěvky bez nároku na protiplnění, a je tím znevýhodněn oproti nemigrujícímu pracovníkovi.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-549/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2012 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve věci T-265/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2012 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 19. září 2012 ve věci T-265/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise
   (Věc C-549/12 P)
   2013/C 46/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, zmocněnec, U. Karpenstein a C. Johann, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Francouzská republika, Nizozemské království

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               1)

               zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. září 2012 ve věci T-265/08, Spolková republika Německo, Španělské království (vedlejší účastník), Francouzská republika (vedlejší účastnice) a Nizozemské království (vedlejší účastník) proti Evropské komisi, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1690 final ze dne 30. dubna 2008 o snížení finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program v regionu spolkové země Durynsko spadajícím pod cíl 1 ve Spolkové republice Německo (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(94) 1939/5 ze dne 5. srpna 1994 a zrušit rozhodnutí Komise C(2008) 1690 final ze dne 30. dubna 2008 o snížení finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program v regionu spolkové země Durynsko spadajícím pod cíl 1 ve Spolkové republice Německo (1994–1999);

               2)

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Předmětem tohoto kasačního opravného prostředku je rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012, Německo v. Komise, kterým Tribunál zamítl návrh Spolkové republiky Německo na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1690 final ze dne 30. dubna 2008 o snížení finančního příspěvku z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program v regionu spolkové země Durynsko spadajícím pod cíl 1 ve Spolkové republice Německo (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(94) 1939/5 ze dne 5. srpna 1994.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek opírá svůj opravný prostředek o dva důvody.
   Zaprvé, Tribunál porušil čl. 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1) ve spojení s článkem 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 (2) a zásadou svěření pravomocí (čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU; dříve článek 5 ES) tím, že v rozporu s právem vycházel z toho, že i administrativní chyby vnitrostátních orgánů mohou představovat „nesrovnalosti“, které Komisi opravňují provést finanční opravy (první část prvního důvodu kasačního opravného prostředku). I v případě, že by finanční oprava při administrativních chybách v zásadě připadala v úvahu, bylo by nutno napadený rozsudek zrušit proto, že Tribunál v rozporu s právem vycházel z toho, že i porušení vnitrostátního práva a chyby nemající dopad na unijní rozpočet mohou představovat „nesrovnalosti“ odůvodňující finanční opravy (druhá část prvního důvodu kasačního opravného prostředku).
   Zadruhé, Tribunál dále porušil čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 ve spojení se zásadou svěření pravomocí (čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU), protože v rozporu s právem Komisi přiznal pravomoc provádět extrapolované finanční opravy (první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). I tehdy, pokud by ale pravomoc provádět extrapolaci v zásadě existovala, Tribunál v projednávaném případě v rozporu s právem akceptoval způsob jejího provedení. Na straně jedné, v každém případě pokud jde o část vytýkaných projektů, chybí určení škody pro unijní rozpočet. Na straně druhé, Komise nebyla oprávněna část vytýkaných chyb považovat za systematické (druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku).

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


title: Věc C-474/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Harper Hygienics S.A. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-363/13, Harper Hygienics v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. července 2015 společností Harper Hygienics S.A. proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-363/13, Harper Hygienics v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví – Clinique Laboratories (CLEANIC natural beauty)
   (Věc C-474/15 P)
   (2016/C 326/08)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Harper Hygienics S.A. (zástupkyně: D. Rzążewska, advokátka)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Clinique Laboratories, LLC
   Usnesením ze dne 7. dubna 2016 Soudní dvůr (desátý senát) kasační opravný prostředek zčásti odmítl jako nepřípustný a ve zbývající části ho zamítl jako neopodstatněný.


title: Věc T-379/11: Žaloba podaná dne 21. července 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/55

         Žaloba podaná dne 21. července 2011 — Hüttenwerke Krupp Mannesmann a další v. Komise
   (Věc T-379/11)
   2011/C 269/122
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH (Duisburg, Německo), ROGESA Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo), Salzgitter Flachstahl GmbH (Salzgitter, Německo), ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Německo), voestalpine Stahl GmbH (Linec, Rakousko) (zástupci: S. Altenschmidt a C. Ditrich, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES [K(2011) 2772, Úř. věst. L 130, s. 1 a násl.],

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady (1). Navrhují zrušit toto rozhodnutí v plném rozsahu.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: Referenční úroveň produktu (product benchmark) pro aglomerovanou rudu je v rozporu s článkem 10 směrnice 2003/87/ES (2).
               Žalobkyně se odvolávají na protiprávnost podmínek pro referenční úroveň produktu, obsažených v napadeném rozhodnutí.

                           —

                           Neslučitelnost s čl. 10a odst. 2 směrnice 2003/87
                           Žalobkyně tvrdí, že stanovení referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu je v rozporu s čl. 10a odst. 2 směrnice 2003/87, neboť Komise při určení průměrného výkonu, kterého v daném odvětví resp. v pododvětví v Unii dosáhlo 10 % nejvýkonnějších zařízení, zohlednila jako výchozí bod pro určení referenční úrovně produktu zařízení pro výrobu pelet. Pelety jsou však jiné produkty než je aglomerovaná ruda a zařízení k výrobě pelet neměla být tudíž při určení 10 % nejvýkonnějších zařízení pro aglomeraci rudy zohledněna.

                           —

                           Neslučitelnost s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87
                           Stanovení referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu je také neslučitelné s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87, neboť Komise při stanovení referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu provedla opravu údajů. Tato oprava neodpovídá kritériím pro stanovení referenční úrovně produktu uvedeným v čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87.

               2)

               Druhý žalobní důvod: Referenční úroveň produktu pro tekutý kov je v rozporu s čl. 10a odst. 1 směrnice 2003/87
               Rovněž stanovení referenční úrovně produktu pro tekutý kov je neslučitelné s článkem 10a směrnice 2003/87, neboť Komise nezohlednila plný obsah uhlíku odpadových plynů, které vznikají při výrobě železa a oceli, včetně jejich použití pro výrobu elektrické energie, ale provedla odpočty ve výši přibližně 25 %. Ze znění čl. 10a odst. 1 třetího pododstavce druhé věty směrnice 2003/87, struktury, jakož i účelu směrnice a jejího historického výkladu vyplývá, že Komise není oprávněna takové odpočty provádět.

               3)

               Třetí žalobní důvod: Porušení povinnosti odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU
               Žalobkyně dále tvrdí, že Komise své rozhodnutí nedostatečně odůvodnila. Odůvodnění stanovení referenční úrovně produktu je nedostatečné. Také obavy uváděné Komisí ohledně případného narušení hospodářské soutěže nebyly řádně odůvodněny. To je v rozporu s čl. 296 odst. 2 SFEU.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
               Napadené rozhodnutí je také, pokud jde o stanovení referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu a tekutý kov, v rozporu se zásadou proporcionality.

               5)

               Pátý žalobní důvod: Porušení zásady rovného zacházení
               Žalobkyně se navíc dovolávají porušení zásady rovného zacházení.

               6)

               Šestý žalobní důvod: Nezbytnost zrušení rozhodnutí v plném rozsahu
               Žalobkyně zastávají názor, že rozhodnutí musí být zrušeno v plném rozsahu, neboť v případě zrušení omezeného výlučně na referenční úrovně produktu pro aglomerovanou rudu a tekutý kov by se v důsledku úpravy čl. 10 odst. 2 písm. b) ve spojení s čl. 3 písm. c) napadeného rozhodnutí bezplatné povolenky automaticky přidělovaly na základě metody nouzových přístupů. To by vedlo k ještě horšímu výsledku pro žalobkyně než kdyby se uplatnily nesprávné referenční úrovně produktu Komise pro aglomerovanou rudu a tekutý kov.

      (1)  Úř. věst. L 130, s. 1.

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ESText s významem pro EHP (Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32)


title: Věc F-62/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. února 2007 – Guarneri v. Komise ( Úředníci — Odměna — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Pravidlo vyloučení souběhu použitelné na vnitrostátní dávky )

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/30

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. února 2007 – Guarneri v. Komise
   (Věc F-62/06) (1)

   („Úředníci - Odměna - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Pravidlo vyloučení souběhu použitelné na vnitrostátní dávky“)
   (2007/C 69/60)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daniela Guarneri (Woluwe-Saint-Étienne, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Curall a D. Martin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2005, kterým byl na základě pravidla vyloučení souběhu stanoveného čl. 67 odst. 2 služebního řádu proveden odečet belgického sirotčího důchodu od rodinného přídavku vypláceného žalobkyni, a jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 14. února 2006 o zamítnutí stížnosti podané žalobkyní proti napadenému rozhodnutí.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 5. srpna 2005 se zrušuje v části, ve které provádí odečet belgického sirotčího důchodu, který D. Guarneri pobírá, od jí vypláceného příspěvku na vyživované dítě.

               2)

               Zbývající návrhová žádání se zamítají.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 165, 15.7.2006, s. 35.


title: Věc C-98/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  1. června 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – De Danske Bilimportører v. Skatteministeriet (Šestá směrnice o DPH — Článek 11 část A odst. 2 písm. a) a čl. 3 písm. c) — Základ daně — Registrační daň z nových motorových vozidel)

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – De Danske Bilimportører v. Skatteministeriet
   (Věc C-98/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 11 část A odst. 2 písm. a) a čl. 3 písm. c) - Základ daně - Registrační daň z nových motorových vozidel)
   (2006/C 178/10)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Østre Landsret
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: De Danske Bilimportører

      Žalovaná: Skatteministeriet
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Østre Landsret – Výklad čl. 11 část A odst. 2 písm. a) a čl. 3 písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145 s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zahrnutí registrační daně z vozidel do základu daně týkajícího se prodeje nového motorového vozidla
   Výrok
   V rámci kupní smlouvy, která stanoví, že v souladu se způsobem užívání, pro který kupující vozidlo určí, prodejce dodá toto vozidlo s registrací a za cenu zahrnující registrační daň z nových motorových vozidel, kterou zaplatil před dodáním, nespadá tato daň, u které je skutečností zakládající povinnost k její úhradě, nikoliv uvedené dodání, ale první registrace vozidla na vnitrostátním území, pod pojem „daně, cla, dávky a poplatky“ ve smyslu čl. 11 části A odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně. Taková daň odpovídá částce, kterou osoba povinná k dani obdržela od kupujícího vozidla jako úhradu výdajů vynaložených jeho jménem a na jeho účet ve smyslu odst. 3 písm. c) téhož ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 20.4.2005.


title: Věc C-228/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria di primo grado di Trento – Itálie) – Stradasfalti Srl v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Trento (Šestá směrnice o DPH — Článek 17 odst. 7 a článek 29 — Nárok na odpočet DPH na vstupu)

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria di primo grado di Trento – Itálie) – Stradasfalti Srl v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Trento
   (Věc C-228/05) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 7 a článek 29 - Nárok na odpočet DPH na vstupu)
   (2006/C 281/23)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Commissione tributaria di primo grado di Trento
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stradasfalti Srl

      Žalovaná: Agenzia delle Entrate Ufficio di Trento
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria di primo grado di Trento – Výklad čl. 17 odst. 7 a článku 29 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Nárok na odpočet DPH na vstupu – Vnitrostátní právní předpis omezující nárok na odpočet bez konzultace výboru podle článku 29 směrnice
   Výrok

               1)

               Článek 17 odst. 7 první věta šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ukládá členským státům, aby za účelem dodržení procesní povinnosti konzultace podle článku 29 téže směrnice informovaly poradní výbor pro daň z přidané hodnoty zřízený tímto článkem o tom, že zamýšlejí přijmout vnitrostátní opatření odchylující se od obecného systému odpočtů daně z přidané hodnoty, a poskytly tomuto výboru dostatečné informace, aby mu umožnily přezkoumat opatření s plnou znalostí věci.

               2)

               Článek 17 odst. 7 první věta šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že neopravňuje členský stát k vyloučení majetku ze systému odpočtů daně z přidané hodnoty bez předchozí konzultace s poradním výborem pro daň z přidané hodnoty zřízeným článkem 29 uvedené směrnice. Uvedené ustanovení neopravňuje členský stát ani k přijetí opatření o vyloučení majetku ze systému odpočtů této daně, která neobsahují údaj o jejich časovém omezení nebo která jsou součástí souboru strukturálních adaptačních opatření, jejichž cílem je snížit rozpočtový deficit a umožnit splacení státního dluhu.

               3)

               Pokud vyloučení ze systému odpočtů nebylo zavedeno v souladu s čl. 17 odst. 7 šesté směrnice 77/388, vnitrostátní daňové orgány nemohou vůči daňovému poplatníkovi uplatňovat ustanovení odchylující se od zásady nároku na odpočet daně z přidané hodnoty uvedené v čl. 17 odst. 1 této směrnice. Daňový poplatník, na kterého se vztahovalo toto odchylující se opatření, musí mít možnost přepočítat svůj dluh na dani z přidané hodnoty v souladu s ustanoveními čl. 17 odst. 2 šesté směrnice 77/388, pokud byly zboží a služby použity pro účely zdanitelných plnění.

      (1)  Úř. věst. C 193, 6. 8. 2005.


title: Věc C-399/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2010 společnostmi Bouygues SA a Bouygues Télécom SA proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04, Francie a další v. Komise

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/14

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. srpna 2010 společnostmi Bouygues SA a Bouygues Télécom SA proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) vydanému dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04, Francie a další v. Komise
   (Věc C-399/10 P)
   ()
   2010/C 317/27
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (zástupci: J. Vogel, F. Sureau, D. Theophile, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Francouzská republika, France Télécom SA, Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu vydaný dne 21. května 2010 ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04,

               —

               novým rozhodnutím vyhovět návrhům společností Bouygues SA a Bouygues Télécom, kterými se domáhají 1) zrušení článku 1 rozhodnutí Komise 2006/621/ES (1), avšak pouze v rozsahu, v němž bylo v tomto článku implicitně, avšak nutně odmítnuto kvalifikovat prohlášení francouzského státu z července, září a října 2002 jako podporu, a 2) zrušení článku 2 rozhodnutí, v jehož důsledku bude mít francouzský stát povinnost zajistit navrácení konstatované podpory od společnosti France Télécom,

               —

               podpůrně, pro případ, že by Soudní dvůr měl za to, že spor není ve stavu, v němž by o něm soudní řízení dovolovalo rozhodnout, vrátit věc Tribunálu, aby znovu rozhodl ve spojených věcech T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04 s přihlédnutím k právnímu názoru vyjádřenému Soudním dvorem,

               —

               uložit Komisi, společnosti France Télécom a francouzskému státu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Společnosti Bouygues a Bouygues Télécom předkládají na podporu svého opravného kasačního prostředku dva důvody.
   V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, který má tři části, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil analýzu Komise, podle níž prohlášení francouzského státu z července, září a října 2002 nepředstavují, ať již samostatně nebo společně, jednu či více státních podpor. Tribunál tak podle nich nedbal pojmu použití státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že prohlášení o podpoře mohou znamenat použití státních prostředků pouze za předpokladu, že v nich bude upřesněna forma a výše zamýšlené podpory a že budou bezprostředně a s určitostí použitelná a právně závazná (první část). Tribunál navíc podle nich zkreslil normy vnitrostátního práva, které byly Komisi předloženy, když uvedl, že podle těchto norem má příslib podpory závazný charakter, je-li přesný co do podmínek a výše přislíbené podpory a není-li podmíněn neplněním ze strany dlužníka, zatímco podle vnitrostátního práva příslib co do výsledku již sám o sobě zavazuje toho, kdo jej učinil. Podmínka týkající se vzniku finančních obtíží podle nich nebrání závazku poskytnout záruku a skutečnost, že se stát chová tak, že budí přesvědčení, že bude jednat určitým způsobem, může zakládat jeho odpovědnost (druhá část). Tribunál konečně podle nich nedbal pojmu státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, když rozhodl, že takové použití prostředků nemůže vyplývat z reakce trhů, která s sebou nese faktickou povinnost státu napravit problémy s financováním společnosti France Télécom (třetí část).
   V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku, který má dvě části, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek poukazují na to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o to, zda má být akcionářská půjčka poskytnutá státem společnosti France Télécom formou zřízení úvěrové linky ve výši 9 miliard eur v prosinci 2002 kvalifikována jako podpora. Společnosti Bouygues a Bouygues Télécom v tomto ohledu zaprvé uvádějí, že Tribunál nedbal pojmu podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1, když rozhodl, že zvýhodnění vyplývající z oznámení o zřízení úvěrové linky dostatečně nesouvisí s převodem prostředků vyplývajícím ze zřízení této úvěrové linky, aby tak bylo možné učinit závěr, že se jedná o státní podporu. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek poukazují na skutečnost, že Tribunál neprávem požaduje, aby zvýhodnění a použití prostředků splývala v jedno.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zadruhé uvádějí, že Tribunál nedbal pojmu zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1, když poskytnutí částky 9 miliard eur společnosti France Télécom posuzoval odlišně, a dospěl tak k závěru, že v sobě nezahrnuje žádné skutečné zvýhodnění ve formě navýšení disponibilních finančních prostředků společnosti France Télécom, aniž při posuzování, zda toto zvýhodnění nastalo, zohlednil ubezpečující účinek těchto opatření.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2.8.2004 o státní podpoře, kterou francouzský stát poskytl společnosti France Télécom (Úř. věst. L 257, s. 11).


title: Věc T-299/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2008 – Leclercq v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Nečinnost žalobkyně — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/52

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2008 – Leclercq v. Komise
   (Věc T-299/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobkyně - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2008/C 209/93)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sylvie Leclercq (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Finská republika (zástupci: J. Heliskoski, zmocněnec)
   Předmět věci
   Žádost o zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. července 2006, kterým se žalobkyni zamítá přístup k určitým dokumentům podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
   Výrok

               1)

               V tomto řízení je vydání rozhodnutí ve věci bezpředmětné.

               2)

               Sylvie Leclercq ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Komise. Finská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 3.12.2006.


title: Věc T-103/10 P(R)-R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Parlament v. U ( „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejná služba — Úředníci — Rozhodnutí o propuštění — Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie vydané v řízení o předběžných opatřeních — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/40

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Parlament v. U
   (Věc T-103/10 P(R)-R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí o propuštění - Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie vydané v řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2010/C 179/71
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a K. Zejdová, zmocněnci)

      Žalovaný: U (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 18. prosince 2009, U v. Parlament (F-92/09 R, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí).

      Výrok

               1)

               O návrhu na předběžné opatření podaném Evropským parlamentem již není třeba rozhodovat.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-416/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo – Španělsko) – Mario Vital Pérez v. Ayuntamiento de Oviedo („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Rovné zacházení v zaměstnání a povolání – Listina základních práv Evropské unie – Článek 21 – Směrnice 2000/78/ES – Článek 2 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 – Diskriminace na základě věku – Vnitrostátní ustanovení – Podmínka přijetí příslušníků místní policie – Stanovení maximálního věku na 30 let – Odůvodnění“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo – Španělsko) – Mario Vital Pérez v. Ayuntamiento de Oviedo
      (Věc C-416/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Listina základních práv Evropské unie - Článek 21 - Směrnice 2000/78/ES - Článek 2 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 - Diskriminace na základě věku - Vnitrostátní ustanovení - Podmínka přijetí příslušníků místní policie - Stanovení maximálního věku na 30 let - Odůvodnění“)
      (2015/C 016/07)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Oviedo

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Mario Vital Pérez

         Žalovaná: Ayuntamiento de Oviedo

         Výrok

      Článek 2 odst. 2, čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která maximální věk pro přijetí příslušníků místní policie stanoví na 30 let.

         (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc T-576/12: Žaloba podaná dne 31. prosince 2012 — Łaszkiewicz v. OHIM — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/27

         Žaloba podaná dne 31. prosince 2012 — Łaszkiewicz v. OHIM — Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Věc T-576/12)
   2013/C 108/71
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Polsko) (zástupkyně: J. Gwiazdowska, advokátka [radca prawny])

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Capital Safety Group EMEA, SAS (Carros Cedex, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 24. října 2012 ve věci R 700/2011-4;

               —

               vydal konečný rozsudek, pokud to stav řízení připouští, a tím přijal přihlášku ochranné známky Společenství č. 8478331;

               —

               podpůrně, pokud to stav řízení připouští, vrátil věc k novému rozhodnutí v souladu se závaznými kritérii stanovenými Soudním dvorem;

               —

               uložil senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobcem v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením OHIM;

               —

               provedl důkazy uvedené v žalobě;

               —

               provedl řízení v písemné formě a v polštině jako jednacím jazyce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „protekt“ pro výrobky zařazené do tříd 6,7,9,22 a 25 — přihláška č. 008478331

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Capital Safety Group EMEA, SAS

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranné známky Společenství Protecta, zapsané pro výrobky zařazené do tříd 6, 7 a 9.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článků 75 a 76 nařízení č. 207/2009, jakož i pravidel 50 a 52 nařízení Komise č. 2868/95.


title: Věc C-187/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/32

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 3. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-187/08) (1)

   (2009/C 69/72)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


title: Věc T-38/11: Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Cathay Pacific Airways v. Komise

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/32

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2011 — Cathay Pacific Airways v. Komise
   (Věc T-38/11)
   2011/C 72/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cathay Pacific Airways Ltd (zástupci: D. Vaughan, QC, R. Kreisberger, barrister, B. Bär-Bouyssière, advokát, a M. Rees, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 2 rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit článek 3 rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               zrušit článek 5 rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž ukládá společnosti Cathay Pacific pokutu ve výši 57 120 000 eur, nebo podpůrně snížit částku této pokuty;

               —

               a uložit Komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39.258 — Nákladní letecká doprava v rozsahu, v němž shledává žalobkyni odpovědnou za porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP tím, že koordinovala různé složky cen, které účtovala za služby nákladní letecké dopravy, s ohledem na i) palivové příplatky, ii) bezpečnostní příplatky, a iii) neplacení provize z příplatků na trasách (i) mezi letišti v EHP a letišti mimo EHP a ii) mezi letišti v zemích, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP ale nikoli členskými státy EU, a letišti v třetích zemích. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo podstatného snížení pokuty, která ji byla uložena.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává osmi důvodů:

               1)

               Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že shledala, že se žalobkyně podílena na jediném a nepřetržitém souhrnném protiprávním jednání. Převážná většina jednání vytýkaných v rozhodnutí žalobkyni:

                           —

                           se nerovná protiprávnímu jednání, jelikož se tato jednání vztahují k výměně veřejně dostupných informací, nebo;

                           —

                           jsou součástí nařízeného kolektivního zákonného schvalovacího řízení, nebo;

                           —

                           nedošlo k nim v období, kdy mělo dojít k protiprávnímu jednání, nebo spadají mimo pravomoc Komise.

         Mimoto Komise neprokázala, že na základě činností žalobkyně uvedených v rozhodnutí lze prokázat, že se držela určitého společného plánu za účelem dosažení společného cíle.

               2)

               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že shledala, že žalobkyně neměla povinnost zúčastnit se řízení týkajícího se kolektivní žádosti za účelem schválení příplatků Ministerstvem civilního letectví Zvláštní administrativní oblasti Hongkong Čínské lidové republiky. Jak toto ministerstvo upřesnilo ve svém dopise předsedovi Evropské komise ze dne 3. září 2009, dopravci jsou povinni odsouhlasit podrobnosti kolektivních žádostí, včetně částky příplatku, jehož schválení se žádá, a mají povinnost účtovat příplatky stanovené tímto ministerstvem.

               3)

               Zatřetí žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že se argument týkající se plnění povinnosti uložené státem nepoužije na jednání žalobkyně v Hongkongu (a Indii, Srí Lance, Japonsku, Filipínách a Singapuru) a má za to, že závěry Komise, podle kterých se jednání žalobkyně rovná porušení článku 101 SFEU, jsou zjevně stiženy vadou.

               4)

               Začtvrté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení konstatováním, že se jedná o protiprávní jednání, a že toto konstatování v sobě zahrnuje nepřímý zásah do vnitřních záležitostí Hongkongu čímž:

                           —

                           porušuje zásadu mezinárodního práva veřejného nezasahování do vnitřních záležitostí a shody mezi národy a;

                           —

                           vede k přímého konfliktu mezi jurisdikcemi, který porušuje zásadu právní jistoty.

               5)

               Zapáté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, jak pohlížela na zákonný režim v Hongkongu ve srovnání s tím, jak pohlížela na stejný relevantní zákonný režim v Dubaji. Komise by měla rozhodnout, že se dané protiprávní jednání nevztahuje na společnost Cathay Pacific a Hongkong na stejném základě jako u Dubaje.

               6)

               Zašesté žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že shledala, že činnosti žalobkyně v Hongkongu a ve třetích zemích mohly mít za cíl bránit, omezovat nebo narušit hospodářskou soutěž v EU a EHP. Komise netvrdila, že toto protiprávní jednání mělo protisoutěžní účinky.

               7)

               Zasedmé žalobkyně tvrdí, že Komise nemá žádnou pravomoc rozhodovat o porušení článku 101 SFEU a ukládat pokuty ve vztahu k vnitrostátním letům z Hongkongu a dalších třetích zemí do zemí EHP, jelikož výše uvedené nemá žádný vliv na obchod v rámci EU.

               8)

               Zaosmé žalobkyně tvrdí, že i kdyby nebylo rozhodnuto, že se žalobkyně nedopustila údajného protiprávního jednání, mělo by však dojít ke zrušení nebo snížení pokuty. Hodnota prodejů, kterou Komise zohlednila, byla značně nadsazená a Komise nevzala v úvahu samotnou míru účasti žalobkyně. Žalobkyně vyzývá Soudní dvůr, aby využil své neomezené pravomoci podle článku 267 SFEU a uložil symbolickou pokutu nebo uloženou pokutu podstatně snížil.


title: Věc C-355/09: Žaloba podaná dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/16

         Žaloba podaná dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-355/09)
   2009/C 256/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, A.-A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Irsko tím, že nepřijalo vnitrostátní opatření nezbytná k provedení článků 10 a 12 nařízení (ES) č. 273/2004 (1), a tím, že nesdělilo tato opatření podle článku 16 tohoto nařízení a nepřijalo vnitrostátní opatření nezbytná k provedení čl. 26 odst. 3 a článku 31 nařízení (ES) č. 111/2005 (2), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z nařízení (ES) č. 273/2004 o prekursorech drog a z nařízení (ES) č. 111/2005, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Členské státy jsou povinny přijmout opatření nezbytná k dosažení souladu s ustanoveními nařízení ve lhůtě stanovené v těchto nařízeních a neprodleně uvědomit o těchto opatřeních Komisi. Irská vláda nepřijala a nesdělila opatření nezbytná k provedení článků 10, 12 a 16 nařízení (ES) č. 273/2004 o prekursorech drog. Irská vláda rovněž nepřijala opatření podle čl. 26 odst. 3 a článku 31 nařízení (ES) č. 111/2005, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog (Úř. věst. L 47, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Úř. věst. L 22, s. 1).


title: Věc C-468/11: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 24. července 2013 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               19.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 304/8

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 24. července 2013 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-468/11) (1)

   2013/C 304/14
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 340, ze dne 19.11.2011.


title: Věc T-416/11: Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Biotronik SE v. OHIM — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/21

         Žaloba podaná dne 29. července 2011 — Biotronik SE v. OHIM — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)
   (Věc T-416/11)
   2011/C 298/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Biotronik SE & Co. KG (Berlín, Německo) (zástupci: A. Reich a S. Pietzcker, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda (Sao Paulo, Brazílie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2011 ve věci R 1156/2011-2;

               —

               vyhověl námitce proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 5378071 v rozsahu, v němž se týká výrobků zařazených do tříd 9 a 10;

               —

               podpůrně vrátil námitku Úřadu pro ochranu hospodářské soutěže k novému přezkoumání podle rozsudku Tribunálu;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Cardios Sistemas Comercial e industrial Ltda

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Společenství „CARDIO MANAGER“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 10 — přihláška č. 5 378 071.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CardioMessenger“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 10.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidla 22 odst. 3 a 4 nařízení č. 2868/95, jelikož používání ochranné známky „CardioMessenger“ bylo prokázáno z územního a časového hlediska, jakož i z hlediska rozsahu a formy používání, a dále porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 41 nařízení č. 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


title: Věc T-413/14: Usnesení Tribunálu ze dne 5. října 2015 – Grigoriadis a další v. Parlament a další „Žaloba pro nečinnost a žaloba na náhradu škody — Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu — Zapojení soukromého sektoru — Škoda spočívající ve snížení hodnoty pohledávek — Prohlášení hlav států nebo předsedů vlád zemí eurozóny a unijních orgánů — Prohlášení Euroskupiny — Neuvedení příčinné souvislosti s tvrzenou škodou — Nepřípustnost“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. října 2015 – Grigoriadis a další v. Parlament a další
   (Věc T-413/14) (1)

   („Žaloba pro nečinnost a žaloba na náhradu škody - Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu - Zapojení soukromého sektoru - Škoda spočívající ve snížení hodnoty pohledávek - Prohlášení hlav států nebo předsedů vlád zemí eurozóny a unijních orgánů - Prohlášení Euroskupiny - Neuvedení příčinné souvislosti s tvrzenou škodou - Nepřípustnost“)
   (2015/C 389/65)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Grigoris Grigoriadis (Atény, Řecko), Faidra Grigoriadou (Atény), Ioannis Tsolias (Soluň, Řecko), Dimitrios Alexopoulos (Soluň), Nikolaos Papageorgiou (Atény) a Ioannis Marinopoulos (Atény) (zástupce: C. Papadimitriou, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Troupiotis a L. Visaggio, zmocněnci); Evropská rada; Euroskupina; Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino a M. Balta, zmocněnci); Evropská komise (zástupci: J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci), a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: P. Papapaschalis a P. Senkovic, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na určení, že žalovaní v rozporu s právem nejednali s cílem, aby dluhopisy držené žalobci nebyly dotčeny programem zapojení soukromého sektoru na programu financování dluhu (PSI), snižujícím hodnotu řeckého státního dluhu, a návrh na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobcům v důsledku tohoto protiprávního opomenutí jednat.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Grigorisu Grigoriadisovi, Faidře Grigoriadou, Ioannisu Tsoliasovi, Dimitriosu Alexopoulosovi, Nikolaosu Papageorgiouovi a Ioannisu Marinopoulosovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 439, 8.12.2014.