title: Věc T-43/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Jungbunzlauer v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Kyselina citronová — Článek 81 ES — Pokuta — Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 — Přičitatelnost jednání dceřiné společnosti — Zásada legality trestů — Pokyny o metodě stanovování pokut — Zásada proporcionality — Zásada ne bis in idem — Právo na přístup ke spisu )

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/41

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Jungbunzlauer v. Komise
   (Věc T-43/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Kyselina citronová - Článek 81 ES - Pokuta - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Přičitatelnost jednání dceřiné společnosti - Zásada legality trestů - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zásada proporcionality - Zásada ne bis in idem - Právo na přístup ke spisu“)
   (2006/C 294/87)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jungbunzlauer AG (Bâle, Švýcarsko) (zástupci: R. Bechtold, U. Soltész a M. Karl, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, zmocněnec, ve spolupráci s H. Freundem, advokátem)

      Vedlejší účastnice na podporu žalované: Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a S. Marquardt, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí 2002/742/ES ze dne 5. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (COMP/E-1/36.604 – Kyselina citronová) (Úř. věst. L 239, s. 18), a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni tímto rozhodnutím.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Jungbunzlauer AG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Komise.

               3)

               Rada ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 97, 20. 4. 2002.


title: Věc C-580/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgie) dne 9. listopadu 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot v. Belgische Staat

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge (Belgie) dne 9. listopadu 2015 – Johannes Van der Weegen, Anna Pot v. Belgische Staat
   (Věc C-580/15)
   (2016/C 038/41)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Rechtbank van eerste aanleg West-Vlaanderen, afdeling Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Johannes Van der Weegen, Anna Pot

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předběžná otázka

   Porušuje čl. 21 bod 5 WIB (Wetboek van de inkomstenbelastingen [zákon o dani z příjmů]) z roku 1992 ve znění článku 170 zákona ze dne 25. dubna 2014 o stanovení různých ustanovení článek 56 SFEU a článek 63 SFEU, jakož i články 36 a 40 Dohody o EHP, jelikož dotčené ustanovení, ačkoli platí bez rozdílu pro tuzemské i zahraniční poskytovatele služeb, požaduje, aby byly splněny podmínky, které odpovídají podmínkám článku 2 KB/WIB 1992 a které de facto jsou specifické pro belgický trh, a tím pro zahraniční poskytovatele služeb představují závažnou překážku při nabízení jejich služeb v Belgii?


title: Věc C-477/08: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/17

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-477/08)
   (2009/C 69/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Adam, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Rakouská republika tím, že v plném rozsahu nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), popřípadě tím, že o těchto předpisech v plném rozsahu neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 20. října 2007.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


               24.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/5

         Žádost Héraðsdómur Reykjavíkur podaná dne 17. prosince 2013 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci LBI hf. v. Merrill Lynch Int. Ltd
   (Věc E-28/13)
   (2014/C 121/05)
   Dopisem ze dne 17. prosince 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 17. prosince 2013, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci LBI hf. v. Merrill Lynch Int. Ltd týkající se následujících otázek:

               1.

               Mělo by se ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/24/ES o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí vykládat v tom smyslu, že „neplatnost, neúčinnost nebo odporovatelnost právních úkonů“ odkazuje na pravidla o zrušení opatření přijatých finančním podnikem podle pravidel, která jsou srovnatelná pravidly, jež se uplatní na zrušení opatření přijatých insolventním jedincem podle insolvenčního zákona?

               2.

               Je-li odpověď na první otázku kladná, měl by být čl. 30 odst. 1 směrnice vykládán v tom smyslu, že je dostatečné, aby strana, proti níž žádost o zrušení směřuje, prokázala, že požadované zrušení opatření by nebylo přípustné podle právních předpisů členského státu použitelných na dané opatření, a to s odkazem na libovolný druh takových pravidel, např. pravidla o lhůtách pro příjetí příslušných právních kroků?

               3.

               Je-li odpověď na první otázku záporná, měl by být čl. 30 odst. 1 směrnice vykládán v tom smyslu, že je zapotřebí, aby strana, proti níž žádost o zrušení směřuje, prokázala, že podmínky pro zrušení vyplývající z právních předpisů členského státu použitelných na dané opatření nebyly zjevně dodrženy, např. nebylo vůbec vydáno povolení ke zrušení daného druhu opatření?


title: Věc C-223/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2017 Lubrizol France SAS proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. února 2017 ve věci T-191/14, Lubrizol France SAS v. Rada Evropské unie

text:
               10.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2017 Lubrizol France SAS proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. února 2017 ve věci T-191/14, Lubrizol France SAS v. Rada Evropské unie
   (Věc C-223/17 P)
   (2017/C 221/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lubrizol France SAS (zástupci: R. MacLean, Solicitor, A. Bochon, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-191/14, Lubrizol France v. Rada Evropské unie, v rozsahu, v němž se týká dvou žalobních důvodů vznesených navrhovatelkou před Tribunálem;

               —

               potvrdil oba tyto důvody jako opodstatněné;

               —

               využil své pravomoci a sám rozhodl o dotyčných dvou žalobních důvodech a vydal konečné rozhodnutí;

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu zpět, aby rozhodl o obou žalobních důvodech týkajících se porušení práva a procesních vad; a

               —

               uložil Radě a veškerým dalším účastníkům řízení nahradit náklady tohoto řízení vzniklé navrhovatelce, jakož i náklady řízení v prvním stupni.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka tři důvody.

               1.

               První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nezkoumal, jak Rada použila relevantní test podle příslušných právních kritérií
               Navrhovatelka tvrdí, že nepoužitím relevantního kritéria obsaženého ve sdělení Komise o pozastavení všeobecných cel a o autonomních celních kvótách (sdělení 2011/C 363/02 (1)), Tribunál řádně neposoudil při zkoumání, zda má být ukončeno pozastavení všeobecných cel u bisfenolu A, argumenty Rady a Komise podle relevantního testu a v souladu s příslušnými právními kritérii, které mají být v uvedené situaci použity.

               2.

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nepřípustně nahradil odůvodnění Rady svým tvrzením a zjevně zkreslil důkazy
               Navrhovatelka zaprvé tvrdí, že se Tribunál nepřípustně pokusil nahradit odůvodnění Rady a Komise svým odůvodněním a vytvořil tak vlastní nepřípustný důvod pro podporu tvrzení, že zboží nabízené namítající stranou by mělo být považováno za identický, rovnocenný nebo nahraditelný materiál za bisfenol A.
               Zadruhé navrhovatelka uvádí, že Tribunál posoudil zjevně chybně důkaz týkající se schopnosti namítající osoby dodat dostatečně dostupné množství zboží, jež je údajně srovnatelné s bisfenolem A, čímž zkreslil jasný smysl důkazního materiálu a jeho použití při vyhodnocení případu v prvním stupni.

               3.

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil zjevného pochybení při použití relevantních postupů a rozporuplného odůvodnění
               Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že pravomoc Komise stanovená v jejím sdělení zamítnout námitku z důvodu opožděné odpovědi o více než patnáct pracovních dnů, se vztahuje pouze na první kontakt mezi namítající osobou a podniky podávajícími žádost, a nikoli na následnou komunikaci, což Tribunálu umožnilo považovat toto zpoždění za irelevantní. Tím podal Tribunál rozporuplné odůvodnění ohledně povahy, fungování a role jednotlivých účastníků řízení stanoveného ve sdělení Komise.

      (1)  Úř. věst 2011, C 363, s. 6.


title: Věc T-411/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. října 2008 – Sogelma v. EAR ( Veřejné zakázky na stavební práce — Nabídkové řízení Evropské agentury pro obnovu — Rozhodnutí o zrušení nabídkového řízení a o zveřejnění nové výzvy k podávání nabídek — Žaloba na neplatnost — Příslušnost Soudu — Nezbytnost předchozí správní stížnosti — Lhůta pro podání žaloby — Zmocnění — Povinnost odůvodnění — Návrh na náhradu škody s příslušenstvím )

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. října 2008 – Sogelma v. EAR
   (Věc T-411/06) (1)

   („Veřejné zakázky na stavební práce - Nabídkové řízení Evropské agentury pro obnovu - Rozhodnutí o zrušení nabídkového řízení a o zveřejnění nové výzvy k podávání nabídek - Žaloba na neplatnost - Příslušnost Soudu - Nezbytnost předchozí správní stížnosti - Lhůta pro podání žaloby - Zmocnění - Povinnost odůvodnění - Návrh na náhradu škody s příslušenstvím“)
   (2008/C 301/51)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl (Scandicci, Itálie) (zástupci: E. Cappelli, P. De Caterini, A. Bandini a A. Gironi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro obnovu (EAR) (zástupci: původně O. Kalha, poté M. Dischendorfer a konečně R. Lundgren, zmocněnci, ve spolupráci se S. Bariatti a F. Scanzano, advokáti)

      Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: P. van Nuffel a L. Prete, zmocněnci)
   Předmět
   Návrh na zrušení rozhodnutí EAR o zrušení nabídkového řízení týkajícího se zakázky na práce s referenčním číslem Europe Aid/120694/D/W/YU a o uspořádání nového nabídkového řízení, jakož i návrh na náhradu údajně způsobené škody
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sogelma – Societá generale lavori manutenzioni appalti Srl ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou agenturou pro obnovu.

               3)

               Komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc F-9/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (3. senátu) ze dne 28. září 2011 — AC v. Rada ( „Veřejná služba — Povýšení — Povyšovací řízení 2009 — Zvážení srovnatelných zásluh — Zjevně nesprávné posouzení“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (3. senátu) ze dne 28. září 2011 — AC v. Rada
   (Věc F-9/10) (1)

   (Veřejná služba - Povýšení - Povyšovací řízení 2009 - Zvážení srovnatelných zásluh - Zjevně nesprávné posouzení)
   2011/C 362/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: AC (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaná: Rada (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na neplatnost rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení 2009.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               AC ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010, s. 79.


title: Věc T-668/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2013 — VIP Car Solutions v. Parlament ( „Mimosmluvní odpovědnost — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Přeprava členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku — Odmítnutí nabídky uchazeče — Zrušení zamítavého rozhodnutí Tribunálu — Škoda údajně utrpěná v důsledku rozhodnutí o odmítnutí nabídky žalobkyně — Žaloba na náhradu škody“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/75

         Rozsudek Tribunálu ze dne 6. června 2013 — VIP Car Solutions v. Parlament
   (Věc T-668/11) (1)

   (Mimosmluvní odpovědnost - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Přeprava členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení zamítavého rozhodnutí Tribunálu - Škoda údajně utrpěná v důsledku rozhodnutí o odmítnutí nabídky žalobkyně - Žaloba na náhradu škody)
   2013/C 225/166
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francie) (zástupce: G. Welzer, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně G. Hellinckx a M. Mraz, poté L. Darie a M. Mraz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody a morální újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěla v důsledku přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu, jímž byla odmítnuta její nabídka předložená v rámci zadávacího řízení č. PE/2006/06/UTD/1, týkajícího se přepravy členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku, přičemž toto rozhodnutí bylo později zrušeno rozsudkem Tribunálu ze dne 20. května 2009 ve věci VIP Car Solutions v. Parlament (T-89/07, Sb. rozh. s. II-1403)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti VIP Car Solutions SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-305/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2012 — Hartmann-Lamboy v. OHIM — Diptyque (DYNIQUE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNIQUE — Starší slovní ochranná známka Společenství DIPTYQUE — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2012 — Hartmann-Lamboy v. OHIM — Diptyque (DYNIQUE)
   (Věc T-305/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNIQUE - Starší slovní ochranná známka Společenství DIPTYQUE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 80/26
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Německo) (zástupce: R. Loos, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Diptyque SAS (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2010 (věc R 1217/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Diptyque SAS a Marlies Hartmann-Lamboy.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Marlies Hartmann-Lamboy se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-168/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Grupo Itevelesa S.L. a další v. Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a další

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/31

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 7. dubna 2014 – Grupo Itevelesa S.L. a další v. Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a další
   (Věc C-168/14)
   2014/C 175/39
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelky: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. a Asistencia Técnica Industrial SAE

      Odpůrkyně: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA a Generalidad de Cataluña

      Předběžné otázky

               1)

               Vylučuje čl. 2 odst. 2 písm. [d)] směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2006/123/ES (1) ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu z rozsahu působnosti této směrnice činnosti spojené s technickými prohlídkami vozidel (TPV), jsou-li prováděny, v souladu s vnitrostátními předpisy, soukromými obchodními společnostmi pod dohledem správních orgánů členského státu?

               2)

               Je-li odpověď na předchozí otázku záporná (tedy spadají-li činnosti spojené s TPV v zásadě do působnosti směrnice 2006/123/ES), může se použít důvod vyloučení stanovený v čl. 2 odst. 2 písm. i) této směrnice, a to na základě skutečnosti, že soukromé společnosti poskytující tuto službu jsou oprávněny jako bezpečnostní opatření nařídit odstavení vozidel vykazujících takové bezpečnostní nedostatky, že jejich provoz by představoval bezprostřední nebezpečí?

               3)

               Jestliže je směrnice 2006/123/ES použitelná na činnosti spojené s TPV, dovoluje její výklad ve spojení s článkem 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/40/ES (2) ze dne 6. května 2009 o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (nebo s obdobným ustanovením dřívější směrnice 96/96/ES) podmínit v každém případě tyto činnosti předchozím správním povolením? Ovlivňují odpověď závěry uvedené v bodě 26 rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 22. října 2009 (věc C-438/08 (3))?

               4)

               Je vnitrostátní právní úprava, která podřizuje počet povolení pro zařízení provádějící TPV obsahu územního plánu, jenž mezi důvody omezení počtu těchto povolení uvádí zajištění dostatečného územního pokrytí, zajištění kvality služby a podporu hospodářské soutěže mezi provozovateli, a obsahuje za tím účelem prvky hospodářského plánování, slučitelná s články 10 a 14 směrnice 2006/123/ES a, případně – není-li daná směrnice použitelná – s článkem 43 Smlouvy o ES (nyní článek 49 Smlouvy o fungování Evropské unie)?

      (1)  Úř. věst. L 376, s. 36

      (2)  Úř. věst. L 141, s. 12

      (3)  EU:C:2099:651


title: Věc C-287/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 10. června 2010 — Tankreederei I SA v. Directeur de l'administration des Contributions directes

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 10. června 2010 — Tankreederei I SA v. Directeur de l'administration des Contributions directes
   (Věc C-287/10)
   ()
   2010/C 221/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tankreederei I SA

      Žalovaný: Directeur de l'administration des Contributions directes

      Předběžná otázka

   Brání články 49 ES a 56 ES ustanovením čl. 152bis odst. 1 loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l'impôt sur le revenu (změněného zákona ze dne 4. prosince 1967 o dani z příjmu) v rozsahu, v němž tato ustanovení vyhrazují možnost slevy na dani za investici lucemburským daňovým poplatníkům za podmínky, že se tyto investice [uskuteční] v provozovně nacházející se v Lucemburském velkovévodství, [jsou] určeny k tomu zůstat v něm natrvalo a [jsou] krom toho fyzicky provozovány na lucemburském území?


title: Věc T-301/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2013 — Laboratoires CTRS v. Komise ( „Humánní léčivé přípravky — Žádost o registraci léčivého přípravku Orphacol — Zamítnutí registrace Komisí — Nařízení (ES) č. 726/2004 — Směrnice 2001/83/ES — Dobře zavedené léčebné použití — Výjimečné okolnosti“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/9

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. července 2013 — Laboratoires CTRS v. Komise
   (Věc T-301/12) (1)

   (Humánní léčivé přípravky - Žádost o registraci léčivého přípravku Orphacol - Zamítnutí registrace Komisí - Nařízení (ES) č. 726/2004 - Směrnice 2001/83/ES - Dobře zavedené léčebné použití - Výjimečné okolnosti)
   2013/C 233/16
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley a M. Barnden, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White, M. Šimerdová a L. Banciella, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Česká republika zástupci: M. Smolek a D. Hadroušek, zmocněnci); Dánské králvoství (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a C. Thorning, zmocněnci); Francouzská republika (zástupci: D. Colas, F. Gloaguen a S. Menez, zmocněnci); Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a A. Posch, zmocněnci); Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer, zmocněnec, poté C. Murrel a nakonec L. Christie, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmesem, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Polská republika (zástupci: původně B. Majczyna a M. Szpunar, poté B. Majczyna, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2012) 3306 final ze dne 25. května 2012, kterým se zamítá registrace podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 pro humánní léčivý přípravek pro vzácná onemocnění „Orphacol — kyselina cholová“

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Komise C(2012) 3306 final ze dne 25. května 2012, kterým se zamítá registrace podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 pro humánní léčivý přípravek pro vzácná onemocnění „Orphacol — kyselina cholová“, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Laboratoires CTRS.

               3)

               Česká republika, Dánské království, Francouzská republika, Rakouská republika, Polská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


title: Věc C-22/06: Žaloba podaná dne  17. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/30

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-22/06)
   (2006/C 60/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 17. ledna 2006 předložena žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. Nolinem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/105/ES ze dne 15. října 2004, kterou se stanoví vzory úředních rostlinolékařských osvědčení nebo rostlinolékařských osvědčení pro zpětný vývoz doprovázející rostliny, rostlinné produkty nebo jiné předměty ze třetích zemí uvedené ve směrnici Rady 2000/29/ES (1), a v každém případě tím, že Komisi nesdělilo znění uvedených předpisů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/105 uplynula dne 31. prosince 2004.

      (1)  Úř. věst. L 319, s. 9.


title: Věc T-392/08 R: Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 19. listopadu 2008 – AEPI v. Komise ( Předběžné opatření — Rozhodnutí Komise, které nařizuje ukončit jednání ve vzájemné shodě při kolektivní správě autorských práv — Návrh na odklad výkonu rozhodnutí — Nedostatek naléhavosti )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/35

         Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 19. listopadu 2008 – AEPI v. Komise
   (Věc T-392/08 R)
   („Předběžné opatření - Rozhodnutí Komise, které nařizuje ukončit jednání ve vzájemné shodě při kolektivní správě autorských práv - Návrh na odklad výkonu rozhodnutí - Nedostatek naléhavosti“)
   (2009/C 32/68)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: AEPI Elliniki Etaireia pros Prostasian tis Pnevmatikis Idioktisias AE (Atény, Řecko) (zástupci: P. Xanthopoulos a T. Asprogerakas Grivas, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Christoforou a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad výkonu článku 3 rozhodnutí Komise K (2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC)
   Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-140/16 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Le Pen v. Parlament „Řízení o předběžném opatření — Poslanec Evropského parlamentu — Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/26

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. dubna 2016 – Le Pen v. Parlament
   (Věc T-140/16 R)
   („Řízení o předběžném opatření - Poslanec Evropského parlamentu - Vrácení náhrad vyplacených v rámci parlamentní asistence - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2016/C 200/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J. P. Le Moigne, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 29. ledna 2016, jímž bylo žalobci uloženo vrácení částky 320 026,23 eur, a oznámení o dluhu č. 2016-195 ze dne 4. února 2016, vydaného na základě uvedeného rozhodnutí.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se odmítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-455/05: Žaloba podaná dne  29. prosince 2005  – Componenta v. Komise

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/42

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2005 – Componenta v. Komise
   (Věc T-455/05)
   (2006/C 48/80)
   Jednací jazyk: finština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Componenta Oyj (Helsinky, Finsko) (zástupce: M. Savola, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2005) 3871 konečné ze dne 20. října 2005 o státní podpoře, kterou jako investiční podporu poskytla Finská republika společnosti Componenta;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení včetně příslušných úroků.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba se týká rozhodnutí Komise K(2005) 3871 konečné ze dne 20. října 2005, kterým bylo určeno, že Finská republika poskytla společnosti Componenta státní podporu zakázanou článkem 87 ES (Podpora č. C 37/2004, ex NN 51/2004).
   Komise má za to, že byla poskytnuta podpora v rámci režimu složeného ze dvou částí, kdy Componenta jednak prodala svůj kapitálový podíl (50 %) v pozemkové investiční společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy městu Karkkila, které již dříve drželo 50 % kapitálu této společnosti, a naproti tomu uvedená pozemková investiční společnost splatila společnosti Componenta půjčku společníka, kterou do ní vložila posledně jmenovaná. Město Karkkila zároveň do společnosti vložilo novou doplňující půjčku ve stejné výši.
   Podle názoru Komise podpora vyplývá z kupní ceny a splacení půjčky společníka.
   Žalobkyně uplatňuje k odůvodnění své žaloby mimo jiné následující:
   Rozhodnutí Komise je, jak co se týče jeho odůvodnění, tak také uvedených částek v celém rozsahu chybné a protiprávní. Komise porušila podstatné formální náležitosti a dopustila se nesprávného posouzení, poněvadž očividně chybně zhodnotila jí v přezkumném řízení předložené důkazy. Rozhodnutí Komise porušuje také ustanovení o podporách v článku 87 ES. Vede k výsledku, který je nepřiměřený a tím porušuje zásadu proporcionality čl. 5 odst. 3 ES.
   Komise při ocenění prodaného podílu v pozemkové investiční společnosti zvolila nesprávný odhad. Na rozdíl od toho, co Komise uvedla, byla hodnota předmětu nákupu v okamžiku prodeje stanovena podle tržních podmínek.
   K mechanismu půjčky společníka žalobkyně uplatňuje, že jí tento mechanismus nepřinesl žádné hospodářské výhody. Komise tedy nesprávně posoudila povahu a význam tohoto mechanismu. Kromě toho jsou úvahy o mechanismu půjčky společníka, které Komise uvedla ve svém rozhodnutí, nejasné a nedostatečné.
   Žalobkyně konečně uplatňuje, že rozhodnutí Komise porušuje její praxi v jiných věcech týkajících se podpor a neodpovídá zásadám, které Komise stanovila ve svém sdělení členským státům o použití článků 92 a 93 Smlouvy o EHS a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS určeném veřejným podnikům z odvětví výroby (1).
   Co se týče investiční podmínky obsažené v kupní smlouvě žalobkyně uplatňuje, že Komise uvedenou podmínku a její význam nesprávně posoudila.

      (1)  Úř. věst. C 307, 13.11.1993, s. 3.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  9. února 2006  ve věci C-127/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Spojené království)): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (Směrnice 85/374/EHS — Odpovědnost za vadné výrobky — Pojem  uvedení výrobku do oběhu  — Dodávka výrobce jím zcela vlastněné dceřiné společnosti)

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/5

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 9. února 2006
   ve věci C-127/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Spojené království)): Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA (1)

   (Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Pojem „uvedení výrobku do oběhu“ - Dodávka výrobce jím zcela vlastněné dceřiné společnosti)
   (2006/C 86/09)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-127/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Spojené království) ze dne 18. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. března 2004, v řízení Declan O'Byrne proti Sanofi Pasteur MSD Ltd, dříve Aventis Pasteur MSD Ltd, Sanofi Pasteur SA, dříve Aventis Pasteur SA, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda, K. Schiemann, K. Leanerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vydal dne 9. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 11 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky musí být vykládán v tom smyslu, že výrobek je uveden do oběhu, když je výrobní proces provedený výrobcem ukončen a výrobek vstupuje do procesu prodeje, kdy je nabízen veřejnosti za účelem používání nebo spotřeby.

               2)

               Pokud je podána žaloba proti společnosti chybně považované za výrobce výrobku, ačkoliv ve skutečnosti byl výrobek vyroben jinou společností, přísluší v zásadě vnitrostátnímu právu, aby stanovilo podmínky, za kterých může dojít k záměně účastníka řízení v rámci takové žaloby. Vnitrostátní soud, který zkoumá podmínky, kterým podléhá tato záměna, musí nicméně zajistit, aby byla dodržena osobní působnost směrnice 85/374, jak je určena jejími články 1 a 3.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-16/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. července 2011 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/38

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. července 2011 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-16/11) (1)

   2011/C 269/81
   Jednací jazyk: estonština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


title: Věc T-210/09: Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Formenti Seleco v. Komise

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/22

         Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Formenti Seleco v. Komise
   (Věc T-210/09)
   2009/C 167/44
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Itálie) (zástupci: A. Malatesta, avvocato, G. Terracciano, avvocato, S. Malatesta, avvocato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               uložit Komisi Evropských Společenství, aby zaplatila náhradu škody v celkové výši 156 208 915,03 eur ve prospěch společnosti Formenti Seleco SpA v likvidaci, podléhající zvláštnímu správnímu řízení, zvýšenou o úroky v zákonné sazbě ode dne prohlášení platební neschopnosti, nebo podpůrně jakoukoliv jinou částku, kterou bude Soud považovat za přiměřenou;

               —

               uložit Komisi Evropských Společenství náhradu všech nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně, která je jedním z hlavních italských výrobců barevných televizorů, byla v důsledku značných dovozů barevných televizorů vyráběných tureckými společnostmi, které je měly prodávat za ceny odpovídající svými vlastnostmi dumpingovému prodeji, na evropský trh prohlášena za platebně neschopnou a podléhá zvláštnímu správnímu řízení.
   Tato okolnost měla být na území Společenství přímo způsobena porušením Dohody o přidružení s Evropským společenstvím z roku 1963 a pozdějších ustanovení jí doplňujících, kterého se dopustila Turecká republika, jelikož turecká vláda zavedla právní režim, jehož cílem bylo obejít povinnosti vyplývajících pro Turecko z Dohody o přidružení uzavřené se Společenstvími, které se týkaly zejména určení tureckého původu barevných televizorů dovážených do Společenství, přičemž Komise o těchto podvodech věděla přinejmenším od roku 1993.
   Formenti Seleco SpA má zejména za to, že Komise je odpovědná z následujících důvodů, které zakládají její mimosmluvní odpovědnost, a v důsledku toho její povinnost nahradit způsobenou škodu.

               1)

               Porušení povinností, které ukládá Dohoda o přidružení a její dodatkový protokol, protože během celého přechodného období budování Celní unie Společenství s Tureckou republikou, to znamená až do roku 1994, a především v období dokončení Celní unie, a při vědomí, že Turecká republika nedodržuje dohody, Komise nedohlížela na správné použití příslušné celní právní úpravy.

               2)

               Porušení článku 211 ES a zásady řádné správy, jelikož v rozsahu, v němž jsou Dohoda o přidružení a dodatkový protokol součástí práva Společenství, je Komise povinna dbát rovněž na dodržování těchto ustanovení a zajistit řádnou správu.

               3)

               Porušení zásady legitimního očekávání z důvodu, že výše uvedeným jednáním Komise zasáhla do legitimního očekávání všech obchodních subjektů Společenství, a zejména žalobkyně, pokud jde o řádné fungování Celní unie s Tureckem. Toto legitimní očekávání mělo být zajištěno prostřednictvím kontrol a ověřování, které Komise neprováděla.

               4)

               Porušení nebo nesprávné použití antidumpingových pravidel vzhledem k tomu, že Komise, ačkoliv od roku 1994 věděla o vážných nesrovnalostech, kterých se dopouštěli turečtí vývozci, nepřijala vůči nim obranná opatření, přičemž nejednala s náležitou péčí a opatrností, se kterou je za normálních okolností povinna jednat správa.


title: Věc C-508/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Ochrana volně žijících ptáků — Směrnice 79/409/EHS — Odchylky od systému ochrany volně žijících ptáků“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-508/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana volně žijících ptáků - Směrnice 79/409/EHS - Odchylky od systému ochrany volně žijících ptáků)
   2011/C 130/11
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a C. Zadra, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a G. Fiengo, zmocněnci, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) — Odchylky — Oblast Sardinie

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že oblast Sardinie přijala a uplatňuje právní úpravu povolování odchylek od systému ochrany volně žijících ptáků, která nesplňuje podmínky uvedené v článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-355/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Pleven (Bulharsko) dne 21. července 2014 – Polichim-SS EOOD v. Načalnik na Mitnica – Svištov

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Pleven (Bulharsko) dne 21. července 2014 – Polichim-SS EOOD v. Načalnik na Mitnica – Svištov
   (Věc C-355/14)
   2014/C 329/08
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad – Pleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Polichim-SS EOOD

      Žalovaný: Načalnik na Mitnica – Svištov

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pojem „spotřeba energetických produktů“ v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2008/118/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (2) vykládat v případech, ve kterých jde o energetické produkty, které jsou propuštěny ke spotřebě a odebírány z daňového skladu oprávněného skladovatele, prodávány v obchodní transakci kupujícímu, který nemá ani povolení pro výrobu elektřiny, ani potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně, a dále prodávány třetí osobě, která má povolení pro výrobu elektřiny, povolení příslušných orgánů členského státu k příjmu energetických produktů osvobozených od daně a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a kterému jsou energetické produkty dodávány přímo od oprávněného skladovatele, aniž přecházejí do skutečného držení jejich kupujícího, v tom smyslu, že energetické produkty spotřebovává přímý kupující, který je ve skutečnosti nepoužívá v určitém procesu, nebo v tom smyslu, že je spotřebovává třetí osoba, která je ve skutečnosti používá v procesu, který provádí?

               2)

               Je třeba pojem „používaný k výrobě elektřiny“ v čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES (3) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny vykládat v případech, ve kterých jde o energetické produkty, které jsou propuštěny ke spotřebě a odebírány z daňového skladu oprávněného skladovatele, prodávány v obchodní transakci kupujícímu, který nemá ani povolení pro výrobu elektřiny, ani potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně, a dále prodávány třetí osobě, která má povolení pro výrobu elektřiny, povolení příslušných orgánů členského státu k příjmu energetických produktů osvobozených od daně a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a kterému jsou energetické produkty dodávány přímo od oprávněného skladovatele, aniž přecházejí do skutečného držení jejich kupujícího, v tom smyslu, že energetické produkty spotřebovává jejich přímý kupující, který je ve skutečnosti nepoužívá v určitém procesu pro dosažení účelu osvobozeného od daně, nebo v tom smyslu, že je spotřebovává třetí osoba, která je ve skutečnosti používá v procesu osvobozeného od daně, a to topení, například pro výrobu elektřiny?

               3)

               Podléhají energetické produkty s přihlédnutím k zásadám unijních právních předpisů o spotřební dani – a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/118 a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96 – spotřební dani a pokud ano, se kterou sazbou, zda [sazbou] pro pohonné hmoty, anebo pro energetické produkty používané k topným účelům, jestliže bude učiněn závěr, že dotčené energetické produkty byly dodány konečnému spotřebiteli, který má příslušná povolení podle vnitrostátních předpisů pro výrobu elektřiny a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a obdržel zboží přímo od oprávněného skladovatele, avšak není prvním kupujícím zboží?

               4)

               Podléhají energetické produkty s přihlédnutím k zásadám unijních právních předpisů o spotřební dani a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/118 a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96 spotřební dani, a to se sazbou platnou pro pohonné hmoty, je-li zjištěno, že dotčené energetické produkty jsou spotřebovávány nebo používány k účelu osvobozenému od spotřební daně, a to k výrobě elektřiny osobou, která má příslušná povolení podle vnitrostátních právních předpisů a obdržela zboží přímo od oprávněného skladovatele, avšak není prvním kupujícím zboží?

      (1)  Úř. věst. L 9, s. 12.

      (2)  Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, Úř. věst. L 76, s. 1.

      (3)  Úř. věst. L 283, s. 51.


title: Věc T-314/09: Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Intercéréales a Grossi v. Komise „Státní podpory — Rámcový režim akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví — Financování z dobrovolných příspěvků, které se změnily na povinné — Rozhodnutí prohlašující režim podpor slučitelným se společným trhem — Zpětvzetí rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/44

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Intercéréales a Grossi v. Komise
   (Věc T-314/09) (1)

   („Státní podpory - Rámcový režim akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví - Financování z dobrovolných příspěvků, které se změnily na povinné - Rozhodnutí prohlašující režim podpor slučitelným se společným trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 175/60
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Intercéréales (Paříž, Francie) a Alain Grossi (Nîmes, Francie) (zástupci: původně B. Le Bret a L. Olza Moreno, poté B. Le Bret a C. Renner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas, a nakonec B. Stromsky, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008, týkající se rámcového režimu akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc C-140/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Halduskohus — Estonská republika) — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus ( Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení — Zmrazené dělené maso a droby z kohoutů a slepic — Přistoupení Estonska — Přechodná opatření — Zemědělské produkty — Přebytečné zásoby — Nařízení (ES) č. 1972/2003 )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Halduskohus — Estonská republika) — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Věc C-140/08) (1)

   („Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Zmrazené dělené maso a droby z kohoutů a slepic - Přistoupení Estonska - Přechodná opatření - Zemědělské produkty - Přebytečné zásoby - Nařízení (ES) č. 1972/2003“)
   2009/C 312/07
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tallinna Halduskohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rakvere Lihakombinaat AS

      Žalovaní: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tallinna Halduskohus — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), jakož i čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474) — Zmrazené mechanicky oddělované maso získané mechanickým vykostěním kohoutů a slepic — Zařazení do podpoložky 0207 14 10 (zmrazené dělené maso z kohoutů a slepic, vykostěné) nebo do podpoložky 0207 14 99 (zmrazené droby z kohoutů a slepic, ostatní) kombinované nomenklatury — Poplatek z přebytečných zásob zemědělských produktů hospodářských subjektů — Určení rozsahu zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob s ohledem na uložení tohoto poplatku

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládáno v tom smyslu, že takové produkty, jaké jsou předmětem věci v původním řízení, které jsou tvořeny zmrazeným mechanicky oddělovaným masem získaným mechanickým vykostěním kohoutů a slepic a které jsou určeny k lidské spotřebě, musí být zařazeny do podpoložky 0207 14 10 kombinované nomenklatury.

               2)

               Článek 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, ve znění nařízení Komise (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004, nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 6 odst. 1 zákona o poplatku z přebytečných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus), ve znění zákona přijatého dne 25. ledna 2007, podle kterého jsou přebytečné zásoby hospodářského subjektu určeny tak, že se od zásob skutečně držených ke dni 1. května 2004 odečtou zásoby převáděné do následujícího období, které jsou definovány jako průměr zásob držených ke dni 1. května předchozích čtyř let vynásobený koeficientem 1,2, který odpovídá míře nárůstu zemědělské výroby zjištěné v dotyčném členském státě během tohoto čtyřletého období.

               3)

               Nařízení č. 1972/2003 nebrání tomu, aby byl vybrán poplatek z přebytečných zásob od hospodářského subjektu, a to i tehdy, pokud daný subjekt může prokázat, že uvedením daných zásob na trh po dni 1. května 2004 nezískal žádnou výhodu.

      (1)  Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


title: Věc C-537/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2014 Debonair Trading Internacional Ld a proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. září 2014 ve věci T-341/13, Groupe Léa Nature SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2014 Debonair Trading Internacional Lda proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 23. září 2014 ve věci T-341/13, Groupe Léa Nature SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Debonair Trading Internacional Lda (zástupci: D. Selden, advokát, T. Alkin, barrister)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek, jímž bylo zrušeno rozhodnutí odvolacího senátu;

               —

               vrátit věc Tribunálu k dalšímu posouzení s pokynem, že dotčené ochranné známky jsou si podobné.

               —

               uložit dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení vzniklých v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Navrhovatelka uplatňuje dva důvody kasačního opravného opravného prostředku, a sice porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce (1). Tvrdí, že Tribunál při své analýze dotčených ochranných známek nepoužil ustálenou judikaturu, takže dospěl k nesprávnému závěru, že se ochranné známky zcela liší.

               2.

               Zaprvé měl Soudní dvůr po svém konstatování, že ochranné známky si jsou na základě společného prvku „so“ foneticky podobné, učinit závěr, že jsou si alespoň v tomto rozsahu podobné celkově. Jeho závěr, že se ochranné známky nepodobají, navzdory společnému fonetickému prvku, byl důsledkem nepoužití ustálené judikatury týkající se povahy a stupně podobnosti vyžadované pro použití čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5.

               3.

               Zadruhé měl Soudní dvůr po svém konstatování, že ochranné známky si jsou foneticky podobné, učinit závěr, že si jsou v zásadě z podobných důvodů podobné i vzhledově (a tudíž a fortiori podobné ve smyslu čl. 8 odst. 1 písm. b a čl. 8 odst.5)). Jeho závěr, že ochranné známky jsou vzhledově odlišné navzdory společnému vizuálnímu prvku „so“, byl důsledkem nepoužití ustálené judikatury při analýze vizuálního dopadu prvku „so“ u ochranných známek.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství

      Úř. věst. L 78, s. 1.


title: Spojené věci T-305/06 až T-307/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Air Products and Chemicals v. OHIM – Messer (Ferromix, Inomix a Alumix) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Žádosti o zápis slovních ochranných známek Společenství Ferromix, Inomix a Alumix — Starší slovní ochranné známky Společenství FERROMAXX, INOMAXX a ALUMAXX — Relativní důvod zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Air Products and Chemicals v. OHIM – Messer (Ferromix, Inomix a Alumix)
   (Spojené věci T-305/06 až T-307/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádosti o zápis slovních ochranných známek Společenství Ferromix, Inomix a Alumix - Starší slovní ochranné známky Společenství FERROMAXX, INOMAXX a ALUMAXX - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 313/54)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Air Products and Chemicals, Inc. (Allentown, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupci: S. Heurung a C. Probst, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Messer Group GmbH (Sulzbach, Německo) (zástupci: W. Graf v. Schwerin a J. Schmidt, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti třem rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2006 (ve spojených věcech R 1270/2005-2 a R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 a R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 a R 1397/2005-2) týkajících se námitkových řízení mezi Air Products and Chemicals, Inc. a Messer Group GmbH
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 12. září 2006 (ve spojených věcech R 1270/2005-2 a R 1408/2005-2; R 1226/2005-2 a R 1398/2005-2; R 1225/2005-2 a R 1397/2005-2) se zrušují.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Air Products and Chemicals, Inc.

               3.

               Messer Group GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/45

         (2006/C 48/84)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 36, 11.2.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 22, 28.1.2006

      Úř. věst. C 10, 14.1.2006

      Úř. věst. C 330, 24.12.2005

      Úř. věst. C 315, 10.12.2005

      Úř. věst. C 296, 26.11.2005

      Úř. věst. C 281, 12.11.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc T-221/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Sunrider v. OHIM — Nannerl (SUN FRESH) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SUN FRESH — Dřívější slovní a obrazové ochranné známky Společenství, Beneluxu a vnitrostátní ochranné známky SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH a SUNNYFRESH — Relativní důvod zamítnutí — Důkaz skutečného užívání starších ochranných známek — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Sunrider v. OHIM — Nannerl (SUN FRESH)
      (Věc T-221/12) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SUN FRESH - Dřívější slovní a obrazové ochranné známky Společenství, Beneluxu a vnitrostátní ochranné známky SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH a SUNNYFRESH - Relativní důvod zamítnutí - Důkaz skutečného užívání starších ochranných známek - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
      (2014/C 71/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: The Sunrider Corporation (Torrance, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: N. Dontas a K. Markakis, advokáti)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Rakousko) (zástupce: A. Thünken, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2012 (věc R 2401/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Sunrider Corporation a Nannerl GmbH & Co. KG.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti The Sunrider Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-146/97: Usnesení Tribunálu ze dne 8. dubna 2011 — Bakkers v. Rada a Komise

text:
               11.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 173/15

         Usnesení Tribunálu ze dne 8. dubna 2011 — Bakkers v. Rada a Komise
   (Věc T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 199, 28.6.1997.


title: Věc T-164/10: Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/46

      Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise
      (Věc T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Spojené státy) (zástupci: J. Temple Lang, solicitor, a T. Müller-Ibold, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobkyně

                  —

                  určit, že Komise tím, že nepředložila Radě návrh na přijetí opatření podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady, a tím, že nepřijala veškerá jiná opatření, která se na základě rozhodovacího postupu mohla jevit nezbytná pro zajištění přijetí rozhodnutí uvedeného v článku 18 směrnice 2001/18 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí, porušila článek 18 této směrnice;

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dne 2. května 2007 podala žalobkyně první žalobu na základě článku 232 ES (1), kterou se domáhala určení, že Komise v rozporu s článkem 18 směrnice 2001/18/ES (2) nejednala tak, aby zajistila přijetí rozhodnutí týkajícího se oznámení žalobkyně ve věci uvedení geneticky modifikované hmyzu odolné kukuřice 1507 na trh. Dne 21. ledna 2009 předložila Komise podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí 1999/468 návrh rozhodnutí Výboru pro obecné záležitosti. V rámci řízení před Soudem se účastnice řízení shodly na tom, že s ohledem na předložení návrhu rozhodnutí se žaloba stala bezpředmětnou, a usnesením ze dne 4. září 2009 Soud rozhodl, že ve věci T-139/07 není namístě rozhodnout.
      V rámci projednávané žaloby žalobkyně na základě článku 265 SFEU tvrdí, že Komise navzdory její žádosti Radě stále nepředložila návrh týkající se uvedení geneticky modifikované hmyzu odolné kukuřice 1507 na trh. Žalobkyně tvrdí, že Komise na šesti zasedáních Rady ve složení pro životní prostředí, které se konaly od „nevyjádření stanoviska“ Výborem pro obecné záležitosti k návrhu ze dne 25. února 2009, nepředložila žádný návrh rozhodnutí týkajícího se oznámení žalobkyně.
      Žalobkyně tvrdí, že v rámci postupu stanoveného směrnicí je Komise povinna zajistit přijetí a zveřejnění rozhodnutí o oznámení. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise tím, že Radě nepředložila návrhy opatření, která je třeba přijmout, nezajistila přijetí takového rozhodnutí, třebaže žalobkyně, a ostatní účastníci podle směrnice, splnily všechny směrnicí požadované formality.
      Žalobkyně navíc tvrdí, že Komise, která k tomu byla vyzvána, nezaujala stanovisko ve smyslu článku 262 SFEU. Podle žalobkyně nejsou důvody Komise pro nepředložení návrhu Radě relevantní a opodstatněné. Nečinnost Komise se dle žalobkyně dotkla její právní situace a způsobila jí zvláštní, prokázanou a vyčíslitelnou újmu.

         (1)  Věc T-139/07, Pioneer Hi-Bred International v Komise (Úř. Věst. 2007 C 155, s. 28).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS — prohlášení Komise (Úř. věst. 2001 L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).


title: Věc F-35/11: Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — ZZ v. Parlament

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/33

         Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — ZZ v. Parlament
   (Věc F-35/11)
   2011/C 211/67
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: J. Rybánsky, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného přiznat žalobci pouze polovinu příspěvku na zařízení, na který by měl jinak nárok.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu (Oddělení pro individuální nároky) ze dne 28. května 2010 o přiznání příspěvku na zařízení žalobci v části, ve které stanoví příspěvek na zařízení pouze ve výši jednoho měsíčního základního platu a nepřiznává příspěvek na bydlení ve výši dvou měsíčních základních platů;

               —

               zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2011, kterým se zamítá stížnost žalobce podaná podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie;

               —

               uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-187/06: Žaloba podaná dne  12. dubna 2006  – Komise Evropských společenství v. Belgické království

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/10

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-187/06)
   (2006/C 154/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-P. Keppenne, H. Van Vliet, zmocněnci)

      Žalovaný: Belgické království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nevykonalo rozhodnutí ze dne 24. dubna 2002 (K (2002) 1341 konečný) týkající se státní podpory poskytnuté Belgií skupině Beaulieu (Ter Lembeek International) (Státní podpora C 36/01, ex NN 73/00) (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES a ze článků 2 a 3 uvedeného rozhodnutí;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Od oznámení rozhodnutí belgickým orgánům uplynuly téměř čtyři roky, aniž by byla sporná podpora do dnešního dne skutečně příjemcem vrácena. Tento příjemce požívá stále výhod, které plynou z užívání prostředků, což konkrétně mělo rozhodnutí za cíl ukončit.

      (1)  1Úř. věst. L 296, s. 60.


title: Věc T-216/09: Žaloba podaná dne 27. května 2009 — Astrim a Elyo Italia v. Komise

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/23

         Žaloba podaná dne 27. května 2009 — Astrim a Elyo Italia v. Komise
   (Věc T-216/09)
   2009/C 167/45
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Astrim SpA (Řím, Itálie), Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Itálie) (zástupce: M. Brugnoletti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Komise oznámené dopisem ze dne 27. března 2009 a doplněné sdělením ze dne 3. dubna 2009, kterým rozhodla, že nabídka, kterou předložila skupina žalobkyň v nabídkovém řízení (1) č. 2008 — C04 005 na poskytování služeb údržby pro Společné výzkumné centrum, nebyla úplná, jakož i všechna následná a související rozhodnutí včetně rozhodnutí o přidělení zakázky jinému podniku;

               —

               podpůrně: zrušit bod 17 výzvy k podávání nabídek v nabídkovém řízení č. 2008-C04 005 v části, ve které se stanoví obecné kritérium o vyloučení z nabídkového řízení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V této věci se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí, kterým Komise vyloučila nabídku z nabídkového řízení č. 2008 — C04 005 na poskytování služeb údržby pro Společné výzkumné centrum a přidělila veřejnou zakázku jiné společnosti.
   Žalobkyně odůvodňují svou žalobu třemi žalobními důvody:
   V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila bod 17 výzvy k podávání nabídek, články 92 a 89 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2005 (2) ze dne 25. června 2002, jakož i zásadu transparentnosti a rovného zacházení, protože rozhodla o vyloučení nabídky žalobkyň na základě nesprávného odůvodnění, že v nabídce chybí některé ceny, přestože skupina žalobkyň chtěla úmyslně nabídnout cenu v nulové výši.
   V druhém žalobním důvodu žalobkyně uvádí nedostatek odůvodnění rozhodnutí o vyloučení, protože článek 17 výzvy k podávání nabídek nestanovil automatické vyloučení v případě opomenutí vyplnění položky hospodářské nabídky, ale zaváděl vyloučení jen jako případnou možnost, přičemž je ponecháno na úvaze Komise, zda rozhodne o vyloučení soutěžitele, a toto rozhodnutí musí být z důvodu své diskreční povahy přiměřeně odůvodněné, což chybělo v rozhodnutí o vyloučení, které Komise vydala.
   Pokud by Soud zamítl první dva žalobní důvody, žalobkyně v třetím žalobním důvodu navrhují zrušit bod 17 výzvy k podávání nabídek z důvodu porušení článků 92 a 89 výše uvedeného nařízení č. 1605/2002, protože uvedený bod 17 obsahuje obecné kritérium o vyloučení.

      (1)  Úř. věst. 2008/S 2008-274999 ze dne 25. října 2008.

      (2)  Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.


title: Věc C-337/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2015 Evropským veřejným ochráncem práv proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-217/11, Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2015 Evropským veřejným ochráncem práv proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve věci T-217/11, Staelen v. Evropský veřejný ochránce práv
   (Věc C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Evropský veřejný ochránce práv (zástupce: G. Grill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Claire Staelen

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-217/11, (1) v rozsahu, v němž došel k závěru, (a) že se veřejný ochránce práv dopustil několika protiprávností, které představují dostatečně závažná porušení unijního práva, (b) že je prokázána existence nemajetkové újmy a (c) že existuje příčinná souvislost mezi protiprávnostmi zjištěnými Tribunálem a touto nemajetkovou újmou, a (2) v rozsahu, v němž ochránci práv ukládá zaplacení náhrady škody ve výši 7  000 eur;

               —

               zamítnout žalobu jako neopodstatněnou v rozsahu, v němž byl rozsudek Tribunálu zrušen;

         podpůrně

               —

               vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu v rozsahu, v němž byl rozsudek Tribunálu zrušen;

               —

               spravedlivě a přiměřeně rozhodnout o nákladech řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu svého odvolání veřejný ochránce práv uvádí důvody vycházející z několika nesprávných právních posouzení.
   Zaprvé se domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že stačí jednoduché porušení zásady náležité péče, aby se dala prokázat existence dostatečně závažného porušení. Veřejný ochránce práv se domnívá, že tato teze Tribunálu není slučitelná s judikaturou v oblasti mimosmluvní odpovědnosti, která požaduje, aby bylo prokázáno dostatečně závažné porušení právní normy, jejímž cílem je udělit jednotlivci práva, a která zdůrazňuje, že rozhodující kritérium předpokladu, že je tato podmínka splněna, je zřejmé a závažné překročení mezí dotčeným orgánem, jež jsou uloženy jeho posuzovací pravomoci. Tribunál údajně nezohlednil zvláštnosti funkce veřejného ochránce práv a zejména skutečnost, že tento má při provádění šetření širokou posuzovací pravomoc.
   Zadruhé veřejný ochránce práv kritizuje i výklad Tribunálu týkající se skutečnosti, že veřejný ochránce práv není při vedení šetření ani v případě, že se mu zdá vysvětlení podané orgánem přesvědčivé, zbaven povinnosti ujistit se, že skutečnosti, na kterých spočívá toto vysvětlení, jsou prokázány, zvláště pokud je vysvětlení jediným podkladem pro jeho konstatování, že nedošlo k nesprávnému úřednímu postupu. Veřejný ochránce práv se totiž domnívá, že orgány mají povinnost poskytovat mu přesné informace a proto je legitimní, aby své závěry založil na informacích, které mu byly poskytnuty, pokud neexistují poznatky, které by mohly zpochybnit spolehlivost poskytnutých informací. Z tohoto hlediska veřejný ochránce práv tvrdí, že neexistoval žádný důvod k obavám, že by poskytnuté informace neodpovídaly skutečnostem.
   Zatřetí sice veřejný ochránce práv sdílí konstatování Tribunálu, že určité odpovědi veřejného ochránce práv nebyly formulovány v přiměřené lhůtě, ale popírá, že by toto jemu přičitatelné porušení unijního práva mohlo být považováno za dostatečné závažné. Proto nemohlo způsobit mimosmluvní odpovědnost Unie.
   Začtvrté se veřejný ochránce práv domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposkytl žádné vysvětlení pro své posouzení, že zásah do důvěry paní Staelen v úřad veřejného ochránce práv označil za nemajetkovou újmu.
   Konečně veřejný ochránce práv popírá existenci příčinné souvislosti mezi jemu přičítanými protiprávnostmi a ztrátou důvěry paní Staelen v jeho úřad.


title: Věc C-8/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itálie) dne 2. ledna 2012 — Cristian Rainone a další v. Ministero dell’Interno a další

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Itálie) dne 2. ledna 2012 — Cristian Rainone a další v. Ministero dell’Interno a další
   (Věc C-8/12)
   2012/C 73/37
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Cristian Rainone, Orentino Viviani, Miriam Befani

      Žalovaný: Ministero dell’Interno, Questura di Prato a Questura di Firenze

      Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že v zásadě brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava obsažená v článku 88 TULPS, podle kterého „licence pro provozování sázek může být udělena pouze držitelům koncese nebo povolení ministerstva nebo jiných úřadů, jímž zákon vyhrazuje možnost organizovat a provozovat sázky, jakož i subjektům pověřeným držitelem koncese nebo držitelem povolení, a to na základě téže koncese nebo povolení“ a podle čl. odst. 2b nařízení s mocí zákona č. 40 ze dne 25. března 2010, které bylo změněno na zákon č. 73/2010, na jehož základě „článek 88 Testo unico delle leggi di pubblica sicurezza (konsolidované znění zákonů o veřejné bezpečnosti), upravený v královském nařízení č. 773 ze dne 18. června 1931 ve znění pozdějších změn a doplňku se má vykládat v tom smyslu, že pokud se v něm upravené povolení vydává pro obchody, v nichž dochází k provozování a sběru veřejných her s peněžitými cenami, má být považováno za účinné až po té, kdy bude držitelům těchto povolení vydána příslušná koncese na provoz a sběr těchto her ze strany Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato (ministerstvo hospodářství a financí, nezávislá správa státních monopolů)“?

               2)

               Mají být uvedené články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že jim v zásadě odporuje taková právní úprava členského státu, jaká je uvedena v čl. 38 odst. 2 nařízení s mocí zákona č. 223 ze dne 4. července 2006, které bylo změněno na zákon č. 248/2006 podle něhož „se článek 1 odst. 287 zákona č. 311 nahrazuje takto:
               “287.   Opatřeními Ministero dell’economia e delle finanze — Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato jsou upraveny nové způsoby rozdělení her pro jiné události než koňské dostihy, při zachování těchto kritérií:

                           l)

                           vymezení způsobů zachování pevného počtu koncesionářů přijímajících sázky na události kromě koňských dostihů, upravené v nařízení Ministro dell’economia e delle finanze (ministra hospodářství a financí) č. 111 ze dne 1. března 2006.”“

                     Předmětem otázky týkající se slučitelnosti výše uvedených zásad Společenství a čl. 38 odst. 2 citovaného předpisu jsou výlučně ty části uvedeného ustanovení, v nichž: a) se stanovení všeobecná tendence na ochranu koncesí vydaných před změnou právního rámce, b) zavádějí se povinnosti otevření nových prodejních míst v určité vzdálenosti od již přidělených prodejních míst, které de facto zaručují udržení nabytých obchodních pozic. Kromě toho je předmětem otázky všeobecný výklad, který ve vztahu k čl. 38 odst. 2 citovaného předpisu poskytla Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, která do dohod o udělení koncese (čl. 23 odst. 3) vložila doložku o uplynutí platnosti koncese, která byla dříve stanovena pro případ přímého či nepřímého provozování přeshraničních her podobných hrám, které jsou předmětem koncese;

               3)

               V případě kladné odpovědi, tj. takové odpovědi, která považuje vnitrostátní předpisy uvedené v předchozích bodech za slučitelné s právní úpravou Společenství, má se článek 49 ES dále vykládat v tom smyslu, že v případě omezení volného pohybu služeb provedeného z důvodů obecného zájmu je třeba ověřit, zda tento obecný zájem již nebyl dostatečně zohledněn v rámci právních předpisů, dohledu a kontrol, kterým poskytovatel služeb podléhá ve státě, v němž je usazen?

               4)

               V případě kladné odpovědi ve smyslu specifikovaném v předcházejícím bodě musí předkládající soud v rámci přezkumu proporcionality takového omezení přihlížet k tomu, že dotčená ustanovení ve státě, v němž je poskytovatel služeb usazen, jsou dokonce ještě přísnější než právní předpisy státu, v němž dochází k poskytování služeb?


title: Plénum

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/41

         Plénum
   (2007/C 269/72)
   Dne 2. října 2007 Soud prvního stupně rozhodl v souladu s čl. 32 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu, že pokud je v návaznosti na určení generálního advokáta na základě článku 17 jednacího řádu počet soudců pléna Soudu sudý, předem stanovené pořadí, uplatňované po dobu tří let, na kterou jsou zvoleni předsedové senátů složených z pěti soudců, podle kterého předseda Soudu určí soudce, který se nezúčastní rozhodování dotyčné věci, je opačným pořadím, než které soudci zastávají podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu, ledaže soudce, který je takto určený, je soudcem zpravodajem. V tomto případě je určen soudce, který mu v pořadí podle délky doby ve funkci bezprostředně předchází.


title: Věc T-414/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2006 proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2006 ve věci F-114/05, Philippe Combescot v. Komise Evropských společenství

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/42

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. prosince 2006 proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2006 ve věci F-114/05, Philippe Combescot v. Komise Evropských společenství
   (Věc T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Philippe Combescot (Lecce, Itálie) (zástupce: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2006 ve věci F-114/05, a předběžně určit, že žaloba je přípustná, jelikož byla podána včas a opírá se o zájem úředníka na soudní ochraně

               —

               uznat, že Philippe Combescot utrpěl v důsledku přijetí tohoto opatření nemajetkovou újmu, jak na zdraví, tak na pověsti, s vážnými následky na jeho psychologickou rovnováhu

               —

               přiznat Philippu Combescotovi náhradu škody ve výši 150 000 eur

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů, které vznikly v těchto řízeních

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tento kasační opravný prostředek byl podán proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 19. října 2006 ve věci F-114/05, kterým byla žaloba prohlášena za nepřípustnou z toho důvodu, že nebyla podána včas, a že žalobce neprokázal právní zájem na zahájení řízení.
   Na podporu svých nároků účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje:

               —

               nesprávný výklad čl. 92 odst. 2 služebního řádu, se zvláštním odkazem na definici výrazu „zamítnuto […] mlčky učiněným rozhodnutím“, tím, že napadený rozsudek – pro účely stanovení lhůt pro napadení rozhodnutí – přirovnal výslovné rozhodnutí přijaté ve lhůtě, jež však nebylo oznámeno, k mlčky učiněnému rozhodnutí o zamítnutí. Podle účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek se rozsudek vydaný v prvním stupni nezabývá hlavní otázkou sporu, kterou je to, že výslovné rozhodnutí o zamítnutí, přijaté ve lhůtě stanovené ve služebním řádu, existuje se všemi svými následky, i když není dotčené osobě oznámeno;

               —

               krom toho v daném případě nemůže být nepřijatelné zpoždění oznámení rozhodnutí nijak přičítáno dotčené osobě. Také ohledně tohoto bodu Soud neprovedl náležité posouzení tvrzení žalované týkajících se obtíží při určení místa bydliště úředníka, a to ani z hlediska procesní správnosti;

               —

               že, bez ohledu na skutečnost, že v době podání žaloby byl účastník řízení podávající kasační opravný prostředek již v důchodu, měl zájem na zahájení řízení, ve kterém měla být shledána protiprávnost předmětného převedení, a že tento zájem stále ještě trvá, jelikož žádost o náhradu morální a profesní újmy odvisí od prohlášení napadeného opatření za protiprávní.


title: Věc T-352/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2013 BX proti rozsudku vydanému dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-88/11, BX v. Komise

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. července 2013 BX proti rozsudku vydanému dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-88/11, BX v. Komise
   (Věc T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: BX (Washington, Spojené státy) (zástupkyně: R. Rata, advokátka)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek vydaný dne 24. dubna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-88/11;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí výběrové komise nezařadit navrhovatele na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/148/09-RO (Úř. věst. 2009 C 14 A, s. 1); a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel šest důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že závěr Soudu pro veřejnou službu (v bodu 33 jeho rozsudku), podle něhož navrhovatel nedosáhl požadované úrovně důkazů, nelze v projednávané věci uplatnit.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že uchazeč, jehož původní známka byla podle předem stanovených kritérií nižší než známka, jež vede k vyřazení z výběrového řízení, nemá nárok na srovnávací posouzení (bod 41), neboť

                           —

                           podle ustálené judikatury má každý uchazeč ve výběrovém řízení EPSO nárok na srovnávací posouzení bez ohledu na to, zda je jeho původní výsledek vyšší nebo nižší než známka, jež vede k vyřazení z výběrového řízení;

                           —

                           výběrová komise nesplnila svou povinnost srovnávacího posouzení nejen ve vztahu k navrhovateli, ale také ve vztahu ke všem ostatním uchazečům v rámci ústní zkoušky, neboť doba vyhrazená pro závěrečné jednání v rámci hodnocení byla zjevně nedostatečná;

                           —

                           napadený rozsudek se nezabývá relevantními argumenty, které vznesl navrhovatel a nezohledňuje nesoudržnost argumentů odpůrkyně.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že konstatování Soudu pro veřejnou službu v bodě 45 napadeného rozsudku, podle něhož nebyla porušena zásada rovného zacházení, je nesprávné.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení pravidel týkajících se složení výběrové komise, neboť

                           —

                           složení výběrové komise nebylo vyrovnané (čl. 3 pátá odrážka přílohy III služebního řádu Evropské unie):

                                       —

                                       Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že je nesporné, že během ústní zkoušky navrhovatele byla komise složena ze tří členů (bod 49 napadeného rozsudku);

                                       —

                                       Soud pro veřejnou službu nesprávně citoval rozsudek Bartha v. Komise, aby tak podpořil svůj závěr, podle něhož byla dodržena zásada rovného zastoupení mužů a žen ve složení výběrové komise.

                           —

                           současná účast hlavních členů a náhradních členů výběrové komise na ústní zkoušce měla v projednávané věci za následek protiprávnost jednání výběrové komise (bod 50);

                           —

                           porušení zásady stabilního složení výběrové komise (bod 51).

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného posouzení, když měl ve svém rozhodnutí nesprávně za to, že okolnosti projednávané věci neodůvodňují použití čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu (bod 81), neboť odpůrkyně připustila, že zamítnutí předcházejících správních stížností navrhovatele bylo založeno na nesprávném odůvodnění a proto má odpůrkyně nést náklady řízení.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že návrh na náhradu nemajetkové újmy je opodstatněný.


title: Věc T-53/13: Žaloba podaná dne 31. ledna 2013 — Vans v. OHIM (Vlnitá čára)

text:
               6.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 101/22

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2013 — Vans v. OHIM (Vlnitá čára)
   (Věc T-53/13)
   2013/C 101/47
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vans, Inc. (Cypress, Spojené státy) (zástupce: M. Hirsch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, jejíž součástí je vlnitá čára, pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 263 838

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009


title: Věc C-284/09: Žaloba podaná dne 23. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/8

         Žaloba podaná dne 23. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-284/09)
   2009/C 256/15
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal a B.-R. Killmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo porušila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES v případě, že není dosaženo minimální účasti mateřské společnosti na kapitálu dceřiné společnosti, která je stanovena ve směrnici 90/435 (1) a — pokud jde o Islandskou republiku a Norské království — z článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že dividendy, které jsou vypláceny společnosti se sídlem v jiném členském státě nebo se sídlem v Evropském hospodářském prostoru hospodářsky zatěžuje vyšším zdaněním než dividendy, které jsou vypláceny společnosti se sídlem ve Spolkové republice Německo;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem této žaloby je německá právní úprava zdanění vyplácení dividend. Ustanovení německého zákona o dani z příjmů stanoví, že mateřské společnosti, které v Německu podléhají neomezené daňové povinnosti, mohou v rámci vyměřovacího řízení k dani z příjmů právnických osob využít započtení sražené srážkové daně. Tímto by německé mateřské společnosti byly hospodářsky osvobozeny od srážkové daně. Pro mateřské společnosti částečně podléhající daňové povinnosti v Německu naproti tomu existuje možnost úplného osvobození od srážkové daně pouze v případě určité minimální účasti mateřské společnosti na kapitálu dceřiné společnosti, která odpovídá té, která je stanovena ve směrnici 90/435. Pod hranicí této minimální účasti není podle německého práva osvobození mateřských společností částečně podléhajících daňové povinnosti stejným způsobem jako pro mateřské společnosti podléhající neomezené daňové povinnosti možné. Na základě této právní úpravy je tedy s německými výplatami dividend u mateřských společností z jiných členských států zacházeno daňově jinak než u mateřských společností, které v Německu podléhají neomezené daňové povinnosti.
   Komise považuje toto nerovné zacházení za neslučitelné se zásadami volného pohybu kapitálu, protože by tím mohly být osoby povinné k dani, které jsou usazeny v jiných členských státech nebo v EHP, odrazeny od investicí v Německu.
   Ze svobody volného pohybu kapitálu, kterou poskytuje Smlouva o ES a Dohoda o EHP, vyplývá, že pokud členský stát poskytuje výhody při zdanění dividend, nesmí být tyto výhody omezeny na zdanění tuzemských příjemců dividend. Nesmí dojít k daňově nerovnému zacházení mezi tuzemskými příjemci dividend a mezi příjemci, kteří pocházejícími z jiných členských států, nebo ze států EHP; v tuzemsku poskytnuté daňové výhody je nutno rozšířit i na vlastníky obchodních podílů z jiných členských států nebo ze států EHP. I pokud příslušný členský stát, stejně jako v tomto případě, uzavřel s jinými členskými státy dohodu o zamezení dvojího zdanění, může se tento členský stát dovolávat této dohody pouze tehdy, pokud její ustanovení, která upravují započtení, zcela a stejným způsobem vyrovnávají možné hospodářské opakované zatížení vlastníků obchodních podílů z jiných členských států nebo ze států EHP tak, jak je to prostřednictvím vlastního daňového systému zabezpečeno u tuzemských vlastníků obchodních podílů.
   U dohod, které uzavřelo Německo s jinými členskými státy, se o tento případ nejedná; tyto dohody sice za účelem zamezení dvojího zdanění obsahují ustanovení o započtení německého zdanění srážkovou daní s daňovým zatížením v členském státě mateřské společnosti, započitatelná částka nicméně nesmí překročit částku daně, která byla stanovena před započtením, jež připadá na příjmy pobírané z Německa. Započtení je tedy omezeno, vrácení možného přeplatku z rozdílu mezi daňovou zátěží v příslušném členském státě a německou srážkovou daní není v této dohodě stanoveno, a je tedy vyloučeno.
   Pokud jde o případné odůvodnění tohoto porušení, je nutno poznamenat, že Německo v průběhu řízení neuvedlo žádný naléhavý důvod obecného zájmu, který by mohl odůvodnit vytýkaný daňový systém.

      (1)  Směrnice Rady ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147).


title: Věc T-152/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2009 — Lange Uhren v. OHIM (Geometrická pole na ciferníku hodinek) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství — Geometrická pole na ciferníku hodinek — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] — Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009) )

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2009 — Lange Uhren v. OHIM (Geometrická pole na ciferníku hodinek)
   (Věc T-152/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství - Geometrická pole na ciferníku hodinek - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009)“)
   2009/C 256/43
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Německo) (zástupce: M. Schaeffer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Kicia, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2007 (věc R 1176/2005-1), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího geometrická pole na ciferníku hodinek k zápisu jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lange Uhren GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-345/06: Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Complejo Agrícola v. Komise

text:
               27.1.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 20/18

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2006 – Complejo Agrícola v. Komise
   (Věc T-345/06)
   (2007/C 20/25)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Complejo Agrícola S.A. (Madrid) (zástupci: D.A. Menéndez Menéndez a G. Yanguas Montero)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               připustit projednávanou žalobu,

               —

               připustit a provést požadovaný důkaz písemností;

               —

               částečně zrušit článek 1 ve vztahu k příloze I rozhodnutí Evropské Komise ze dne 19. července 2006 v rozsahu, v němž byl Acebuchales prohlášen za SIC a obnovit v plném rozsahu výkon vlastnického práva Complejo Agrícola, pokud jde o zemědělský pozemek, který nemá hodnotu pro životní prostředí nezbytnou k prohlášení SIC;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů vzniklých Complejo Agrícola.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS v rozsahu (1), v jakém prohlašuje „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ za lokalitu významnou pro Společenství (SIC) č. ES6120015, vzhledem k tomu, že žalobkyně je vlastníkem zemědělského pozemku, který je součástí této SIC.
   Na podporu svých návrhů žalobkyně uvádí, že:

               —

               Komise překročila své pravomoci, když prohlásila „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ za SIC, což mělo dopad na zemědělský pozemek žalobkyně, v důsledku nesprávného použití kritérií stanovených v Příloze I, II a III směrnice 92/43/EHS. Kromě toho nesprávné použití kritérií uvedených v Příloze III směrnice 92/43/EHS Komisí vedlo k tomu, že byla určena za oblast SIC velká část pozemku žalobkyně, která nemá hodnotu pro životní prostředí, což představuje porušení zásady proporcionality a legality.

               —

               Došlo k neodůvodněnému a nepřiměřenému omezení možností žalobkyně – které jsou vlastní vlastnickému právu – užívat a požívat oblasti zemědělského pozemku dotčeného SIC „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“, který nemá hodnotu pro životní prostředí.

               —

               Žalobkyně neměla možnost se účastnit řízení o prohlášení „Acebuchales de la Campiña sur de Cádiz“ za SIC, což způsobilo porušení práva být vyslechnut a zásady právní jistoty.

      (1)  Úř. věst. L 259, 21.9.2006, s. 1.