title: Věc T-2/17: Žaloba podaná dne 3. ledna 2017 – J.M. E.V. e hijos v. EUIPO – Masi (MASSI)

text:
               27.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/37

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2017 – J.M. E.V. e hijos v. EUIPO – Masi (MASSI)
   (Věc T-2/17)
   (2017/C 063/48)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: J.M. E.V. e hijos, SRL (Granollers, Španělsko) (zástupci: M. Ceballos Rodríguez a J. Güell Serra, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Alberto Masi (Milán, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MASSI“ – ochranná známka Evropské unie č. 414 086

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. října 2016, (opravené rozhodnutím ze dne 3. listopadu 2016) ve věci R 793/2015-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zamítl návrh na prohlášení neplatnosti, který podal A. Masi proti zápisu ochranné známky Evropské unie č. 414 086„MASSI“ ve třídě 12,

               —

               uložil EUIPO, jakož i dalšímu účastníku řízení před EUIPO, pokud vstoupí do řízení, náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 56 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (res iudicata);

               —

               Nepoužití čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-538/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 19. listopadu 2010 — Richard Lebrun, Marcelle Howet v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 19. listopadu 2010 — Richard Lebrun, Marcelle Howet v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-538/10)
   2011/C 38/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de première instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Richard Lebrun, Marcelle Howet

      Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances

      Předběžná otázka

   Jsou článek 6 první hlavy nazvané „Obecná ustanovení“ Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007 pozměňující Smlouvu o Evropské unii podepsanou v Maastrichtu dne 7. února 1992, která je v platnosti od 1. prosince 2009 (přejímající z velké části ustanovení, která byla uvedena v článku 6 první hlavy Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1993), jakož i článek 234 (bývalý článek 177) Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouva o ES) ze dne 25. března 1957, na straně jedné, nebo článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, na straně druhé, v rozporu s tím, aby takový vnitrostátní zákon, jakým je zákon ze dne 12. července 2009, upravující článek 26 zvláštního zákona ze dne 6. ledna 1989 o Cour d'arbitrage (1), ukládal vnitrostátnímu soudu, který zjistí, že občan-daňový poplatník je jiným vnitrostátním zákonem, tedy článkem 2 zákona ze dne 24. července 2008, zbaven účinné soudní ochrany zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, která je součástí práva Společenství, aby předložil předběžnou otázku Cour constitutionnelle, aniž by tento soud mohl bezprostředně zajistit přímou použitelnost práva Společenství ve sporu, který je mu předložen, a mohl dále vykonat přezkum souladu s úmluvou, jestliže Cour constitutionnelle uznal slučitelnost vnitrostátního práva se základními právy zaručenými hlavou II ústavy?

      (1)  Moniteur belge ze dne 31. července 2009, s. 51617.


title: Věc C-573/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 6. prosince 2012 — Ålands Vindkraft AB v. Energimyndigheten

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Linköping (Švédsko) dne 6. prosince 2012 — Ålands Vindkraft AB v. Energimyndigheten
   (Věc C-573/12)
   2013/C 38/23
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Förvaltningsrätten i Linköping

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ålands Vindkraft AB

      Žalovaný: Energimyndigheten

      Předběžné otázky

               1)

               Švédský systému certifikátů elektřiny je národní režim podpory, který dodavatelům elektřiny a určitým spotřebitelům elektřiny v tomto členském státě ukládá povinnost nákupu certifikátů elektřiny, odpovídajících určitému podílu jejich prodeje nebo spotřeby, aniž by specificky vyžadoval rovněž koupi elektřiny pocházející z téhož zdroje. Certifikáty elektřiny jsou vydávány švédským státem a prokazují, že bylo vyrobeno určité množství obnovitelné elektřiny. Výrobci elektřiny z obnovitelných zdrojů získávají prostřednictvím prodeje certifikátů elektřiny dodatečný příjem k příjmu z výroby elektřiny. Je třeba čl. 2 písm. k) a čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1) vykládat tak, že umožňují členskému státu uplatňovat výše popsaný režim podpory, jehož se mohou účastnit pouze výrobci nacházející se na území tohoto státu a jehož důsledkem je to, že tito výrobci jsou hospodářsky zvýhodněni oproti výrobcům, jimž nelze certifikáty elektřiny vydat?

               2)

               Lze takový systém, jaký je popsaný v otázce 1, považovat ve světle článku 34 [SFEU] za množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázku 2, může být takový systém slučitelný s článkem 34 [SFEU] s ohledem na cíl podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie?

               4)

               Jaký vliv na posouzení výše uvedených otázek má skutečnost, že omezení režimu podpory pouze na domácí výrobce není výslovně stanoveno vnitrostátním právem?

      (1)  Úř. věst. L 140, s. 16.


title: Věc C-6/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG v. Fridolin Santer „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 785/2004 — Letečtí dopravci a provozovatelé letadel — Pojištění — Požadavky — Pojmy ‚cestující‘ a ‚člen posádky‘ — Vrtulník — Přeprava znalce v oblasti odstřelů lavin s pomocí výbušnin — Škoda vzniklá v průběhu pracovního letu — Náhrada škody“

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/18

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG v. Fridolin Santer
   (Věc C-6/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 785/2004 - Letečtí dopravci a provozovatelé letadel - Pojištění - Požadavky - Pojmy ‚cestující‘ a ‚člen posádky‘ - Vrtulník - Přeprava znalce v oblasti odstřelů lavin s pomocí výbušnin - Škoda vzniklá v průběhu pracovního letu - Náhrada škody“)
   (2015/C 138/23)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Wucher Helicopter GmbH, Euro-Aviation Versicherungs AG

      Žalovaný: Fridolin Santer

      Výrok

               1)

               Článek 3 písm. g) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 785/2004 ze dne 21. dubna 2004 o požadavcích na pojištění u leteckých dopravců a provozovatelů letadel musí být vykládán v tom smyslu, že osoba přepravovaná vrtulníkem v majetku leteckého dopravce Společenství, která je přepravována na základě smlouvy uzavřené mezi jeho zaměstnavatelem a tímto leteckým dopravcem za účelem splnění určitého úkolu, jako je úkol dotčený v původním řízení, je „cestujícím“ ve smyslu tohoto ustanovení.

               2)

               Článek 17 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu, jež byla uzavřena v Montrealu dne 28. května 1999, podepsána Evropským společenstvím dne 9. prosince 1999 na základě čl. 300 odst. 2 ES a schválena jeho jménem rozhodnutím Rady 2001/539/ES ze dne 5. dubna 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, která spadá pod pojem „cestující“ ve smyslu čl. 3 písm. g) nařízení č. 785/2004, spadá rovněž pod pojem „cestující“ ve smyslu článku 17 této úmluvy, pokud byla přepravena na základě „přepravní smlouvy“ ve smyslu článku 3 uvedené úmluvy.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc T-441/08: Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2010 — ICO Services v. Parlament a Rada ( „Žaloba na neplatnost — Rozhodnutí č. 626/2008/ES — Společný rámec pro výběr a povolování provozovatelů družicových pohyblivých soustav — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/18

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. května 2010 — ICO Services v. Parlament a Rada
   (Věc T-441/08) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí č. 626/2008/ES - Společný rámec pro výběr a povolování provozovatelů družicových pohyblivých soustav - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   2010/C 195/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ICO Services Ltd (Slough, Berkshire, Spojené království) (zástupce: S. Tupper, solicitor)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: J. Rodrigues a R. Kaškina, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: G. Kimberley a F. Florindo Gijón, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalované: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a A. Nijenhuis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) (Úř. věst. L 172, s. 15)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               ICO Services Ltd ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 10.1.2009.


title: Věc T-72/15: Žaloba podaná dne 6. února 2015 – Hippler v. Komise

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/57

         Žaloba podaná dne 6. února 2015 – Hippler v. Komise
   (Věc T-72/15)
   (2015/C 138/74)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Eberhard Hippler (Dorsten, Německo) (zástupce: M. Richter, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil žalované zákaz, pod hrozbou pokuty uložené Tribunálem za každý případ porušení, zpřístupnit bez souhlasu žalobce plány spojů žalobce „Bochum“, „Dortmund“, „Düsseldorf/Meerbusch“, „Duisburg“ a „Essen“, jak se stalo v níže uvedených případech
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Dortmund.pdf,
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Bochum.pdf
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Essen.pdf
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duesseldorf.pdf jakož i
               http://dma.jrc.it/idas/lightrail/Duisburg.pdf

               —

               uložil žalované náhradu škody žalobci ve výši 10  100 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů právního zastoupení před zahájením soudního řízení ve výši 2  743,43 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů právního zastoupení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce porušení čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1), jakož i porušení § 15 a § 19a autorského zákona ve spojení s § 97 odst. 2 autorského zákona (2).
   Žalobce tvrdí, že sporné plány spojů jsou chráněny autorským právem jako díla vědecké, resp. technické povahy. Žalobce neudělil žalované k žádnému okamžiku souhlas s uskutečněným užíváním, zejména mu nevyhradil žádná užívací práva. Žalovaná také nenabyla účinně žádná užívací práva od třetí osoby. Užíváním plánů je žalovaná zpřístupnila, resp. sdělila.
   Dále žalobce tvrdí, že pro vyčíslení z toho vyplývající finanční újmy, která mu vznikla, je nutné použít výpočet obdobný jako v případě licencí. Na německém trhu jsou běžné a přiměřené a německými soud jsou také jako běžné a přiměřené považovány licence ve výši 2  020 eur za plán. Tímto způsobem je částka náhrady škody vyčíslena na částku 10  100 eur.
   Dále žalobce tvrdí, že žalovaná způsobila žalobci porušením jeho výlučného autorského práva nemajetkovou újmu a proto jí má být uložena náhrada nemajetkové újmy a povinnost zdržet se sporného užívání.
   Nakonec žalobce tvrdí, že oprávněně pověřil advokáta, aby žalované zaslal výstrahu a tudíž je žalovaná povinná nahradit jí z tohoto důvodu vynaložené nezbytné náklady právního zastoupení ve výši 2  743,43 eur.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10, 22.6.2001, Zvl. vyd. 17/01, s. 230).

      (2)  Autorský zákon ze dne 9. září 1965 (BGBl. I, s. 1273), naposledy pozměněný článkem 1 zákona ze dne 5. prosince 2014 (BGBl. I, s. 1974).


title: Věc T-90/12: Žaloba podaná dne 27. února 2012 — Elegant Target Development a další v. Rada

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/32

         Žaloba podaná dne 27. února 2012 — Elegant Target Development a další v. Rada
   (Věc T-90/12)
   2012/C 118/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elegant Target Development Ltd (Hongkong, Čína); Eternal Expert Ltd (Hongkong); Giant King Ltd (Hongkong); Golden Charter Development Ltd (Hongkong); Golden Summit Investments Ltd (Hongkong); Golden Wagon Development Ltd (Hongkong); Grand Trinity Ltd (Hongkong); Great Equity Investments Ltd (Hongkong); Great Prospect International Ltd (Hongkong); Harvest Supreme Ltd (Hongkong); Key Charter Development Ltd (Hongkong); King Prosper Investments Ltd (Hongkong); Master Supreme International Ltd (Hongkong); Metro Supreme International Ltd (Hongkong); Modern Elegant Development Ltd (Hongkong); Prosper Metro Investments Ltd (Hongkong); Silver Universe International Ltd (Hongkong) a Sparkle Brilliant Development Ltd (Hongkong) (zástupci: F. Randolph, M. Lester, Barristers a M. Taher, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 (2) v rozsahu, v němž byla jména žalobkyň uvedena na seznamu osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu tvrdí, že žalovaná neuvedla přiměřené nebo dostatečné důvody, proč zahrnula jména žalobkyň na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná nesplnila kritéria pro uvedení na seznam a/nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení toho, zda tato kritéria byla splněna u žalobkyň a/nebo zahrnula žalobkyně bez přiměřeného právního základu.

               3)

               Třetí žalobní důvod se týká toho, že žalovaná nezajistila práva žalobkyň na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.

               4)

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že žalovaná neodůvodněně a nepřiměřeně porušila jejich základní práva, včetně práva na ochranu vlastnictví, podnikání a dobrého jména.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 319, s. 71).

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2011 L 319, s. 11).


title: Věc F-132/07: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Strack v. Komise

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/44

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Strack v. Komise
   (Věc F-132/07)
   (2008/C 107/77)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Guido Strack (Köln, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. července 2007, jakož i doplňujících konkludentních rozhodnutí ze dne 9. srpna 2007 a 11. září 2007 a rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2007 v rozsahu, v němž jimi byly zamítnuty žádosti žalobce ze dne 9. dubna 2007, 11. května 2007 a 11. října 2007 o povolení ke zveřejnění dokumentů (ze všech právních hledisek, zejména v souladu s články 17, 17a, 19 a 24 služebního řádu úředníků [Evropských společenství] a případnými ustanoveními právních předpisů v oblasti autorského práva a ochrany osobních údajů) a k podání trestních oznámení na (bývalé) členy a úředníky Komise, jakož i zaplacení náhrady škody ve výši nejméně 10 000 eur
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 23. července 2007, jakož i doplňující konkludentní rozhodnutí ze dne 9. srpna 2007 a 11. září 2007 a rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2007 v rozsahu, v němž jimi byly zamítnuty žádosti žalobce ze dne 9. dubna 2007, 11. května 2007 a 11. října 2007 o povolení ke zveřejnění dokumentů (ze všech právních hledisek, zejména v souladu s články 17, 17a, 19 a 24 služebního řádu úředníků [Evropských společenství] a případnými ustanoveními právních předpisů v oblasti autorského práva a ochrany osobních údajů) a k podání trestních oznámení na (bývalé) členy a úředníky Komise;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila náhradu škody ve výši nejméně 10 000 eur za nemajetkovou újmu na zdraví a morální újmu, která mu vznikla v důsledku rozhodnutí, jež mají být zrušena;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-97/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 20. února 2007 – Rosa Méndez López v. Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad (INSS)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 20. února 2007 – Rosa Méndez López v. Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad (INSS)
   (Věc C-97/07)
   (2007/C 95/44)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Tribunal Superior de Justicia de Galicia
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Rosa Méndez López

      Odpůrci: Instituto Nacional de Empleo (INEM), Instituto Nacional de la Seguridad (INSS)
   Předběžné otázky
   Má být text „obdrží dávky podle právních předpisů uvedeného státu, jako by tam byla naposledy zaměstnána“, uvedený v článku 71 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, vykládán v tom smyslu, že podmínka „vyčerpání nároku na dávky v nezaměstnanosti“, která je v čl. 215 odst. 1 Ley General de la Seguridad Social stanovena pro vznik nároku na španělskou zvláštní podporu v nezaměstnanosti, se považuje za splněnou vyčerpáním nároku na dávky v nezaměstnanosti vyplácené v Německu, i když příjemce této dávky nikdy neplatil příspěvky ve Španělsku?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2.


title: Věc C-538/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 92/43/EHS — Článek 6 odst. 3 — Zvláštní oblasti ochrany — Odpovídající posouzení důsledků plánů nebo projektů, které budou mít pravděpodobně významný vliv na chráněnou lokalitu — Vynětí plánů a projektů podléhajících ohlašovacímu režimu z posouzení — Nesprávné provedení“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-538/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 3 - Zvláštní oblasti ochrany - Odpovídající posouzení důsledků plánů nebo projektů, které budou mít pravděpodobně významný vliv na chráněnou lokalitu - Vynětí plánů a projektů podléhajících ohlašovacímu režimu z posouzení - Nesprávné provedení)
   2011/C 211/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a A. Marghelis, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupce: T. Materne, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné provedení ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Povinné posouzení důsledků pro životní prostření v případě vlivu projektu nebo plánu na lokalitu sítě „Natura 2000“

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že u některých činností podléhajících ohlašovacímu režimu neuložilo provedení odpovídajícího posouzení důsledků pro životní prostředí v případě, kdy tyto činnosti budou mít pravděpodobně vliv na lokalitu Natura 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc T-304/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — dm-drogerie markt v. OHIM — Semtee (caldea) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství caldea — Starší mezinárodní slovní ochranná známka BALEA — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Neexistence podobnosti označení — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — dm-drogerie markt v. OHIM — Semtee (caldea)
   (Věc T-304/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství caldea - Starší mezinárodní slovní ochranná známka BALEA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 347/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: O. Bludovsky a P. Hiller, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Semtee (Escaldes Engornay, Andora) (zástupce: É. Guissart, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2010 (věc R 899/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi dm-drogerie markt GmbH & Co. KG a společností Semtee.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost dm-drogerie markt GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

               3)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení související s vystupováním společnosti Semtee jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Věc C-45/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. ledna 2017 – Frédéric Jahin v. Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 30. ledna 2017 – Frédéric Jahin v. Ministre de l'économie et des finances, Ministre des affaires sociales et de la santé
   (Věc C-45/17)
   (2017/C 121/21)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Frédéric Jahin

      Odpůrci: Ministre de l’économie et des finances (ministr hospodářství a financí), Ministre des affaires sociales et de la santé (ministr sociálních věcí a zdravotnictví)

      Předběžné otázky

   Musejí být články 63, 64 a 65 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že:

               1.

               okolnost, že osoba, která se účastní systému sociálního zabezpečení státu, který je ve vztahu k Evropské unii třetím státem a který není členským státem Evropského hospodářského prostoru nebo Švýcarskem, podléhá, tak jako osoby, které se účastní systému sociálního zabezpečení ve Francii, odvodům z kapitálových příjmů stanoveným francouzskými právními předpisy, jež spadají do oblasti působnosti nařízení [(ES) č. 883/2004] (1) ze dne 29. dubna 2004, zatímco osoba, na kterou se vztahuje systém sociálního zabezpečení jiného členského státu než je Francie, jim s ohledem na ustanovení tohoto nařízení podléhat nemůže, představuje omezení pohybu kapitálu z nebo do třetích zemí, které je v zásadě zakázáno článkem 63 Smlouvy o fungování Evropské unie;

               2.

               v případě kladné odpovědi na první otázku, může být takové omezení pohybu kapitálu, které vyplývá ze souhry francouzských právních předpisů, jež podrobují všechny příjemce určitých kapitálových příjmů sporným odvodům, aniž samy rozlišují podle místa účasti v určitém systému sociálního zabezpečení, s právním aktem sekundárního práva Evropské unie, považováno za slučitelné s ustanoveními uvedeného článku Smlouvy o fungování Evropské unie, zejména:

                           —

                           pokud jde o čl. 64 odst. 1 Smlouvy, v případě pohybů kapitálu, které spadají do jeho oblasti působnosti, z důvodu, že by omezení vyplývalo z uplatnění zásady použití právních předpisů jediného členského státu stanovené v článku 11 nařízení ze dne 29. dubna 2004, zavedené do unijního práva článkem 13 nařízení ze dne 14. června 1971, tedy před 31. prosincem 1993, zatímco odvody z dotčených kapitálových příjmů byly zavedeny nebo se staly použitelnými po 31. prosinci 1993;

                           —

                           pokud jde o článek 65 Smlouvy, z důvodu, že francouzské daňové předpisy použité v souladu s nařízením ze dne 29. dubna 2004 zavádějí rozlišování mezi poplatníky, kteří se z hlediska kritéria vycházejícího z příslušnosti k určitému systému sociálního zabezpečení nenacházejí ve stejné situaci;

                           —

                           pokud jde o existenci naléhavých důvodů obecného zájmu, které mohou odůvodnit omezení volného pohybu kapitálu, a jež vycházejí z toho, že ustanovení, která podle všeho představují omezení volného pohybu kapitálu z nebo do třetích zemí, odpovídají cíli volného pohybu pracovníků uvnitř Evropské unie sledovanému nařízením ze dne 29. dubna 2004?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, 30.4.2004, s. 1).


title: Věc C-10/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2012 Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2011 ve věci T-192/08, Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG v. Rada Evropské unie

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2012 Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 25. října 2011 ve věci T-192/08, Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG v. Rada Evropské unie
   (Věc C-10/12 P)
   2012/C 65/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transnational Company „Kazchrome“ AO, ENRC Marketing AG (zástupci: A. Willems, avocat, S. De Knop, advocate)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Euroalliages

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2011 v rozsahu, v němž Tribunál nezrušil napadené nařízení a uložil navrhovatelkám náhradu nákladů řízení před Tribunálem;

               —

               vydat konečné rozhodnutí a zrušit napadené nařízení;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem;

               —

               uložit všem vedlejším účastníkům náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky uvádí, že Tribunál:

               —

               provedl nesprávné právní posouzení, když konstatoval, že porušení čl. 3 odst. 7 základního nařízení (1) ze strany orgánu nejsou dostačující ke zrušení napadeného nařízení (2);

               —

               provedl nesprávné právní posouzení, když konstatoval, že orgány nebyly povinny provést kolektivní analýzu škodlivých účinků způsobených jinými činiteli než dumpingovými dovozy;

               —

               provedl nesprávné právní posouzení, když uložil navrhovatelkám náhradu nákladů řízení vynaložených Radou a Euroalliages.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 172/2008 ze dne 25. února 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovozy ferosilicia pocházejícího z Čínské lidové republiky, Egypta, Kazachstánu, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Ruska (Úř. věst. L 55, s. 6)


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. května 2005 ve věci T-373/03, Solo Italia Srl proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Slovní ochranná známka PARMITALIA — Lhůta pro podání odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení — Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 — Pravidlo 48 nařízení (ES) č. 2868/95 — Nepřípustnost uvedeného odvolání)

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/27

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 31. května 2005
   ve věci T-373/03, Solo Italia Srl proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka PARMITALIA - Lhůta pro podání odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení - Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 - Pravidlo 48 nařízení (ES) č. 2868/95 - Nepřípustnost uvedeného odvolání)
   (2005/C 193/44)
   Jednací jazyk: francouzština
   Solo Italia Srl, se sídlem v Ossona (Itálie), zastoupená A. Bensoussanem, M.-E. Haasem a L. Tellier-Loniewskim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: I. de Medrano Caballero a A. Folliard-Monguiral), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Nuova Sala Srl, se sídlem v Brescia (Itálie), zastoupená E. Gavuzzim, S. Hassanem a C. Pastorem, advokáty, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2003 (věc R 208/2003-2), kterým je potvrzeno zamítnutí zápisu slovní ochranné známky PARMITALIA, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, I. Labucka a V. Trstenjak, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 31. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 21, 24.1.2004


title: Věc T-420/12: Žaloba podaná dne 25. září 2012 — VHV v. Komise

text:
               1.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 373/8

         Žaloba podaná dne 25. září 2012 — VHV v. Komise
   (Věc T-420/12)
   2012/C 373/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: VHV Allgemeine Versicherung AG (Hannover, Německo) (zástupci: A. Birnstiel, H. Heinrich a J.-O. Schrotz, Rechtsanwälte)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí Evropské komise ze dne 17. července 2012, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o přístup k určitým dokumentům ve věci kartelu (COMP/39.125 — Carglass) podaná podle nařízení č. (ES) č. 1049/2001 (1);

               —

               určil, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z neprovedení přezkumu jednotlivých dokumentů uvedených v žádosti
               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí není založeno na konkrétním a individuálním přezkumu každého jednotlivého dokumentu. Podle žalobkyně je napadené rozhodnutí založeno na právně nesprávném předpokladu, že v projednávaném případě existuje všeobecná domněnka pro použití výjimky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění
               V tomto bodě žalobkyně uvádí, že Komise odůvodnila ve svém rozhodnutí zamítnutí žádosti žalobkyně v plném rozsahu pouze obecnými úvahami a toto rozhodnutí je tedy nedostatečně odůvodněné. Žalobkyně to považuje za nesplnění povinnosti uvést odůvodnění a tedy porušení podstatných formálních náležitostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu a použití čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážky nařízení č. 1049/2001
               Třetím žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že výklad a použití výjimek Komisí, které jsou stanoveny v čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážce nařízení č. 1049/2001, byl nesprávný. Podle názoru žalobkyně neuznává Komise vztah pravidlo — výjimka a vychází z příliš širokého chápání „ochrany vyšetřování“ a pojmu „obchodních zájmů“.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nezohlednění soukromoprávního uplatnění kartelového práva jakožto veřejného zájmu ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001
               Ve čtvrtém žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že Komise nesprávně odmítla převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných dokumentů. Podle názoru žalobkyně měla Komise zejména v rámci zvážení zájmů zohlednit, že rovněž soukromoprávní uplatnění kartelového práva představuje veřejný zájem ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc C-218/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-218/08) (1)

   (2009/C 69/76)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-437/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Spojené království v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/43

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Spojené království v. Komise
   (Věc T-437/14)
   2014/C 282/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Wakefield, Barrister, M. Holt, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil devět položek (konkrétně osmou, devátou a desátou položku na s. 51 a první až šestou položku na s. 52) přílohy prováděcího rozhodnutí Komise ze dne 4. dubna 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (oznámeno pod číslem C (2014) 2008) (Úř. věst. L 104, s. 43);

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které se všechny týkají toho, jak Komise vykládá povinný požadavek na hospodaření 8 (dále jen „PPH 8“) v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (1), nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (2) a nařízení Rady (ES) č. 21/2004 (3).

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise vyložila PPH 8 nesprávně. Tři hlavní argumenty na podporu tohoto žalobního důvodu jsou tyto:

                           —

                           rozhodnutí zákonodárce vyloučit články 6, 7 a 8 z PPH 8 je třeba naplnit;

                           —

                           zahrnutí článků 4 s 5 do PPH 8 znamená, že článek 3 nestačí k tomu, aby některý z jeho „prvků“ představoval povinnosti v souvislosti s podmíněností; a

                           —

                           rozhodnutí unijního zákonodárce zacházet s články 4 a 5 jinak než s články 6, 7 a 8 vychází z účelově zaměřené logiky.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise při výkladu PPH 8 porušila zásadu právní jistoty, která platí obzvláště tehdy, pokud opatření má finanční důsledky nebo vede k uložení pokuty, a která vyžaduje, aby v případě pochyb bylo rozhodnuto ve prospěch zemědělce.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise při výkladu PPH 8 porušila zásady zákazu diskriminace a rovného zacházení, které vyžadují, aby se zemědělcem, který nesplnil článek nařízení č. 21/2004, jež není uveden v PPH 8, nebylo zacházeno stejně jako se zemědělcem, který nesplnil článek nařízení č. 21/2004, jež je uveden v PPH 8.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1)

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009 , kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16)

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS (Úř. věst. L 5, s. 8)


title: Věc C-49/06: Žaloba podaná dne  30. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/32

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-49/06)
   (2006/C 60/62)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 30. ledna 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou N. Yerrell, zmocněnkyně, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/37/ES ze dne 29. dubna 1999 o registračních dokladech vozidel (1) a v každém případě tím, že nesdělilo Komisi jejich obsah, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice, a

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 1999/37/ES uplynula dne 1. června 2004.

      (1)  Úř. věst. L 138, 1.6.1999, s. 57; Zvl. vyd. 07/04, s. 351.


title: Věc C-145/08 a C-149/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. května 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis (C-145/08), Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE) (C-149/08) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías (C-145/08), Ethniko Symvoulio Radiotileorasis (C-149/08) ( „Směrnice 92/50/EHS — Veřejné zakázky na služby — Koncese na služby — Smíšené zakázky — Smlouva zahrnující postoupení balíku akcií veřejného podniku provozujícího kasino — Smlouva, kterou zadavatel svěří úspěšnému uchazeči řízení podniku provozujícího kasino a realizaci plánu modernizace a rozvoje prostor kasina, jakož i úpravy jeho okolí — Směrnice 89/665/EHS — Rozhodnutí zadavatele — Účinné a rychlé opravné prostředky — Vnitrostátní procesní pravidla — Podmínky poskytnutí náhrady škody — Předchozí zrušení protiprávního aktu nebo opomenutí nebo prohlášení jejich neplatnosti příslušným soudem — Člen sdružení ucházejícího se o veřejnou zakázku v zadávacím řízení — Rozhodnutí přijaté v rámci tohoto řízení jiným orgánem než zadavatelem — Žaloba podaná samostatně některými členy sdružení — Přípustnost“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. května 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis (C-145/08), Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE) (C-149/08) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías (C-145/08), Ethniko Symvoulio Radiotileorasis (C-149/08)
   (Věc C-145/08 a C-149/08) (1)

   („Směrnice 92/50/EHS - Veřejné zakázky na služby - Koncese na služby - Smíšené zakázky - Smlouva zahrnující postoupení balíku akcií veřejného podniku provozujícího kasino - Smlouva, kterou zadavatel svěří úspěšnému uchazeči řízení podniku provozujícího kasino a realizaci plánu modernizace a rozvoje prostor kasina, jakož i úpravy jeho okolí - Směrnice 89/665/EHS - Rozhodnutí zadavatele - Účinné a rychlé opravné prostředky - Vnitrostátní procesní pravidla - Podmínky poskytnutí náhrady škody - Předchozí zrušení protiprávního aktu nebo opomenutí nebo prohlášení jejich neplatnosti příslušným soudem - Člen sdružení ucházejícího se o veřejnou zakázku v zadávacím řízení - Rozhodnutí přijaté v rámci tohoto řízení jiným orgánem než zadavatelem - Žaloba podaná samostatně některými členy sdružení - Přípustnost“)
   2010/C 179/02
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE, Evangelos Marinakis

      Žalovaní: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis, Ypourgos Epikrateías

      Za přítomnosti: Athens Resort Casino AE Symmetochon, Ellaktor AE, dříve Elliniki Technodomiki TEB AE, Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE, dříve Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki (Ellas) AE, Leonidas Bombolas (C-145/08)
   a

      Žalobkyně: Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE)

      Žalovaný: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis

      Za přítomnosti: Michaniki AE (C-149/08)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad čl. 3 odst. 2 a článků 9, 14 a 16 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) — Oblast působnosti — Smlouva smíšeného charakteru, která obsahuje smlouvu o prodeji akcií a smlouvu o poskytování služeb — Výklad čl. 1 odst. 3 a článku 2 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246) — Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje členům dočasného sdružení bez právní subjektivity, které se zúčastnilo výběrového řízení na zadání veřejných zakázek, podat individuální žalobu proti aktům přijatým v rámci řízení o zadání zakázky

      Výrok

               1)

               Smíšená smlouva, jejímž hlavním předmětem je nabytí 49 % kapitálu veřejného podniku jiným podnikem a jejíž akcesorický předmět, nerozlučně spjatý s tímto hlavním předmětem, se týká dodávky služeb a provedení stavebních prací, nespadá jako celek do působnosti směrnic týkajících se veřejných zakázek.

               2)

               Právo Unie, zejména pak právo na účinnou soudní ochranu, brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena v původním řízení, vykládané v tom smyslu, že členové sdružení ad hoc vystupujícího jako uchazeč v zadávacím řízení jsou zbaveni možnosti požadovat jednotlivě náhradu újmy, kterou jim individuálně způsobilo rozhodnutí přijaté orgánem odlišným od zadavatele a vstupujícím do tohoto řízení v souladu s použitelnými vnitrostátními pravidly, které mohlo průběh tohoto řízení ovlivnit.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-329/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 29. června 2011 — Alexandre Achughbabian v. Préfet du Val-de-Marne

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 29. června 2011 — Alexandre Achughbabian v. Préfet du Val-de-Marne
   (Věc C-329/11)
   2011/C 298/19
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastníci původního řízení

      Odvolatel: Alexandre Achughbabian

      Odpůrce: Préfet du Val-de-Marne

      Předběžná otázka

   Brání směrnice 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 (1) s ohledem na svou působnost takové vnitrostátní právní úpravě, jako je článek L. 621-1 code de l’entrée et du séjour des étrangers et du droit d’asile, podle níž lze státního příslušníka třetí země trestat trestem odnětí svobody již z toho důvodu, že neoprávněně vstoupil na státní území nebo tam neoprávněně pobývá?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98).


title: Věc T-292/13: Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Evangelou v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody — Program podpory stability pro Kypr — Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS — Pravomoc Tribunálu — Příčinná souvislost — Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 10. listopadu 2014 – Evangelou v. Komise a ECB
   (Věc T-292/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Program podpory stability pro Kypr - Memorandum o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřené mezi Kyperskou republikou a EMS - Pravomoc Tribunálu - Příčinná souvislost - Žaloba zčásti nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 026/37)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Christos Evangelou (Derynia, Kypr); Yvonne Evangelou (Derynia) (zástupci: C. Paschalides, solicitor a A. Paschalides, advokát)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders a J. P. Keppenne, zmocněnci) a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussianem, W. Devroem a D. Artsem, advokáty)

      Předmět věci

   Zaprvé návrh na zrušení bodů 1.23 až 1.27 memoranda o porozumění o politice zvláštní hospodářské podmíněnosti uzavřeného mezi Kyperskou republikou a Evropským mechanismem stability (EMS) dne 26. dubna 2013 a zadruhé návrh na náhradu škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku zahrnutí bodů 1.23 až 1.27 do tohoto memoranda a porušení povinnosti Komise vykonávat dohled.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Christos Evangelou et Yvonne Evangelou ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou.

      (1)  Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


title: Věc T-456/11: Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — ICdA a další v. Komise

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/27

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — ICdA a další v. Komise
   (Věc T-456/11)
   2011/C 298/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: International Cadmium Association (ICdA) (Brusel, Belgie), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Spojené království) a James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent, Spojené království) (zástupci: R. Cana a K. Van Maldegem, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

               —

               zrušit napadený právní akt v rozsahu, v němž omezuje používání kadmiových pigmentů v jiných plastových materiálech, než těch, v nichž bylo toto používání omezeno před přijetím napadeného právního aktu, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby předkládají žalobkyně osm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje čl. 137 odst. 1 písm. a) a články 68 až 71 nařízení REACH (1);

               2)

               Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení vychází ze zjevně nesprávného posouzení;

               3)

               Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje zásadu právní jistoty a legitimního očekávání;

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje nařízení REACH v rozsahu, v němž ukládá omezení ohledně skupiny látek, které nebyly posouzeny jednotlivě;

               5)

               Pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje dohodu TBT;

               6)

               Šestý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje procesní práva žalobkyní;

               7)

               Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení je v rozporu s článkem 296 SFEU nedostatečně odůvodněné;

               8)

               Osmý žalobní důvod, vycházející z toho, že

                           —

                           napadené nařízení porušuje zásadu proporcionality.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc C-75/07: Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/20

         Žaloba podaná dne 12. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-75/07)
   (2007/C 95/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice
               Podpůrně:
               určit, že Francouzská republika tím, že neuvědomila Komisi o právní a správní předpisech nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/28/ES, kterou se mění směrnice 2001/82/ES o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3 této směrnice;

               —

               uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2004/28/ES uplynula dne 30. října 2005.

      (1)  Úř. věst. L 136, s. 58; Zvl. vyd. 13/34, s. 286.


title: Věc C-284/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň ze dne 7. června 2004 ve věci T-Mobile Austria GmbH proti Rakouské republice

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň ze dne 7. června 2004 ve věci T-Mobile Austria GmbH proti Rakouské republice
   Věc C-284/04
   (2004/C 262/24)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Landesgericht für ZRS Vídeň ze dne 7. června 2004 ve věci T-Mobile Austria GmbH proti Rakouské republice, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Landesgericht für ZRS Vídeň žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Musí být čl. 4 odst. 5 třetí pododstavec ve spojení s přílohou D bodem 1 Šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „Šestá směrnice“) vykládán v tom smyslu, že v případě udělení práv na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy podle standardů UMTS/IMT-2000, GSM-DCS-1800 a TETRA (dále jen práva na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy) členským státem za poplatek za používání frekvence jedná o činnost v odvětví telekomunikací?

               2)

               Musí být čl. 4 odst. 5 třetí pododstavec Šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že členský stát, jehož vnitrostátní právo neobsahuje kritérium „zanedbatelné míry“ činnosti uvedené v čl. 4 odst. 5 třetím pododstavci směrnice (pravidlo de minimis) jako podmínku vlastnosti osoby povinné k dani, musí být tedy v každém případě považován ve vztahu k veškerým činnostem v odvětví telekomunikací nezávisle na tom, zda je míra těchto činností zanedbatelná, za osobu povinnou k dani?

               3)

               Musí být čl. 4 odst. 5 třetí pododstavec Šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že udělení práv na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy členským státem za poplatek za používání frekvence v celkové výši 831.595.241,10 EUR (UMTS/IMT 2000), resp. 98.108.326 EUR (kanály DCS-1800), resp. 4.832.743,47 EUR (TETRA) musí být posuzováno jako činnost v zanedbatelné míře, a členský stát se tedy ve vztahu k této činnosti považuje za osobu povinnou k dani?

               4)

               Musí být čl. 4 odst. 5 druhý pododstavec Šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že by vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže, kdyby členský stát při udělení práv na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy za poplatek v celkové výši 831.595.241,10 EUR (UMTS/IMT 2000), resp. 98.108.326 EUR (kanály DCS-1800), resp. 4.832.743,47 EUR (TETRA) nepodrobil tyto poplatky dani z obratu a soukromí poskytovatelé těchto frekvencí museli tuto činnost podrobit dani z obratu?

               5)

               Musí být čl. 4 odst. 5 první pododstavec Šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že činnost členského státu, který uděluje práva na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy podnikatelům v odvětví mobilních radiokomunikací tím způsobem, že nejprve v aukčním řízení zjistí nejvyšší nabídku za poplatek za používání frekvence a poté přidělí frekvence osobě nabízející nejvíce, není prováděna v rámci veřejné správy, a členský stát se tedy ve vztahu k této činnosti považuje za osobu povinnou k dani, a to nezávisle na právním charakteru aktu, na jehož základě k přidělení došlo, podle vnitrostátního práva členského státu?

               6)

               Musí být čl. 4 odst. 2 Šesté směrnice vykládán v tom smyslu, že udělení práv na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy členským státem popsané v páté otázce musí být posuzováno jako hospodářská činnost, a tím se členský stát ve vztahu k této činnosti považuje za osobu povinnou k dani?

               7)

               Musí být Šestá směrnice vykládána v tom smyslu, že se v případě stanovených poplatků za používání frekvence za udělení práv na používání rádiových frekvencí pro mobilní radiokomunikační systémy jedná o hrubé poplatky (které v sobě již zahrnují daň z přidané hodnoty), nebo o čisté poplatky (k nimž ještě může být připočtena daň z přidané hodnoty)?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc T-241/07: Žaloba podaná dne 10. července 2007 – Buzzi Unicem v. Komise

text:
               8.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/44

         Žaloba podaná dne 10. července 2007 – Buzzi Unicem v. Komise
   (Věc T-241/07)
   (2007/C 211/82)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA (zástupci: C. Vivani a M. Vellano, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit za neplatné rozhodnutí Komise ze dne 15. května 2007 týkající se národního alokačního plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeného Itálií v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES – za porušení Smlouvy o ES a zásad a pravidel práva přijatých k jeho provedení – v rozsahu, ve kterém musí být národní alokační plán změněn tak, aby nadále neumožňoval racionalizační opatření, která počítají s tím, že provozovatel si může ponechat část přidělených kvót v případě „uzavření z důvodu procesů racionalizace výroby“ (čl. 1 odst. 4 a čl. 2 odst. 4 rozhodnutí);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí napadené v této věci určilo, že národní alokační plán oznámený Itálií dopisem ze dne 15. prosince 2006 je neslučitelný se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES.
   Konkrétně se napadený bod týká možnosti, že provozovatel si může ponechat část přidělených kvót v případě uzavření z důvodu racionalizace všech nebo části výrobních zařízení.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:

               —

               že žalovaná nesprávně použila vlastní kritickou analýzu, pokud jde o pojmy „úpravy přidělování“, včetně takzvaných „změn ex-post“. V tomto ohledu žalobkyně přijímá, že jakýkoliv druh změn může narušit trh a způsobit obchodní nejistotu a porušit kritérium 10 přílohy III směrnice. Podle žalobkyně se spíše jedná o vyhnutí se ztrátě vlastnictví kvót, které byly přiděleny, a tudíž ztrátě právní způsobilosti použít je pro další zařízení. V podstatě se jedná o to, vyhnout se překážce volné organizaci a rozvoji subjektivních práv podniku, což by bylo navíc v rozporu se zásadami logiky, proporcionality a ochrany životního prostředí a hospodářské soutěže podle článků 5, 174 a 157 ES.

               —

               Napadené rozhodnutí je dále v rozporu s logickými premisami, na nichž se zakládá. K tomuto bodu je třeba upřesnit, že ve čtvrtém bodě odůvodnění napadeného rozhodnutí Komise sama připouští, že členské státy mohou zavést změny, pokud účinek změny není zpětný a pokud nepoškozuje fungování systému Společenství. V tomto případě provozovatel zařízení, které bylo uzavřeno, bude nadále přítomen na trhu a bude provozovat další povolená zařízení. Slovy Komise samé „úprava přidělení“ by tudíž měla být možná.

               —

               Žalovaná nevysvětlila důvody, které vedly k tomu, že tvrdila, že kritizovaný mechanismus byl neslučitelný s „ex-post adjustment“.

               —

               Porušení zásady zákazu diskriminace ve světle ustanovení rozhodnutí Komise schvalujícího národní alokační plán Spojeného království.


title: Věc C-289/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2011 Legris Industries SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-376/06, Legris Industries v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2011 Legris Industries SA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. března 2011 ve věci T-376/06, Legris Industries v. Komise
   (Věc C-289/11 P)
   2011/C 252/31
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Legris Industries SA (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, avocates)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

                     v první řadě

                           —

                           zrušit na základě článku 256 SFEU a článku 56 Protokolu č. 3 o statutu Soudního dvora Evropské unie celý rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011, Legris Industries v. Evropská komise, ve věci T-376/06;

                           —

                           vyhovět návrhovým žádáním předloženým společností Legris Industries SA v řízení v prvním stupni před Tribunálem;

                           —

                           v důsledku toho

                                       —

                                       zrušit rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Tvarovky) v rozsahu, v němž se týká společnosti Legris Industries SA, jakož i důvody, o něž se opírá jeho výrok, jelikož tímto rozhodnutím se společnosti Legris Industries SA ukládá pokuta v důsledku přičtení praktik zjištěných na straně společnosti Comap prvně uvedené společnosti, a

                                       —

                                       vzít na vědomí, že společnost Legris Industries SA se ztotožňuje s písemnostmi, návrhovými žádáními a návrhy společnosti Comap proti výše uvedenému rozhodnutí Evropské komise;

               —

                     podpůrně
                   zrušit na základě článku 261 SFEU pokutu ve výši 46,8 milionů eur uloženou společnosti Legris Industries SA (přičemž 18,56 milionů eur z této pokuty bylo uloženo společně a nerozdílně i společnosti Comap) podle čl. 2 písm. g) výše uvedeného rozhodnutí Evropské komise, nebo snížit na základě článku 261 SFEU tuto pokutu ve výši 46,8 milionů eur na přiměřenou výši;

               —

               každopádně uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených společností Legris Industries SA v řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek předkládá čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku.
   V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku společnost Legris Industries tvrdí, že bylo porušeno právo na přístup k nezávislému a nestrannému soudu v rozsahu, v němž přezkum rozhodnutí Komise — orgánu, který kumuluje vyšetřovací a sankční pravomoc — provedený Tribunálem se omezil na zjevné nesprávnosti právní i skutkové povahy, aniž byl proveden přezkum v plné jurisdikci na základě nového posouzení skutkového stavu ve věci, a zejména předložených důkazů.
   V rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku, který se dělí do tří částí, se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek dovolává porušení zásad, jimiž se řídí u mateřské společnosti přičitatelnost porušení článku 101 SFEU zjištěné u její dceřiné společnosti. V rámci první části účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek především tvrdí, že uplatnění nevyvratitelné domněnky faktické odpovědnosti vůči ní v souvislosti s praktikami její dceřiné společnosti Comap není v právu Unie přípustné vzhledem k represivní povaze sankce, která jí byla uložena. V rámci druhé části účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek dále tvrdí, že uplatnění této nevyvratitelné domněnky faktické odpovědnosti vůči ní je důsledkem toho, že Tribunál odmítl její argumenty na základě nedostatečného a rozporného odůvodnění. V rámci třetí části se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek konečně dovolává porušení judikatury, která spíše vylučuje uplatnění této domněnky odpovědnosti u finančních holdingů bez vlastní hospodářské činnosti, jakož i zásad rovného zacházení a legitimního očekávání.
   V rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku poukazuje mateřská společnost na porušení zásad rovného zacházení, osobní odpovědnosti a individuální povahy sankcí, které je důsledkem odmítnutí Tribunálu dovolit, aby se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek mohla odvolat na důvody pro zrušení napadeného rozhodnutí uplatněné její dceřinou společností Comap, přestože Tribunál určil, že je účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek za praktiky zjištěné v případě společnosti Comap odpovědná.
   V rámci svého čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek konečně žádá Soudní dvůr, aby ve vztahu k ní vyvodil důsledky z případného zrušení rozsudku ve věci Comap na základě důvodů uplatněných společností Comap v jejím kasačním opravném prostředku.


title: Věc T-513/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2008 ve věci F-135/07 Smadja v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/50

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2008 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2008 ve věci F-135/07 Smadja v. Komise
   (Věc T-513/08 P)
   (2009/C 44/88)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Herrmann a D. Martin, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Daniele Smadja (Dillí, Indie)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. září 2008 ve věci F-135/07;

               —

               zamítnout žalobu podanou D. Smajda;

               —

               rozhodnout, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení související s tímto řízením a s řízením před Soudem pro veřejnou službu.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tímto kasačním opravným prostředkem se Komise domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 11. září 2008 vydaného ve věci Smadja v. Komise, F-135/07, kterým SVS zrušil rozhodnutí Komise ze den 21. prosince 2006 stanovující zařazení žalobkyně v prvním stupni do platové třídy A*15, stupně 1, následně po rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2005 ve věci T-218/02, Napoli Buzzanca v. Komise.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje jeden důvod vycházející z nesprávního právního posouzení při výkladu zásady proporcionality.
   V rámci tří částí Komise uvádí, že:

               —

               zásada proporcionality nemůže být uplatněna, když ustanovení služebního řádu, jako jsou články 3 a 4 služebního řádu úředníků Evropských společenství, zakazují Komisi přijímat akty jmenování s retroaktivním účinkem;

               —

               zásada proporcionality nemůže vést k popření překážky věci rozhodnuté, která se váže na rozsudek Soudu prvního stupně;

               —

               zásada proporcionality nemůže být uplatněna, když ustanovení služebního řádu, jako je čl. 5 odst. 5 přílohy XIII ve spojení s čl. 46 odst. 1 písm. a) služebního řádu úředníků Evropských společenství, v projednávaném případě vylučuje zařazení do vyššího platového stupně než je stupeň 1.


title: Věc C-299/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Německo) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb osob — Občanství Unie — Rovné zacházení — Směrnice 2004/38/ES — Článek 24 odst. 2 — Dávky sociální pomoci — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Články 4 a 70 — Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky — Vyloučení státních příslušníků členského státu po dobu prvních tří měsíců pobytu v hostitelském členském státě“

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Německo) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz
   (Věc C-299/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Občanství Unie - Rovné zacházení - Směrnice 2004/38/ES - Článek 24 odst. 2 - Dávky sociální pomoci - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Články 4 a 70 - Zvláštní nepříspěvkové peněžité dávky - Vyloučení státních příslušníků členského státu po dobu prvních tří měsíců pobytu v hostitelském členském státě“)
   (2016/C 145/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Žalovaní: Jovanna García-Nieto, Joel Pena Cuevas, Jovanlis Pena Garcia, Joel Luis Pena Cruz

      Výrok

   Článek 24 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, a článek 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Komise (EU) č. 1244/2010 ze dne 9. prosince 2010, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, která vylučuje státní příslušníky jiných členských států, kteří se nacházejí v takové situaci, kterou upravuje čl. 6 odst. 1 směrnice 2004/38, z pobírání některých „zvláštních nepříspěvkových peněžitých dávek“ ve smyslu čl. 70 odst. 2 nařízení č. 883/2004, které rovněž představují „sociální pomoc“ ve smyslu čl. 24 odst. 2 směrnice 2004/38.

      (1)  Úř. věst. C 315, 19.9.2014.


title: Věc T-639/13: Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2015 – Watch TV v. Rada

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/67

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. března 2015 – Watch TV v. Rada
   (Věc T-639/13) (1)

   (2015/C 138/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc C-260/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-413/13, City Cycle Industries v. Rada Evropské unie

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/13

         Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2015 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-413/13, City Cycle Industries v. Rada Evropské unie
   (Věc C-260/15 P)
   (2015/C 254/17)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, R. Bierwagen a C. Hipp, Rechtsanwälte)

      Další účastnice řízení: City Cycle Industries, Evropská komise, Maxcom Ltd

      Návrhová žádání

   Rada navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 19. března 2015 ve věci T-413/13, City Cycle Industries v. Rada de Evropské unie, a oznámený Radě dne 23. března 2015,

               —

               zamítl žalobu podanou v prvním stupni společností City Cycle Industries, jíž bylo navrhováno zrušení sporného nařízení (1), a

               —

               uložil společnosti City Cycle Industries náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v obou stupních.

         Podpůrně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí, a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tribunál se dopustil nesprávného výkladu čl. 13 odst. 1 základního nařízení (2), jelikož došel k závěru, že Rada neměla k dispozici dostatečné důkazy k rozhodnutí, že žalobkyně v prvním stupni prováděla překládku zboží. Tribunál vyložil podmínky, jež musí společnosti splnit k tomu, aby se na ně neuplatnila rozšířená opatření, způsobem rozporným se systematikou článku 13 základního nařízení (první důvod kasačního opravného prostředku).
   Tribunál dostatečně neodůvodnil svůj závěr, podle něhož Rada na základě předložených dokumentů neměla průkazné poznatky k tomu, aby mohla v napadeném nařízení dojít k závěru, že se žalobkyně v prvním stupni účastnila překládacích operací. Mimoto, na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadeném rozsudku, jelikož byly překládky řádně prokázány na vnitrostátní úrovni a jelikož žádost žalobkyně v prvním stupni o udělení výjimky nebyla odůvodněná, jediný závěr, který Rada a po ní i Tribunál mohly z těchto skutečností vyvodit, byl, že se žalobkyně v prvním stupni překládek účastnila. Přijetím odlišného závěru Tribunál tyto skutečnosti zkreslil (druhý důvod kasačního opravného prostředku).

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51, oprava Úř. věst. 2010, L 7, s. 22).


title: Věc T-425/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. prosince 2008 – KODA v. Komise ( Řízení o předběžných opatřeních — Rozhodnutí, kterým Komise nařizuje ukončení jednání ve vzájemné shodě při kolektivní správě autorských práv — Návrh na odklad provádění — Neexistence naléhavosti )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/36

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. prosince 2008 – KODA v. Komise
   (Věc T-425/08 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodnutí, kterým Komise nařizuje ukončení jednání ve vzájemné shodě při kolektivní správě autorských práv - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
   (2009/C 32/70)
   Jednací jazyk: dánština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: KODA (Kodaň, Dánsko) (zástupci: K. Dyekjær a J. Borum, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a N. Rasmussen, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění čl. 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC)
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-140/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey ( „Volný pohyb osob — Občanství Unie — Směrnice 2004/38/ES — Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce — Článek 7 odst. 1 písm. b) — Osoba, která již nemá postavení pracovníka — Poživatel starobního důchodu — Podmínka dostatečných prostředků, aby se osoba nestala zátěží pro „systém sociálního zabezpečení“ hostitelského členského státu — Žádost o zvláštní nepříspěvkovou peněžitou dávku — Vyrovnávací příspěvek určený k dorovnání starobního důchodu — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Článek 3 odst. 3 a článek 70 — Příslušnost členského státu bydliště — Podmínky poskytnutí — Právo legálního pobytu na vnitrostátním území — Soulad s unijním právem“ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/26

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey
   (Věc C-140/12) (1)

   (Volný pohyb osob - Občanství Unie - Směrnice 2004/38/ES - Právo pobytu po dobu delší než tři měsíce - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Osoba, která již nemá postavení pracovníka - Poživatel starobního důchodu - Podmínka dostatečných prostředků, aby se osoba nestala zátěží pro „systém sociálního zabezpečení“ hostitelského členského státu - Žádost o zvláštní nepříspěvkovou peněžitou dávku - Vyrovnávací příspěvek určený k dorovnání starobního důchodu - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Článek 3 odst. 3 a článek 70 - Příslušnost členského státu bydliště - Podmínky poskytnutí - Právo legálního pobytu na vnitrostátním území - Soulad s unijním právem)
   2013/C 344/43
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Pensionsversicherungsanstalt

      Žalovaný: Peter Brey

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77, Zvl. vyd. 05/05, s. 46), ve znění opravy — Právo občana Unie, který ukončil svou výdělečnou činnost pobývat více než tři měsíce na území jiného členského státu — Situace, ve které uvedený občan pobírá důchod nižší než je životní minimum hostitelského členského státu a ve které tento občan z tohoto důvodu požádal o vyrovnávací příspěvek („Ausgleichszulage“), zvláštní nepříspěvkovou peněžitou dávku

      Výrok

   Unijní právo jak vyplývá zejména z čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 4 a čl. 24 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, jež i ve vztahu k období po uplynutí prvních tří měsíců pobytu vylučuje za jakýchkoli okolností a automaticky poskytnutí dávky, jako je vyrovnávací příspěvek stanovený v § 292 odst. 1 zákona o všeobecném sociálním pojištění (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), ve znění — ode dne 1. ledna 2011 — zákona o rozpočtu na rok 2011 (Budgetbegleitgesetz 2011), hospodářsky nečinnému státnímu příslušníkovi jiného členského státu, protože navzdory skutečnosti, že mu bylo vydáno osvědčení o právu pobytu, nesplňuje podmínky pro využití práva legálního pobytu na území prvního členského státu po dobu delší než tři měsíce, jelikož existence takového práva je podřízena požadavku, aby uvedený státní příslušník měl dostatečné prostředky, aby nemusel o uvedenou dávku požádat.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


title: Věc C-240/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-240/08) (1)

   (2009/C 55/37)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc F-79/13: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2013 — ZZ v. EMCDDA

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/22

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2013 — ZZ v. EMCDDA
   (Věc F-79/13)
   2014/C 31/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Žalované: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně, aby bylo konstatováno, že se nadřízený dopustil psychického obtěžování, a rozhodnutí neobnovit smlouvu žalobkyně, a v důsledku toho provedení nového nestranného šetření, jakož i náhrada majetkové a nemajetkové újmy.

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit rozhodnutí ředitele ze dne 11. září 2012, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně;

               —

               zrušit rozhodnutí neobnovit smlouvu žalobkyně ze dne 14. září 2012;

               —

               zrušit rozhodnutí předsedy správní rady ze dne 13. května 2013 a rozhodnutí ředitele ze dne 25. června 2013, kterými byla zamítnuta stížnost žalobkyně;

               —

               v důsledku toho provést nové řádné, objektivní a nestranné šetření;

               —

               nahradit majetkovou újmu, kterou utrpěla žalobkyně a která se odhaduje na 430 202 eur;

               —

               nahradit nemajetkovou újmu, kterou utrpěla žalobkyně a která se odhaduje na 120 000 eur;

               —

               uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.


title: Věc C-439/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 – Elitaliana SpA v. Eulex Kosovo „Kasační opravný prostředek — Veřejné zakázky na služby — Společná akce 2008/124/SZBP — Nabídkové řízení týkající se podpory ve formě poskytnutí vrtulníků pro misi Eulex Kosovo — Žaloba proti rozhodnutí o zadání zakázky — Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec SEU — Článek 275 první pododstavec SFEU — Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Pravomoc Soudního dvora — Článek 263 první pododstavec SFEU — Pojem ‚instituce a jiné subjekty Unie‘ — Opatření přičitatelná Evropské komisi — Omluvitelný omyl“

text:
               18.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. listopadu 2015 – Elitaliana SpA v. Eulex Kosovo
   (Věc C-439/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Společná akce 2008/124/SZBP - Nabídkové řízení týkající se podpory ve formě poskytnutí vrtulníků pro misi Eulex Kosovo - Žaloba proti rozhodnutí o zadání zakázky - Článek 24 odst. 1 druhý pododstavec SEU - Článek 275 první pododstavec SFEU - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Pravomoc Soudního dvora - Článek 263 první pododstavec SFEU - Pojem ‚instituce a jiné subjekty Unie‘ - Opatření přičitatelná Evropské komisi - Omluvitelný omyl“)
   (2016/C 016/02)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elitaliana SpA (zástupce: R. Colagrande, avvocato)

      Další účastnice řízení: Eulex Kosovo (zástupce: G. Brosadola Pontotti, solicitor)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Elitaliana SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 19. 10. 2013.


title: Věc C-250/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Litva) dne 20. května 2011 — Lietuvos geležinkeliai AB v. Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Litva) dne 20. května 2011 — Lietuvos geležinkeliai AB v. Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-250/11)
   2011/C 226/27
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lietuvos geležinkeliai AB

      Žalovaní: Vilniaus teritorinė muitinė, Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba osvobození od dovozní daně stanovené v čl. 112 odst. 1 písm. a) nařízení č. 918/83 (1) a v čl. 107 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1186/2009 (2) vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na motorová vozidla [motorinės transporto priemonės] jako jsou lokomotivy?

               2)

               Je třeba osvobození od daně z přidané hodnoty stanovené v čl. 82 odst. 1 písm. a) směrnice 83/181/EHS (3) a v čl. 84 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/132/ES (4) vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na motorová vozidla [motorinės transporto priemonės] jako jsou lokomotivy?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku, musí být právní úprava jako je úprava v ustanoveních čl. 82 odst. 1 písm. a směrnice 83/181/EHS a čl. 84 odst. 1 písm. a) směrnice 2009/132/ES vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát omezoval případy osvobození pohonných hmot od DPH při dovozu tím, že stanoví, že takové osvobození se vztahuje výlučně na pohonné hmoty, které jsou na území Evropské unie dovezeny v běžných nádržích automobilových vozidel a jsou nezbytné pro provoz těchto vozidel?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1186/2009 ze dne 16. listopadu 2009 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 324, 10.12.2009, s. 23).

      (3)  Směrnice Rady ze dne 28. března 1983, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 14 odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu (Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 38).

      (4)  Směrnice Rady 2009/132/ES ze dne 19. října 2009, kterou se vymezuje oblast působnosti čl. 143 písm. b) a c) směrnice 2006/112/ES, pokud se jedná o osvobození některých druhů zboží od daně z přidané hodnoty při konečném dovozu (Úř. věst. L 292, 10.11.2009, s. 5).


title: Věc T-690/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2015 – Sony Computer Entertainment Europe v. OHIM – Marpefa (Vieta) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Obrazová ochranná známka Společenství Vieta — Skutečné užívání ochranné známky — Povaha užívání — Článek 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Forma lišící se prvky, které neovlivňují rozlišovací způsobilost ochranné známky — Důkaz užívání pro zapsané výrobky“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2015 – Sony Computer Entertainment Europe v. OHIM – Marpefa (Vieta)
   (Věc T-690/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Obrazová ochranná známka Společenství Vieta - Skutečné užívání ochranné známky - Povaha užívání - Článek 15 odst. 1 a čl. 51 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Forma lišící se prvky, které neovlivňují rozlišovací způsobilost ochranné známky - Důkaz užívání pro zapsané výrobky“)
   (2016/C 038/66)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené královstí) (zástupce: S. Malynicz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce): J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Marpefa, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: I. Barroso Sánchez-Lafuente, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2014 (věc R 2100/2013 2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi Sony Computer Entertainment Europe Ltd a Marpefa, SL.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 2. července 2014 (věc R 2100/2013 2) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítlo odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení zamítnout návrh na zrušení obrazové ochranné známky Společenství Vieta pro „přístroje pro reprodukci zvuku a obrazu“.

               2.

               Ve zbývající části se žaloby zamítá.

               3.

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Věc C-48/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 6. února 2015 – État belge – SPF Finances v. ING International SA, právní nástupkyně ING Dynamic SA

text:
               27.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/32

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 6. února 2015 – État belge – SPF Finances v. ING International SA, právní nástupkyně ING Dynamic SA
   (Věc C-48/15)
   (2015/C 138/44)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: État belge – SPF Finances

      Žalovaná: ING International SA, právní nástupkyně ING Dynamic SA

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (1) a zejména její články 2, 4, 10 a 11 ve vzájemném spojení vykládány v tom smyslu, že brání takovým ustanovením vnitrostátního práva, jako jsou články 161 a 162 belgického zákoníku o dědické dani, které byly změněny programovým zákonem ze dne 22. prosince 2003 a které se týkají daně uložené subjektům kolektivního investování, v rozsahu, v němž je uvedená daň vybírána ročně od subjektů kolektivního investování, které byly založeny ve formě kapitálové společnosti v jiném členském státě a obchodují se svými podíly v Belgii, a to z celkové částky jejich podílů upsaných v Belgii snížené o částku zpětného odkupu nebo náhrady takových úpisů, takže částky vybrané v Belgii takovými subjekty kolektivního investování podléhají uvedené dani, dokud je mají uvedené subjekty k dispozici?

               2)

               Musí být články 49 až 55 a 56 až [60] Smlouvy o ES, případně ve vzájemném spojení s článkem 10 a čl. 293 druhou odrážkou Smlouvy o ES, vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát jednostranně měnil hraničního určovatele takové daně, jakou stanoví článek 161 a násl. belgického zákoníku o dědické dani, s cílem osobního hraničního určovatele, který je založen na bydlišti daňového poplatníka a zakotven v mezinárodním daňovém právu, nahradit údajným skutečným hraničním určovatelem, který není zakotven v mezinárodním daňovém právu, a to s ohledem na skutečnost, že za účelem upevnění své daňové svrchovanosti členský stát přijme takovou zvláštní sankci, jako je sankce stanovená v čl. 162 třetím pododstavci belgického zákoníku o dědické dani, pouze ve vztahu k zahraničním subjektům?

               3)

               Musí být články 49 a 56 Smlouvy o ES, případně ve vzájemném spojení s článkem 10 a čl. 293 druhou odrážkou Smlouvy o ES, vykládány v tom smyslu, že brání takovému zdanění, jako je zdanění popsané výše, které v rozsahu, v němž nijak nezohledňuje daně, kterým již v členském státě původu podléhají subjekty kolektivního investování založené v jiném členském státě, představuje dodatečné finanční zatížení, které může bránit obchodování s jejich podíly v Belgii?

               4)

               Musí být směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (2), případně ve vzájemném spojení s článkem 10 a čl. 293 druhou odrážkou Smlouvy o ES, vykládána v tom smyslu, že brání takovému zdanění, jako je zdanění popsané výše, v rozsahu, v němž toto zdanění ohrožuje hlavní cíl směrnice, kterým je usnadnit obchodování s podíly subjektů kolektivního investování v Evropské unii?

               5)

               Musí být články 49 a 56 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že brání administrativní zátěži způsobené výběrem takové daně, jako je daň popsaná výše, od subjektů kolektivního investování, které byly založeny v jiném členském státě a obchodují se svými podíly v Belgii?

               6)

               Musí být články 49 a 56 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že brání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je čl. 162 druhý pododstavec belgického zákoníku o dědické dani, v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví zvláštní sankci pro subjekty kolektivního investování, které byly založeny v jiném členském státě a obchodují se svými podíly v Belgii, a sice zákaz soudu investovat v budoucnu podíly v Belgii, pokud nezašlou své přiznání k 31. březnu každého roku nebo nezaplatí daň popsanou výše?

      (1)  Úř. věst. L 249, s. 25.

      (2)  Úř. věst. L 375, s. 3.


title: Věc T-547/12: Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2014 – Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. prosince 2014 – Teva Pharma a Teva Pharmaceuticals Europe v. EMA
   (Věc T-547/12) (1)

   (2015/C 056/42)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 46, 16.2.2013.