title: Věc T-463/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2018 – Portugalsko v. Komise („EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Podpory na plochu — Snížení a vyloučení v případě nedodržení pravidel podmíněnosti — Nařízení (ES) č. 73/2009 — Nařízení (ES) č. 1122/2009 — Nařízení (ES) č. 885/2006 — Proporcionalita“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2018 – Portugalsko v. Komise
      (Věc T-463/16) (1)

      („EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Podpory na plochu - Snížení a vyloučení v případě nedodržení pravidel podmíněnosti - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Nařízení (ES) č. 1122/2009 - Nařízení (ES) č. 885/2006 - Proporcionalita“)
      (2018/C 427/54)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a P. Estêvão, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sauka, zmocněnec, ve spolupráci s M. Marques Mendesem a A. Dias Henriques, advokáty)

         Předmět věci

      Žaloba založená na článku 270 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2016/1059 ze dne 20. června 2016 kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2016, L 173, s. 59), v rozsahu, v němž se týká Portugalské republiky.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  3)

                  Evropská komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 392, 24.10.2016.


title: Věc T-712/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Ntolas v. EUIPO – General Nutrition Investment (GN Laboratories) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GN Laboratories — Starší slovní ochranná známka Evropské unie GNC — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/62

      Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2018 – Ntolas v. EUIPO – General Nutrition Investment (GN Laboratories)
      (Věc T-712/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GN Laboratories - Starší slovní ochranná známka Evropské unie GNC - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/82)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Christos Ntolas (Wuppertal, Německo) (zástupce: C. Renger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: P. Sipos a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: General Nutrition Investment Co. (Wilmington, Delaware, Arizona, Spojené státy)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. července 2017 (věc R 2358/2016-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností General Nutrition Investment a Ch. Ntolasem.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Christovi Ntolasovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 437, 18.12.2017.


title: Věc T-546/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Tataram v. Komise („Veřejná služba — Úředníci — Úprava odměny — Nařízení (EU) č. 423/2014 — Výplatní páska — Lhůta pro podání žaloby — Promlčení — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Tataram v. Komise
      (Věc T-546/16) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Úprava odměny - Nařízení (EU) č. 423/2014 - Výplatní páska - Lhůta pro podání žaloby - Promlčení - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/55)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobkyně: Marina Tataram (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně A. Salerno, poté F. Moyse, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a L. Radu Bouyon, zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: E. Taneva a M. Ecker, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer a M. Veiga, poté M. Bauer a R. Meyer, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí, jímž se určuje výše odměny žalobkyně za květen 2014, která byla specifikována ve výplatní pásce za uvedený měsíc, jež jí byla zaslána dne 15. května 2014, a která je první výplatní páskou vystavenou na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 422/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody Úř. věst. 2014, L 129, s. 12).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  M. Tataram se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  3)

                  Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 178, 1.6.2015 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-42/15 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-606/18: Žaloba podaná dne 8. října 2018 – Universität Koblenz-Landau v. EACEA

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/102

      Žaloba podaná dne 8. října 2018 – Universität Koblenz-Landau v. EACEA
      (Věc T-606/18)
      (2018/C 427/135)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Universität Koblenz-Landau (Mainz, Německo (zástupci: C. von der Lühe a I. Felder, advokáti)

         Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  rozhodl, že nároky na vrácení peněžních částek ve výši 22 454,22 eur, které byly uvedeny v dopise žalované ze dne 8. srpna 2018, čj. EACEA/A4/RR-am D (2018) 011591, v souvislosti s grantovou dohodou 2012-3075/001-001, nevznikly;

                  —

                  uložil žalované, aby žalobkyni zaplatila částku 41 408,15 eur navýšenou o úroky ve výši devíti procentních bodů nad základní úrokovou sazbu Evropské centrální banky, a to počínaje 30. březnem 2018;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.

                  1.

                  Navzdory předložení relevantních podpůrných dokumentů nebyly uznány způsobilé náklady v plném rozsahu.

                  2.

                  Chybějící či nedostatečné odůvodnění pro odmítnutí uznání způsobilých nákladů.


title: Věc T-736/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Lincoln Global v. EUIPO (FLEXCUT) („Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie FLEXCUT — Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/63

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Lincoln Global v. EUIPO (FLEXCUT)
      (Věc T-736/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie FLEXCUT - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 427/83)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lincoln Global, Inc. (Santa Fe Springs, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: K. Piepenbrink, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. srpna 2017 (věc R 2225/2016-4), týkajícímu se přihlášky slovního označení FLEXCUT jako ochranné známky Evropské unie

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Lincoln Global, Inc., se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2018.


title: Věc T-615/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – PD v. EIB („Veřejná služba — Zaměstnanci EIB — Psychické obtěžování — Celková trvalá invalidita — Žádost o uznání nemoci jako nemoci z povolání — Žaloba podaná před skončením řízení o uznání nemoci jako nemoci z povolání — Nepřípustnost“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – PD v. EIB
      (Věc T-615/16) (1)

      („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Psychické obtěžování - Celková trvalá invalidita - Žádost o uznání nemoci jako nemoci z povolání - Žaloba podaná před skončením řízení o uznání nemoci jako nemoci z povolání - Nepřípustnost“)
      (2018/C 427/56)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: PD (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: B. Maréchal, advokát)

         Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: T. Gilliams a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 270 SFEU a článku 50a statutu Soudního dvora Evropské unie, kterým se žalobce v podstatě domáhá od EIB náhrady údajně způsobené újmy z důvodu psychického obtěžování jeho nadřízeným a neexistence vhodných opatření přijatých EIB na nápravu této situace a ochrany jeho zdraví.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  PD a Evropská investiční banka (EIB) ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 371, 10.10.2016 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-45/16 a předaná Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


title: Věc T-820/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Frinsa del Noroeste v. EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa) („Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Alfrisa — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Frinsa F — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/64

      Rozsudek Tribunálu ze dne 4. října 2018 – Frinsa del Noroeste v. EUIPO – Alimentos Friorizados (Alfrisa)
      (Věc T-820/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Alfrisa - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Frinsa F - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 2017/1001]“)
      (2018/C 427/84)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Ribeira, Španělsko) (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Alimentos Friorizados, SA (Barberá del Vallés, Španělsko) (zástupce: S. de Nadal Arce, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. září 2017 (věc R 956/2017-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Frinsa del Noroeste a Alimentos Friorizados.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Frinsa del Noroeste se ukládá náhrada nákladů řízení

         (1)  Úř. věst. C 94, 12.3.2018.


title: Věc C-573/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. září 2018 – C GmbH & Co. KG v. Finanční úřad Z

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. září 2018 – C GmbH & Co. KG v. Finanční úřad Z
      (Věc C-573/18)
      (2018/C 427/22)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: C GmbH & Co. KG

         Žalovaný a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanční úřad Z

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je za okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, kdy organizace producentů ve smyslu čl. 11 odst. 1 a článku 15 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (dále jen „nařízení č. 2200/96“) (1) dodává členům zboží a platba členů za toto zboží nepokrývá kupní cenu,

                              a)

                              nutno vycházet z toho, že se jedná o směnu s doplatkem v hotovosti, neboť producenti za tento obrat uzavřeli s organizací producentů smluvní závazek, že jí budou po období účelové vázanosti dodávat ovoce a zeleninu, a základem daně u tohoto obratu je tedy kupní cena investičního majetku zaplacená organizací producentů subdodavatelům?

                              b)

                              částka, kterou provozní fond skutečně platí organizaci producentů za obrat, je v plné výši „dotací přímo vázanou na cenu dodání zboží nebo poskytnutí služby“ ve smyslu článku čl. 11 odst. A pododstavce 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (dále jen „směrnice 77/388/EHS“) (2), základ daně tedy zahrnuje také finanční podporu ve smyslu článku 15 nařízení č. 2200/96, která byla provoznímu fondu vyplacena na základě operačního programu?

                  2)

                  Vyplyne-li z odpovědi na první otázku, že základem daně jsou pouze platby producentů, nikoliv však smluvně sjednaná dodání a finanční podpora: Brání za okolností uvedených v první otázce čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS zvláštnímu vnitrostátnímu opatření vycházejícímu z čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS, jako je § 10 odst. 5 bod 1 Umsatzsteuergesetz (zákon o dani z obratu), podle nějž je vyměřovacím základem daně pro plnění poskytnutá producentům kupní cena investičního majetku, kterou organizace producentů zaplatila subdodavatelům, neboť producenti jsou osoby blízké?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Platí to také v případě, že producenti jsou oprávněni k plnému odpočtu daně na vstupu, neboť se na investiční majetek vztahuje oprava odpočtů daně na vstupu (článek 20 směrnice 77/388/EHS)?

         (1)  Úř. věst. 1996, L 297, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 1997, L 145, s. 1.


title: Věc T-423/17: Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Nexans France a Nexans v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2018 – Nexans France a Nexans v. Komise
      (Věc T-423/17) (1)

      (2018/C 427/136)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předsedkyně osmého senátu rozhodla o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc C-574/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. září 2018 – C-eG v. Finanzamt Z

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. září 2018 – C-eG v. Finanzamt Z
      (Věc C-574/18)
      (2018/C 427/23)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesfinanzhof

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: C-eG

         Žalovaný: Finanzamt Z

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je za okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, kdy organizace producentů ve smyslu čl. 11 odst. 1 a článku 15 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou („nařízení č. 2200/96“) (1) dodává členům zboží a platba členů za toto zboží nepokrývá kupní cenu,

                              a)

                              nutno vycházet z toho, že se jedná o směnu s doplatkem v hotovosti, neboť producenti za tento obrat uzavřeli s organizací producentů smluvní závazek, že jí budou po období účelové vázanosti dodávat ovoce a zeleninu, a základem daně u tohoto obratu je tedy kupní cena investičního majetku zaplacená organizací producentů subdodavatelům?

                              b)

                              částka, kterou provozní fond skutečně platí organizaci producentů za obrat, je v plné výši „dotací přímo vázanou na cenu dodání zboží nebo poskytnutí služby“ ve smyslu článku čl. 11 odst. A pododstavce 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu („směrnice 77/388/EHS“) (2), základ daně tedy zahrnuje také finanční podporu ve smyslu článku 15 nařízení č. 2200/96, která byla provoznímu fondu vyplacena příslušným orgánem na základě operačního programu?

                  2.

                  Vyplyne-li z odpovědi na první otázku, že základem daně jsou pouze platby producentů, nikoliv však smluvně sjednaná dodání a finanční podpora: Brání za okolností uvedených v první otázce čl. 11 odst. A pododstavec 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS zvláštnímu vnitrostátnímu opatření vycházejícímu z čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS, jako je § 10 odst. 5 bod 1 Umsatzsteuergesetz (zákon o dani z obratu), podle nějž je vyměřovacím základem pro plnění poskytnutá producentům kupní cena investičního majetku, kterou organizace producentů zaplatila subdodavatelům, neboť producenti jsou osoby blízké?

                  3.

                  V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Platí to také v případě, že producenti jsou oprávněni k plnému odpočtu daně na vstupu, neboť se na investiční majetek vztahuje oprava odpočtů (článek 20 směrnice 77/388/EHS)?

         (1)  Úř. věst 1996, L 297, s. 1

         (2)  Úř. věst. 1977, L 145, s. 1


title: Věc T-579/17: Usnesení Tribunálu ze dne 4. září 2018 – Wall Street Systems UK v. ECB

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 4. září 2018 – Wall Street Systems UK v. ECB
      (Věc T-579/17) (1)

      (2018/C 427/137)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-578/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 14. září 2018 – Energiavirasto

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 14. září 2018 – Energiavirasto
      (Věc C-578/18)
      (2018/C 427/24)
      Jednací jazyk: finština

         Předkládající soud

      Korkein hallinto-oikeus

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: Energiavirasto

         Další účastnice řízení o opravném prostředku: A, Caruna Oy

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 37 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1) vykládán v tom smyslu, že osoba, která je zákazníkem a spotřebitelem podniku provozujícího síť a která u vnitrostátního regulačního orgánu zahájila řízení týkající se podniku provozujícího síť, je „stranou, které se rozhodnutí regulačního orgánu týká“ ve smyslu odstavce 17 uvedeného článku, která je dotčena rozhodnutím regulačního orgánu a je tedy oprávněna podat proti rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu, jež se týká podniku provozujícího síť, opravný prostředek k vnitrostátnímu soudu?

                  2)

                  Pokud nelze osobu označenou v první otázce považovat za „stranu, které se rozhodnutí regulačního úřadu týká“ ve smyslu článku 37 směrnice o trhu s elektřinou 2009/72/ES, má zákazník a spotřebitel v takovém postavení, jako je postavení osoby podávající opravný prostředek v původním řízení, na jakémkoli jiném právním základě, který by vyplýval z unijního práva, právo účastnit se u regulačního orgánu na projednávání jí podaného návrhu na přijetí určitého opatření resp. právo nechat tuto věc přezkoumat vnitrostátním soudem, nebo se tato otázka řídí vnitrostátním právem?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 211, s. 55.


title: Věc T-17/18: Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Delfant-Hoylaerts v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 18. září 2018 – Delfant-Hoylaerts v. Komise
      (Věc T-17/18) (1)

      (2018/C 427/138)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 104, 19.3.2018.


title: Věc C-579/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 17. září 2018 – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique v. QC, Comida paralela 12

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Liège (Belgie) dne 17. září 2018 – Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique v. QC, Comida paralela 12
      (Věc C-579/18)
      (2018/C 427/25)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour d'appel de Liège

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Ministère public, Ministre des Finances du Royaume de Belgique

         Odpůrci: QC, Comida paralela 12

         Předběžná otázka

      Brání článek 79 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (1), tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je vnitrostátní právní úprava uplatněná na základě článku 266 obecného zákona ze dne 18. července 1977 o clech a spotřebních daních, v případě neoprávněného uvedení zboží, které podléhá dovoznímu clu, na trh na celním území Unie, stanovila, že osoba, která má občanskoprávní odpovědnost za pachatele trestného činu, kterého se tato osoba neúčastnila, je solidárním dlužníkem za celní dluh, který z tohoto jednání plyne či nikoli?

         (1)  Úř. věst. L 269, s. 1


title: Věc T-129/18: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2018 – HMV (Brands) v. EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/103

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2018 – HMV (Brands) v. EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)
      (Věc T-129/18) (1)

      (2018/C 427/139)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda devátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 161, 7.5.2018.


title: Věc C-581/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 19. září 2018 – RB v. TÜV Rheinland LGA Products GmbH a další

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 19. září 2018 – RB v. TÜV Rheinland LGA Products GmbH a další
      (Věc C-581/18)
      (2018/C 427/26)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: RB

         Žalovaní: TÜV Rheinland LGA Products GmbH, Allianz IARD S.A.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou adresáty zákazu diskriminace, který je zakotven v čl. 18 odst. 1 SFEU, nejen členské státy EU a unijní orgány, nýbrž i soukromé osoby (přímý účinek čl. 18 odst. 1 SFEU pro třetí osoby)?

                  2)

                  Je-li odpověď na první otázku záporná a článek 18 odst. 1 SFEU není ve vztahu mezi soukromými osobami použitelný: Musí být článek 18 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení brání omezení pojistné ochrany na pojistné události, které nastaly v metropolitní Francii a ve francouzských zámořských departementech, protože příslušný francouzský orgán, Bureau central de tarification, nevznesl proti příslušnému ustanovení námitky, přestože toto ustanovení porušuje článek 18 odst. 1 SFEU, protože obsahuje nepřímou diskriminaci na základě státní příslušnosti?

                  3)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Za jakých podmínek může být v případech účinků pro třetí osoby odůvodněna nepřímá diskriminace? Zejména: Může být teritoriální omezení pojistné ochrany na pojistné události, které nastanou v rámci některého členského státu EU, odůvodněno argumentem omezení odpovědnosti pojistitele a výše pojistného, pokud příslušné pojistné smlouvy zároveň stanoví, že v případě sériových pojistných událostí je výše pojistné ochrany na pojistnou událost a pojistné ochrany na pojistný rok v součtu omezena určitou částkou?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí být článek 18 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že pojistiteli, pokud tento v rozporu s čl. 18 odst. 1 SFEU plní pouze u pojistných událostí, které nastaly v metropolitní Francii a ve francouzských zámořských departementech, může být – pokud pojistná událost nastala mimo tato území – upřena námitka, že nemůže zaplatit, protože již bylo dosaženo limitu pojistného plnění?


title: Věc T-339/18: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2018 – Enterprise Holdings v. EUIPO (E PLUS)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/104

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2018 – Enterprise Holdings v. EUIPO (E PLUS)
      (Věc T-339/18) (1)

      (2018/C 427/140)
      Jednací jazyk: angličtina
      Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 268, 30.7.2018.


title: Věc C-582/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2018 Viscas Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-422/14, Viscas v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/19

      Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2018 Viscas Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-422/14, Viscas v. Komise
      (Věc C-582/18 P)
      (2018/C 427/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viscas Corp. (zástupce: J.-F. Bellis, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Furukawa Electric Co. Ltd

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ve věci T-422/14, Viscas Corp. v. Komise v rozsahu, v němž byl zamítnut žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, pokud jde o výpočet výše pokuty uložené společnosti Viscas a této společnosti byla uložena povinnost uhradit náklady řízení,

                  —

                  zrušil článek 2 rozhodnutí Komise C (2014) 2139 final (1) v rozsahu, v němž stanoví výši pokuty, která byla uložena společnosti Viscas ve výši 34 992 000 eur,

                  —

                  stanovil pokutu, která se ukládá společnosti Viscas z důvodu porušení zjištěného v článku 1 uvedeného rozhodnutí, ve výši 19 595 520 eur,

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Společnsot Viscas na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí jediný důvod vycházející z tvrzení, že rozsudek Tribunálu je v rozporu se zásadou rovného zacházení v rozsahu, v jakém potvrdil metodu určení příslušné hodnoty prodejů na základě bodu 18 pokynů pro výpočet pokut (2), které Komise použila v napadeném rozhodnutí. Tato metoda poskytuje značnou diskriminační výhodu pro výrobce, kteří byli zapojeni do konfigurací evropského kartelu a zároveň konfigurací mezinárodního kartelu, ve srovnání s těmi, kteří se zapojili pouze do mezinárodní konfigurace. Stanovení jednotlivých podílů výrobců na protiprávním jednání ve skutečnosti nezohledňuje konfiguraci evropského kartelu, a tím značně snižuje závažnost protiprávního jednání výrobců, kteří se podílejí na obou kartelových konfiguracích, a ve skutečnosti je odměňuje za to, že byli zapojeni do dvou kartelů namísto jednoho tím, že jim ukládá pokuty, které jsou v průměru o 44 % nižší, než pokuty, které by jim byly uloženy, kdyby protiprávní jednání bylo omezeno pouze na konfiguraci evropského kartelu.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 — Elektrické kabely) [oznámené pod číslem C(2014) 2139 final] (Úř. věst. 2014, C 319, s. 10)

         (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci C-457/18 (Úřední věstník Evropské unie C 399 ze dne 5.11.2018)

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/105

      Oprava sdělení v Úředním věstníku k věci C-457/18
      (
            Úřední věstník Evropské unie C 399 ze dne 5. listopadu 2018
         )
      (2018/C 427/141)
      Sdělení v Úř. věst. k věci C-457/18, Slovinská republika v. Chorvatská republika, zní následovně:

               „Žaloba podaná dne 13. července 2018 — Slovinská republika v. Chorvatská republika
               (Věc C-457/18)
               (2018/C 427/141)
               Jednací jazyk: chorvatština

                  Účastnice řízení

                  Žalobkyně: Slovinská republika (zástupce: M. Menard)

                  Žalovaná: Chorvatská republika

                  Návrhová žádání žalobkyně

                           —

                           určit, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 4 odst. 3 SEU;

                           —

                           určit, že žalovaná porušila čl. 5 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, jakož i přílohu I tohoto nařízení, systém Evropské unie pro kontrolu, inspekci a uplatňování pravidel společné rybářské politiky stanovených nařízením č. 1224/2009 a prováděcí nařízení č. 404/ 2011;

                           —

                           určit, že žalovaná porušila články 4 a 17 ve spojení s článkem 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2016/ 399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), jakož i

                           —

                           čl. 2 odst. 4 a čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/89/EU ze dne 23. července 2014, kterou se stanoví rámec pro územní plánování námořních prostor;

                           —

                           uložit žalované, aby okamžitě přestala s uvedenými porušeními a

                           —

                           uložit žalované náhradu nákladů řízení.

                  Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody na podporu své žaloby.
               První žalobní důvod:

                           Chorvatsko tím, že jednostranně nesplňuje závazek přijatý během přistoupení k Evropské unii, a sice respektovat rozhodčí nález, jakož i hranici určenou v rozsudku a jiné povinnosti vyplývající z uvedeného rozsudku, odmítá respektovat právní stát, který je základní hodnotou Evropské unie (článek 2 SEU).

                     Druhý žalobní důvod:

                           Chorvatsko tím, že jednostranně neplní povinnosti, které pro něj vyplývají z rozhodčího nálezu, zároveň brání Slovinsku, aby plně uplatňovalo svou svrchovanost na některých jeho územích ve smyslu Smluv, neplní povinnost loajální spolupráce s Evropskou unií a se Slovinskem ve smyslu čl. 4 odst. 3 SEU. Jednání Chorvatska ohrožuje dosažení cílů Evropské unie, zejména budování míru a vytváření stále užšího svazku mezi národy, a cíle ustanovení Unie týkajících se území členských států (čl. 4 odst. 3 první pododstavec SEU). Chorvatsko brání Slovinsku také v tom, aby uplatňovalo unijní právo na celém pevninském a námořním územím a jednalo v souladu s tímto právem, zvláště s ustanoveními sekundárního práva týkajícími se území členských států (čl. 4 odst. 3 první pododstavec SEU).

                     Třetí žalobní důvod:

                           Chorvatsko porušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, zvláště právní úpravu vzájemného přístupu podle článku 5 a přílohy I. Právní úprava, která se uplatňuje na Chorvatsko a Slovinsko od 30. prosince 2017, poskytuje 25 rybářským lodím každého ze států volný přístup do teritoriálních vod druhého státu, jak je vymezeno mezinárodním právem, a sice rozhodčím nálezem. Chorvatsko brání Slovinsku, aby uplatňovalo svá práva v rámci této právní úpravy, a tím porušuje článek 5 nařízení, neboť (i) odmítá uplatňovat právní úpravu týkající se vzájemného přístupu, (ii) odmítá uznat platnost právních předpisů přijatých Slovinskem za tímto účelem a (iii) tím, že soustavně ukládá slovinským rybářům sankce, brání jim ve volném přístupu do teritoriálních vod přidělených Slovinsku v rozhodčím nálezu z roku 2017, a a fortiori do chorvatských teritoriálních vod spadajících do působnosti právní úpravy týkající se vzájemného přístupu.

                     Čtvrtý žalobní důvod:

                           Chorvatsko porušuje nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky a prováděcí nařízení Komise (ES) č. 404/2001 ze dne 8. dubna 2011. Lodě chorvatské policie doprovázejí chorvatské rybáře, kteří provádějí rybolov v slovinských vodách, čímž brání slovinským inspektorům rybolovu, aby prováděli kontrolu. Chorvatské úřady ukládají zároveň slovinským rybářům, kteří provádějí rybolov v slovinských vodách, jež si Chorvatsko přivlastňuje, pokuty za protiprávní překročení hranice a protiprávní rybolov. Kromě toho Chorvatsko nesděluje Slovinsku žádné informace o činnostech chorvatských lodí v slovinských vodách, jak vyžadují obě shora uvedená nařízení. Chorvatsko tím brání Slovinsku, aby provádělo kontrolu ve vodách, na které se vztahuje jeho svrchovanost a jeho soudní pravomoc a nerespektuje výlučné pravomoci Slovinska k teritoriálním vodám jakožto pobřežního státu, a tím porušuje nařízení (ES) č. 1224/2009 a nařízení (EU) č. 404/2011.

                     Pátý žalobní důvod:

                           Chorvatsko porušovalo a stále porušuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex). Chorvatsko neuznává hranici určenou v rozhodčím nálezu jako společnou hranici se Slovinskem, nespolupracuje se Slovinskem při ochraně této ‚vnější hranice‘ a není schopno zajistit dostatečnou ochranu, čímž porušuje články 13 a 17 nařízení, jakož i článek 4, který vyžaduje, aby hranice byla určena v souladu s mezinárodním právem.

                     Šestý žalobní důvod:

                           Chorvatsko porušovalo a stále porušuje směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/89/EU ze dne 23. července 2014, kterou se stanoví rámec pro územní plánování námořních prostor, která se vztahuje na „námořní vody“ členských států, které byly určeny v souladu s příslušnými ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS) (čl. 2 odst. 4 směrnice). Chorvatsko odmítá rozhodčí nález, v němž bylo rozhodnuto o takovém vymezení, a naopak zahrnuje slovinské námořní vody do svého územního plánování námořních prostor, čímž znemožňuje přizpůsobení se slovinským mapám, a porušuje tak směrnici, zejména její články 8 a 11.“


title: Věc C-589/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2018 Furukawa Electric Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-444/14, Furukawa Electric v. Komise

text:
               26.11.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 427/20

      Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2018 Furukawa Electric Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-444/14, Furukawa Electric v. Komise
      (Věc C-589/18 P)
      (2018/C 427/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Furukawa Electric Co. Ltd (zástupci: C. Pouncey, A. Luke, Solicitors)

         Další účastnice řízení: Evropská komise, Viscas Corp.

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek ve věci T-444/14, Furukawa Electric v. Komise v rozsahu, v němž zamítl: (1) první část pátého žalobního důvodu předloženého společností Furukawa; a (2) třetí část jejího třetího žalobního důvodu, pokud jde o výpočet výše pokuty uložené společnosti Furukawa, a uložil této společnosti povinnost uhradit náklady řízení,

                  —

                  zrušil čl. 2 písm. n) rozhodnutí Komise C (2014) 2139 final (1) v rozsahu, v němž stanoví výši pokuty, která byla uložena společnosti Furukawa ve výši 8 858 000 eur,

                  —

                  stanovil pokutu, která se ukládá společnosti Furukawa v čl. 2 písm. n) rozhodnutí Komise, ve výši 4 844 000 eur,

                  —

                  v případě, že Soudní dvůr zruší rozsudek ve věci T-422/2014, Viscas v. Komise, a sníží pokutu uloženou společnosti Viscas v čl. 2 písm. p) rozhodnutí Komise C (2014) 2139 final, aby společnosti Furukawa přiznal odpovídající snížení pokuty, jejíž úhrada podléhá společnému a nerozdílnému ručení podle bodu 291 rozsudku Tribunálu ve věci T-444/2014, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených společností Furukawa a náhradu nákladů řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že rozsudek Tribunálu má být zrušen z následujících důvodů:
      Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení ve svém výkladu bodu 18 pokynů pro výpočet pokut (2), když měl za to, že Evropská komise byla oprávněna při určování příslušné hodnoty prodejů pro navrhovatelku za období od 18. února 1999 do 30. září 2001 zohlednit prodeje dosažené společností Fujikura Ltd., vzhledem k tomu, že mezi uvedeným subjektem a navrhovatelkou neexistovaly během tohoto období žádné strukturální, organizační nebo právní vazby. Navrhovatelka a společnost Fujikura Ltd. netvořily během tohoto období jeden podnik, a proto nebylo z právního hlediska správné přihlížet k takovým prodejům při výpočtu hodnoty prodejů pro navrhovatelku. Zahrnutím takových prodejů byla porušena zásada osobní odpovědnosti a bylo způsobeno zvýšení částky pokuty uložené navrhovatelce o více než 200 000 eur.
      Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nesprávně použil pravidla týkající se rovného zacházení, když měl za to, že Komise byla oprávněna uplatnit bod 18 pokynů pro výpočet pokut na všechny společnosti, kterým bylo zasláno rozhodnutí Komise ve věci „Elektrické kabely“, navzdory zásadně odlišným situacím těchto zúčastněných stran. Evropští výrobci se podíleli na celosvětové kartelové dohodě o rozdělení trhu, jakož i na evropské kartelové dohodě, zatímco japonští a korejští výrobci (včetně navrhovatelky) se podíleli jen na celosvětové kartelové dohodě o rozdělení trhu. Vzhledem k porušení zásady rovného zacházení, ke kterému došlo v důsledku univerzálního použití bodu 18 pokynů pro výpočet pokut na všechny společnosti, jimž bylo určeno rozhodnutí, v důsledku čehož byli evropští výrobci odměněni snížením jejich příslušných hodnot prodejů (a tedy i jejich pokut) o 44 %, a v návaznosti na rozsudek Soudního dvora ve věci 580/12 P, Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise, navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr napravil porušení tím, že přizná snížení pokuty, která jí byla uložena, o 44 %.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 — Elektrické kabely) [oznámené pod číslem C(2014) 2139 final] (Úř. věst. 2014, C 319, s. 10).

         (2)  Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


title: Věc C-353/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumunsko) dne 30. května 2018 – SC Beny Alex Srl v. Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor (Rumunsko) dne 30. května 2018 – SC Beny Alex Srl v. Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni
      (Věc C-353/18)
      (2018/C 436/19)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Consiliul Naţional de Soluţionare a Contestaţiilor

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: SC Beny Alex Srl

         Žalovaný: Organizaţia Utilizatorilor de Apă pentru Irigaţii (OUAI) Săveni
      Usnesením ze dne 17. října 2018 prohlásil Soudní dvůr (osmý senát) žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


title: Věc C-507/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 2. srpna 2018 – NH v. Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 2. srpna 2018 – NH v. Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford
      (Věc C-507/18)
      (2018/C 436/20)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Corte suprema di cassazione

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: NH

         Odpůrce: Associazione Avvocatura per i diritti LGBTI – Rete Lenford

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být článek 9 směrnice 2000/78/ES (1) vykládán v tom smyslu, že sdružení složené z advokátů specializovaných na pomoc kategorii osob s odlišnou sexuální orientací v soudním řízení, které ve stanovách uvádí účel podpory kultury a dodržování práv této kategorie osob, je automaticky nositelem kolektivního zájmu a neziskově zaměřeným sdružením, jež je oprávněno jednat v soudním řízení, a to i podáním žaloby na náhradu škody, pokud existují skutečnosti, které jsou vůči uvedené kategorii považovány za diskriminační?

                  2)

                  Spadá vyjádření názoru proti kategorii homosexuálních osob, jímž respondent v průběhu rozhovoru v zábavním rozhlasovém vysílání prohlásil, že by ve své advokátní kanceláři tyto osoby nikdy nezaměstnal a ani by s nimi nechtěl spolupracovat, do oblasti působnosti ochrany proti diskriminaci stanovené ve směrnici 2000/78/ES podle správného výkladu jejích článků 2 a 3, a to ačkoli z jeho strany v žádném případě neprobíhal nábor zaměstnanců a ani nebyl plánován?

         (1)  Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. 2000, L 303, s. 16).


title: Věc C-207/16: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Tarragona – Španělsko) – řízení zahájené Ministerio Fiscal „Řízení o předběžné otázce – Elektronické komunikace – Zpracování osobních údajů – Směrnice 2002/58/ES – Články 1 a 3 – Působnost – Důvěrnost elektronických komunikací – Ochrana – Článek 5 a čl. 15 odst. 1 – Listina základních práv Evropské unie – Články 7 a 8 – Údaje zpracovávané v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací – Přístup vnitrostátních orgánů k údajům pro účely vyšetřování – Míra závažnosti trestného činu odůvodňující zpřístupnění údajů“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Tarragona – Španělsko) – řízení zahájené Ministerio Fiscal
      (Věc C-207/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Elektronické komunikace - Zpracování osobních údajů - Směrnice 2002/58/ES - Články 1 a 3 - Působnost - Důvěrnost elektronických komunikací - Ochrana - Článek 5 a čl. 15 odst. 1 - Listina základních práv Evropské unie - Články 7 a 8 - Údaje zpracovávané v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací - Přístup vnitrostátních orgánů k údajům pro účely vyšetřování - Míra závažnosti trestného činu odůvodňující zpřístupnění údajů“)
      (2018/C 436/02)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Tarragona

         Účastník původního řízení

      Ministerio Fiscal

         Výrok

      Článek 15 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009 musí být ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že zpřístupnění takových údajů, jako je jméno, příjmení a případně adresa držitelů SIM karet aktivovaných v odcizeném mobilním telefonu za účelem jejich identifikace, orgánům veřejné moci nezasahuje do základních práv těchto držitelů zakotvených v těchto článcích Listiny základních práv natolik závažným způsobem, že by přístup k nim měl být v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů omezen na boj proti závažné trestné činnosti.

         (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-33/18: Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Pracsis a Conceptexpo Project v. Komise a EACEA „Žaloba na neplatnost a náhradu škody – Zadávání veřejných zakázek na služby – Správní opravný prostředek podaný ke Komisi – Čistě potvrzující akt – Lhůta pro podání opravného prostředku – Akt, který nelze napadnout žalobou – Nepřípustnost“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 3. října 2018 – Pracsis a Conceptexpo Project v. Komise a EACEA
      (Věc T-33/18) (1)

      („Žaloba na neplatnost a náhradu škody - Zadávání veřejných zakázek na služby - Správní opravný prostředek podaný ke Komisi - Čistě potvrzující akt - Lhůta pro podání opravného prostředku - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
      (2018/C 436/73)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Pracsis SPRL (Brusel, Belgie) a Conceptexpo Project (Wavre, Belgie) (zástupce: J.-N. Louis, advokát)

         Žalované: Evropská komise (zástupci: D. Martin, A Katsimerou a I. Rubene, zmocněnci) a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (zástupci: původně H. Monet a A. Kisylyczko, poté H. Monet a N. Durand, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. listopadu 2017 o odmítnutí správního opravného prostředku podaného proti rozhodnutí EACEA ze dne 17. července a 11. srpna 2017 a, „případně“, na zrušení uvedených rozhodnutí EACEA, jakož i „rozhodnutí“ EACEA podepsat smlouvu s uchazečem zařazeným na první místo v rozsahu, v němž tato rozhodnutí zařazují nabídku konsorciu žalobkyň na druhé místo podle kaskádového mechanismu v rámci výzvy k podávání nabídek EACEA/2017/01, na služby organizačních a propagačních akcí v audiovisuální oblasti, a návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou měly žalobkyně utrpět v důsledku těchto rozhodnutí.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti Pracsis SPRL a Conceptexpo Project ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí a Výkonnou agenturou pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA).

         (1)  Úř. věst. C 112, 26.3.2018.


title: Věc T-10/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – Proof IT v. EIGE „Veřejné zakázky na služby – Nabídkové řízení – Výzva k předkládání nabídek rozdělených do dvou částí – Služby týkající se internetových stránek – Odmítnutí nabídky uchazeče – Kritéria zadávání – Transparentnost – Rovné zacházení – Zjevně nesprávné posouzení – Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – Proof IT v. EIGE
      (Věc T-10/17) (1)

      („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Výzva k předkládání nabídek rozdělených do dvou částí - Služby týkající se internetových stránek - Odmítnutí nabídky uchazeče - Kritéria zadávání - Transparentnost - Rovné zacházení - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2018/C 436/55)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Proof IT SIA (Riga, Lotyšsko) (zástupkyně: J. Jerņeva a D. Pāvila, advokátky)

         Žalovaný: Evropský institut pro rovnost žen a mužů (zástupci: J. Stuyck, V. Ost a M. Vanderstraeten, advokáti)

         Předmět věci

      Jednak návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí EIGE, kterým byla odmítnuta nabídka, kterou žalobkyně předložila v rámci části 1 výzvy k předkládání nabídek EIGE/2016/OPER/03, nazvané „Rámcová zakázka na služby on-line“, a rámcová zakázka byla přidělena jinému uchazeči, a jednak návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu ztráty příležitosti nebo nepřidělení zakázky samé.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti Proof IT SIA se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


title: C-571/16: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Varna – Bulharsko) – Nikolaj Kantarev v. Balgarska Narodna Banka „Řízení o předběžné otázce – Systém pojištění vkladů – Směrnice 94/19/ES – Článek 1 bod 3 podbod i) – Článek 10 odst. 1 – Pojem ‚nedisponibilní vklad‘ – Odpovědnost členského státu za újmy způsobené jednotlivcům v důsledku porušení unijního práva – Dostatečně závažné porušení unijního práva – Procesní autonomie členských států – Zásada loajální spolupráce – Článek 4 odst. 3 SEU – Zásady rovnocennosti a efektivity“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/3

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Varna – Bulharsko) – Nikolaj Kantarev v. Balgarska Narodna Banka
      (C-571/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Systém pojištění vkladů - Směrnice 94/19/ES - Článek 1 bod 3 podbod i) - Článek 10 odst. 1 - Pojem ‚nedisponibilní vklad‘ - Odpovědnost členského státu za újmy způsobené jednotlivcům v důsledku porušení unijního práva - Dostatečně závažné porušení unijního práva - Procesní autonomie členských států - Zásada loajální spolupráce - Článek 4 odst. 3 SEU - Zásady rovnocennosti a efektivity“)
      (2018/C 436/03)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad – Varna

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Nikolaj Kantarev

         Žalovaná: Balgarska Narodna Banka

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 bod 3 a čl. 10 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/14/ES ze dne 11. března 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že brání jednak vnitrostátní právní úpravě, podle které je konstatování nedisponibility vkladů podmíněno platební neschopností úvěrové instituce a odnětím bankovní licence této instituci, a jednak odchýlení se od lhůt stanovených těmito ustanoveními pro konstatování nedisponibility vkladů a pro vyplacení náhrad těchto vkladů z důvodu, že danou úvěrovou instituci je nutné podrobit zvláštnímu dohledu.

                  2)

                  Článek 1 bod 3 podbod i) směrnice 94/19, ve znění směrnice 2009/14, musí být vykládán v tom smyslu, že nedisponibilitu vkladů ve smyslu tohoto ustanovení musí příslušný vnitrostátní orgán konstatovat výslovným aktem a nelze ji vyvodit z jiných aktů příslušných vnitrostátních orgánů, jako je rozhodnutí Balgarské Narodné Banky (Bulharská národní banka) podrobit Korporativnu Targovsku Banku zvláštnímu dohledu, ani předpokládat z takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení.

                  3)

                  Článek 1 bod 3 podbod i) směrnice 94/19, ve znění směrnice 2009/14, musí být vykládán v tom smyslu, že konstatování nedisponibility bankovního vkladu ve smyslu tohoto ustanovení nemůže být podmíněno tím, aby majitel tohoto vkladu již dříve bezúspěšně požádal dotyčnou úvěrovou instituci o výběr prostředků.

                  4)

                  Článek 1 bod 3 podbod i) směrnice 94/19, ve znění směrnice 2009/14, má přímý účinek a představuje právní pravidlo přiznávající jednotlivcům práva umožňující vkladatelům podat žalobu na náhradu újmy způsobené opožděným vyplacením náhrady vkladů. Předkládající soud musí ověřit, zda nekonstatování nedisponibility vkladů ve lhůtě pěti pracovních dnů, stanovené v tomto ustanovení, navzdory skutečnosti, že podmínky jasně stanovené v tomto ustanovení byly splněny, představuje za okolností věci v původním řízení dostatečně závažné porušení ve smyslu unijního práva, a zda existuje přímá příčinná souvislost mezi tímto porušením a újmou vzniklou takovému vkladateli, jako byl Nikolaj Kantarev.

                  5)

                  Článek 4 odst. 3 SEU, jakož i zásady rovnocennosti a efektivity, musí být vykládány v tom smyslu, že v případě, kdy v Bulharsku neexistuje zvláštní řízení pro uznání odpovědnosti tohoto členského státu za újmu vzniklou porušením unijního práva ze strany vnitrostátního orgánu:

                              —

                              nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví dva různé procesní prostředky, jež spadají do působnosti různých větví soudnictví a pro něž jsou stanoveny různé podmínky, pokud předkládající soud určí, zda podle vnitrostátního práva musí být odpovědnost takového vnitrostátního orgánu, jako je Bulharská národní banka, uznána na základě zakona za otgovornostta na daržavata i obštinite za vredi (zákon o odpovědnosti státu a obcí za škody), nebo na základě zakona za zadalženijata i dogovorite (zákon o závazkových a smluvních vztazích), a pokud oba tyto procesní prostředky jsou v souladu se zásadami rovnocennosti a efektivity;

                              —

                              brání vnitrostátní právní úpravě, která pro právo jednotlivců na náhradu újmy stanoví dodatečnou podmínku vycházející z úmyslné povahy újmy způsobené dotčeným vnitrostátním orgánem;

                              —

                              nebrání vnitrostátní právní úpravě, která právo jednotlivců na náhradu újmy podmiňuje povinností jednotlivce předložit důkaz o zavinění, pokud se pojem „zavinění“ nenachází mimo rámec pojmu „dostatečně závažné porušení“, což musí ověřit předkládající soud;

                              —

                              nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví povinnost uhradit paušální poplatek nebo poplatek ve výši úměrné hodnotě sporu, pokud úhrada paušálního poplatku nebo poplatku ve výši úměrné hodnotě sporu není s ohledem na výši a význam poplatku, na překonatelnost či nepřekonatelnost překážky v přístupu ke spravedlnosti, kterou případně zakládá, na jeho závaznost a na možnosti jeho prominutí, v rozporu se zásadou efektivity, což musí ověřit předkládající soud, a

                              —

                              nebrání vnitrostátní právní úpravě, která právo jednotlivců na náhradu újmy podmiňuje předchozím zrušením správního aktu, v jehož důsledku újma vznikla, pokud lze splnění této podmínky na poškozeném rozumně požadovat, což musí posoudit předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-592/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 21. září 2018 – Darie B. V. v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/27

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 21. září 2018 – Darie B. V. v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
      (Věc C-592/18)
      (2018/C 436/37)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Darie B. V.

         Žalovaný: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být pojem „biocidní přípravek“ v článku 3 nařízení č. 528/2012 (1) vykládán v tom smyslu, že zahrnuje také přípravky, které se skládají z jednoho nebo více druhů bakterií, enzymů nebo jiných složek, působí-li z důvodu svého specifického účinku nikoliv přímo na škodlivé organismy, pro které jsou určeny, nýbrž na vznik resp. zachování možného životního prostoru škodlivých organismů, a jaké požadavky pak musí být na takovéto působení kladeny?

                  2)

                  Je pro odpověď na první otázku relevantní, zda je prostředí, ve kterém je takovýto přípravek používán, zbaveno škodlivých organismů, a pokud ano, na základě jakých kritérií musí být posouzeno, zda tomu tak je?

                  3)

                  Je pro odpověď na první otázku relevantní, za jak dlouhou dobu účinek nastane?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. 2012, L 167, s. 1).


title: Věc T-549/18: Žaloba podaná dne 19. září 2018 – Hexal v. EMA

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/52

      Žaloba podaná dne 19. září 2018 – Hexal v. EMA
      (Věc T-549/18)
      (2018/C 436/74)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Hexal AG (Holzkirchen, Německo) (zástupci: M. Martens, N. Carbonnelle, advokáti a S. Faircliffe, Solicitor)

         Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil, že námitka protiprávnosti uplatněná žalobkyní proti závěru Výboru pro humánní léčivé přípravky, podle něhož teriflunomid od společnosti Sanofi má status nové účinné látky, jak je uvedeno v rozhodnutí Komise ze dne 26. srpna 2013 o udělení registrace pro „AUBAGIO® – Teriflunomide“, je přípustná a opodstatněná;

                  —

                  zrušil rozhodnutí EMA ze dne 5. července 2018 o zamítnutí žádosti společnosti Hexal o registraci pro generickou verzi léčivého přípravku Aubagio®;

                  —

                  uložil EMA náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Napadeným rozhodnutím byla zamítnuta žádost společnosti Hexal o registraci pro teriflunomid Hexal vzhledem k tomu, že dříve registrovaný lék Aubagio® nadále požívá právní ochrany údajů v souladu s prováděcím rozhodnutím Komise ze dne 26. srpna 2013, vůči kterému žalobkyně vznáší námitku protiprávnosti podle článku 277 SFEU. Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody:

                  1.

                  V rámci prvního žalobního důvodu uplatněného vůči napadenému rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky společnost Hexal tvrdí, že jelikož je námitka protiprávnosti opodstatněná, není odůvodnění napadeného rozhodnutí právně přípustné, protože se EMA dopustila nesprávného skutkového a právního posouzení a nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění a provést pečlivé a důkladné posouzení v souladu s článkem 296 SFEU.

                  2.

                  V rámci druhého žalobního důvodu je rovněž zpochybňována legalita napadeného rozhodnutí vzhledem k tomu, že status „nové účinné látky“ měl být po podání žádosti společnosti Hexal o registraci generika opětovně posouzen, což se nestalo. EMA tedy nesplnila řádně své povinnosti, zejména povinnost provést účinné a pečlivé posouzení a uvést odůvodnění v souladu s článkem 296 SFEU, což činí napadené rozhodnutí protiprávním.


title: Věc C-513/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Itálie) dne 3. srpna 2018 – Autoservizi Giordano società cooperativa v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Provinciale di Palermo (Itálie) dne 3. srpna 2018 – Autoservizi Giordano società cooperativa v. Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo
      (Věc C-513/18)
      (2018/C 436/21)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Commissione Tributaria Provinciale di Palermo

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Autoservizi Giordano società cooperativa

         Žalovaný: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli – Ufficio di Palermo

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být článek 7 směrnice 2003/96/ES (1) vykládán v tom smyslu, že do jeho působnosti spadají všechny podniky a veřejné nebo soukromé subjekty působící v odvětví osobní autobusové dopravy včetně pronájmu autobusů s řidičem, a brání toto ustanovení vnitrostátní právní úpravě provádějící směrnici v části, kde mezi subjekty, které používají plynový olej k obchodním účelům, nezahrnuje také provozovatele pronájmu autobusů s řidičem?

                  2)

                  Je důsledkem diskreční pravomoci přiznané členským státům, na kterou je odkazováno v čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/96/ES („Členské státy mohou rozlišovat mezi plynovým olejem používaným jako pohonná hmota k obchodním a neobchodním účelům, pokud jsou dodrženy minimální úrovně zdanění stanovené Společenstvím a sazba pro plynový olej používaný jako pohonná hmota k obchodním účelům neklesne pod vnitrostátní úroveň zdanění platnou k 1. lednu 2003“), odnětí přímého účinku a bezpodmínečného charakteru ustanovení, které k plynovému oleji k obchodním účelům řadí plynový olej určený k „příležitostné přepravě osob“?

                  3)

                  Má článek 7 výše uvedené směrnice z hlediska svého obsahu jednak dostatečně přesný charakter, a jednak bezpodmínečný charakter, aby se ho mohl přímo dovolávat jednotlivec vůči orgánům dotčeného členského státu?

         (1)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51).


title: Věc T-26/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Jalkh v. Parlament „Výsady a imunity – Člen Evropského parlamentu – Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity – Souvislost s funkcí poslance – Rovné zacházení – Právní jistota – Legitimní očekávání – Řízení o zbavení imunity – Práva na obhajobu – Zneužití pravomoci – Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/40

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Jalkh v. Parlament
      (Věc T-26/17) (1)

      („Výsady a imunity - Člen Evropského parlamentu - Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity - Souvislost s funkcí poslance - Rovné zacházení - Právní jistota - Legitimní očekávání - Řízení o zbavení imunity - Práva na obhajobu - Zneužití pravomoci - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2018/C 436/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francie) (zástupci: původně J.-P. Le Moigne, poté M. Ceccaldi a nakonec F. Wagner, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně M. Dean a S. Alonso de León, poté S. Alonso de León, N. Görlitz a S. Seyr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Jednak návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu P8_TA(2016)0430 ze dne 22. listopadu 2016, kterým se žalobce zbavuje poslanecké imunity, a jednak návrh na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody, kterou měl údajně utrpět žalobce.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Jean-François Jalkh ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc C-515/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itálie) dne 6. srpna 2018 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Regione autonoma della Sardegna

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/17

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna (Itálie) dne 6. srpna 2018 – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Regione autonoma della Sardegna
      (Věc C-515/18)
      (2018/C 436/22)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Žalovaný: Regione autonoma della Sardegna

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 (1) vykládán v tom smyslu, že ukládá příslušnému orgánu, který má v úmyslu přistoupit k přímému uzavření smlouvy, aby přijal opatření nezbytná ke zveřejnění nebo sdělení nezbytných informací všem subjektům, které potenciálně mohou mít zájem o poskytování předmětných služeb, tak aby tyto subjekty mohly připravit vážnou a rozumnou nabídku?

                  2)

                  Musí být čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 vykládán v tom smyslu, že příslušný orgán předtím, než přistoupí k přímému uzavření smlouvy, musí komparativně posoudit všechny nabídky na poskytování služeb, které případně obdrží po zveřejnění předběžného oznámení podle čl. 7 odst. 4?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. 2007, L 315, s. 1).


title: Věc C-593/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společnostmi ABB Ltd, ABB AB proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-445/14, ABB Ltd, ABB AB v. Evropská komise

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/27

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společnostmi ABB Ltd, ABB AB proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-445/14, ABB Ltd, ABB AB v. Evropská komise
      (Věc C-593/18 P)
      (2018/C 436/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ABB Ltd, ABB AB (zástupci: I. Vandenborre, advocaat, S. Dionnet, avocat)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil rozsudek nebo přijal jakákoli jiná opatření, která považuje za vhodná, a

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První žalobní důvod. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Komise splnila své důkazní břemeno při zjištění protiprávního jednání ze strany navrhovatelky, které zahrnovalo veškeré podzemní elektrické kabely a příslušenství s napětími mezi 110 kV a 220 kV. Tribunál neověřil, zda rozhodnutí (1) označovalo protiprávní jednání „dostatečně přesně“ a právně dostačujícím způsobem. Tribunál rovněž řádně neuplatnil podmínky pro to, aby mohl získat dostatečné informace k tomu, aby mohl dospět k závěru o účasti navrhovatelky na protiprávním jednání.
      Druhý žalobní důvod. Tribunál neuplatnil zásadu rovného zacházení a presumpci neviny, když potvrdil zjištění Komise, že navrhovatelka byla zapojena do protiprávního jednání od 1. dubna 2000.
      Třetí žalobní důvod. Tribunál porušil svou povinnost dostatečně odůvodnit posouzení žalobního důvodu navrhovatelky vycházejícího z nerovného zacházení, když nesprávně dospěl k závěru, že navrhovatelka souhlasila s takovým rozlišováním v průběhu správního řízení a tento souhlas považoval za věcnou úvahu při svém posouzení.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 — Elektrické kabely) [oznámeno pod číslem C(2014) 2139 final] (Úř. věst. 2014, C 319, s. 10).


title: Věc T-27/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Jalkh v. Parlament „Výsady a imunity – Poslanec Evropského parlamentu – Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity – Spojitost s funkcí poslance – Rovné zacházení – Právní jistota – Legitimní očekávání – Řízení o zbavení imunity – Právo na účinnou procesní obranu – Zneužití pravomoci – Mimosmluvní odpovědnost“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2018 – Jalkh v. Parlament
      (Věc T-27/17) (1)

      („Výsady a imunity - Poslanec Evropského parlamentu - Rozhodnutí o zbavení poslanecké imunity - Spojitost s funkcí poslance - Rovné zacházení - Právní jistota - Legitimní očekávání - Řízení o zbavení imunity - Právo na účinnou procesní obranu - Zneužití pravomoci - Mimosmluvní odpovědnost“)
      (2018/C 436/57)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Francie) (zástupci: původně J. P. Le Moigne, poté M. Ceccaldi a nakonec F. Wagner, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně M. Dean a S. Alonso de León, poté S. Alonso de León, N. Görlitz a S. Seyr, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu P8_TA(2016)0429 ze dne 22. listopadu 2016 o zbavení žalobce poslanecké imunity a návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobci

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Jean-François Jalkh ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžné opatření.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc C-652/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov v. Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite „Řízení o předběžné otázce – Společná politika týkající se azylu a doplňkové ochrany – Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Články 3, 4, 10 a 23 – Žádosti o mezinárodní ochranu podané samostatně příslušníky téže rodiny – Individuální posouzení – Přihlédnutí k hrozbám, jimž je vystaven jeden rodinný příslušník, v rámci individuálního posouzení žádosti jiného rodinného příslušníka – Příznivější normy, jež mohou být zachovány nebo přijaty členskými státy pro účely rozšíření azylu nebo doplňkové ochrany na rodinné příslušníky osoby, která požívá mezinárodní ochrany – Posouzení důvodů pronásledování – Účast ázerbájdžánského státního příslušníka na podání stížnosti proti jeho zemi k Evropskému soudu pro lidská práva – Společná procesní pravidla – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 – Právo na účinný opravný prostředek – Úplné a ex nunc posouzení – Důvody pronásledování nebo skutkové okolnosti neuvedené před rozhodujícím orgánem, ale uplatněné v rámci opravného prostředku podaného proti rozhodnutí přijatému tímto orgánem“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/4

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov v. Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
      (Věc C-652/16) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika týkající se azylu a doplňkové ochrany - Normy, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Články 3, 4, 10 a 23 - Žádosti o mezinárodní ochranu podané samostatně příslušníky téže rodiny - Individuální posouzení - Přihlédnutí k hrozbám, jimž je vystaven jeden rodinný příslušník, v rámci individuálního posouzení žádosti jiného rodinného příslušníka - Příznivější normy, jež mohou být zachovány nebo přijaty členskými státy pro účely rozšíření azylu nebo doplňkové ochrany na rodinné příslušníky osoby, která požívá mezinárodní ochrany - Posouzení důvodů pronásledování - Účast ázerbájdžánského státního příslušníka na podání stížnosti proti jeho zemi k Evropskému soudu pro lidská práva - Společná procesní pravidla - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 - Právo na účinný opravný prostředek - Úplné a ex nunc posouzení - Důvody pronásledování nebo skutkové okolnosti neuvedené před rozhodujícím orgánem, ale uplatněné v rámci opravného prostředku podaného proti rozhodnutí přijatému tímto orgánem“)
      (2018/C 436/04)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova, Rauf Emin Ogla Ahmedbekov

         Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

         Výrok

                  1)

                  Článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci individuálního posouzení žádosti o mezinárodní ochranu je nutno přihlédnout k hrozbám pronásledování a vážné újmy, jimž je vystaven rodinný příslušník žadatele, aby bylo možné určit, zda je tento žadatel z důvodu rodinné vazby k uvedené ohrožené osobě sám vystaven takovým hrozbám.

                  2)

                  Směrnice 2011/95 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby žádosti o mezinárodní ochranu podané samostatně příslušníky téže rodiny podléhaly opatřením majícím za cíl zohlednit jakoukoli případnou spojitost, avšak brání tomu, aby tyto žádosti byly posuzovány společně. Brání rovněž tomu, aby posouzení jedné z uvedených žádostí bylo přerušeno do doby, než bude ukončeno řízení o posouzení další z těchto žádostí.

                  3)

                  Článek 3 směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členskému státu stanovit, že v případě přiznání mezinárodní ochrany jednomu rodinnému příslušníkovi na základě režimu zavedeného touto směrnicí bude tato ochrana rozšířena i na další příslušníky této rodiny, pokud se na tyto příslušníky nevztahuje důvod vyloučení ve smyslu článku 12 téže směrnice a pokud jejich situace vzhledem k potřebě zachovat celistvost rodiny nepostrádá vazbu na logiku mezinárodní ochrany.

                  4)

                  Důvod nepřípustnosti uvedený v čl. 33 odst. 2 písm. e) směrnice 2013/32 se nevztahuje na takovou situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, v níž zletilá osoba podá za sebe a za své nezletilé dítě žádost o mezinárodní ochranu, která se zakládá zejména na existenci rodinné vazby k jiné osobě, která podala samostatnou žádost o mezinárodní ochranu.

                  5)

                  Na účast žadatele o mezinárodní ochranu na podání stížnosti proti zemi jeho původu k Evropskému soudu pro lidská práva v zásadě nelze v rámci posouzení důvodů pronásledování podle článku 10 směrnice 2011/95 nahlížet tak, že dokládá příslušnost tohoto žadatele k „určité společenské vrstvě“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. d) této směrnice, ale musí na ni být nahlíženo jako na důvod pronásledování založený na „politických názorech“ ve smyslu odst. 1 písm. e) uvedeného článku, existují-li odůvodněné obavy, že účast na podání této stížnosti bude uvedeným režimem vnímána jako akt politického disentu, proti němuž by tento režim mohl zamýšlet přijetí odvetných opatření.

                  6)

                  Článek 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s odkazem na řízení o opravném prostředku obsaženým v čl. 40 odst. 1 této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že soud rozhodující o opravném prostředku proti rozhodnutí, kterým bylo odepřeno poskytnutí mezinárodní ochrany, je v zásadě povinen jakožto „další údaje“ a poté, co si u rozhodujícího orgánu vyžádal jejich posouzení, posoudit důvody poskytnutí mezinárodní ochrany nebo skutkové okolnosti, které se sice týkají událostí nebo hrozeb, jež údajně nastaly před přijetím uvedeného zamítavého rozhodnutí, ba dokonce před podáním žádosti o mezinárodní ochranu, avšak uplatněny byly poprvé v řízení o opravném prostředku. Tento soud však takovéto posouzení provádět nemusí, jestliže konstatuje, že tyto důvody nebo skutečnosti byly uplatněny v pozdní fázi řízení o opravném prostředku nebo nebyly dostatečně konkrétní, aby mohly být náležitě posouzeny, nebo jedná-li se o skutkové okolnosti, jestliže konstatuje, že tyto okolnosti nejsou významné nebo nejsou dostatečně odlišné od okolností, k nimž již rozhodující orgán mohl přihlédnout.

         (1)  Úř. věst. C 86, 20.3.2017.


title: Věc C-599/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společnostmi Silec Cable SAS, General Cable Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-438/14, Silec Cable, General Cable v. Komise

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/28

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 společnostmi Silec Cable SAS, General Cable Corp. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 12. července 2018 ve věci T-438/14, Silec Cable, General Cable v. Komise
      (Věc C-599/18 P)
      (2018/C 436/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Silec Cable SAS, General Cable Corp. (zástupci: I. Sinan, Barrister, C. Renner, Rechtsanwältin)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  zrušil článek 1 rozhodnutí (1) v rozsahu, v jakém se týká společností Silec Cable a General Cable;

                  —

                  podpůrně, pozměnil článek 2 rozhodnutí a snížil výši pokuty uložené společnostem Silec Cable a General Cable s ohledem na argumenty předložené na podporu tohoto kasačního opravného prostředku;

                  —

                  alternativně, vrátil věc Tribunálu;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nesprávně použil pravidla týkající se důkazů a zkreslil důkazy, které mu byly předloženy a týkaly se účasti navrhovatelky Silec na údajném protiprávním jednání.
      Tribunál nesprávně použil kritérium otevřeného a veřejného distancování se za účelem obrácení důkazního břemen ohledně prokázání údajného protiprávního jednání navrhovatelky Silec. Navrhovatelky uvádějí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení také, když se za účelem prokázání účasti navrhovatelky Silec spoléhal výlučně na subjektivní vnímání ostatních účastníků údajného protiprávního jednání. Navrhovatelky mají dále za to, že Tribunál zkreslil důkazy, které mu byly předloženy, a rovněž porušil povinnost zachovávat profesní tajemství (článek 339 SFEU), když se domníval, že se navrhovatelka Silec podílela na údajném protiprávním jednání.
      Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, když odmítl kvalifikovat zapojení navrhovatelky Silec do údajného protiprávního jednání jako roli „okrajového hráče“.
      Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál protiprávně zohlednil chování společnosti Safran/Sagem/Sagem Communications při posuzování individuálního zapojení navrhovatelky Silec za účelem posouzení výše pokuty. Navrhovatelky tvrdí, že sám Tribunál navíc v tomto ohledu poskytuje zjevně rozporuplné odůvodnění. Navrhovatelky dále tvrdí, že Tribunál porovnává nesprávné skutkové situace, když dospěl k závěru, že Komise nediskriminuje navrhovatelku Silec, když ji odmítá kvalifikovat jako okrajového hráče.

         (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2014 týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39610 — Elektrické kabely) [oznámeno pod číslem C(2014) 2139 final] (Úř. věst. 2014, C 319, s. 10).


title: Věc T-109/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – FCA US v. EUIPO – Busbridge (VIPER) „Ochranná známka Evropské unie – Řízení o prohlášení neplatnosti – Slovní ochranná známka Evropské unie VIPER – Starší národní slovní ochranná známka VIPER – Skutečné užívání starší ochranné známky – Výrobky, pro které byla starší ochranná známka užívána – Rozsah užívání starší ochranné známky – Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/41

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – FCA US v. EUIPO – Busbridge (VIPER)
      (Věc T-109/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie VIPER - Starší národní slovní ochranná známka VIPER - Skutečné užívání starší ochranné známky - Výrobky, pro které byla starší ochranná známka užívána - Rozsah užívání starší ochranné známky - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 436/58)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, USA) (zástupce: C. Morcom, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Spojené království)

         Předmět věci

      Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 554/2016-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi R. D. Busbridgem a společností FCA US

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti FCA US LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-668/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem – Směrnice 2006/40/ES – Emise z klimatizačních systémů motorových vozidel – Článek 5 odst. 4 a 5 – Směrnice 2007/46/ES – Schvalování motorových vozidel – Články 12, 29, 30 a 46 – Vozidla nesplňující technické požadavky – Odpovědnost vnitrostátních orgánů“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/6

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-668/16) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/40/ES - Emise z klimatizačních systémů motorových vozidel - Článek 5 odst. 4 a 5 - Směrnice 2007/46/ES - Schvalování motorových vozidel - Články 12, 29, 30 a 46 - Vozidla nesplňující technické požadavky - Odpovědnost vnitrostátních orgánů“)
      (2018/C 436/05)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, D. Kukovec a C. Becker, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a D. Klebs, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají:

                              —

                              ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES ze dne 17. května 2006 o emisích z klimatizačních systémů motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS, jakož i z článků 12 a 30 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice), ve znění nařízení Komise (EU) č. 371/2010 ze dne 16. dubna 2010, tím, že ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijala nezbytná opatření pro obnovení shody se schválenými typy u 133 713 vozidel typů 246, 176 a 117, která byla společností Daimler AG uvedena na trh od 1. ledna do 26. června 2013, přestože nebyla vybavena chladivem R1234yf deklarovaným pro tyto schválené typy, nýbrž chladivem, jehož potenciál globálního oteplování byl vyšší než 150, což představovalo porušení limitu stanoveného v čl. 5 odst. 4 směrnice 2006/40, a

                              —

                              ze směrnice 2006/40, jakož i z ustanovení článku 46 ve spojení s články 5 a 18 směrnice 2007/46, ve znění nařízení č. 371/2010, tím, že ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijala nezbytná opatření pro uplatňování sankcí uvedených v článku 46 této posledně uvedené směrnice s cílem zajistit, aby výrobci dodržovali články 5 a 18 uvedené směrnice, které se týkají shody výroby a vydávání prohlášení o shodě.

                  2)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  3)

                  Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  4)

                  Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 70, 6.3.2017.


title: Věc T-164/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie WILD PINK – Starší slovní ochranné známky Evropské unie a národní slovní ochranné známky PINK LADY – Starší obrazové ochranné známky Evropské unie Pink Lady – Relativní důvody zamítnutí – Nebezpečí záměny – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001]“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/42

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion v. EUIPO – Pink Lady America (WILD PINK)
      (Věc T-164/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie WILD PINK - Starší slovní ochranné známky Evropské unie a národní slovní ochranné známky PINK LADY - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie Pink Lady - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 436/59)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Apple and Pear Australia Ltd (Victoria, Austrálie) a Star Fruits Diffusion (Le Pontet, Francie) (zástupci: T. de Haan, P. Péters a H. Abraham, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Pink Lady America LLC (Yakima, Washington, Spojené státy) (zástupci: původně R. Manno a S. Travaglio, poté R. Manno, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. ledna 2017 (věc R 87/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion, na jedné straně, a Pink Lady America, na druhé straně.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 10. ledna 2017 (věc R 87/2015-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Apple and Pear Australia Ltd a Star Fruits Diffusion, jakož i polovinu nezbytných nákladů řízení vynaložených uvedenými společnostmi v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

                  3.

                  Společnost Pink Lady America LLC ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených společnostmi Apple and Pear Australia a Star Fruits Diffusion, jakož i polovinu nezbytných nákladů řízení vynaložených uvedenými společnostmi v řízení před odvolacím senátem EUIPO.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-564/18: Žaloba podaná dne 21. září 2018 – Bernis a další v. ECB

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/53

      Žaloba podaná dne 21. září 2018 – Bernis a další v. ECB
      (Věc T-564/18)
      (2018/C 436/75)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobci: Ernests Bernis (Jurmala, Lotyšsko), Oļegs Fiļs (Jurmala), OF Holding SIA (Riga, Lotyšsko) a Cassandra Holding Company SIA (Jurmala) (zástupci: O. Behrends, M. Kirchner a L. Feddern, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB-SSM-2018-LVABL-2 WOANCA-2018-0007 ze dne 11. července 2018 o odejmutí bankovní licence společnosti ABLV Bank, AS,

                  —

                  uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že ECB měla nesprávně za to, že podmínky pro odebrání licence jsou naplněny.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že ECB nepřihlédla k diskreční povaze rozhodnutí.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že ECB porušila zásadu proporcionality.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že ECB se dopustila zneužití pravomoci.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, jímž je rozhodnutí ECB stiženo.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení podstatných náležitostí.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady nemo auditur.


title: Věc C-519/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 7. srpna 2018 – TB v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/18

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 7. srpna 2018 – TB v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Věc C-519/18)
      (2018/C 436/23)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: TB

         Žalovaný: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 10 odst. 2 směrnice Rady 2003/86/ES o právu na sloučení rodiny (1) vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát povolí na základě uvedeného článku vstup rodinného příslušníka neuvedeného v článku 4, může použít na tohoto rodinného příslušníka jen požadavek, který stanoví čl. 10 odst. 2 (který je „na uprchlíkovi závislý“)?

                  2)

                  Pokud bude odpověď na první otázku kladná, zahrnuje podmínka „závislé“ („dependency“) upravená v čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice situaci, v níž musí kumulativně dány jednotlivé aspekty závislosti, nebo stačí, že jsou dány některé aspekty podle konkrétních okolností každé věci, k tomu, aby mohla být splněna uvedená podmínka? V tomto kontextu je v souladu s požadavkem stanoveným v čl. 10 odst. 2 (který je „na uprchlíkovi závislý“) vnitrostátní ustanovení, které tím, že vylučuje individuální posouzení, považuje výlučně jednu skutečnost (určující aspekt závislosti: „[prokazatelně] [se nedokázat] o sebe postarat z důvodu svého zdravotního stavu“) za podmínku splnění tohoto požadavku?

                  3)

                  V případě, že odpověď na první bude záporná, a pokud členský stát může uplatnit jiné požadavky kromě těch, jež jsou uvedeny v čl. 10 odst. 2 (který je „na uprchlíkovi závislý“), znamená to, že členský stát je oprávněn, považuje-li to za vhodné, stanovit určitý požadavek, včetně těch, které jsou ve vztahu k jiným rodinným příslušníkům stanoveny v čl. 4 odst. 2, nebo může uplatnit jen požadavek uvedený v čl. 4 odst. 3 směrnice? V tomto případě jakou skutkovou situaci předpokládá požadavek „objectively unable to provide for their own needs on account of their state of health“ uvedený v čl. 4 odst. 3 směrnice? Musí být vykládán v tom smyslu, že rodinný příslušník nedokáže „uspokojit své potřeby“ nebo ve smyslu, že „není schopný“ se „postarat sám o sebe“, nebo musí být vykládán jinak?

         (1)  Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, 3.10.2003, s. 12).