title: Věc T-264/00: Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Compagnia Generale delle Acque v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Úlevy na sociálních příspěvcích ve prospěch podniků na území Benátek a Chioggia — Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor — Žaloby zčásti nepřípustné a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Compagnia Generale delle Acque v. Komise
   (Věc T-264/00) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích ve prospěch podniků na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloby zčásti nepřípustné a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
   2012/C 258/38
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Compagnia Generale delle Acque SpA (Venis, Itálie) (zástupci: A. Biagini, P. Pettinelli a A. Bortoluzzi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam, a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999, o opatřeních podpor ve prospěch podniků v oblasti měst Benátky a Chioggia, stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, které stanoví snížení sociálních příspěvků, (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).

      Výrok

               1)

               Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí je spojena s vécí samou.

               2)

               Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               3)

               Compagnia Generale delle Acque SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Komise.

               4)

               Italská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


title: Věc C-597/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. října 2014 ve věci T-543/12, Grau Ferrer v. OHIM – Rubio Ferrer (Bugui Va)

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/5

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. prosince 2014 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 24. října 2014 ve věci T-543/12, Grau Ferrer v. OHIM – Rubio Ferrer (Bugui Va)
   (Věc C-597/14 P)
   (2015/C 089/06)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: S. Palmero Cabezas a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer a Alberto Rubio Ferrer

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               rozhodnout ve věci samé tak, že bude zamítnuta žaloba podaná proti napadenému rozhodnutí nebo věc bude vrácena Tribunálu;

               —

               uložit žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Tribunál porušil čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství (1) a pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec nařízení, kterým se provádí nařízení o ochranné známce Společenství (2) tím, že měl na základě nesprávných kritérií pro posouzení za to, že uvedená ustanovení jsou použitelná v projednávaném případě.

               2.

               Tribunál porušil čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství a pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec nařízení, kterým se provádí nařízení o ochranné známce Společenství tím, že se opřel o nesprávnou definici rozsahu posuzovací pravomoci vyplývající z těchto ustanovení a konkrétně tím, že měl za to, že odvolací senát má tuto pravomoc bez ohledu na otázku, zda dokumenty, které byly poprvé před ním předloženy, jsou doplňkové, či nikoliv. Otázka, zda odvolací senáty mají v každém případě posuzovací pravomoc, kterou jim přiznávají čl. 76 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství a pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec prováděcího nařízení, jinými slovy, i tehdy, pokud jsou dokumenty, které byly pozdě předloženy odvolacímu senátu, dalšími dokumenty, je právní otázkou, kterou musí objasnit Soudní dvůr.

               3.

               Tribunál nesprávně použil čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství, když měl za to, že starší ochranná známka Společenství byla používána v podobě, která se liší v prvcích, jež nemění rozlišovací způsobilost takové ochranné známky, jako je ta, která byla zapsána.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1) ve znění pozdějších změn [nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)]

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1)


title: Věc T-57/05: Žaloba podaná dne 8. února 2005 Jeremym Henrym Moorem Newsumem, Markem Anthonym Lovedayem a Robinem Sheddenem Broadhurstem proti Komisi Evropských společenství

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/29

         Žaloba podaná dne 8. února 2005 Jeremym Henrym Moorem Newsumem, Markem Anthonym Lovedayem a Robinem Sheddenem Broadhurstem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-57/05)
   (2005/C 106/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jeremym Henrym Moorem Newsumem, Markem Anthonym Lovedayem a Robinem Sheddenem Broadhurstem, s bydlištěm v Londýně (Spojené království), zastoupenými M. Kingstonem QC, D. Parkem a J. Withinshawem, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil následující části rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (1) (oznámeno pod číslem K(2004) 4032):

                           i)

                           článek 1 a položku v příloze I napadeného rozhodnutí označenou kódem SCI UK0030163 Halkyn Mountain/Mynedd Helygain;

                           ii)

                           nebo podpůrně článek 1 a položku v příloze 1 napadeného rozhodnutí označenou kódem SIC UK0030163 Halkyn Mountain/Mynedd Helygain, která je označena červeně v mapě, které je přílohou k žalobě;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci jsou majiteli půdy, která je částečně používána pro zemědělství a těžbu nerostů, jež byla nyní napadeným rozhodnutím prohlášena za lokalitu významnou pro Společenství (SCI) v atlantické biogeografické oblasti.
   Žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje jejich základní práva zaručená obecnými zásadami právního řádu Společenství. Toto porušení základních práv je formálně protiprávní, neboť při přijímání rozhodnutí Komise (a provádění směrnice 92/43/EHS (2)) nebyla dotčeným vlastníkům poskytnuta žádná forma práva účasti. Žalobci také tvrdí, že Komise podporovala nebo mlčky souhlasila s veřejnou debatou v dotčeném členském státu, která se ukázala jako chybná a nedostatečná, jak pokud jde o její povahu, tak o její trvání.
   Žalobci dále uplatňují, že nebyly vzaty v úvahu hospodářské a sociální požadavky, které zahrnují právo soukromého vlastnictví žalobců. Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s ustanoveními směrnice 92/43/EHS, neboť otázka náhrad, které mají být poskytnuty, zůstává zcela otevřená a neřešená.
   Podle žalobců napadené rozhodnutí neupřesňuje druhy a stanoviště, pro která jsou uvedena na seznamu lokalit významných pro Společenství, a je založeno na nesprávných technických informacích. Jeví se, že dotčené oblasti byly na seznam uvedeny z důvodu výskytu čolka obecného a oblasti travin rostoucích na podloží bohatém na těžké kovy. Žalobci tvrdí, že prvně uvedený není významný a oblast uvedená na druhém místě není významným stanovištěm, a že z tohoto důvodu jim není známo, kterého významného druhu nebo významného stanoviště se rozhodnutí týká.

      (1)  Úř. věst. L 387, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).


title: Věc T-125/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Centro Studi Manieri v. Rada ( Veřejné zakázky na služby — Zadávací řízení na celkovou správu jeslí — Rozhodnutí využít služeb Úřadu pro infrastrukturu a logistiku (OIB) a zrušit zadávací řízení )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/34

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Centro Studi Manieri v. Rada
   (Věc T-125/06) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení na celkovou správu jeslí - Rozhodnutí využít služeb Úřadu pro infrastrukturu a logistiku (OIB) a zrušit zadávací řízení“)
   (2009/C 69/80)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Centro Studi Manieri Srl (Řím, Itálie) (zástupci: C. Forte, M. Forte a G. Forte, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro, P. Mahnič a M. Balta, zmocněnci)
   Předmět věci
   Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 16. ledna 2006 zveřejněné dopisem jejího generálního sekretariátu, kterým se upouští od veřejné zakázky 2003/S 209-187862 na celkovou správu jeslí, zadruhé návrh na zrušení kladného vyhodnocení nabídky Úřadu pro infrastrukturu a logistiku (OIB) týkající se uvedené správy, a zatřetí žaloba na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Centro Studi Antonio Manieri Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc C-361/06: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Přípravky na ochranu rostlin — Povolení uvádět na trh — Ethofumesát — Směrnice 91/414/EHS a 2002/37/ES — Nařízení (EHS) č. 3600/1992 — Žádost o znovuotevření ústní části řízení)

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
   (Věc C-361/06) (1)

   (Přípravky na ochranu rostlin - Povolení uvádět na trh - Ethofumesát - Směrnice 91/414/EHS a 2002/37/ES - Nařízení (EHS) č. 3600/1992 - Žádost o znovuotevření ústní části řízení)
   (2008/C 171/08)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG

      Žalovaný: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
   Za přítomnosti: Agrichem BV
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Komise 2002/37/ES ze dne 3. května 2002, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky ethofumesát (Úř. věst. L 117, s. 10; Zvl. vyd. 03/35, s. 450) – Povinnost členských států zrušit před 1. zářím 2003 povolení přípravku obsahujícího ethofumesát, pokud držitel povolení nemá k dispozici dokumentaci, která splňuje požadavky přílohy II směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332), ani nemá k takové dokumentaci přístup
   Výrok
   Článek 4 odst. 1 směrnice Komise 2002/37/ES ze dne 3. května 2002, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky ethofumesát, musí být vykládán tak, že nevyžaduje, aby členské státy do 1. září 2003 zrušily povolení pro přípravek na ochranu rostlin obsahující ethofumesát z toho důvodu, že držitel takového povolení nemá dokumentaci vyhovující požadavkům přílohy II směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh nebo nemá k takové dokumentaci přístup.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-169/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Ferring v. OHIM – Kora (Koragel) „Ochranná známka Společenství — Řízení o námitce — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Koragel — Starší slovní ochranná známka Společenství CHORAGON — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Ferring v. OHIM – Kora (Koragel)
   (Věc T-169/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Koragel - Starší slovní ochranná známka Společenství CHORAGON - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 213/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupce: A. Thünken, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kora Corp. Ltd (Swords, Irsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. ledna 2014 (věc R 721/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ferring BV a Kora Corp. Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Ferring BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


20150731007616592015/C 270/11982014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150611101121Věc C-98/14: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató kft a další v. Magyar Állam „Řízení o předběžné otázce – Volný pohyb služeb – Hazardní hry – Vnitrostátní daně z provozování výherních hracích přístrojů v hernách – Vnitrostátní právní předpis zakazující provozování výherních hracích přístrojů mimo kasina – Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání – Směrnice 98/34/ES – Povinnost sdělovat návrhy technických předpisů Komisi – Odpovědnost členského státu za škody způsobené právním předpisem v rozporu s unijním právem“
 ---documentbreak--- C2702015CS1010120150611CS0011101112Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató kft a další v. Magyar Állam
   (Věc C-98/14) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Vnitrostátní daně z provozování výherních hracích přístrojů v hernách — Vnitrostátní právní předpis zakazující provozování výherních hracích přístrojů mimo kasina — Zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání — Směrnice 98/34/ES — Povinnost sdělovat návrhy technických předpisů Komisi — Odpovědnost členského státu za škody způsobené právním předpisem v rozporu s unijním právem““2015/C 270/11Jednací jazyk: maďarština
      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Berlington Hungary Tanácsadó és Szolgáltató kft, Lixus Szerencsejáték Szervező kft, Lixus Projekt Szerencsejáték Szervező kft, Lixus Invest Szerencsejáték Szervező kft, Megapolis Terminal Szolgáltató kft

      Žalovaný: Magyar Állam

      Výrok

            1)

            Takový vnitrostátní právní předpis, který je dotčen v původním řízení a který bez stanovení přechodného období pětinásobně zvyšuje paušální daň z provozování výherních hracích přístrojů v hernách a navíc zavádí poměrnou daň z téže činnosti, omezuje volný pohyb služeb zaručený článkem 56 SFEU, pokud je způsobilý volný pohyb služeb spočívajících v provozování výherních hracích přístrojů v hernách zakázat, bránit mu nebo jej činit méně atraktivním, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

            2)

            Takový vnitrostátní právní předpis, který je dotčen v původním řízení a který bez stanovení přechodného období nebo náhrady provozovatelům heren zakazuje provozování výherních hracích přístrojů mimo kasina, představuje omezení volného pohybu služeb zaručeného článkem 56 SFEU.

            3)

            Omezení volného pohybu služeb, která by mohla vyplývat z takových vnitrostátních právních předpisů, jaké jsou dotčeny v původním řízení, mohou být naléhavými důvody obecného zájmu odůvodněna pouze, pokud vnitrostátní soud dospěje po celkovém posouzení okolností, za nichž byly tyto právní předpisy přijaty a uplatňovány, k závěru:

                     —

                     že předně sledují skutečně cíle související s ochranou spotřebitelů před hráčskou závislostí a s bojem proti trestným a podvodným činnostem spojeným s hrami, přičemž pouhá skutečnost, že omezení hazardních her je akcesoricky přínosem pro rozpočet dotyčného členského státu prostřednictvím zvýšení daňových příjmů, není na překážku tomu, aby se na toto omezení nahlíželo jako na předně sledující skutečně takové cíle;

                     —

                     že sledují takové cíle koherentním a systematickým způsobem a

                     —

                     že splňují požadavky plynoucí z obecných zásad unijního práva, zejména ze zásad právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jakož i z práva na vlastnictví.

            4)

            Článek 1 bod 11 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Rady 2006/96/ES ze dne 20. listopadu 2006, musí být vykládán v tom smyslu, že:

                     —

                     ustanovení vnitrostátního právního předpisu, která pětinásobně zvyšují paušální daň z provozování výherních hracích přístrojů v hernách a navíc zavádí poměrnou daň z téže činnosti, nejsou „technickými předpisy“ ve smyslu uvedeného ustanovení a že

                     —

                     ustanovení vnitrostátního právního předpisu, která zakazují provozování výherních hracích přístrojů mimo kasina, jsou „technickými předpisy“ ve smyslu uvedeného ustanovení, jejichž návrhy musí být předmětem sdělení podle čl. 8 odst. 1 prvního pododstavce této směrnice.

            5)

            Cílem článku 56 SFEU je přiznat práva jednotlivcům, takže jeho porušení členským státem, a to i v důsledku jeho legislativní činnosti, zakládá právo jednotlivců na získání náhrady škody vzniklé v důsledku tohoto porušení od tohoto členského státu, pokud je uvedené porušení dostatečně závažné a pokud mezi tímto porušením a vzniklou škodou existuje přímá příčinná souvislost, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.

            6)

            Cílem článků 8 a 9 směrnice 98/34, ve znění směrnice 2006/96, není přiznat práva jednotlivcům, takže jejich porušení členským státem nezakládá právo jednotlivcům na získání náhrady škody vzniklé v důsledku tohoto porušení od tohoto členského státu na základě unijního práva.

            7)

            Skutečnost, že se takové vnitrostátní právní předpisy, jaké jsou dotčeny v původním řízení, týkají oblasti spadající do pravomoci členských tátů, nemá vliv na odpovědi, jež mají být podány na otázky položené předkládajícím soudem.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


title: Věc T-127/09 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Abdulrahim v. Rada a Komise „Vrácení věci po zrušení — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osoby zapsané na seznam vypracovaný orgánem Organizace spojených národů — Zápis jména této osoby do seznamu obsaženého v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Lhůta k podání žaloby — Překročení — Omluvitelné pochybení — Základní práva — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Právo na ochranu vlastnictví — Právo na respektování soukromého a rodinného života“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Abdulrahim v. Rada a Komise
   (Věc T-127/09 RENV) (1)

   („Vrácení věci po zrušení - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osoby zapsané na seznam vypracovaný orgánem Organizace spojených národů - Zápis jména této osoby do seznamu obsaženého v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Lhůta k podání žaloby - Překročení - Omluvitelné pochybení - Základní práva - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Právo na ochranu vlastnictví - Právo na respektování soukromého a rodinného života“)
   (2015/C 065/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Abdulbasit Abdulrahim (Londýn, Spojené království) (zástupci: P. Moser, QC, E. Grieves, barrister, H. Miller a R. Graham, solicitors)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a G. Étienne, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta a G. Valero Jordana, zmocněnci)

      Předmět věci

   Původně jednak návrh na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení č. 881/2002 (Úř. věst. L 345, s. 60), nebo tohoto posledně uvedeného nařízení v rozsahu, v němž se týká žalobce, a jednak návrh na náhradu újmy údajně způsobené těmito akty

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Abdulbasita Abdulrahima.

               2)

               Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené A. Abdulrahimem v souvislosti s řízením o žalobě na neplatnost, jakož i částky poskytnuté Tribunálem z titulu právní pomoci.

      (1)  Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


title: Věc C-358/05: Žaloba podaná dne  23. září 2005  Komisí Evropských společenství proti Španělskému království

text:
               26.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/16

         Žaloba podaná dne 23. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
   (Věc C-358/05)
   (2005/C 296/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. září 2005 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou B. Schimou a S. Pardem Quintillánem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Španělské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 30 této směrnice;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro přizpůsobení vnitrostátního právního řádu směrnici uplynula dne 1. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37.


title: Věc C-552/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 1. října 2009 — Agrar-Invest-Tatschl GmbH v. Komise Evropských společenství ( Kasační opravný prostředek — Celní kodex — Článek 220 odst. 2 písm. b) — Následné vymáhání dovozního cla — Nezaúčtování dovozního cla podle dodatečného výměru — Oznámení dovozcům — Dobrá víra )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/11

         Usnesení Soudního dvora ze dne 1. října 2009 — Agrar-Invest-Tatschl GmbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-552/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Celní kodex - Článek 220 odst. 2 písm. b) - Následné vymáhání dovozního cla - Nezaúčtování dovozního cla podle dodatečného výměru - Oznámení dovozcům - Dobrá víra“)
   2010/C 11/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (zástupce: O. Wenzlaff, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Schønberg, zmocněnec, B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 8. října 2008, Agrar-Invest-Tatschl v. Komise (T-51/07), kterým Soud zamítl žalobu, jejímž předmětem bylo částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5789 v konečném znění ze dne 4. prosince 2006, které určilo, že je třeba provést dodatečné zaúčtování dovozního cla nevyžadovaného od žalobkyně z dovozu cukru pocházejícího z Chorvatska — Vyloučení dobré víry osoby povinné zaplatit clo v případě, že Komise zveřejnila oznámení dovozcům — Nesprávné posouzení dopadu dodatečného potvrzení pravosti a správnosti dovozních osvědčení celní správou státu vývozu na požadavek dobré víry.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Agrar-Invest-Tatschl GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-625/15 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 – Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC „Kasační opravný prostředek — Odrůdová práva Společenství — Žádost o odrůdové právo Společenství — Odrůda jablek ‚Gala Schnitzer‘ — Technické zkoušení — Obecné zásady zkoušení přijaté Správní radou Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) — Nařízení (ES) č. 1239/95 — Článek 23 odst. 1 — Pravomoci prezidenta OÚS — Doplnění odlišující vlastnosti po provedení technického zkoušení — Stabilita vlastnosti během dvou vegetačních cyklů“

text:
               31.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 249/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 – Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC
   (Věc C-625/15 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Odrůdová práva Společenství - Žádost o odrůdové právo Společenství - Odrůda jablek ‚Gala Schnitzer‘ - Technické zkoušení - Obecné zásady zkoušení přijaté Správní radou Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) - Nařízení (ES) č. 1239/95 - Článek 23 odst. 1 - Pravomoci prezidenta OÚS - Doplnění odlišující vlastnosti po provedení technického zkoušení - Stabilita vlastnosti během dvou vegetačních cyklů“)
   (2017/C 249/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schniga GmbH (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, Rechtsanwälte)

      Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství (zástupci: M. Ekvad a F. Mattina, zmocněnci), Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (zástupce: M. Eller, avvocato)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. září 2015, Schniga v. OÚS – Brookfield New Zealand a Elaris (Gala Schnitzer) (T-91/14 a T-92/14, nezveřejněný, EU:T:2015:624), se zrušuje.

               2)

               Rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) ze dne 20. září 2013, jež se týkají udělení odrůdového práva Společenství odrůdě jablek Gala Schnitzer (věci A 003/2007 a A 004/2007), se zrušují.

               3)

               Odrůdový úřad Společenství ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Schniga GmbH.

               4)

               Brookfield New Zealand Ltd a Elaris SNC ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc C-398/13 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. září 2015 – Inuit Tapiriit a další v. Evropská komise, Evropský parlament, Rada Evropské unie „Kasační opravný prostředek — Nařízení (ES) č. 737/2010 — Nařízení, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1007/2009 — Obchodování s produkty z tuleňů — Omezení dovozu a uvádění těchto produktů na trh — Platnost — Právní základ — Článek 95 ES — Listina základních práv Evropské unie — Článek 17 — Deklarace Organizace spojených národů o právech původních obyvatel — Článek 19“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. září 2015 – Inuit Tapiriit a další v. Evropská komise, Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-398/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 737/2010 - Nařízení, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1007/2009 - Obchodování s produkty z tuleňů - Omezení dovozu a uvádění těchto produktů na trh - Platnost - Právní základ - Článek 95 ES - Listina základních práv Evropské unie - Článek 17 - Deklarace Organizace spojených národů o právech původních obyvatel - Článek 19“)
   (2015/C 354/03)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters' and Trappers' Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council, Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diş Ticaret Ltd Şirketi, Northeast Coast Sealers' Co-Operative Society, Ltd (zástupci: H. Viaene, J. Bouckaert a D. Gillet, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a C. Hermes, zmocněnci), Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a J. Rodrigues, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: K. Michoel a M. Moore, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters’ and Trappers’ Organisation, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Organisation, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC-Greenland), Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK), William E. Scott & Son, Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine, Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diş Ticaret Ltd Şirketi a Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc T-769/14: Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2015 – CGI Luxembourg a Intrasoft International v. Parlament „Žaloba na neplatnost a na náhradu škody — Veřejné zakázky na služby — Vývoj a údržba systémů pro zpracování informací — Zařazení uchazeče v systému kaskády — Zrušení napadených rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2015 – CGI Luxembourg a Intrasoft International v. Parlament
   (Věc T-769/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Vývoj a údržba systémů pro zpracování informací - Zařazení uchazeče v systému kaskády - Zrušení napadených rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2015/C 320/45)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CGI Luxembourg SA (Bertrange, Lucembursko) a Intrasoft International SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: B. Simon a L. Darie, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu, kterými byla nabídka žalobkyň zařazena na druhé místo v kaskádě pro účely zadání smlouvy týkající se části zakázky č. 3 „Vývoj a údržba systémů pro zpracování informací“ v otevřeném zadávacím řízení PE/ITEC/ITS14 „Poskytování externích IT služeb“ a kterými byla v tomto zadávacím řízení zadána první smlouva v kaskádě jinému konsorciu, a návrh na náhradu škody.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v rámci řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 46, 9.2.2015.


title: Věc T-455/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2011 Evropským policejním úřadem (Europolem) proti rozsudku vydanému dne 26. května 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-83/09, Kalmár v. Europol

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2011 Evropským policejním úřadem (Europolem) proti rozsudku vydanému dne 26. května 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-83/09, Kalmár v. Europol
   (Věc T-455/11 P)
   2011/C 290/27
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann, D. El Khoury a J. Arnould, ve spolupráci s advokáty D. Waelbroeckem a E. Antypasem)

      Další účastník řízení: Andreas Kalmár (Haag, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadený rozsudek a rozhodl v dané věci v rozsahu, ve kterém Soud pro veřejnou službu

                           a)

                           zrušil rozhodnutí Europolu ze dne 4. února 2009, jímž ředitel Europolu vypověděl smlouvu A. Kalmára, uzavřenou na dobu určitou, dále rozhodnutí ze dne 24. února 2009, jímž ředitel Europolu postavil navrhovatele mimo službu ve výpovědní době, a rozhodnutí ze dne 18. července 2009, jímž byla zamítnuta stížnost navrhovatele;

                           b)

                           uložil Europolu, aby A. Kalmárovi vyplatil částku 5 000 eur jako náhradu škody;

                           c)

                           uložil Europolu náhradu všech nákladů řízení;

               —

               uložil A. Kalmárovi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a náhradu nákladů navrhovatele vzniklých v řízení o kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel šest důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákazu rozhodnout ne ultra petita a z porušení práva na obhajobu. Podle názoru navrhovatele zkoumal Soud pro veřejnou službu jiné žalobní důvody než ty, které uvedl A. Kalmár.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení při hodnocení legality sporných rozhodnutí. Soud pro veřejnou službu uplatnil nesprávným způsobem zejména povinnost řádné péče a povinnost uvést odůvodnění.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení Soudu pro veřejnou službu, pokud jde o předmět návrhu na zrušení rozhodnutí. Soud pro veřejnou službu měl kvalifikovat rozhodnutí ze dne 18. července 2009 jako rozhodnutí, které nepříznivě zasahuje do právního postavení, které je rovněž podrobeno soudnímu přezkumu.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z řady pochybení při posouzení provedeném Soudem pro veřejnou službu, že Europol nezohlednil v případě rozhodnutí o výpovědi určité „relevantní a neopomenutelné skutečnosti“, anebo že je „nezohlednil pečlivě“.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného přiznání náhrady škody.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. června 2004 ve věci C-302/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 1999/22/ES — Chov volně žijících živočichů v zoologických zahradách — Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)

text:
               7.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 201/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 10. června 2004
   ve věci C-302/03: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/22/ES - Chov volně žijících živočichů v zoologických zahradách - Neprovedení směrnice v předepsané lhůtě)
   (2004/C 201/11)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-302/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. van Beek a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s G. de Bellisem), jejímž předmětem je určení, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách (Úř. věst. L 94, s. 24), nebo v každém případě tím, že Komisi nesdělila obsah těchto ustanovení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), předseda senátu, J.-P. Puissochet a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: R. Grass, vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-72/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 1. února 2005 ve věci společné domácnosti Jörga a Stephanie Wollny

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 1. února 2005 ve věci společné domácnosti Jörga a Stephanie Wollny
   (Věc C-72/05)
   (2005/C 93/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht München (Německo) ze dne 1. února 2005 ve věci společné domácnosti Jörga a Stephanie Wollny, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Finanzgericht München žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               Jak má být vykládán pojem „výše výdajů“ uvedený v čl. 11 A odst. 1 písm. c) směrnice 77/388/EHS (1)? Zahrnuje výše výdajů na byt užívaný k soukromým účelům nacházející se v budově, která je jako celek součástí podniku (kromě běžných výdajů) také roční odpisy opotřebení budovy odpovídající příslušné vnitrostátní úpravě nebo v návaznosti na příslušné vnitrostátní opravné období pro odpočet daně vypočítaný podíl pořizovacích a výrobních nákladů, které opravňovaly k odpočtu daně z přidané hodnoty?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1.


title: Věc C-196/12: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie ( „Žaloba pro nečinnost — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie — Služební řád úředníků — Úprava opravných koeficientů — Rozhodnutí Rady — Nepřijetí návrhu Komise — Nečinnost — Nepřípustnost“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/4

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
   (Věc C-196/12) (1)

   (Žaloba pro nečinnost - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie - Služební řád úředníků - Úprava opravných koeficientů - Rozhodnutí Rady - Nepřijetí návrhu Komise - Nečinnost - Nepřípustnost)
   2014/C 39/07
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin a J.-P. Keppenne, zmocněnci)

      Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a S. Seyr, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a S. Centeno Huerta, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. Bulterman, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a J. Beeko, zmocněnci, ve spolupráci s R. Palmerem, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba pro nečinnost — Protiprávní nečinnost Rady spočívající v nepřijetí návrhu Komise týkajícího se nařízení Rady podle článku 3 přílohy XI služebního řádu, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody — Odmítnutí upravit opravné koeficienty použitelné podle místa zaměstnání — Porušení článků 64 a 65 služebního řádu úřadníků, jakož i článků 1, 3 a 10 jeho přílohy XI

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Spolková republika Německo, Španělské království, Nizozemské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


title: Věc C-474/08: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království ( Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu s čl. 23 odst. 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou — Pravomoci regulačního orgánu v odvětví elektroenergetiky )

text:
               19.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 312/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
   (Věc C-474/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Nepřijetí všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu s čl. 23 odst. 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou - Pravomoci regulačního orgánu v odvětví elektroenergetiky“)
   2009/C 312/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a B. Schima, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet, zmocněnec, J. Scalais a O. Vanhulst, advokáti)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu s čl. 23 odst. 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211) — Pravomoci regulačního orgánu v odvětví elektroenergetiky

      Výrok

               1)

               Belgické království

                           —

                           tím, že neurčilo, že v případě odepření přístupu do přenosové nebo distribuční soustavy se lze obrátit na regulační orgán, který v souladu s čl. 23 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES ve lhůtě dvou měsíců závazně rozhodne, a

                           —

                           tím, že v rozporu s čl. 23 odst. 2 písm. a) směrnice 2003/54 přiznalo pravomoc stanovit určující prvky pro výpočet tarifů pro některá přenosová zařízení jinému než regulačnímu orgánu,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-412/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Vitro — Starší slovní ochranná známka Společenství VITRAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Vitro Corporativo v. OHIM – VKR Holding (Vitro)
   (Věc T-412/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Vitro - Starší slovní ochranná známka Společenství VITRAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2009/C 32/54)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitro Corporativo, SA de CV (Garza García, Nuevo Léon, Mexiko) (zástupce: J. Botella Reyna, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: VKR Holding A/S (Søborg, Dánsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. října 2006 (věc R- 1364/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi VKR Holding A/S a Vitro Corporativo, SA de CV
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Vitro Corporativo, SA de CV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc F-93/14: Žaloba podaná dne 12. září 2014 – ZZ v. OHIM

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/48

         Žaloba podaná dne 12. září 2014 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-93/14)
   (2015/C 007/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaný: OHIM

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí OHIM, které bylo přijato na základě rozhodnutí předsedy Úřadu ze dne 29. března 2012 o práci na dálku a ve kterém nebylo žalobci povoleno pracovat na dálku z Barcelony, a bylo mu tedy uloženo vrátit se do Alicante.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-455/11 P P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Solvay SA v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem — Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES — Doba trvání protiprávního jednání — Pojmy „dohoda“ a  „jednání ve vzájemné shodě“ — Oznámení o spolupráci — Povinnost uvést odůvodnění — Snížení pokuty“ )

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Solvay SA v. Evropská komise
   (Věc C-455/11 P P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s peroxidem vodíku a perboritanem - Rozhodnutí, kterým bylo konstatováno porušení článku 81 ES - Doba trvání protiprávního jednání - Pojmy „dohoda“ a „jednání ve vzájemné shodě“ - Oznámení o spolupráci - Povinnost uvést odůvodnění - Snížení pokuty)
   2014/C 45/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay SA (zástupci: O. W. Brouwer, advokát, M. O'Regan, solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, A. Biolan a J. Bourke, zmocněnci, ve spolupráci s M. Gray, BL)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011 ve věci Solvay v. Komise (T-186/06), kterým Tribunál částečně vyhověl žalobě směřující zaprvé k částečnému zrušení rozhodnutí Komise 2006/903/ES ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan) (Úř. věst. L 353, s. 54), které se týkalo souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících ve výměně informací o cenách a objemech prodejů, dohodách o cenách a omezení kapacit výroby v EHP, jakož i v dozoru a provádění těchto dohod na evropském trhu s peroxidem vodíku a perboritanem, a zadruhé ke zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni — Pojmy „dohoda“ a „jednání ve vzájemné shodě“

      Výrok

               1)

               Hlavní a vzájemný kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Společnosti Solvay SA se ukládá náhrada nákladů řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení o vzájemném kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc T-11/05: Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Wieland Werke AG, Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. a Austria Buntmetall AG proti Komisi Evropských společenství

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/29

         Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Wieland Werke AG, Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. a Austria Buntmetall AG proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-11/05)
   (2005/C 93/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Wieland Werke AG, sídlem v Ulm (Německo), Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H., se sídlem v Amstetten (Rakousko) a Austria Buntmetall AG, se sídlem v Enzesfeld (Rakousko), zastoupené R. Bechtoldem a U. Soltészem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2004, vyhlášené dne 20. října 2004 (věc COMP/E-1/38.069 – měděné instalatérské trubky);

               —

               podpůrně snížil pokuty uložené v tomto rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím byla žalobkyním uložena pokuta kvůli porušení čl. 81 odst. 1 ES v důsledku dohod a jednání ve shodě, které spočívaly ve stanovení cen a rozdělení trhu v odvětví měděných instalatérských trubek.
   Žalobkyně napadají toto rozhodnutí a uplatňují, že nové uložení pokut v projednávaném řízení porušuje zásadu ne bis in idem, jelikož Komise v rámci řízení o průmyslových trubkách COMP/E-1/38.240 již posuzovala a sankcionovala převážné prvky stejného skutkového stavu. Žalobkyně tvrdí, že při stanovení pokuty musela Komise přinejmenším zohlednit již uložené pokuty a že oddělení jednotných řízení o měděných trubkách do řízení o průmyslových trubkách a řízení o instalatérských trubkách je nepřípustné.
   Žalobkyně dále uplatňují, že pokuta je nepřiměřená a že při jejím stanovení byly porušeny nezbytné zásady řízení, jako povinnost odůvodnění podle článku 253 ES, zásada přiměřenosti a zásada rovného zacházení. Toto žalobkyně zakládají mimo jiné na tom, že:

               —

               určení vážnosti porušení je založeno na chybném a nedostatečném posouzení druhu porušení, jeho dopadů na trh a prostorového dosahu dohod,

               —

               Komise v rámci odlišného posouzení zúčastněných podniků měla vzít v úvahu nejen podíly na trhu, avšak i absolutní velikost podniků,

               —

               Komise v rozhodnutí neodůvodnila, podle kterých zásad stanovila konkrétní základní pokuty a neobjasnila jednoznačně ve sdělení námitek, že vycházela z obzvláště vážného porušení pravidel hospodářské soutěže,

               —

               Komise při zvýšení pokuty na základě délky dohod použila nesprávně její Pokyny o metodě určování pokut (1) a k tomu nevzala v úvahu, že podstatné skutečnosti již byly promlčeny,

               —

               a že Komise nevzala v úvahu podstatné důvody ke zmírnění, jako obtížná situace na trhu a nízké výnosy z tržeb v oblasti měděných trubek a okamžité ukončení dohod po vyšetřování.

         Při zmírnění pokut vůči ostatním zúčastněným podnikům kartelu kvůli jejich spolupráci, na které se nevztahuje sdělení o shovívavosti, porušila dále Komise krom toho zásadu rovného zacházení.
   Žalobkyně konečně uplatňují, že čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (2), a sice uložení základní částky pokuty, který přiznává Komisi prakticky neomezené správní uvážení, porušuje zásadu určitosti, a tím právo Společenství vyšší právní síly.

      (1)  Pokyny o metodě určování pokut, které byly stanoveny podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a podle čl. 65 odst. 2 Smlouvy o ESUO, Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc C-446/16 P: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. února 2017 – Kohrener Landmolkerei GmbH, DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Nařízení (EU) č. 1151/2012 — Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin — Zaručené tradiční speciality — Opožděné podání námitky příslušných vnitrostátních orgánů — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/5

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. února 2017 – Kohrener Landmolkerei GmbH, DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH v. Evropská komise
   (Věc C-446/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Nařízení (EU) č. 1151/2012 - Režimy jakosti zemědělských produktů a potravin - Zaručené tradiční speciality - Opožděné podání námitky příslušných vnitrostátních orgánů - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2017/C 129/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kohrener Landmolkerei GmbH, DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (zástupce: A Wagner, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a A. Lewis, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Kohrener Landmolkerei GmbH a DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


title: Věc C-128/05: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika (Nesplnění povinnosti státem — Šestá směrnice o DPH — Podniky provozující mezinárodní přepravu osob usazené v jiném členském státě — Roční obrat v Rakousku nepřesahující 22000 eur — Zjednodušené postupy vyměřování a výběru DPH)

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/12

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-128/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Šestá směrnice o DPH - Podniky provozující mezinárodní přepravu osob usazené v jiném členském státě - Roční obrat v Rakousku nepřesahující 22 000 eur - Zjednodušené postupy vyměřování a výběru DPH)
   (2006/C 294/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: H. Dossi a M. Fruhmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 6, čl. 9 odst. 2 písm. b), článků 17 a 18 a čl. 22 odst. 3 až 5 směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Specifický režim pro podniky pro mezinárodní přepravu osob se sídlem v jiném členském státě, jejichž roční obrat v Rakousku nepřesahuje 22 000 eur – Neexistence povinnosti podat pravidelné daňové přiznání a platit čistou částku daně.
   Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že povoluje osobám povinným k dani, jež nejsou usazené v Rakousku, které provádějí přepravu osob v tomto členském státě, nepodávat daňové přiznání a neplatit čistou částku daně z přidané hodnoty, jestliže jejich zde dosažený roční obrat činí méně než 22 000 eur a vychází v tomto případě z toho, že se částka dlužné daně rovná odpočitatelné dani z přidané hodnoty, a tím, že podmiňuje použití zjednodušeného postupu tím, že uvedená daň není vykazována na fakturách nebo na jiných dokladech sloužících jako faktura, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 18 odst. 1 písm. a) a čl. 18 odst. 2, jakož i z čl. 22 odst. 3 až 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc C-332/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 2. června 2017 – Starman Aktsiaselts v. Tarbijakaitseamet

text:
               7.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonsko) dne 2. června 2017 – Starman Aktsiaselts v. Tarbijakaitseamet
   (Věc C-332/17)
   (2017/C 256/15)
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Riigikohus

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Starman Aktsiaselts

      Žalovaný: Tarbijakaitseamet

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU (1) ze dne 25. října 2011 vykládán v tom smyslu, že poskytovatel může poskytnout telefonní číslo, pro které platí vyšší sazba než je běžná [základní] sazba, pokud poskytovatel spotřebitelům srozumitelně poskytne jako telefonní linku vyhrazenou pro záležitosti týkající se uzavřených smluv kromě telefonního čísla za vyšší sazbu i snadno dostupné číslo pevné telefonní linky za běžnou [základní] sazbu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Vylučuje článek 21 směrnice 2011/83/EU, aby byl spotřebitel, který využívá na základě své svobodné vůle telefonní číslo za vyšší sazbu za účelem vyřízení záležitostí týkajících se uzavřených smluv, ačkoli poskytovatel poskytl i srozumitelně a snadno dostupnou pevnou telefonní linku za běžnou [základní] sazbu, povinen zaplatit za navázání kontaktu s poskytovatelem vyšší sazbu?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Zavazuje omezení uvedené v článku 21 směrnice 2011/83 poskytovatele, aby spolu s číslem zkrácené volby všude poukazoval i na číslo pevné telefonní linky za běžnou [základní] sazbu a na informace ohledně cenových rozdílů?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES (Úř. věst. 2011, L 304, s. 64).


title: Spojené věci T-178/03 a T-179/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2005 – CeWe Color v. OHIM („Ochranná známka Společenství — Slovní označení DigiFilm a DigiFilmMaker — Absolutní důvod pro zamítnutí — Článek 7 odst. 1 písm b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/9

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2005 – CeWe Color v. OHIM
   (Spojené věci T-178/03 a T-179/03) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Slovní označení DigiFilm a DigiFilmMaker - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2005/C 257/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: CeWe Color AG & Co. OHG (Oldenburg, Německo) (zástupci: C. Spintig, S. Richter, U. Sander a H. Förster, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. Mayer a G. Schneider, jako zmocněnci)
   Předmět věci
   Dvě žaloby podané proti rozhodnutím třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2003 (ve věcech R 638/2002-3 a R 641/2002-3), týkajícím se zápisu slovních označení DigiFilmMaker a DigiFilm jako ochranných známek Společenství
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


title: Věc C-168/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 29. března 2007 – AXA Belgium SA, dříve AXA Royale Belge SA v. 1. Belgický stát, administration de la TVA, de l'enregistrement et des domaines, 2. Belgický stát, administration de l'inspection spéciale des impôts

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 29. března 2007 – AXA Belgium SA, dříve AXA Royale Belge SA v. 1. Belgický stát, administration de la TVA, de l'enregistrement et des domaines, 2. Belgický stát, administration de l'inspection spéciale des impôts
   (Věc C-168/07)
   (2007/C 129/13)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'appel de Bruxelles
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: AXA Belgium SA, dříve AXA Royale Belge SA

      Odpůrci: 1. Belgický stát, administration de la TVA, de l'enregistrement et des domaines, 2. Belgický stát, administration de l'inspection spéciale des impôts
   Předběžná otázka
   Mají být ustanovení šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty (1): jednotný základ daně, zejména čl. 13 část A odst. 1 písm. f), vykládána tak, že členským státům umožňují přiznat osvobození od daně pouze v případě, kdy autonomní sdružení osob poskytují služby výlučně svým členům a nikoli nečlenům?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


title: Věc C-655/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Hitachi Rail Italy Investments Srl v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 19. prosince 2016 – Hitachi Rail Italy Investments Srl v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Věc C-655/16)
   (2017/C 121/14)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hitachi Rail Italy Investments Srl

      Žalovaná: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Předběžná otázka

   Brání čl. 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (1), s ohledem na obecné zásady stanovené v čl. 3 odst. 1 téže směrnice, jakož i na správné použití unijních obecných právních zásad právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, proporcionality, rozumného uvážení, transparentnosti a zákazu diskriminace, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 106 odst. 3 písm. d) bod 2) legislativního nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 (úplné znění předpisů v oblasti finančního zprostředkování podle článků 8 a 21 zákona č. 52 ze dne 6. února 1996), ve znění pozdějších předpisů, a článek 47 g rozhodnutí Commissione Nazionale per le Società e la Borsa – Consob č. 11971 ze dne 14. května 1999 (prováděcí nařízení k legislativnímu nařízení č. 58 ze dne 24. února 1998 o emitentech), ve znění pozdějších předpisů, v rozsahu, ve kterém uvedená ustanovení opravňují Consob k navýšení nabídky převzetí podle uvedeného článku 106, pokud je splněna podmínka, že „došlo ke koluzní dohodě mezi předkladatelem nabídky nebo osobami jednajícími ve shodě s ním a jedním nebo více prodávajícími“, aniž specifikují konkrétní jednání, které naplňuje znaky takovéhoto případu, a tedy jasně neurčují okolnosti a kritéria, při jejichž splnění je Consob oprávněna upravit cenu nabídky převzetí směrem nahoru?

      (1)  Úř. věst. L 142, s. 12; Zvl. vyd. 17/02, s. 20.


title: Věc T-142/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Itálie v. Komise ( „Jazykový režim — Oznámení o otevřených výběrových řízeních na místa administrátorů a asistentů — Zveřejnění úplného znění ve třech úředních jazycích — Informace týkající se oznámení o otevřených výběrových řízeních — Zveřejnění ve všech úředních jazycích — Jazyk, ve kterém probíhají zkoušky — Výběr druhého jazyka ze tří úředních jazyků“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Itálie v. Komise
   (Věc T-142/08) (1)

   (Jazykový režim - Oznámení o otevřených výběrových řízeních na místa administrátorů a asistentů - Zveřejnění úplného znění ve třech úředních jazycích - Informace týkající se oznámení o otevřených výběrových řízeních - Zveřejnění ve všech úředních jazycích - Jazyk, ve kterém probíhají zkoušky - Výběr druhého jazyka ze tří úředních jazyků)
   2013/C 313/26
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně F. Díez Moreno, poté N. Díaz Abad a J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 8) a hlavních administrátorů (AD 11) v oblasti boje proti podvodům a oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/45/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 4) v téže oblasti, zveřejněných v německém, anglickém a francouzském znění Úředního věstníku Evropské unie ze dne 23. ledna 2008 (Úř. věst. C 16 A, s. 1 a s. 16)

      Výrok rozsudku

               1)

               Oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 8) a hlavních administrátorů (AD 11) v oblasti boje proti podvodům a oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/45/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 4) v téže oblasti, zveřejněná v německém, anglickém a francouzském znění Úředního věstníku Evropské unie ze dne 23. ledna 2008, se zrušují.

               2)

               Španělské království, Italská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-153/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Bardějově (Slovensko) dne 26. března 2013 — Pohotovosť s.r.o. v. Ján Soroka

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Bardějově (Slovensko) dne 26. března 2013 — Pohotovosť s.r.o. v. Ján Soroka
   (Věc C-153/13)
   2013/C 178/04
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Okresní soud v Bardějově

      Účastníci původního řízení

      Oprávněná: Pohotovosť s.r.o.

      Povinný: Ján Soroka

      Předběžné otázky

               1)

               Má se směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13“) a článek 47 ve spojení s článkem 38 Listiny základních práv Evropské unie vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která neumožňuje vedlejší účastenství právnické osobě určené na ochranu práv spotřebitelů v soudním exekučním řízení na ochranu spotřebitele, proti kterému se vede exekuce na vymožení pohledávky ze spotřebitelské smlouvy a spotřebitel není zastoupený advokátem?

               2)

               Má se právo Evropské unie uvedené v otázce 1 vykládat tak, že základní právo na soudní ochranu spotřebitele a vedlejšího účastníka v článku 47 Listiny základních práv se poruší, pokud se v soudním exekučním řízení nepřipustí vedlejší účastenství právnické osobě určené na ochranu práv spotřebitelů a spotřebitel není je zastoupený advokátem?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-244/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Unister v. OHIM (fluege.de) ( „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství fluege.de — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c), odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               22.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2013 — Unister v. OHIM (fluege.de)
   (Věc T-244/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství fluege.de - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c), odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 178/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unister GmbH (Lipsko, Německo) (zástupci: H. Hug a A. Kessler-Jensch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. března 2012 (věc R 2149/2011-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení fluege.de jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Unister GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


title: Věc T-437/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. září 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Zemědělství — Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám — Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/44

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. září 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise
   (Věc T-437/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Zemědělství - Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám - Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2015/C 381/53)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Itálie) a 37 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení (zástupce: G. Manelli, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36).

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-361/09: Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Centraal bureau voor de statistiek v. Komise

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/54

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2010 — Centraal bureau voor de statistiek v. Komise
   (Věc T-361/09) (1)

   ()
   2010/C 234/97
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc T-91/10: Žaloba podaná dne 19. února 2010 – Lucchini v. Komise

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/61

         Žaloba podaná dne 19. února 2010 – Lucchini v. Komise
   (Věc T-91/10)
   2010/C 113/93
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lucchini SpA (Milán, Itálie) (zástupci: M. Delfino, advokát, J.-P. Gunther, adovokát, E. Bigi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ve věci COMP/37.956 — Kruhová ocel pro výztuž do betonu, nové přijetí — K(2009) 7492 v konečném znění, pozměněné rozhodnutím K(2009) 9912 v konečném znění;

               —

               podpůrně zrušit článek 2 rozhodnutí ze dne 30. září 2009 v rozsahu, v němž je žalobkyni uložena pokuta ve výši 14,35 miliónů eur společně a nerozdílně se společností S.P. SpA;

               —

               podpůrněji snížit uloženou pokutu;

               —

               v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba je namířena proti rozhodnutí ze dne 30. září 2009, ve znění rozhodnutí ze dne 8. prosince 2009, kterým Komise uložila sankci za porušení článku 65 ESUO na základě nařízení (ES) č.1/2003 (1).
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné důvodům a argumentům uplatněným v jiných žalobách podaných proti výše uvedenému rozhodnutí.
   Žalobkyně zejména uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               neúplnost a neexistence rozhodnutí, porušení podstatných náležitostí tím, že uvedené rozhodnutí bylo doručeno bez příloh a bylo mimoto přijato neúplným kolegiem; uvedené rozhodnutí bylo navíc opětovně doručeno v neúplné formě bez hlavního textu;

               —

               nepříslušnost Komise k určení porušení článku 65 Smlouvy o ESUO, neboť tato Smlouva pozbyla platnosti; v důsledku toho nesprávná volba hmotněprávního základu;

               —

               porušení práva na obhajobu a porušení a nesprávné uplatnění právních předpisů, neboť Komise znovu neotevřela správní řízení a zosobila si právo přezkoumat příznivější právní předpis použitelný na projednávaný případ, aniž by žalobkyni umožnila účelně uplatnit své stanovisko ohledně správnosti a relevance uplatňovaných skutkových okolností.

         Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí pro nedostatek důkazů a nesprávné uplatnění hmotného práva, neboť Komise přičítá porušení pro celé období od 6. prosince 1989 do 27. června 2000 společnosti Lucchini prostřednictvím jediného podniku Lucchini/Siderpotenza. Žalobkyně zdůrazňuje rozhodovací a řídicí nezávislost společnosti Siderpotenza, jakož i skutečnost, že Komise nepředložila přesvědčivé důkazy na podporu toho, že společnost Lucchini byla z hlediska lidských a materiálních zdrojů odpovědná za řízení společnosti Siderpotenza;
   Podpůrněji žalobkyně poznamenává, že Komise nesprávně uplatnila ustanovení o stanovování výše pokut, zejména pokyny z roku 1998.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 1, s.1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-70/12: Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Divandari v. Rada

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/27

         Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Divandari v. Rada
   (Věc T-70/12)
   2012/C 109/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ali Divandari (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy a F. Zaiwalla, Solicitors, M. Brindle, QC (Queen's Counsel), a R. Blakeley, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 (2) v rozsahu, v němž se týkají žalobce;

               —

               prohlásit čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP (3) a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (4) za nepoužitelné na žalobce;

               —

               rozhodnout, že čl. 60 odst. 2 statutu Soudního dvora Evropské unie se nepoužije na zrušení zařazení žalobce na seznam;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalobce není předsedou banky Mellat, jak mylně tvrdí žalovaná.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že v případě žalobce nejsou splněny základní předpoklady pro zařazení na seznam podle rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP a nařízení Rady (EU) č. 961/2010, anebo se žalovaná v rámci přezkumu zařazení žalobce na seznam dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodovala o splnění těchto předpokladů.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že v případě banky Mellat nejsou splněny základní předpoklady pro zařazení na seznam, anebo se žalovaná v rámci přezkumu zařazení žalobce na seznam dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodovala o splnění těchto předpokladů.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že okolnost, že je žalobce nadále uváděn na seznamu, porušuje jeho lidská a základní práva, jakož i zásadu proporcionality.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná tím, že žalobce nadále uvádí na seznamu, porušuje procesní povinnosti, a to (i) povinnost uvést odůvodnění a (ii) povinnost dodržovat právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že pokud bude vyhověno žalobě podané žalobcem ve věci Divandari Bank v. Rada (T-497/10) nebo žalobě podané bankou Mellat ve věci Bank Mellat v. Rada (T-496/10), pak musí být vyhověno i této žalobě.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71)

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11)

      (3)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39)

      (4)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1)


title: Věc T-360/14: Usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2015 – Švyturys-Utenos Alus v. OHIM – Nordbrand Nordhausen (KISS) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2015 – Švyturys-Utenos Alus v. OHIM – Nordbrand Nordhausen (KISS)
   (Věc T-360/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2016/C 027/70)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Švyturys-Utenos Alus UAB (Utena, Litva) (zástupci: R. Žabolienė a I. Lukauskienė, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Německo) (zástupce: C. Düchs, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2014 (věc R) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nordbrand Nordhausen GmbH a Švyturys-Utenos Alus UAB.

      Výrok

               1)

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2)

               Společnosti Švyturys-Utenos Alus UAB a Nordbrand Nordhausen GmbH ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


title: Věc C-49/09: Žaloba podaná dne 2. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/11

         Žaloba podaná dne 2. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
   (Věc C-49/09)
   2009/C 102/15
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a K. Herrmann, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Polská republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) ve spojení s přílohou III této směrnice tím, že podle čl. 41 odst. 2 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004 ve spojení s položkami 45 a 47 přílohy III tohoto zákona uplatňovala sníženou sazbu daně z přidané hodnoty ve výši 7 % na dodání, dovoz a na pořízení kojeneckých oděvů a oděvních doplňků, jakož i dětských bot uvnitř Společenství;

               —

               uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Podle názoru Komisi porušuje uplatňování snížené sazby daně z přidané hodnoty ve výši 7 % na dodání, dovoz a na pořízení kojeneckých oděvů a oděvních doplňků, jakož i dětských bot uvnitř Společenství podle čl. 41 odst. 2 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004 ve spojení s položkami 45 a 47 přílohy III tohoto zákona článek 98 směrnice 2006/112. Uplatňování této snížené sazby daně na uvedené zboží nespadá pod žádnou z výjimek, které byly Polské republice vyhrazeny podle přílohy XII kapitoly 9 („daně“) bodu 1 písm. a) a písm. b) Aktu o podmínkách přistoupení Polské republiky k Evropské unii a podle článku 128 směrnice 2006/112.

      (1)  Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.


title: Věc T-439/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Purvis v. Parlament ( „Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu Systém doplňkového důchodového pojištění — Odmítnutí přiznat nárok na vyplacení části dobrovolného doplňkového důchodu ve formě jednorázové částky — Námitka protiprávnosti — Nabytá práva — Legitimní očekávání — Proporcionalita“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Purvis v. Parlament
   (Věc T-439/09) (1)

   (Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu Systém doplňkového důchodového pojištění - Odmítnutí přiznat nárok na vyplacení části dobrovolného doplňkového důchodu ve formě jednorázové částky - Námitka protiprávnosti - Nabytá práva - Legitimní očekávání - Proporcionalita)
   2011/C 347/44
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: John Robert Purvis (Saint-Andrews, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně H. Krück, A. Pospíšilová Padowska a G. Corstens, poté N. Lorenz, A. Pospíšilová Padowska a G. Corstens, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. srpna 2009, jímž byla zamítnuta žalobcova žádost o výplatu části jeho nároku na doplňkový důchod ve formě jednorázové částky.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Johnu Robertu Purvisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


title: Věc T-389/07: Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Earth Products v. OHIM – Meynard Designs (EARTH)

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/45

         Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Earth Products v. OHIM – Meynard Designs (EARTH)
   (Věc T-389/07)
   (2007/C 297/91)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Earth Products, Inc. (Carlsbad, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Meynard Designs, Inc. (Waltham, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. srpna 2007 v rozsahu, v němž potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „EARTH“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 2 907 608

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Meynard Designs, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „EARTH“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 18, 25 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť kolidující ochranné známky nejsou vzhledově nebo foneticky podobné.


title: Věc C-31/07: Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/25

         Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-31/07)
   (2007/C 56/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Vidal Puig, zmocněnec)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES ze dne 13. června 2003 o hlášení událostí v civilním letectví (1), nebo je každopádně nesdělilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, během níž měla být směrnice provedena, uplynula dne 4. července 2005.

      (1)  Úř. věst. L 167, s. 23; Zvl. vyd. 07/07, s. 331.


title: Věc C-359/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 27. června 2013 — B. Martens v. Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap

text:
               21.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 274/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 27. června 2013 — B. Martens v. Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap
   (Věc C-359/13)
   2013/C 274/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: B. Martens

      Žalovaný: Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap

      Předběžné otázky

               1A)

               Má být unijní právo, konkrétně článek 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68 (1), vykládáno v tom smyslu, že nedovoluje členskému státu EU Nizozemsku odepřít plnoletému dítěti, které je závislé na příhraničním pracovníkovi nizozemské státní příslušnosti s bydlištěm v Belgii, pracujícím částečně v Nizozemsku a částečně v Belgii, nárok na stipendium na studium mimo území EU od okamžiku, kdy byla činnost příhraničního pracovníka ukončena a příhraniční pracovník je nyní činný pouze v Belgii, protože dítě nesplňuje podmínku bydliště v Nizozemsku po dobu alespoň tří ze šesti let předcházejících jeho zápisu ke studiu u dotčené vzdělávací instituce?

               1B)

               Jestliže je odpověď na otázku 1A kladná: Zakazuje unijní právo, za předpokladu, že jsou splněny ostatní podmínky pro poskytnutí stipendia, aby stipendium bylo přiznáno na dobu, která je kratší, než je doba studia, na něž bylo stipendium přiznáno?
               Jestliže Soudní dvůr při zodpovídání otázek 1A a 1B dospěje k závěru, že právní předpisy ve vztahu k právu volného pohybu pracovníků nebrání tomu, aby Babette Martens nebylo od listopadu 2008 do června 2011 nebo na část tohoto období přiznáno stipendium:

               2)

               Mají být článek 20 SFEU a článek 21 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu EU Nizozemsku neprodloužit stipendium na studium na vzdělávací instituci v zámořských zemích a na zámořských územích (Curaçao), na něž vznikl nárok, neboť otec dotčené byl činný v Nizozemsku jako příhraniční pracovník, protože dotčená nesplňuje podmínku platnou pro všechny občany Unie, včetně vlastních státních příslušníků, vyžadující, aby měla alespoň po dobu tří ze šesti let předcházejících jejímu zápisu k tomuto studiu bydliště v Nizozemsku?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství
   (Úř. věst. L 257, s. 2)


title: Věc C-495/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-206/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. září 2013 GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 3. července 2013 ve věci T-206/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-495/13 P)
   2013/C 325/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (zástupci: I. Memmler a S. Schulz, advokátky)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Villiger Söhne GmbH

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozhodnutí Tribunálu ze dne 3. července 2013 ve věci T-206/12, jakož i rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného ze dne 1. března 2012, sp. zn. R 411/2011-1

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 1. března 2012 týkajícího se námitkového řízení mezi společnostmi Villiger Söhne GmbH a GRE Grand River Enrtreprises Deutschland GmbH.
   Navrhovatelka uvádí jako jediný důvod kasačního opravného prostředku nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 207/2009 (1).
   Jako odůvodnění svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí následující:

               Tribunál nesprávně vyložil pojem „totožnost výrobků“, jelikož ztotožňoval zboží „doutníky“ se zastřešujícím pojmem „tabákový výrobek“. Tím Tribunál nepřiměřeně rozšířil rozsah ochrany namítané ochranné známky.

               Tribunál nesprávně vyložil pojem „podobnost výrobků“, jelikož ani při posuzování podobnosti výrobků neměl jednotlivé výrobky „doutníky“ paušálně pokládat za podobné se zastřešujícím pojmem „kuřácké potřeby“.

               Při srovnání daných označení Tribunál nesprávně uplatnil pravidlo celkového posouzení, jelikož paušálně srovnal části „LIBERTAD“ a „LIBERTE“, a přitom nevěnoval žádnou pozornost všem ostatním částem ochranných známek.

               Tribunál měl především za předpokladu správného uplatnění pravidla celkového posouzení přisoudit větší význam některým jiným částem kolidujících ochranných známek, zejména barevné kombinaci napadených ochranných známek a označení „LA“ namítané obrazové ochranné známky.

               Tribunál dále nesprávně uplatnil zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie týkající se pojmové podobnosti, jelikož dostatečně nezohlednil různé jazyky ochranných známek.

               Celkově tak Tribunál dospěl k nesprávnému závěru.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).