title: Věc T-552/14: Usnesení Tribunálu ze dne 24. června 2015 – Wm. Wrigley Jr v. OHIM (Extra) „Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Extra — Absolutní důvod zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/45

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. června 2015 – Wm. Wrigley Jr v. OHIM (Extra)
   (Věc T-552/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Extra - Absolutní důvod zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2015/C 311/49)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a C. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2014 (věc R 199/2014-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení Extra jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Wm. Wrigley Jr. Company se ukládá náhrada nákladů na řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


title: Věc F-114/06: Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Liotti v. Komise

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/50

         Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Liotti v. Komise
   (Věc F-114/06)
   (2006/C 281/89)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Amerigo Liotti (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit seznam povýšených úředníků za hodnotící období 2005 v rozsahu v němž tento seznam neobsahuje jméno žalobce, jakož i případně přípravné akty vedoucí k těmto rozhodnutím;

               —

               podpůrně, zrušit přidělení bodů pro povýšení za výše uvedené hodnotící období, zejména v návaznosti na doporučení výboru pro povýšení;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce šest žalobních důvodů:

               —

               první vychází z porušení článku 45 služebního řádu;

               —

               druhý vychází z porušení obecných prováděcích ustanovení uvedeného článku;

               —

               třetí vychází z porušení zásady nediskriminace a ze zjevně nesprávného posouzení;

               —

               čtvrtý vychází z porušení zásad zákazu svévolného postupu a zákazu zneužití pravomoci, jakož i z porušení povinnosti odůvodnění;

               —

               pátý vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání a pravidla „patere legem quam ipse fecisti“;

               —

               šestý vychází z porušení povinnosti péče.


title: Věc C-533/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2012 Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France SAS v. Evropská komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2012 Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France SAS v. Evropská komise
   (Věc C-533/12 P)
   2013/C 32/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (zástupci: A. Winckler a F.-C. Laprévote, advokáti)

      Další účastnice řízení: Corsica Ferries France SAS, Evropská komise, Francouzská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               částečně zrušil rozsudek vydaný Tribunálem dne 11. září 2012 ve věci T-565/08, Corsica Ferries France v. Evropská komise v rozsahu, v němž zrušil čl. 1 druhý a třetí pododstavec rozhodnutí Komise 2009/611/ES ze dne 8. července 2008 o opatřeních C 58/02 (ex N 118/02), která provedla Francie ve prospěch společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) (1) z důvodu, že (i) se Komise při posuzování záporné prodejní ceny 158 milionů eur, společného a souběžného kapitálového vkladu společnosti CGMP ve výši 8,75 milionů eur a podpor pro jednotlivce ve výši 38,5 milionů eur dopustila nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení a že (ii) rozbor bilance restrukturalizace v konečné výši 15,81 milionů eur byl založen na nesprávném předpokladu, a

               —

               uložil společnosti Corsica Ferries náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uvádí čtyři důvody směřující k částečnému zrušení rozsudku Tribunálu.
   Zaprvé, v souvislosti s převodem za zápornou cenu se navrhovatelka domnívá, že Tribunál nejenže nerespektoval prostor Komise pro uvážení při použití testu soukromého investora v tržním hospodářství, ale při interpretaci tohoto testu se i dopustil nesprávného právního posouzení. Tribunál tím, že test soukromého investora v tržním hospodářství interpretoval v rozporu s článkem 345 SFEU, zkreslil rozhodnutí Komise a nedostál své povinnosti uvést odůvodnění.
   Zadruhé, stran kapitálového vkladu navrhovatelka vytýká Tribunálu, že svým závěrem, že Komise při posuzování srovnatelnosti investičních podmínek souběžných soukromých kapitálových vkladů nezohlednila všechny relevantní skutečnosti, zkreslil rozhodnutí Komise.
   Zatřetí, pokud jde o podpory pro jednotlivce, Tribunál nejenže zkreslil rozhodnutí Komise, ale v souvislosti se zvýhodněním, z nějž měla mít prospěch SNCM, se dopustil i nesprávného právního posouzení a nedostál své povinnosti uvést odůvodnění.
   Začtvrté, s ohledem na výše uvedené je argumentace Tribunálu k bilanci restrukturalizace vypočítané na 15,81 milionů eur bezpředmětná.

      (1)  JO 2009, L 225, p. 180.


title: Věc C-494/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2008 společností Prana Haus GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. září 2008 ve věci T-226/07, Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. listopadu 2008 společností Prana Haus GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. září 2008 ve věci T-226/07, Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-494/08 P)
   (2009/C 32/26)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Prana Haus GmbH (zástupce: N. Hebeis, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (osmého senátu) ze dne 17. září 2008 ve věci T-226/07, Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhrady nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Předmětem sporu je otázka, zda pojem „PRANAHAUS“ pro výrobky „předem nahrané nosiče pro ukládání obrazu a zvuku všech druhů; tiskařské výrobky“ a pro „služby maloobchodu (...) pro výrobky běžného použití (...)“ může být chráněn jako ochranná známka. Soud prvního stupně měl za to, že pojem „PRANAHAUS“ je údajem, který uvedené výrobky a služby označuje přímo a konkrétně označuje.
   Navrhovatelka tímto kasačním opravným prostředkem tvrdí, že byl porušen absolutní důvod pro zamítnutí ochrany popsaného údaje podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství.
   Podle názoru žalobkyně přitom Soud pojem „k označení“ v čl. 7 odst. 1 písm. c) oproti znění předpisu a judikatuře Soudního dvora vyložil příliš široce. Mimoto údajně přezkum, zda označení „PRANAHAUS“ vykazuje dostatečně přímý a konkrétní vztah k uvedeným výrobkům nebo službám, takže relevantní veřejnost v ní spatřuje „přímo a bez dalšího přemýšlení“„označení“ těchto výrobků nebo služeb ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. c), proběhl chybně. Soud přitom údajně nezohlednil skutečnost, že k tomu, aby v pojmu „PRANAHAUS“ byl rozpoznán alespoň skrytý významový obsah, je zapotřebí několika komplikovaných myšlenkových kroků. Soud podle žalobkyně v této souvislosti rovněž nevzal v úvahu relevantní skutečnosti, a tím zkreslil skutkový stav. Krom toho Soud údajně nepodal potřebné odůvodnění, do jaké míry je pojem „PRANAHAUS“ popisný pro konkrétní výrobky a služby. Soud podle žalobkyně rovněž měl v rozporu s judikaturou Soudního dvora za to, že je nutné ponechat označení „PRANAHAUS“ volně k dispozici pro soutěžitele.


title: Věc C-253/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT v. Rada Evropské unie

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/10

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 19. března 2015 ve věci T-412/13, Chin Haur Indonesia, PT v. Rada Evropské unie
   (Věc C-253/15 P)
   (2015/C 254/14)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. França, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Chin Haur Indonesia, PT, Rada Evropské unie, Maxcom Ltd

      Návrhová žádání

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 19. března 2015 ve věci T-412/13 Chin Haur Indonesia, PT v. Rada Evropské unie, oznámený Komisi dne 23. března 2015, zamítl žalobu v prvním stupni řízení a uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;
               nebo alternativně,

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí, rozhodl, že o nákladech řízení v obou stupních bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Kasační opravný prostředek předložený Komisí se týká rozsudku Tribunálu ze dne 19. března 2015 ve věci T-412/13. Tribunál tímto rozsudkem zrušil čl. 1 odst. 1 a článek 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 (1) ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, v rozsahu, v němž se týká Chin Haur Indonesia, PT.
   Komise na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí tři důvody.
   Zaprvé, Komise tvrdí, že Tribunál nemohl podle práva dospět k závěru, že Rada porušila čl. 13 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (2), neboť takový závěr vychází z nesprávného výkladu příslušného bodu odůvodnění ve sporném nařízení a nesprávného výkladu čl. 13 odst. 1 základního antidumpingového nařízení. Zadruhé, Komise tvrdí, že Tribunál své závěry neodůvodnil dostatečně a odůvodnění obsahuje rozpory v rozporu s článkem 36 statutu Soudního dvora Evropské unie. Zatřetí, Komise má za to, že Tribunál porušil procesní práva Komise, která má podle článku 40 statutu Soudního dvora.

      (1)  Úř. věst. L 153, s. 1.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


title: Věc T-335/16: Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Esko-Graphics v. Komise

text:
               16.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 296/34

         Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Esko-Graphics v. Komise
   (Věc T-335/16)
   (2016/C 296/44)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Esko-Graphics BVBA (Gent, Belgie) (zástupci: H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet a F. Verhaegen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 9873 final ze dne 11. ledna 2016 týkající se režimu státních podpor SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) v souvislosti s osvobozením nadměrného zisku od daně uplatňovaného Belgickým královstvím;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 1 písm. d) nařízení 2015/1589 (1), článku 107 SFEU a článku 296 SFEU, jelikož Komise nesprávně považuje sporné opatření za opatření podpory

                           —

                           Komise porušila čl. 1 odst. 1 d) nařízení č. 2015/1589 a čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že sporné opatření nesprávně považuje za opatření podpory. Spornou podporu není možné poskytnout výlučně na základě čl. 185 odst. 2 písm. b) Wetboek van de inkomstenbelastingen 1992 (zákon o dani z příjmu z roku 1992, dále jen „WIB 1992“), ale k uplatnění tohoto ustanovení jsou nezbytná další prováděcí právní předpisy.

                           —

                           Komise porušila článek 296 SFEU tím, že její odůvodnění je rozporné. Rozpor spočívá ve skutečnosti, že Komise nevysvětlila, z jakého důvodu při posuzování kritéria selektivity vycházela z toho, že předchozí rozhodnutí nevyplývala přímo z čl. 185 odst. 2 písm. b) WIB 92, zatímco se při přezkoumávání existence opatření podpory domnívala, že uvedené ustanovení nevyžaduje další prováděcí opatření.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění vyplývající z článku 296 SFEU, protože Komise nesprávně posoudila existenci zvýhodnění.

                           —

                           Komise nepřezkoumala, zda sporné opatření podpory skutečně vede ke zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU pro přijímající podniky. Tato podmínka je však předpokladem existence státní podpory a Komise je tudíž povinna ji zkoumat před rozhodnutím o existenci státní podpory; v opačném případě, se dopouští porušení povinnosti uvést odůvodnění vyplývající z článku 296 SFEU.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a povinnosti uvést odůvodnění vyplývající z článku 296 SFEU, protože Komise nesprávně posoudila otázku selektivní povahy sporného opatření.

                           —

                           Článek 185 odst. 2 písm. b) WIB 1992 a z něj vyplývající systém osvobození nadměrného zisku od daně je dostupný pro všechny podniky, které se nacházejí ve srovnatelné faktické a právní situaci a provozují hospodářské činnosti, na které se vztahují sporná opatření. Sporná opatření se tedy neomezují na některé podniky, které je možné definovat na základě specifických hledisek, a proto není selektivní ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně podpůrně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že osvobození nadměrného zisku od daně není součástí referenčního systému. Osvobození nadměrného zisku od daně na základě synergie a výhod vyplývajících z objemu uplatněním zásady obvyklých tržních podmínek je klíčovou součástí opatření, která určují celou částku zdanitelného příjmu, a není tudíž možné považovat ho za odchylku od referenčního systému, který vede k selektivitě.

                           —

                           Ještě podpůrněji žalobkyně tvrdí, že Komise nemůže prokázat, že Belgische Rulingcommissie (daňová regulační komise) nesprávně uplatňovala zásadu obvyklých tržních podmínek při uplatnění čl. 185 odst. 2 písm. b) WIB 92. Argumentace Komise není soudržná, sice byly zohledněny důležité skutečnosti, ty si však navzájem odporují nebo nemají požadovanou soudržnost.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že povinnost navrácení porušuje zásadu právní jistoty.

                           —

                           Na základě ustálené rozhodovací praxe Komise, ve které nebyla zpochybněna mezinárodně uznávaná zásada obvyklých tržních podmínek, je v rozporu se zásadou právní jistoty, jestliže Komise v projednávané věci vydá rozhodnutí o vrácení údajné státní podpory. Na základě dosavadní rozhodovací praxe a judikatury totiž nebylo možné předpokládat, že čl. 185 odst. 2 písm. b) WIB 92 porušuje článek 107 SFEU.

      (1)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9).


title: Věc T-420/04: Žaloba podaná dne 10. října 2004 Kennethem Blacklerem proti Evropskému parlamentu

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/54

         Žaloba podaná dne 10. října 2004 Kennethem Blacklerem proti Evropskému parlamentu
   (Věc T-420/04)
   (2004/C 300/104)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. října 2004 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Kennethem Blacklerem, s bydlištěm v Ispra (Itálie), zastoupeným Patrickem Goergenem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté generálním tajemníkem Evropského parlamentu ze dne 11. července 2004 potvrzující rozhodnutí zkušební komise výběrového řízení PE/98/A na vytvoření seznamu způsobilých inženýrů – telekomunikačních odborníků, sloužícího jako rezervní listina pro nábor hlavních správců (A 5/A 4), kterým žalobce nebyl připuštěn k vykonání ústních zkoušek uvedeného výběrového řízení;

               —

               zrušil veškeré úkony a pozdější akty dotčeného výběrového řízení;

               —

               podpůrně, v případě že Soud nevyhoví návrhu na zrušení výběrového řízení, aby uložil Parlamentu zaplatit žalobci 100.000 EUR z titulu náhrady škody a nemajetkové újmy;

               —

               uložil Evropskému Parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci napadá odmítnutí zkušební komise obecného výběrového řízení PE/98/A připustit jej k ústním zkouškám, neboť hodnocení jeho přihlášky ho umístilo na 38. místo v pořadí a pouze 15 nejlépe klasifikovaných bylo připuštěno k vykonání ústních zkoušek. Toto výběrové řízení směřovalo k sestavení rezervní listiny pro nábor hlavních správců v oblasti telekomunikační expertizy.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje žalobce:

               —

               porušení oznámení o vyhlášení výběrového řízení tím, že napadené rozhodnutí považovalo za kritérium posouzení pro připsání známky k diplomům předloženým kandidátem délku vykonaného studia nezohledňujíce určité dokumenty předložené žalobcem při podání jeho přihlášky a také opomenulo oznámkovat doklady podle kritérií vyžadovaných v oznámení o vyhlášení výběrového řízení.

               —

               existenci zjevně nesprávného posouzení v projednávaném případě, jelikož došlo k nesprávnému výpočtu, pokud jde o délku profesní zkušenosti žalobce a jelikož bylo odmítnuto zohlednit pro ověření, zda žalobce splňuje alespoň osm ze 13 oblastí kompetence uvedených v oznámení o vyhlášení výběrového řízení, jak jeho publikace, tak práce, které vykonával v průběhu své kariéry.


title: Věc T-345/06: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Complejo Agrícola v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí 2006/613/ES — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Napadnutelný akt — Nedostatek přímého vlivu — Nepřípustnost )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Complejo Agrícola v. Komise
   (Věc T-345/06) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2006/613/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Napadnutelný akt - Nedostatek přímého vlivu - Nepřípustnost“)
   (2008/C 223/70)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Complejo Agrícola, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: A. Menéndez Menéndez a G. Yanguas Montero, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Recchia, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
   Předmět věci
   Návrh na částečné zrušení článku 1 a přílohy 1 rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se podle směrnice Rady 92/43/EHS přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti (Úř. věst. L 259, 21.9.2006), v rozsahu, v němž označuje lokalitu nazvanou „Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz“, v níž se nachází hospodářství, jehož majitelem je žalobkyně, za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti.
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Complejo Agrícola SA ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc T-231/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2013 — Merlin a další v. OHIM — Dusyma (Hra) ( „(Průmyslový) vzor Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující hru — Starší (průmyslový) vzor — Důvod neplatnosti — Novost — Individuální povaha — Rozlišení mezi výrobkem nebo (průmyslovým) vzorem — Články 3, 4, 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“ )

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/7

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2013 — Merlin a další v. OHIM — Dusyma (Hra)
   (Věc T-231/10) (1)

   ((Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsané (průmyslové) vzory Společenství představující hru - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Novost - Individuální povaha - Rozlišení mezi výrobkem nebo (průmyslovým) vzorem - Články 3, 4, 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002)
   2013/C 359/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Německo); Rolf Krämer (Forchtenberg); BLS Basteln Lernen Spielen GmbH (Forchtenberg); a Andreas Hohl (Künzelsau, Německo) (zástupce: R. Kramer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Německo) (zástupce: A. Zinnecker, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2010 (věc R 879/2009-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Merlin Handelsgesellschaft mbH e.a. a Dusyma Kindergartenbedarf GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Merlin Handelsgesellschaft mbH, Rolfovi Krämerovi, BLS Basteln Lernen Spielen GmbH a Andreasu Hohlovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc C-655/13: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – H. J. Mertens v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen „Řízení o předběžné otázce – Sociální zabezpečení – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Článek 71 – Pojem ‚příhraniční pracovník, který má zkrácenou pracovní dobu‘ – Zamítavé rozhodnutí členského státu bydliště a příslušného členského státu přiznat dávky v nezaměstnanosti“

text:
               30.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/12

      Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – H. J. Mertens v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
      (Věc C-655/13) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Článek 71 - Pojem ‚příhraniční pracovník, který má zkrácenou pracovní dobu‘ - Zamítavé rozhodnutí členského státu bydliště a příslušného členského státu přiznat dávky v nezaměstnanosti“)
      (2015/C 107/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Centrale Raad van Beroep

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: H. J. Mertens

         Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

         Výrok

      Článek 71 odst. 1 písm. a) bod i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1606/98 ze dne 29. června 1998, musí být vykládán v tom smyslu, že příhraniční pracovník, který je bezprostředně po skončení pracovního poměru na plný pracovní úvazek u zaměstnavatele v členském státě zaměstnán na částečný pracovní úvazek jiným zaměstnavatelem ve stejném členském státě, má postavení příhraničního pracovníka který má zkrácenou pracovní dobu, ve smyslu tohoto ustanovení.

         (1)  Úř. věst. C 78, 15.3.2014.


title: Věc C-39/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. ledna 2012 — trestní řízení proti Vu Thang Dang

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 27. ledna 2012 — trestní řízení proti Vu Thang Dang
   (Věc C-39/12)
   2012/C 118/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastník původního trestního řízení

   Vu Thang Dang

      Předběžná otázka

   Je třeba ustanovení článku 21 a článku 34 nařízení (ES) č. 810/2009 (1), upravující udělení a prohlášení jednotného víza za neplatné, vykládat v tom smyslu, že brání trestnosti nezákonného převádění cizinců, vyplývající z použití vnitrostátních právních předpisů v případech, v nichž převáděné osoby disponují sice vízem, avšak toto vízum získaly od příslušných orgánů jiného členského státu podvodným způsobem, přičemž se dopustily klamavého jednání ohledně skutečného účelu cesty?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (Úř. věst. L 243 ze dne 15. září 2009, s. 1).


title: Věc C-239/16 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 1. února 2017 – Ante Šumelj a další v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Žaloba na náhradu škody — Akt o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii — Závazky ohledně strategie soudní reformy — Vytvoření povolání soudního exekutora a jeho následné zrušení — Škoda způsobená osobám jmenovaným jako soudní exekutoři — Bezvadné monitorování plnění závazků Chorvatskou republikou ze strany Evropské komise — Zamítnutí žaloby — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/2

         Usnesení Soudního dvora ze dne 1. února 2017 – Ante Šumelj a další v. Evropská komise
   (Věc C-239/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na náhradu škody - Akt o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii - Závazky ohledně strategie soudní reformy - Vytvoření povolání soudního exekutora a jeho následné zrušení - Škoda způsobená osobám jmenovaným jako soudní exekutoři - Bezvadné monitorování plnění závazků Chorvatskou republikou ze strany Evropské komise - Zamítnutí žaloby - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2017/C 129/02)
   Jednací jazyk: chorvatština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (zástupce: M. Krmek, odvjetnik)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Ječmenica a G. Wils, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Ante Šumeljovi, Dubravce Bašljan, Đurđici Crnčević, Miroslavu Lovrekovićovi, Drago Burazerovi, Nikolině Nežić, Blažence Bošnjak, Bosiljce Grbašić, Tee Tončić, Milici Bjelić, Marijaně Kruhoberec, Davoru Škugorovi, Ivanu Gerometovi, Kristině Samardžić, Sandře Cindrić, Sunčici Gložinić, Tomislavu Polićovi a Vlatce Pižeta se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věci T-472/09 a T-55/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – SP v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Stanovení cen a platebních lhůt — Omezení nebo kontrola výroby či prodeje — Porušení podstatných formálních náležitostí — Právní základ — Překročení pravomoci a zneužití řízení — Pokuty — Maximální výše stanovená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 — Žaloba na neplatnost — Pozměňovací rozhodnutí — Nepřípustnost“

text:
               2.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 34/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – SP v. Komise
   (Věci T-472/09 a T-55/10) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 65 UO po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Stanovení cen a platebních lhůt - Omezení nebo kontrola výroby či prodeje - Porušení podstatných formálních náležitostí - Právní základ - Překročení pravomoci a zneužití řízení - Pokuty - Maximální výše stanovená v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 - Žaloba na neplatnost - Pozměňovací rozhodnutí - Nepřípustnost“)
   (2015/C 034/21)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: SP SpA (Brescia, Itálie) (zástupce G. Belotti, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: ve věci T-472/09, původně R. Sauer, V. Di Bucci a B. Gencarelli, poté R. Sauer a R. Striani, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem, a ve věci T-55/10, původně R. Sauer a B. Gencarelli, poté R. Sauer a R. Striani, ve spolupráci s M. Morettem)

      Předmět věci

   Ve věci T-472/09 návrh na určení nicotnosti nebo na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 v řízení podle článku 65 UO (věc COMP/37.956 – Výztuže do betonu ve svitcích, opětovné přijetí), ve znění rozhodnutí Komise C (2009) 9912 final ze dne 8. prosince 2009, podpůrně návrh na zrušení článku 2 uvedeného rozhodnutí a dále podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni, a ve věci T-55/10 návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2009) 9912 final ze dne 8. prosince 2009, kterým se mění rozhodnutí C (2009) 7492 final

      Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-472/09 a T 55/10 se spojují pro účely rozsudku.

               2)

               Ve věci T-472/09, SP v. Komise:

                           —

                           článek 2 rozhodnutí Komise C (2009) 7492 final ze dne 30. září 2009 v řízení podle článku 65 UO (věc COMP/37.956 – Výztuže do betonu ve formě svitků, opětovné přijetí) se zrušuje v rozsahu, v němž ukládá společnosti SP SpA pokutu ve výši 14,35 milionu eur na základě její solidární odpovědnosti;

                           —

                           ve zbývající části se žaloba zamítá;

                           —

                           SP ponese polovinu vlastních nákladů řízení;

                           —

                           Komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností SP.

               3)

               Ve věci T-55/10, SP v. Komise:

                           —

                           žaloba se odmítá;

                           —

                           společnosti SP se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-102/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Düsseldorf-Süd v. SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG ( Šestá směrnice o DPH — Článek 4 odst. 5 druhý a čtvrtý pododstavec — Možnost členských států považovat činnosti veřejnoprávních subjektů, které jsou podle článků 13 a 28 osvobozeny od daně, za činnosti orgánů veřejné správy — Způsoby výkonu — Nárok na odpočet — Výrazné narušení hospodářské soutěže )

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/15

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Düsseldorf-Süd v. SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG
   (Věc C-102/08) (1)

   („Šestá směrnice o DPH - Článek 4 odst. 5 druhý a čtvrtý pododstavec - Možnost členských států považovat činnosti veřejnoprávních subjektů, které jsou podle článků 13 a 28 osvobozeny od daně, za činnosti orgánů veřejné správy - Způsoby výkonu - Nárok na odpočet - Výrazné narušení hospodářské soutěže“)
   2009/C 180/25
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Finanzamt Düsseldorf-Süd

      Žalovaná: SALIX Grundstücks-Vermietungsgesellschaft mbH & Co. Objekt Offenbach KG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 4 odst. 5 druhého a čtvrtého pododstavce jakož i článku 13 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Kvalifikace dlouhodobého pronájmu kancelářských prostor a parkovacích míst veřejnoprávním subjektem jako hospodářská činnost nebo jako správa majetku — Podrobnosti výkonu oprávnění členských států považovat činnosti veřejnoprávních subjektů, které jsou podle článku 13 nebo článku 28 směrnice 77/388/EHS osvobozeny od daně za činnosti, které tyto subjekty vykonávají jako orgány veřejné správy.

      Výrok

               1)

               Členské státy musí přijmout výslovné ustanovení, aby mohly uplatnit možnost stanovenou v čl. 4 odst. 5 čtvrtém pododstavci šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, tj. možnost podle které se určité činnosti veřejnoprávních subjektů osvobozené podle článků 13 nebo 28 uvedené směrnice považují za činnosti orgánů veřejné správy.

               2)

               Článek 4 odst. 5 druhý pododstavec šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že veřejnoprávní subjekty musí být považovány za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi či plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné správy, nejen tehdy, pokud by jejich nepodléhání dani na základě prvního nebo čtvrtého pododstavce uvedeného ustanovení vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže v neprospěch jejich soukromoprávních konkurentů, ale rovněž tehdy, pokud by vedlo k takovémuto narušení v jejich vlastní neprospěch.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc T-208/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Quinn Barlo a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s metakryláty — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP — Pojem jediné protiprávní jednání — Doba trvání protiprávního jednání — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Quinn Barlo a další v. Komise
      (Věc T-208/06) (1)

      (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s metakryláty - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Pojem jediné protiprávní jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
      (2012/C 25/86)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Quinn Barlo Ltd (Cavan, Irsko); Quinn Plastics NV (Geel, Belgie); a Quinn Plastics GmbH (Mayence, Německo) (zástupci: W. Blau, F. Wijckmans a F. Tuytschaever, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Bottka a S. Noë, poté V. Bottka a N. Khan, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2006) 2098 v konečném znění ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.645 — Metakryláty) v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň, a podpůrně návrh na zrušení článku 2 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá žalobkyním pokutu, nebo podpůrněji návrh na snížení výše této pokuty.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Článek 1 rozhodnutí Komise K(2006) 2098 v konečném znění ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.645 — Metakryláty) se zrušuje v rozsahu, v němž konstatuje, že společnosti Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP) tím, že se účastnily souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě, které se týkaly nejen pevných desek z polymethylmethakrylátu, ale rovněž hmoty na výrobu forem z polymethylmethakrylátu a sanitárních výrobků z polymethylmethakrylátu, a dále v rozsahu, v němž konstatuje odpovědnost těchto společností za jejich účast na kartelové dohodě v období mezi 1. listopadem 1998 a 23. únorem 2000.

                  2)

                  Pokuta, za jejíž zaplacení jsou podle článku 2 rozhodnutí K(2006) 2098 v konečném znění solidárně odpovědné společnosti Quinn Barlo, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH, se stanovuje na 8 250 000 eur.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Společnosti Quinn Barlo, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH ponesou 60 % vlastních nákladů řízení a nahradí 60 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

                  5)

                  Komise ponese 40 % vlastních nákladů řízení a nahradí 40 % nákladů řízení vynaložených společnostmi Quinn Barlo, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH.

         (1)  Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


title: Věc C-562/13: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles – Belgie) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve v. Moussa Abdida „Řízení o předběžné otázce — Listina základních práv Evropské unie — Článek 19 odstavec 2 a článek 47 — Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Osoba, jež má nárok na podpůrnou ochranu — Článek 15 písmeno b) — Mučení či nelidské zacházení nebo trest vůči žadateli v zemi původu — Článek 3 — Příznivější normy — Vážně nemocný žadatel — Neexistence odpovídající léčby v zemi původu — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Článek 13 — Opravné prostředky s odkladným účinkem — Článek 14 — Záruky pro případ neukončeného návratu — Základní potřeby“

text:
               23.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/13

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Bruxelles – Belgie) – Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve v. Moussa Abdida
   (Věc C-562/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 19 odstavec 2 a článek 47 - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Osoba, jež má nárok na podpůrnou ochranu - Článek 15 písmeno b) - Mučení či nelidské zacházení nebo trest vůči žadateli v zemi původu - Článek 3 - Příznivější normy - Vážně nemocný žadatel - Neexistence odpovídající léčby v zemi původu - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 13 - Opravné prostředky s odkladným účinkem - Článek 14 - Záruky pro případ neukončeného návratu - Základní potřeby“)
   (2015/C 065/18)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour du travail de Bruxelles

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve

      Žalovaný: Moussa Abdida

      Výrok

   Články 5 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí vykládané ve světle čl. 19 odst. 2 a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 14 odst. 1 písm. b) této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům:

               —

               které v situaci, kdy může výkon rozhodnutí, jímž bylo vážně nemocnému státnímu příslušníkovi třetí země nařízeno, aby opustil území členského státu, vystavit tohoto státního příslušníka třetí země vážnému riziku, že se jeho zdravotní strav závažným a nevratným způsobem zhorší, nepřiznávají odkladné účinky opravnému prostředku podanému proti uvedenému rozhodnutí, a

               —

               které nestanoví, že základní potřeby vážně nemocného státního příslušníka třetí země jsou dle možností zabezpečovány, aby bylo zaručeno, že po dobu, během níž má dotyčný členský stát povinnost odložit výkon rozhodnutí o navrácení tohoto státního příslušníka třetí země poté, co byl podán opravný prostředek proti rozhodnutí o navrácení této osoby, bude skutečně moci být poskytována neodkladná zdravotní péče a základní léčba.

      (1)  Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


title: Věc C-218/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  15. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/14

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-218/05) (1)

   (2006/C 154/35)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


title: Věc F-133/06: Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/18

         Žaloba podaná dne 11. července 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-133/06)
   (2007/C 223/32)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               určit neexistenci ex lege anebo subsidiárně zrušit rozhodnutí v rozsahu, ve kterém zamítá žádost ze dne 31. srpna 2005, kterou žalobce požádal orgán oprávněný ke jmenování (OOJ), aby mu vrátil jeho majetek nacházející se ve služebním bytě v době jeho užívání v Angole, kterého se Komise předtím bez důvodu zmocnila;

               —

               určit neexistenci ex lege anebo subsidiárně zrušit v rozsahu, ve kterém je to nezbytné, rozhodnutí vydané OOJ dne 20. července 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti spornému rozhodnutí;

               —

               uložit žalované povinnost vrátit žalobci jeho majetek;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila částku 1 000 000 eur, případně částku vyšší nebo nižší, kterou Soud bude považovat za oprávněnou a spravedlivou, z důvodu náhrady škody způsobené žalobci sporným rozhodnutím od podání žádosti dne 31. srpna 2005 anebo subsidiárně ode dne, kdyby bylo sporné rozhodnutí vydáno, do dnešního dne;

               —

               uložit žalované, aby žalobci zaplatila za každý den od dnešního dne do dne, kdy žalovaná vydá všechna rozhodnutí týkající se bezpodmínečného schválení žádosti ze dne 31. srpna 2005, částku 300 eur, případně částku vyšší nebo nižší, kterou Soud bude považovat za oprávněnou a spravedlivou, splatnou první den každého měsíce ve vztahu k nabytým právům z předcházejícího měsíce, z důvodu náhrady škody způsobené sporným rozhodnutím od uvedeného dne;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uvádí na podporu své argumentace tři žalobní důvody:

               1.

               absolutní nedostatek odůvodnění, jakož i nelogičnost, rozpornost, záměny a lichost úvah přijatých žalovanou;

               2.

               zjevné a hrubé porušení práva;

               3.

               porušení povinnosti péče a řádné správy.


title: Věc T-579/13 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. prosince 2013 — Istituto di vigilanza dell’Urbe v. Komise ( „Předběžné opatření — Veřejné zakázka na služby — Zadávací řízení — Poskytování bezpečnostních a recepčních služeb v  „Domech Evropské unie“ v Římě a v Miláně — Přidělení zakázky jinému uchazeči — Návrh na odklad provádění — Nerespektování formálních požadavků — Nepřípustnost“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/21

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. prosince 2013 — Istituto di vigilanza dell’Urbe v. Komise
   (Věc T-579/13 R)
   (Předběžné opatření - Veřejné zakázka na služby - Zadávací řízení - Poskytování bezpečnostních a recepčních služeb v „Domech Evropské unie“ v Římě a v Miláně - Přidělení zakázky jinému uchazeči - Návrh na odklad provádění - Nerespektování formálních požadavků - Nepřípustnost)
   2014/C 39/35
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Istituto di Vigilanza dell’Urbe SpA (Řím, Itálie) (zástupci: D. Dodaro a S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Moro a L. Cappelletti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad provádění rozhodnutí o přidělení zakázky přijatého Komisí dne 27. srpna 2013 a týkajícího se veřejné zakázky na poskytování bezpečnostních a recepčních služeb v „Domech Evropské unie“ v Římě a v Miláně (Itálie)

      Výrok

               1)

               Návrh na odklad provádění se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc F-74/08: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. října 2009 — Ramaekers-Jørgensen v. Komise ( Úředníci — Daň Společenství — Stanovení — Sečtení výše osobní odměny a pozůstalostního důchodu — Způsob výběru daně — Okamžik srážky )

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/36

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. října 2009 — Ramaekers-Jørgensen v. Komise
   (Věc F-74/08) (1)

   („Úředníci - Daň Společenství - Stanovení - Sečtení výše osobní odměny a pozůstalostního důchodu - Způsob výběru daně - Okamžik srážky“)
   2009/C 297/55
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Dominique Ramaekers-Jørgensen (Genval, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: K. Zieleśkiewicz a M. Bauer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o stanovení daně Společenství, ke které je žalobkyně povinna, sečtením výše její osobní odměny a pozůstalostního důchodu, jakož i rozhodnutí o zamítnutí žádosti o to, aby daň Společenství zatěžující její pozůstalostní důchod nemusela být odváděna předem, před jeho vyplacením, z částky její odměny, a jednak určení protiprávnosti článků 3 a 4 nařízení č. 260/68.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               D. Ramaekers-Jørgensen ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 52.


title: Věc C-252/09: Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/28

         Žaloba podaná dne 7. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-252/09)
   2009/C 205/49
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a G Braga da Cruz, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2007/16/ES (1) ze dne 19. března 2007, kterou se provádí směrnice Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), pokud jde o vyjasnění některých definic, a v každém případě tím, že o nich neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 23. března 2008.

      (1)  Úř. věst. L 79, s. 11.


title: Věc C-308/04 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. června 2006 – SGL Carbon AG v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelová dohoda — Grafitové elektrody — Článek 81 odst. 1 ES — Pokuty — Pokyny o metodě stanovování pokut — Sdělení o spolupráci — Zásada non bis in idem)

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. června 2006 – SGL Carbon AG v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-308/04 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Grafitové elektrody - Článek 81 odst. 1 ES - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut - Sdělení o spolupráci - Zásada non bis in idem)
   (2006/C 212/05)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: SGL Carbon AG (zástupci: M. Klusmann a K. Beckmann, advokáti)

      Další účastníce řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet, H. Gading a M. Schneider, zmocněnci) Tokai Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), Nippon Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu, Showa Denko KK, se sídlem v Tokiu, GrafTech International Ltd, původně UCAR International Inc., se sídlem ve Wilmingtonu (États-Unis), SEC Corp., se sídlem v Amagasaki (Japonsko), The Carbide/Graphite Group Inc., se sídlem v Pittsburghu (Spojené státy)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2004, Tokai Carbon a další v. Komise (spojené věci T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01), pokud jde o věc T-239/01 – Zrušení rozhodnutí Komise 2002/271/ES ze dne 18. července 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP – Věc COMP/E 1/36.490 – Grafitové elektrody (Úř. věst. 2002, L 100, s. 1).
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               SGL Carbon AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-582/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2012 společností El Corte Inglés, S.A. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-373/09, El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. prosince 2012 společností El Corte Inglés, S.A. proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-373/09, El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
   (Věc C-582/12 P)
   2013/C 63/16
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: El Corte Inglés, S.A. (zástupci: J.L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Emilio Pucci International BV

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 ve věci T-373/09;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených společností El Corte Inglés, S.A.;

               —

               uložit společnosti Emilio Pucci International BV náhradu nákladů vynaložených společností El Corte Inglés, S.A.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Brožury, časopisy a kopie dalších dokumentů předložené odpůrkyní nebyly nikdy předloženy v celém rozsahu a v původní podobě. V důsledku toho nelze zohlednit důkazy předložené odpůrkyní a to pro žádnou ze tříd. Tribunál sice při přezkumu otázky, zda lze předložit pouze originály dokumentů, konstatoval v bodech 26 a 27 rozsudku, že nedošlo k podvodné manipulaci, avšak to ani nebylo namítáno.
   Dokumenty uvedené v příloze 2 je třeba vyloučit, neboť data a odkazy na zveřejnění byly zjevně vloženy odpůrkyní. Jelikož tyto otázky nebyly v rozsudku přiměřeně posouzeny, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se rovněž domnívá, že dokumenty uvedené v důkaze 2 musí být odmítnuty a že v důsledku toho nelze z uvedených časopisů vyvodit důkaz o používání nebo dobrém jméně namítaných ochranných známek třídy 25.
   Pokud jde o srovnání sporných výrobků a služeb, z výše uvedeného plyne, že odpůrkyně — společnost Emilio Pucci International, B.V., neprokázala používání svých starších italských ochranných známek a že v důsledku toho mělo být srovnání s prohlašovanou ochrannou známkou provedeno jen pro třídy 18 a 24 ochranné známky Společenství 203570.
   Odpůrkyně uznala, že ochranná známka „Emilio Pucci“ byla od 70. let na ústupu. Je však třeba poznamenat, že ochranná známka „Emidio Tucci“ má ve Španělsku dobré jméno a zjevný úspěch a že obsahuje jména a příjmení dvou skutečných osob, Emidia Tucciho a Emilia Pucciho. Tyto otázky tvoří část důvodů uplatněných v řízení před OHIM.
   Neoprávněný prospěch získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky musí zahrnovat úmysl o získání obchodního prospěchu z její pověsti (viz rozsudek Spa Finders, bod 51). Odpůrkyně však v tomto ohledu nepředložila žádné tvrzení.
   V důsledku toho, pokud se odpůrkyně dovolává skutečné škody nebo neoprávněně získané výhody, musí uvést tvrzení a předložit důkazy, nebo provést analýzu pravděpodobnosti a předložit důkazy, že nebezpečí neoprávněně získaného prospěchu není jen hypotetické (bod 64 rozsudku), ohledně údajně utrpěné újmy nebo neoprávněně získané výhody přihlašovatele ochranné známky, aniž by stačilo jen obecné tvrzení ve smysle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94.
   Vzhledem k tomu, že odpůrkyně Emilio Pucci International nesplnila povinnost odůvodnění v tomto ohledu, ale omezila se na obecné odůvodnění bez podrobností, je účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek toho názoru, že Tribunál nepřiměřeně nahradil toto opomenutí (viz bod 65 rozsudku), když tento bod považoval za prokázaný.
   Důsledky v projednávané věci vychází z bodů 66 až 68 rozsudku, které jsou založeny na předpokladu, který — jak bylo výše prokázáno — neexistuje: odpůrkyně nesoucí důkazní břemeno neprokázala neoprávněně získaný prospěch nebo poškození dobrého jména a tedy nelze určit výrobky, ohledně kterých platí důvody pro odmítnutí podle čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94.


title: Věc C-524/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Lowlands Design Holding BV v. Minister van Financiën ( „Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — Kombinézové pytle pro kojence a malé děti — Podpoložky 62092000 nebo 62114290 “ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/12

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Lowlands Design Holding BV v. Minister van Financiën
      (Věc C-524/11) (1)

      (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Kombinézové pytle pro kojence a malé děti - Podpoložky 6209 20 00 nebo 6211 42 90)
      (2012/C 331/19)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hoge Raad der Nederlanden

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Lowlands Design Holding BV

         Žalovaný: Minister van Financiën

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02 s. 382) a nařízení Komise (ES) č. 651/2007 ze dne 8. června 2007 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 153, s. 3) — Spací pytle pro kojence a malé děti

         Výrok

      Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že takové kombinézové pytle, o které se jedná ve věci v původním řízení, se zařadí do podpoložky 6209 20 00 jakožto „Kojenecké oděvy a oděvní doplňky, z bavlny“, pokud mají velikost vhodnou pro malé děti o výšce postavy nepřesahující 86 cm. Jestliže tomu tak není, musí být tyto výrobky zařazeny do podpoložky 6211 42 90 jakožto „Ostatní oděvy, dámské nebo dívčí, z bavlny“.

         (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2011.


title: Věc C-202/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  4. května 2006  Cementbouw Handel & Industrie BV proti rozsudku vydanému dne  23. února 2006  Soudem prvního stupně (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-282/02, Cementbouw Handel & Industrie BV v. Komise Evropských společenství

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. května 2006 Cementbouw Handel & Industrie BV proti rozsudku vydanému dne 23. února 2006 Soudem prvního stupně (čtvrtým rozšířeným senátem) ve věci T-282/02, Cementbouw Handel & Industrie BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-202/06 P)
   (2006/C 178/27)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cementbouw Handel & Industrie BV (zástupci: W. Knibbeler, O. Brouwer a P. J. Kreijger, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. února 2006, kterým

                           a)

                           zamítl žalobu podanou navrhovatelkou

                           b)

                           uložil navrhovatelce náhradu nákladů řízení

               —

               případně vrátil věc Soudu prvního stupně k rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení včetně nákladů případných vedlejších účastníků.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně ve svém rozsudku ze dne 23. února 2006:

               a.

               nesprávně vyložil a nesprávně použil články 1 a 2 a čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků, ve znění nařízení (ES) č. 1310/97 (dále jen „nařízení o spojování podniků“) (1) a:

               b.

               porušil zásadu proporcionality a nesprávně vyložil a nesprávně použil čl. 8 odst. 2 nařízení o spojování podniků;

         což ho nesprávně vedlo k zamítnutí žaloby navrhovatelky a potvrzení rozhodnutí Komise do té míry, že odmítnul první skupinu závazků nabídnutých navrhovatelkou a Haniel jako nedostatečnou.

      (1)  Úř. věst. L 180, 9/7/1997, s. 1


title: Věc C-45/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Články 10 ES, 71 ES a čl. 80 odst. 2 ES — Námořní bezpečnost — Kontrola lodí a přístavních zařízení — Mezinárodní dohody — Příslušné pravomoci Společenství a členských států )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-45/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Články 10 ES, 71 ES a čl. 80 odst. 2 ES - Námořní bezpečnost - Kontrola lodí a přístavních zařízení - Mezinárodní dohody - Příslušné pravomoci Společenství a členských států“)
   (2009/C 82/04)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson, M. Konstantinidis, F. Hoffmeister a I. Zervas, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupkyně: A. Samoni-Rantou a S. Chala, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: I. Rao, zmocněnkyně, ve spolupráci s D. Andersonem, QC)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 10 ES, 71 ES a čl. 80 odst. 2 Smlouvy o ES – Předložení návrhu mezinárodní organizaci, který spadá do oblasti výlučné vnější pravomoci Společenství – Námořní bezpečnost – Návrh na kontrolu shody lodí a přístavních zařízení s požadavky kapitoly XI-2 úmluvy SOLAS a předpisu ISPS
   Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že Mezinárodní námořní organizaci (MNO) předložila návrh (MSC 80/5/11) za účelem kontroly shody lodí a přístavních zařízení s požadavky kapitoly XI-2 Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři uzavřené v Londýně dne 1. listopadu 1974 a Mezinárodního předpisu o bezpečnosti lodí a přístavních zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 10 ES, 71 ES a čl. 80 odst. 2 ES.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


title: Věc T-714/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Bonney v. OHIM – Bruno (ATHEIST) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ATHEIST — Starší národní slovní ochranná známka athé — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               14.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 414/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2015 – Bonney v. OHIM – Bruno (ATHEIST)
   (Věc T-714/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ATHEIST - Starší národní slovní ochranná známka athé - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 414/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: David Bonney (Londýn, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně L. Rampini, poté D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Vanessa Bruno (Paříž, Francie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. srpna 2015 (věc R 803/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Vanessou Bruno a Davidem Bonneym.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               David Bonney ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 431, 1.12.2014.


title: Informační oznámení – veřejná konzultace – Zeměpisné označení z Jihoafrické republiky

text:
               7.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/3

         INFORMAČNÍ OZNÁMENÍ – VEŘEJNÁ KONZULTACE
   Zeměpisné označení z Jihoafrické republiky
   (2015/C 45/03)
   V rámci probíhajících závěrečných jednání o dohodě s Jihoafrickou republikou ve formě protokolu o ochraně zeměpisných označení (dále jen „protokol“) poskytly jihoafrické orgány dodatečné informace týkající se zeměpisného označení zemědělského produktu, který byl doplněn za účelem ochrany podle protokolu k seznamu zveřejněnému v oznámení 2014/C 051/09 (1). Evropská komise v současné době zvažuje, zda bude toto zeměpisné označení, uvedené v příloze, podle protokolu chráněno jako zeměpisné označení ve smyslu čl. 22 odst. 1 Dohody TRIPS.
   Komise vyzývá všechny členské státy nebo třetí země či všechny fyzické nebo právnické osoby s oprávněným zájmem, které mají bydliště nebo jsou usazeny v členském státě či třetí zemi, k předkládání námitek proti této ochraně, a to předložením řádně odůvodněného prohlášení.
   Komise musí námitky obdržet do dvou měsíců ode dne zveřejnění tohoto oznámení. Prohlášení o námitce se zasílají na tuto e-mailovou adresu:
   AGRI-A3-GI@ec.europa.eu
   Prohlášení o námitce se posuzují pouze tehdy, pokud jsou obdržena ve výše stanovené lhůtě a pokud prokazují, že navrhovaný název, na nějž by se vztahovala ochrana:

               a)

               by se shodoval s názvem plemene zvířat, a v důsledku toho by mohl uvést spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu produktu;

               b)

               by byl zcela nebo částečně totožný s názvem již chráněným v Unii podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (2) nebo by byl obsažen v dohodách, které Unie uzavřela s jednou z těchto zemí:

                           —

                           Švýcarsko (3)

                           —

                           Jižní Korea (4)

                           —

                           Střední Amerika (5)

                           —

                           Kolumbie a Peru (6)

                           —

                           Černá Hora (7)

                           —

                           Bosna a Hercegovina (8)

                           —

                           Srbsko (9)

                           —

                           Moldavsko (10)

                           —

                           Gruzie (11)

               c)

               by vzhledem k pověsti ochranné známky, její proslulosti a době jejího používání mohl uvést spotřebitele v omyl, pokud jde o skutečnou totožnost produktu;

               d)

               by ohrozil existenci zcela nebo částečně totožného názvu nebo ochranné známky nebo existenci produktů, které byly v souladu s právem na trhu po dobu nejméně pěti let před datem zveřejnění tohoto oznámení;

               e)

               nebo pokud jsou uvedeny skutečnosti, které svědčí o tom, že název, o jehož ochraně se uvažuje, je druhový.

         Výše uvedená kritéria se posuzují ve vztahu k území Unie, což se v případě práv duševního vlastnictví týká pouze jednoho nebo více území, kde jsou daná práva chráněna.

      (1)  Úř. věst. C 51, 22.2.2014, s. 22.

      (2)  Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.

      (3)  Rozhodnutí Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom týkající se dohody o vědeckotechnické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací (Úř. věst. L 114, 30.4.2002, s. 1), a zejména dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty – příloha 7.

      (4)  Rozhodnutí Rady 2011/265/EU ze dne 16. září 2010 o podpisu jménem Evropské unie a prozatímním uplatňování Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 127, 14.5.2011, s. 1).

      (5)  Dohoda zakládající přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Střední Amerikou na straně druhé (Úř. věst. L 346, 15.12.2012, s. 3).

      (6)  Obchodní dohoda mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Kolumbií a Peru na straně druhé (Úř. věst. L 354, 21.12.2012, s. 3).

      (7)  Rozhodnutí Rady 2007/855/ES ze dne 15. října 2007 o podpisu a uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Republikou Černá Hora na straně druhé (Úř. věst. L 345, 28.12.2007, s. 1).

      (8)  Rozhodnutí Rady 2008/474/ES ze dne 16. června 2008 o podpisu a uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Bosnou a Hercegovinou na straně druhé (Úř. věst. L 169, 30.6.2008, s. 10) – Protokol 6.

      (9)  Rozhodnutí Rady 2010/36/ES ze dne 29. dubna 2008 o podpisu a uzavření Prozatímní dohody o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Republikou Srbsko na straně druhé (Úř. věst. L 28, 30.1.2010, s. 1).

      (10)  Rozhodnutí Rady 2013/7/EU ze dne 3. prosince 2012 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Moldavskou republikou o ochraně zeměpisných označení zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 10, 15.1.2013, s. 3).

      (11)  Rozhodnutí Rady 2012/164/EU ze dne 14. února 2012 o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Gruzií o ochraně zeměpisných označení zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, 30.3.2012, s. 1).

      PŘÍLOHA

                  Druh produktu

                  Název chráněný v Jižní Africe

                  masný výrobek

                  Karoo meat of origin


title: Věc T-65/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Bank Refah Kargaran v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu — Zmrazení finančních prostředků — Nový zápis jména žalobkyně po zrušení původního zápisu Tribunálem — Nesprávné právní posouzení — Nesprávné skutkové zjištění — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Právo na účinnou soudní ochranu — Proporcionalita“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Bank Refah Kargaran v. Rada
   (Věc T-65/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Nový zápis jména žalobkyně po zrušení původního zápisu Tribunálem - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné skutkové zjištění - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita“)
   (2017/C 022/27)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Refah Kargaran (Teherán, Írán) (zástupce: J. M. Thouvenin, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux, M. Bishop a B. Driessen, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující zaprvé ke zrušení rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 18), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 306, s. 3), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a podpůrně ke zrušení rozhodnutí 2013/661 a prováděcího rozhodnutí č. 1154/2013 v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, od 20. ledna 2014.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Bank Refah Kargaran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 135, 5. 5. 2014.


title: Věc F-146/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. června 2016 – Massoulié v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Parlament — Převedení mezi orgány — Povyšovací řízení za rok 2014 — Žádost o převod hodnotících posudků na body za zásluhy — Překvalifikování stížnosti na žádost — Článek 90 služebního řádu — Zjevná nepřípustnost“

text:
               18.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/52

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 8. června 2016 – Massoulié v. Parlament
   (Věc F-146/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Parlament - Převedení mezi orgány - Povyšovací řízení za rok 2014 - Žádost o převod hodnotících posudků na body za zásluhy - Překvalifikování stížnosti na žádost - Článek 90 služebního řádu - Zjevná nepřípustnost“)
   (2016/C 260/65)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: François Massoulié (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a M. Dean, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu, kterým byla zamítnuta žádost o převod hodnotících posudků žalobce, které byly vyhotoveny od jeho povýšení do platové třídy AD 12, na body za zásluhy.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               François Massoulié ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 68, 22.2.2016, s. 45.


title: Věc C-459/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. října 2014 – Fadil Cocaj v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. října 2014 – Fadil Cocaj v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Věc C-459/14)
   (2015/C 007/17)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Fadil Cocaj

      Žalovaný: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal

      Předběžné otázky

               1)

               Jaký je přesně formální a věcný obsah a náležitosti registrace, o které hovoří čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) ze dne 29. dubna 2004?

               2)

               Jakým způsobem, jakou formou a před jakým úřadem musí dojít k registraci, o které hovoří čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004? Pokud jde nutná registrace prostřednictvím úřadu, jaká formální a věcná kritéria musí splňovat uvedený úřad v dotčeném členském státě?

               3)

               Lze výše uvedené ustanovení směrnice – s ohledem na ustanovení článku 37 – vykládat v tom smyslu, že ustanovení týkající se partnera se vztahují pouze na partnery rozdílného pohlaví, nebo se vztahuje i na partnery stejného pohlaví?

               4)

               Pokud vnitrostátní právní předpisy přiznávají pro účely použití směrnice registrovaným partnerům postavení rodinného příslušníka, lze směrnici vykládat v tom smyslu, že se vztahuje pouze na partnery rozdílného pohlaví?

               5)

               Lze směrnici vykládat tak, že pro účely jejího použití je třeba mít za to, že registrované partnerství existuje, pokud je jeho účastník uveden v rejstříku prohlášení o partnerství členského státu?

               6)

               Lze uvedené ustanovení směrnice vykládat v tom smyslu, že pokud právní řád členského státu nezachází ve všech ohledech s registrovaným partnerstvím jako s manželstvím, nepřiznává toto partnerství za žádných okolností postavení rodinného příslušníka, a to ani s ohledem na ustanovení článku 37 směrnice?

               7)

               Lze uvedené ustanovení směrnice vykládat v tom smyslu, že rovnocenné zacházení jako s manželstvím musí zahrnovat všechny právní situace a následky? Není-li nutné, aby rovnocennost byla úplná, v kterých ohledech musí být každopádně oba rodinné stavy totožné?

               8)

               Má nebo může mít pro použitelnost uvedeného ustanovení směrnice význam skutečnost, zda právní řád členského státu rozlišuje mezi pojmy zápis („bejegyzés“) a registrace („regisztráció“), nebo je používá bez rozdílu?

               9)

               Lze článek 37 směrnice vykládat v tom smyslu, že normu členského státu, která nestanoví, že partnerství mají být rovnocenná manželství, je třeba považovat za příznivější vnitrostátní předpis ve smyslu uvedeného ustanovení?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 57).


title: Věc C-221/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft (Řízení o předběžné otázce — Poplatek za dlouhodobé skládkování odpadů na skládce — Poplatek hrazený provozovatelem skládky a vypočítaný v závislosti na hmotnosti uložených odpadů a stavu skládky — Osvobození od poplatku u skládkování odpadů pocházejících z rakouských starých zátěží — Neexistence osvobození u skládkování odpadů pocházejících ze starých zátěží nacházejících se v jiných členských státech — Článek 90 ES — Vnitrostátní zdanění — Diskriminace)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/16

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Věc C-221/06) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Poplatek za dlouhodobé skládkování odpadů na skládce - Poplatek hrazený provozovatelem skládky a vypočítaný v závislosti na hmotnosti uložených odpadů a stavu skládky - Osvobození od poplatku u skládkování odpadů pocházejících z rakouských starých zátěží - Neexistence osvobození u skládkování odpadů pocházejících ze starých zátěží nacházejících se v jiných členských státech - Článek 90 ES - Vnitrostátní zdanění - Diskriminace)
   (2007/C 315/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgerichtshof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Stadtgemeinde Frohnleiten, Gemeindebetriebe Frohnleiten GmbH

      Žalovaný: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Vedlejší účastník: Rakouská republika
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof – Výklad článků 10 ES, 12 ES, 23 ES, 25 ES, 49 ES a 90 ES – Osvobození od poplatku postihujícího skládkování odpadů ve prospěch odpadů pocházejících ze sanace ploch kontaminovaných starými zátěžemi (Altlasten) za podmínky, že jsou tyto plochy zapsány do úředního registru – Vyloučení odpadů pocházejících z plochy kontaminované starými zátěžemi, která se nachází na území jiného členského státu
   Výrok
   Článek 90 první pododstavec ES brání takovému vnitrostátnímu daňovému ustanovení, jako je § 3 odst. 2 bod 1 zákona o sanaci starých zátěží (Altlastensanierungsgesetz) ze dne 7. června 1989, který osvobozuje od poplatku postihujícího dlouhodobé skládkování odpadů na vnitrostátních skládkách skládkování odpadů pocházejících ze sanace nebo zajištění starých zátěží nebo ploch podezřelých ze starých zátěží nacházejících se pouze na vnitrostátním území, ale vylučuje z osvobození skládkování odpadů pocházejících ze sanace nebo zajištění ploch nacházejících se v jiných členských státech.

      (1)  Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


title: Věc T-113/13 P: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2013 — Van Neyghem v. Rada ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšování za rok 2007 — Rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST 7 — Zamítnutí žaloby v řízení v prvním stupni — Povinnost uvést odůvodnění — Článek 266 SFEU — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2013 — Van Neyghem v. Rada
   (Věc T-113/13 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšování za rok 2007 - Rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST 7 - Zamítnutí žaloby v řízení v prvním stupni - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 266 SFEU - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2013/C 336/54
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Kris Van Neyghem (Tienen, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 12. prosince 2012, Van Neyghem v. Rada (F-77/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), znějící na zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zčásti odmítá a zčásti zamítá.

               2)

               Kris Van Neyghem ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


title: Věc C-220/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 11. května 2011 — Star Coaches s. r. o. v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

text:
               23.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 219/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 11. května 2011 — Star Coaches s. r. o. v. Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu
   (Věc C-220/11)
   2011/C 219/10
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Star Coaches, s. r. o.

      Žalovaný: Finanční ředitelství pro hlavní město Prahu

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se článek 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) pouze na plnění poskytnutá cestovními kancelářemi konečným spotřebitelům cestovní služby (cestujícím), nebo i na plnění poskytnutá jiným osobám (zákazníkům)?

               2)

               Je nutno považovat za cestovní kancelář pro účely článku 306 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty přepravní společnost, která pouze zajišťuje přepravu osob tím, že poskytuje autobusovou přepravu cestovním kancelářím (nikoli přímo cestujícím), a neposkytuje žádné další služby (ubytování, informace, konzultace apod.)?

      (1)

               Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc F-101/07: Žaloba podaná dne 3. října 2007 – Cova v. Komise

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/73

         Žaloba podaná dne 3. října 2007 – Cova v. Komise
   (Věc F-101/07)
   (2007/C 269/134)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Philippe Cova (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. června 2007 v rozsahu, v němž se jím nepřiznává příplatek za vedení upravený v čl. 7 odst. 2 služebního řádu po dobu delší než jeden rok;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce uplatňuje následující žalobní důvody:
   1.   Porušení čl. 7 odst. 2 služebního řádu orgánem oprávněným ke jmenování:

               —

               Cílem čl. 7 odst. 2 služebního řádu je zajistit kontinuitu služby v případě volného pracovního místa; podle správného významu tohoto ustanovení by dočasné nastoupení na pracovní místo mělo být co možná nejkratší a z tohoto důvodu je správa nucena na základě práva, aby bezodkladně přistoupila k ukončení dočasného pracovního umístění tím, že na pracovní místo jmenuje vedoucího oddělení.

               —

               „Trvání přechodného pracovního umístění nepřesáhne jeden rok“ se vztahuje výlučně k trvání přechodného pracovního umístění a nemá dopad na odměnu odpovídající tomuto pracovnímu umístění, pokud je přechodné pracovní umístění prodlouženo na dobu trvání delší než jeden rok.

               —

               Doba trvání jednoho roku nemá absolutní charakter o to spíše, že se nejedná o lhůtu určenou zaměstnanci ve veřejné službě, ale správě, bez toho, že by tato doba byla dále kvalifikována jako povinná, závazná nebo imperativní; proto je třeba ji chápat jako důrazné upozornění správě, aby obsadila volné pracovní místo, jakmile to bude možné.

         2.   Porušení povinnosti péče ve vztahu k úředníkům a zásady řádné správy

               —

               Výše zmíněná povinnost znamená, že pokud orgán přijme rozhodnutí ohledně postavení úředníka, měl by vzít v úvahu veškeré faktory, které mohou mít dopad na jeho rozhodnutí, a že pokud tak činí, měl by vzít v úvahu nejen zájmy služby, ale rovněž zájmy dotčeného úředníka.

               —

               V této souvislosti je zásada řádné správy často spjata s povinností péče ve vztahu k úředníkům.

               —

               V projednávaném případě Komise nedodržela své povinnosti, jelikož si byla vědoma, že by předchozí vedoucí oddělení měl být přidělen na jiné pracovní místo a tolerovala přechodné jmenování P. Cova na dobu delší než jeden rok. Výklad Komise vede k paradoxní situaci, kdy zatímco byla odpovědnost převzatá během určeného období vyšší, může být žalobci přiznán pouze příplatek za vedení omezený na jeden rok.


title: Věc C-188/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia n °58 de Madrid (Španělsko) dne 15. dubna 2014 – Juan Pedro Ludeña Hormigos v. Banco de Santander, S.A.

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid (Španělsko) dne 15. dubna 2014 – Juan Pedro Ludeña Hormigos v. Banco de Santander, S.A.
   (Věc C-188/14)
   2014/C 223/04
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Juan Pedro Ludeña Hormigos

      Žalovaná: Banco de Santander, S.A.

      Předběžné otázky

               1)

               Je čl. 22 odst. 1 zákona 16/09 ze dne 13. listopadu 2009 o platebních službách, který bance umožňuje uložit a/nebo zvýšit náklady služeb prostřednictvím změny původně sjednaných podmínek, slučitelný s právem Společenství?

               2)

               Představuje možnost vypovědět smlouvu bez dalších nákladů dostačující ochranu spotřebitele?

               3)

               Jsou platná smluvní ustanovení sjednaná mezi smluvními stranami, která obsahují možnosti uvedené v článku uvedeném v první otázce?

               4)

               Nakonec, a pro případ kladné odpovědi na některou z předchozích otázek, je stanovená dvouměsíční lhůta slučitelná s právem Společenství?


title: Věc C-340/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-340/11)
   2011/C 269/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kapitalanlagegesellschaft mbH, jménem Alltri Inka

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc T-526/11: Žaloba podaná dne 3. října 2011 — Igcar Chemicals v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/41

         Žaloba podaná dne 3. října 2011 — Igcar Chemicals v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc T-526/11)
   2011/C 347/74
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Igcar Chemicals, SL (Rubí, Španělsko) (zástupce: L. Fernández Vaissieres, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhové žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je opodstatněná a přípustná;

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká vystavení faktury za administativní poplatky a zrušil uvedenou fakturu;

               —

               uložil ECHA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávaná žaloba se týká zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“) číslo SME (2011) 0572 ze dne 3. srpna 2011 a následného zrušení faktury vystavené za administrativní poplatky (faktura číslo 10028302 ze dne 5. srpna 2011).
   V tomto ohledu je třeba připomenout, že podnik, který je žalobkyní, v rozhodné době předběžně zaregistroval různé látky, které měl v úmyslu přihlásit. Před tímto přihlášením byl podnik nesprávně zaregistrován jako malý podnik.
   V červnu 2011 na základě čl. 13 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (dále jen „nařízení o poplatcích“) požadovala Agentura od žalobkyně, aby prokázala, že má nárok na snížení registračního poplatku, který jí byl uložen. Ve své odpovědi žalobkyně uvedla, že její velikost odpovídá střednímu podniku a tato okolnost byla zohledněna a dobrovolně opravena v systému REACH-IT před přijetím výše uvedené žádosti ECHA.
   Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Evropská komise není příslušná k tomu, aby převedla na ECHA pravomoc ukládat administrativní poplatky a ECHA nebyla příslušná k přijetí rozhodnutí své správní rady MB/29/2010 ze dne 12. listopadu 2010 [„on the classification of charges for which services are levied“).

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že tím, že Komise stanovila v čl. 13 odst. 4 nařízení o poplatcích, že ECHA uloží administrativní poplatek odlišný od registračního poplatku, přičemž pouze tento registrační poplatek je povolen předpisy zakládajícími ECHA, překračuje rámec toho, co tyto předpisy povolují a v tomto ohledu článek 114 SFEU nestačí k založení příslušnosti Komise nebo ECHA.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z protiprávního přenesení pravomocí uvedených v čl. 13 odst. 4 nařízení o poplatcích.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že výše uvedené ustanovení ponechává stanovení administrativního poplatku na volném uvážení ECHA, aniž by stanovilo jeho cíle, obsah, rozsah a dobu trvání a článek 2 rozhodnutí MB/29/2010 a zejména tabulka 1 jeho přílohy jsou protiprávní.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z represivního charakteru rozhodnutí MB/29/2010.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že je sice pravda, že podle čl. 74 odst. 1 základního nařízení o ECHA může agentura zpoplatňovat služby, které poskytuje podle čl. 74 odst. 3 téhož předpisu, jsou poplatky a jiné zdroje příjmů určovány takovým způsobem, aby stačily k pokrytí nákladů vynaložených na poskytnuté služby. Avšak administrativní poplatek ve výši 14 500 eur nemůže být odůvodněn ověřováním provedeným ECHA, jelikož tato částka je nepřiměřená vzhledem k poskytnutým službám. Krom toho tyto administrativní poplatky mají charakter sankce.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že systém REACH-IT neposkytuje podnikům dostatečné informace k tomu, aby se mohly seznámit se sankcemi, které jim mohou být uloženy v souvislosti s povinností ověřování jejich velikosti. Krom toho Agentura nezohlednila neexistenci úmyslu žalobkyně, jakož i dobrovolnou opravu chyby.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality při stanovení dotčených administrativních poplatků.