title: Věc T-23/10: Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — Arkema France v. Komise

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/37

         Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — Arkema France v. Komise
   (Věc T-23/10)
   2010/C 80/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Arkema France (Colombes, Francie) (zástupci: J. Joshua, barrister, E. Aliende Rodríguez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit článek 1 odst. 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2009) 8682 ze dne 11. listopadu 2009 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a v každém případě zrušit článek 1 odst.1 v rozsahu, v němž konstatuje, že se žalobkyně podílela na protiprávním jednání v odvětví cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996.

               —

               zrušit pokuty uložené žalobkyni v článku 2;

               —

               pokud Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, podpůrně podstatně je snížit podle svého uvážení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 ve věci COMP/38.589-Tepelné stabilizátory, které konstatovalo, že se žalobkyně podílela na dvou samostatných porušeních článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU), jedno se týkalo tepelných stabilizátorů a druhé ESBO, a uložilo pokutu za každý výrobek.
   Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby následující žalobní důvody:

               Zaprvé, tvrdí, že při řádném použití článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) rozsudek ve věci Akzo (2) nepřerušuje běh lhůt a pravomoc Komise k uložení pokuty byla časově omezená pro obě porušení podle desetiletého pravidla „dvojího omezení“. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení v tom, že shledala, že v období, ve kterém byla věc Akzo projednávána, byl přerušen běh lhůt a nesprávně konstatovala, že desetiletá lhůta stanovená v čl. 25 odst. 5 výše uvedeného nařízení mohla být v projednávané věci prodloužena.

               Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala legitimní zájem na deklaratorním konstatování protiprávního jednání, u kterého není oprávněna ukládat pokuty. Žalobkyně tvrdí, že článek 7 nařízení (ES) č. 1/2003 umožňuje, aby Komise deklaratorně konstatovala, že došlo k protiprávnímu jednání, pokud neuloží pokutu, za předpokladu, že je prokázáno, že Komise na tom má legitimní zájem.

               Zatřetí, nezávisle na dvou předchozích žalobních důvodech, žalobkyně požaduje, aby Tribunál zrušil deklaratorní konstatování uvedené v čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí, podle nějž se podílela na protiprávním jednání v odvětví cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996 a tvrdí, že Komise neprokázala legitimní zájem na takovém konstatování.

               Začtvrté, pro případ, že Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala trvání protiprávního jednání po 23. únoru 1999, a proto pokuta uložená za trvání druhého kartelu musí být snížena tak, aby odrážela kratší dobu trvání porušení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Rozsudek ze dne 17. září 2007 ve spojených věcech, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise (T-125/03 a T-253/03Sb. rozh. s. II 3523).


title: Věc C-80/07: Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               24.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/15

         Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-80/07)
   (2007/C 69/36)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Pataki a B. Stromsky)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES (1) ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice 2005/28/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 29. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 91, 9.4.2005, s. 13.


title: Věc F-58/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. března 2007 – Simon v. Soudní dvůr a Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/60

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. března 2007 – Simon v. Soudní dvůr a Komise
   (Věc F-58/06) (1)

   (2007/C 95/119)

      Jednací jazyk: maďarština

   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 190, 12.8.2006, s. 35.


title: Věc T-533/15: Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland a další v. Rada a Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/49

         Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland a další v. Rada a Komise
   (Věc T-533/15)
   (2015/C 381/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland (Hamburk, Německo), Kim Il Su (Pchjongjang, Korejská republika), Kang Song Sam (Hamburg), Choe Chun Sik (Pchjongjang), Sin Kyu Nam (Pchjongjang), Pak Chun San (Pchjongjang), So Tong Myong (Pchjongjang) (zástupci: M. Lester a S. Midwinter, barristers, T. Brentnall a A. Stevenson, solicitors)

      Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1066 ze dne 2. července 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/183/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. L 174, s. 25) a prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1062 ze dne 2. července 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. L 174, s. 16), v rozsahu, v němž je tato opatření mají zahrnovat v příloze V;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neposkytly přiměřené nebo dostačující důvody pro zahrnutí žalobců.

               2.

               Druhý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že v případě žalobců byla splněna kterákoli z kritérií pro zahrnutí žalobců ve sporných opatřeních, jelikož pro jejich zahrnutí neexistuje skutkový základ.

               3.

               Třetí žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované porušily zásady ochrany údajů.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neodůvodněně a nepřiměřeně porušily základní práva žalobců, včetně jejich práva na ochranu vlastnictví, podnikání a dobré pověsti.


title: Věc C-649/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de commerce de Versailles (Francie) dne 6. prosince 2013 — Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další, pán Rogeau, likvidátor Nortel Networks SA v. pán Rogeau, likvidátor Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom a další

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de commerce de Versailles (Francie) dne 6. prosince 2013 — Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další, pán Rogeau, likvidátor Nortel Networks SA v. pán Rogeau, likvidátor Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom a další
   (Věc C-649/13)
   2014/C 39/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Versailles

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další, pán Rogeau, likvidátor společnosti Nortel Networks SA

      Žalovaní: Pán Rogeau, likvidátor Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom a další

      Předběžná otázka

   Je soud státu, ve kterém bylo zahájeno vedlejší řízení, výlučně nebo alternativně se soudem státu, ve kterém bylo zahájeno hlavní řízení, příslušný rozhodnout o určení majetku dlužníka, na který se vztahují účinky vedlejšího řízení podle čl. 2 písm. g), čl. 3 odst. 2 a článku 27 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1), a je v případě výlučné nebo alternativní příslušnosti rozhodným právem právo hlavního nebo vedlejšího řízení?

      (1)  Úř. věst. L 160, s. 1.


title: Věc T-524/12: Žaloba podaná dne 3. prosince 2012 — Recaro v. OHIM — Certino Mode (RECARO)

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/23

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2012 — Recaro v. OHIM — Certino Mode (RECARO)
   (Věc T-524/12)
   2013/C 32/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Recaro Beteiligungs-GmbH (Kaiserslautern, Německo) (zástupce: J. Weiser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Certino Mode, SL (Elche, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               pozměnil napadené rozhodnutí, tak aby odvolání vedlejší účastnice řízení bylo zamítnuto a ochranná známka Společenství č. 734343 „RECARO“ byla zrušena v plném rozsahu;

               —

               alternativně zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2012 ve věci R 1761/2011-1; a

               —

               uložil OHIM a případně vedlejší účastnici náhradu nákladů tohoto řízení a odvolacího řízení před OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Slovní ochranná známka „RECARO“ pro výrobky zařazené do tříd 10 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 734343

      Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 15 nařízení Rady č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 76 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 50 odst.1 nařízení č. 2868/95; a

               —

               porušení čl. 75 odst. 1 nařízení Rady č. 207/2009


title: Věc C-112/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. ledna 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-112/08) (1)

   2009/C 141/62

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


title: Věc C-647/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2012 — Dimos Peramatos v. Evropská komise ( „Kasační opravný prostředek — Finanční podpora přiznaná projektu v oblasti životního prostředí —  „LIFE“ — Rozhodnutí vymáhat část vyplacené částky — Určení povinností příjemce — Legitimní očekávání — Povinnost uvést odůvodnění — Nesprávná právní posouzení“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/6

         Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2012 — Dimos Peramatos v. Evropská komise
   (Věc C-647/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Finanční podpora přiznaná projektu v oblasti životního prostředí - „LIFE“ - Rozhodnutí vymáhat část vyplacené částky - Určení povinností příjemce - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávná právní posouzení)
   2013/C 108/10
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dimos Peramatos (zástupce: G. Gerapetritis, Δικηγόρος)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnkyně, ve spolupráci s A. Somou, Δικηγόρος)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 12. října 2011, Dimos Peramatos v. Komise (T-312/07), kterým se zamítá žaloba, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2005, oznámeného navrhovatelce soudním vykonavatelem dne 17. května 2007, o vymáhání částek vyplacených na základě rozhodnutí Komise C/1997/29 final ze dne 17. července 1997, které se týká projektu spadajícího do rámce programu zalesňování, nebo podpůrně změna napadeného rozhodnutí

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Dimos Peramatos se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


title: Věc T-391/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Aldi v. EUIPO – Cantina Tollo (ALDIANO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALDIANO — Starší slovní ochranná známka Evropské unie ALDI — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 22 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Aldi v. EUIPO – Cantina Tollo (ALDIANO)
   (Věc T-391/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ALDIANO - Starší slovní ochranná známka Evropské unie ALDI - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 22 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   (2017/C 038/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen a N. Bertram, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cantina Tollo SCA (Tollo, Itálie) (zástupci: F. Celluprica a F. Fischetti, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. května 2015 (věc R 1612/2014 -4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aldi a Cantina Tollo.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Aldi GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


title: Věc C-212/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'arbitrage dne  10. května 2006  – Vláda Francouzského společenství, Valonská vláda v. Vlámská vláda

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'arbitrage dne 10. května 2006 – Vláda Francouzského společenství, Valonská vláda v. Vlámská vláda
   (Věc C-212/06)
   (2006/C 178/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Cour d'arbitrage
   Účastníce původního řízení

      Žalobkyně: Vláda Francouzského společenství, Valonská vláda

      Žalovaná: Vlámská vláda
   Předběžné otázky

               1)

               Představuje systém pojištění sociální péče (a) zavedený samosprávným společenstvím federativního členského státu Evropského společenství; (b) použitelný na osoby, které mají bydliště na části území tohoto federativního státu, kde má toto samosprávné společenství působnost; (c) který poskytuje nárok na úhradu nákladů z tohoto systému, jež byly vynaloženy na poskytování nezdravotní pomoci a služeb osobám, jejichž soběstačnost je dlouhodobě a podstatně omezena a které se účastní tohoto systému, a to formou paušální úhrady souvisejících nákladů, a (d) který je financován jednak z ročního pojistného účastníků, a jednak z rozpočtových výdajů dotyčného samosprávného společenství, systém spadající do věcného rozsahu působnosti nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1), který je vymezen v článku 4 tohoto nařízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první předběžnou otázku, musí být výše uvedené nařízení, a zejména jeho články 2, 3 a 13 a dále jeho články 18, 19, 20, 25 a 28, v rozsahu, v němž jsou použitelné, vykládáno tak, že tato ustanovení brání tomu, aby samosprávné společenství federativního členského státu Evropského společenství přijalo právní předpisy, které při výkonu jeho pravomocí omezují možnost přístupu k pojištění a výhodám systému sociálního zabezpečení ve smyslu tohoto nařízení pouze na osoby, které mají bydliště na území, kde toto Společenství vykonává svou působnost, a pokud jde o občany Evropské unie, na osoby, které jsou zaměstnány na tomto území a mají bydliště v jiném členském státě, vyjma osob bez ohledu na jejich státní příslušnost, které mají bydliště v části území federativního státu, kde svou působnost vykonává jiné samosprávné společenství?

               3)

               Musejí být články 18, 39 a 43 Smlouvy o ES vykládány tak, že brání tomu, aby samosprávné společenství federativního členského státu Evropského společenství přijalo právní předpisy, které při výkonu jeho pravomocí omezují možnost přístupu k pojištění a výhodám systému sociálního zabezpečení ve smyslu výše uvedeného nařízení pouze na osoby, které mají bydliště na území, kde toto samosprávné společenství vykonává svou působnost, a pokud jde o občany Evropské unie, na osoby, které jsou zaměstnány na tomto území a mají bydliště v jiném členském státě, vyjma osob bez ohledu na jejich státní příslušnost, které mají bydliště v části území federativního státu, kde svou působnost vykonává jiné samosprávné společenství?

               4)

               Musejí být články 18, 39 a 43 Smlouvy o ES vykládány tak, že brání tomu, aby byl rozsah působnosti takového systému omezen na osoby mající bydliště v jednotlivých celcích federativního členského státu Evropského společenství, na něž se tento systém vztahuje?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


title: Věc T-308/08: Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Parfums Christian Dior v. OHIM – Consolidated Artists (MANGO adorably)

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/15

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Parfums Christian Dior v. OHIM – Consolidated Artists (MANGO adorably)
   (Věc T-308/08)
   (2008/C 260/28)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Parfums Christian Dior SA (Paříž, Francie) (zástupci: E. Cornu, D. Moreau a F. de Visscher, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consolidated Artists B.V. (Rotterdam, Nizozemsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. května 2008 ve věci R 1162/2007-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MANGO adorably“ pro zboží třídy 3

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská přihláška č. 33 209 849 slovní ochranné známky „ADIORABLE“ pro zboží třídy 3; francouzská přihláška č. 94 536 564 slovní ochranné známky „J'ADORE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3; mezinárodní přihláška č. 811 001 slovní ochranné známky „ADIORABLE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3; mezinárodní přihláška č. 687 422 slovní ochranné známky „J'ADORE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně usoudil, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami a že přihlašovaná ochranná známka by užíváním neprávem netěžila z dobrého jména starší ochranné známky, a to na základě nesprávné úvahy, že podle obou právních základů nejsou dotčené ochranné známky dostatečně podobné.


title: Věc T-287/01: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  20. března 2006  – Bioelettrica v. Komise

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/18

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 20. března 2006 – Bioelettrica v. Komise
   (Věc T-287/01) (1)

   (2006/C 121/32)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 31, 2.2.2002.


title: Věc T-209/01: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  14. prosince 2005  – Honeywell v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem — Nařízení (EHS) č. 4064/89 — Nerelevantní povaha částečné kritiky rozhodnutí — Trhy v oblasti letectví — Žaloba, která nemůže vést ke zrušení rozhodnutí )

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/26

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Honeywell v. Komise
   (Věc T-209/01) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Nerelevantní povaha částečné kritiky rozhodnutí - Trhy v oblasti letectví - Žaloba, která nemůže vést ke zrušení rozhodnutí“)
   (2006/C 48/48)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Honeywell International, Inc. (Morristown, New Jersey, Spojené státy) (zástupci: K. Lasok, QC, a F. Depoortere, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, P. Hellström a F. Siredey-Garnier, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu žalované: Rolls-Royce plc (Londýn, Spojené království (zástupci: A. Renshaw, solicitor) a Rockwell Collins, Inc. (Cedar Rapids, Iowa, Spojené státy) (zástupci: T. Soames, J. Davies, A. Ryan, solicitors, P. Camesasca, advokát)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise 2004/134/ES ze dne 3. července 2001, kterým se prohlašuje spojení za neslučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (věc COMP/M.2220 – General Electric/Honeywell) (Úř. věst. 2004, L 48, s. 1),
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Komisí a vedlejšími účastníky.

      (1)  Úř. věst. C 331, 24.11.2001.


title: Věc C-231/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Hotel Concordial srl, dříve Hotel Concordia Snc proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Alberto Quattro Fontatne a další v. Komise

text:
               20.7.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 207/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Hotel Concordial srl, dříve Hotel Concordia Snc proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Alberto Quattro Fontatne a další v. Komise
   (Věc C-231/13 P)
   2013/C 207/29
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Hotel Concordial srl, dříve Hotel Concordia Snc (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadené usnesení Tribunálu,

               —

               přijmout návrhová žádání formulovaná v prvním stupni a v důsledku toho

                           —

                           zrušit, případně a v mezích zájmu navrhovatelky, rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích,

                           —

                           podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vrátit přiznané úlevy zvýšené o úroky za dotčená období,

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku se uvádí těchto devět důvodů kasačního opravného prostředku:

                  První důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nepřijetí závěru, že dotčená opatření nepřiznávala žádnou výhodu svým příjemcům, jelikož měla kompenzační povahu.

                  Druhý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nevyloučení nebo v každém případě neposouzení schopnosti dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod v rámci Společenství.

                  Třetí důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].

                  Čtvrtý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].

                  Pátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].

                  Šestý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).

                  Sedmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení povahy podpory jako existující podpory a následného porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).

                  Osmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí navrácení.

                  Devátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o použití úroků.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc F-92/14: Žaloba podaná dne 10. září 2014 – ZZ v. Evropský parlament

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/40

         Žaloba podaná dne 10. září 2014 – ZZ v. Evropský parlament
   (Věc F-92/14)
   (2014/C 448/50)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: Günther Maximini, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Předmět a popis sporu

   Návrh, zaprvé na zrušení zamítavého rozhodnutí Parlamentu, kterým Parlament odmítl zabránit škodě, která žalobci vznikla z důvodu porušení jeho osobnostních práv a ustanovení nařízení 45/2011 v rámci rozhodování v předcházející věci a zadruhé, na náhradu nemajetkové újmy a úroků z prodlení z důvodu škody údajně způsobené žalobci.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 5. března 2014, kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 16. prosince 2013 o náhradu škody, jakož i konkludentní zamítnutí jeho stížnosti ze dne 24. března 2014 podané proti tomuto rozhodnutí, jakož i podpůrně dodatečně vydané rozhodnutí o zamítnutí ze dne 29. července 2014, které bylo vydáno neidentifikovaným vystavovatelem;

               —

               uložil žalovanému zaplatit žalobci částku ve výši 30  000 eur jako náhradu nemajetkové újmy a úroky z prodlení ve výši 5 % nad základní úrokovou sazbou z částky 25  000 eur od 1. února 2014 a z částky 5  000 eur od 1. května 2014;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených před podáním žaloby, jakož i všech nezbytných výdajů a nákladů žalobce.


title: Věc C-287/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Marketing Service Magdeburg GmbH

text:
               28.10.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 261/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 3. července 2006 – Deutsche Post AG v. Spolková republika Německo, vedlejší účastnice řízení: Marketing Service Magdeburg GmbH
   (Věc C-287/06)
   (2006/C 261/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln (Německo)
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Deutsche Post AG

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastnice řízení: Marketing Service Magdeburg GmbH
   Předběžná otázka
   Má být čl. 47 odst. 2 ve spojení s článkem 95 Smlouvy o ES ve spojení s čl. 12 pátou odrážkou ve spojení s čl. 7 odst. 1 směrnice 97/67/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002 (1) vykládán v tom smyslu, že v případě, že poskytovatel všeobecných služeb uplatňuje zvláštní sazby pro své obchodní zákazníky, kteří odevzdávají předtříděné poštovní zásilky do poštovní sítě v poštovních centrech, je povinen uplatňovat tyto zvláštní sazby také vůči podnikům, které poštovní zásilky vybírají u odesílatele a odevzdávají je do poštovní sítě předem tříděné ve stejném přístupovém místě a za stejných podmínek jako obchodní zákazníci, aniž by to poskytovatel všeobecné služby mohl s ohledem na svou povinnost odmítnout?

      (1)  Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316.


title: Věc C-477/08: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2005/36/ES — Uznávání odborných kvalifikací — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/13

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
   (Věc C-477/08) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2009/C 282/23
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Adam, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Rakouská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny správní a právní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 této směrnice.

               2)

               Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


title: Věc C-413/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern (Německo) dne  10. září 2007 – Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider v. Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern (Německo) dne 10. září 2007 – Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider v. Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD
   (Věc C-413/07)
   (2007/C 283/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesarbeitsgericht Mecklenburg-Vorpommern
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Kathrin Haase, Adolf Oberdorfer, Doreen Kielon, Peter Schulze, Peter Kliem, Dietmar Bössow, Helge Riedel, André Richter, Andreas Schneider

      Žalované: Superfast Ferries SA, Superfast OKTO Maritime Company, Baltic SF VIII LTD
   Předběžné otázky

               1)

               Je nutné vykládat čl. 19 bod 2 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 (1) v tom smyslu, že je v případě zaměstnanců, kteří jsou přijati do zaměstnání na určitou loď a kteří budou zaměstnáni výlučně na této určité lodi, nutné považovat loď jako takovou za místo, kde zaměstnanec obvykle vykonává svou práci?

               2)

               Je nutné vykládat čl. 19 bod 2 písm. a) v tom smyslu, že – každopádně v případě, že se loď, kterou je nutné považovat za místo výkonu práce, neplaví výlučně nebo převážně v teritoriálních vodách jednoho a téhož státu, ale v mezinárodní dopravě, jako je tomu v daném případě, jako linkový trajekt mezi Německém a Finskem – je nutné považovat za soud obvyklého místa výkonu práce soud příslušný pro domovský přístav, nebo přístav registrace lodi ve státě, pod jehož vlajkou loď pluje?

               3)

               Je nutné v případě zaměstnance, který vykonává svou práci výlučně na určité lodi, která je využívána v mezinárodní dopravě, vycházet z toho, že svou práci obvykle nevykonává v jednom a témže státě, a že je tudíž nutné pro určení příslušného soudu v jiném státě, než je stát bydliště nebo sídla zaměstnavatele, použít nikoliv čl. 19 bod 2 písm. a), ale čl. 19 bod 2 písm. b)?

               4)

               Je nutné v posledně uvedeném případě čl. 19 bod 2 písm. b) vykládat v tom smyslu, že za provozovnu, která přijala zaměstnance do zaměstnání, může být považována také kancelář, která není v jednom z pravidelných přístavů, kde staví lodě, provozována sice samotným zaměstnavatelem, ale jinou společností, která byla zaměstnavatelem prostřednictvím manažerské smlouvy pověřena jako „operátor“ organizací hospodářského a technického provozu lodi a která tam zaměstnává „Crew Manager“ (manažer posádky), k jehož úkolům náleží koordinace činnosti personálu, v případě, že pracovní smlouvy sice nebyly uzavřeny v této kanceláři, ale na lodi jejím kapitánem, avšak v kanceláři byly vydávány rozpisy služeb a přijímána potvrzení o pracovní neschopnosti a byly tam prostřednictvím tamního „Crew Manager“ vypovězeny pracovní poměry?

               5)

               V případě, že otázka 4 bude zodpovězena kladně:

                           a)

                           Může být nabyvatel lodi, jejíž členové posádky mohli svého dosavadního zaměstnavatele zažalovat u soudu v místě provozovny, která je přijala do zaměstnání, podle čl. 19 bod 2 písm. b), zažalován u téhož soudu již z toho důvodu, že zaměstnanci, kteří obdrželi výpověď, uplatňují, že podle jejich názoru přešel jejich pracovní poměr na základě platných právních předpisů o převodu podniku podle vnitrostátního práva, které je nutné použít, na nabyvatele?

                           b)

                           Může být v případě, že žaloba je vznesena proti – v otázce 4 označenému – „operátorovi“, který dává výpověď, tento operátor zažalován u téhož soudu jako dosavadní zaměstnavatel?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/4, s. 42.


title: Věc T-164/06: Žaloba podaná dne 21. června 2006 – ColArt/Americas v. OHIM (BASIC)

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/27

         Žaloba podaná dne 21. června 2006 – ColArt/Americas v. OHIM (BASIC)
   (Věc T-164/06)
   (2006/C 190/49)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ColArt/Americas, Inc (Piscataway, USA) (zástupce: E. Soler Borda, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               Zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. dubna 2006 týkající se přihlášky ochranné známky BASICS č. 002433613 (Věc R 788/2005-4) v plném rozsahu;

               —

               podpůrně, zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká následujících výrobků: barvící látky v akrylových barvách, laky pro umělce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BASICS“ pro výrobky ve třídě 2 – přihláška č. 2 433 613

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož slovo „BASICS“ není v angličtině běžným výrazem ve vztahu k přihlašovaným výrobkům a nemá pro spotřebitele jasný význam ve vztahu k výrobkům, na které se vztahuje přihláška. Přihlašovaná ochranná známka každopádně nabyla rozlišovací způsobilosti užíváním.


title: Věc C-467/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Soudem prvního stupně v Livadeia (Řecko) dne 22. října 2007 – Koskovolis Panagiotis a Pappa Aikaterini v. Koinotita Kypiakiou – Beozia

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/27

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Soudem prvního stupně v Livadeia (Řecko) dne 22. října 2007 – Koskovolis Panagiotis a Pappa Aikaterini v. Koinotita Kypiakiou – Beozia
   (Věc C-467/07)
   (2007/C 315/47)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Soud prvního stupně v Livadeia
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Koskovolis Panagiotis a Pappa Aikaterini

      Žalovaná: Koinotita Kypiakiou – Beozia
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 5 a ustanovení 8 body 1 a 3 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. L 175 ze dne 10. července 1999, s. 42), vykládat tak, že právo Společenství nedovoluje členskému státu při provádění této rámcové dohody přijmout opatření:

                           a)

                           pokud rovnocenná opatření ve smyslu čl. 5 bodu 1 rámcové dohody již existovala ve vnitrostátním právním řádu před vstupem směrnice v platnost a

                           b)

                           pokud se opatřeními přijatými k provedení rámcové dohody sníží všeobecná úroveň ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud ve vnitrostátním právním řádu již existovala před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody:

                           a)

                           když uvedené právní opatření, které provádí rámcovou dohodu, bylo přijato po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 1999/70/ES, avšak do oblasti jeho působnosti rationae temporis spadají výlučně pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly platné ke dni jejího vstupu v platnost nebo jejichž platnost skončila do určité doby před jejím vstupem v platnost, avšak po uplynutí lhůty pro provedení směrnice, zatímco dříve existující rovnocenná opatření nemají časově omezenou oblast působnosti a zahrnují všechny pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly uzavřeny, byly platné nebo jejichž platnost skončila ke dni vstupu směrnice 1999/70/ES v platnost a ke dni uplynutí lhůty pro její provedení;

                           b)

                           když do oblasti působnosti uvedeného právního opatření, které provádí rámcovou dohodu, spadají pouze pracovní smlouvy na dobu určitou, které pro to, aby byly považovány za po sobě jdoucí pro účely výše uvedeného opatření, musejí kumulativně splňovat následující podmínky:

                                       i)

                                       jednotlivé smlouvy byly uzavřeny s časovým odstupem ne delším než tři měsíce a mimoto

                                       ii)

                                       celkové trvání po sobě jdoucích smluv bylo nejméně dvacet čtyři měsíců ke dni vstupu nařízení v platnost, nezávisle na počtu obnovení smluv, nebo došlo alespoň ke třem po sobě jdoucím obnovením původní smlouvy s celkovou dobou trvání pracovní činnosti alespoň osmnáct měsíců během období dvaceti čtyř měsíců počítaných od původní smlouvy, zatímco dříve existující rovnocenná opatření tyto podmínky nestanoví a zahrnují naopak všechny (po sobě jdoucí) pracovní smlouvy na dobu určitou, nezávisle na minimální délce zaměstnání a minimálním počtu obnovení smluv;

                           c)

                           když dotčené právní opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, stanoví – jako právní následek ochrany zaměstnanců na dobu určitou a prevence zneužívání ve smyslu rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou – kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky do budoucnosti (ex nunc), zatímco dříve existující rovnocenné právní opatření stanoví kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky od okamžiku jejich prvotního uzavření (ex tunc)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, ve vnitrostátním právním řádu před vstupem uvedené směrnice v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 7 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, když stanoví jako jediný prostředek ochrany zaměstnanců na dobu určitou proti zneužívání povinnost zaměstnavatele zaplatit odměnu a odstupné v případě protiprávního zaměstnání na po sobě jdoucí smlouvy na dobu určitou, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody s ohledem na to, že:

                           a)

                           povinnost zaplatit odměnu a odstupné stanoví vnitrostátní právo pro každý případ pracovního poměru a nesměřuje k předcházení zneužívání ve smyslu rámcové dohody a

                           b)

                           použití dříve existujícího rovnocenného právního předpisu má za právní následek uznání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou?

               4)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky, musí vnitrostátní soud při výkladu vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 1999/70/ES nepoužít ustanovení neslučitelná s touto směrnicí obsažená v právním opatření přijatém k provedení rámcové dohody, která vedou ke snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu, jako jsou ustanovení článků 7 a 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 a použít místo nich ustanovení obsažená v rovnocenném vnitrostátním právním opatření, které existovalo před vstupem směrnice v platnost, jako je ustanovení čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920?

               5)

               V případě, že vnitrostátní soud shledá, že ustanovení, které představuje rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, je [v zásadě] použitelné ve věci, která se týká pracovních poměrů na dobu určitou a na základě tohoto ustanovení zjištění, že k uzavření po sobě jdoucích pracovních smluv došlo na dobu určitou bez objektivního důvodu spojeného s povahou, typem a charakterem poskytované činnosti znamená, že tyto smlouvy musejí být uznány jako pracovní smlouvy na dobu neurčitou, potom:

                           a)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého skutečnost, že jako právní základ uzavření pracovních smluv na dobu určitou byl užit právní předpis upravující zaměstnání na základě pracovních smluv na dobu určitou k uspokojení sezónních, periodických, dočasných, výjimečných a doplňkových potřeb, i když ve skutečnosti zajišťované potřeby jsou „stálé a trvalé“, v každém případě představuje objektivní důvod pro uzavření pracovních smluv na dobu určitou;

                           b)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého musejí být ustanovení zakazující přeměnu pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru na pracovní smlouvy na dobu neurčitou vykládána tak, že ve veřejném sektoru je naprosto a v každém případě zakázána přeměna pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr na dobu neurčitou, i kdyby byla tato smlouva uzavřena protiprávně na dobu určitou, nebo je rovněž možný výklad, podle kterého musí být tento zákaz omezen pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené skutečně k uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých, výjimečných nebo podobných potřeb, a nikoli na případy, kdy byly ve skutečnosti uzavřeny k uspokojování „stálých a trvalých“ potřeb?


title: Věc C-358/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue ( „Životní prostředí — Odpady — Nebezpečné odpady — Směrnice 2008/98/ES — Staré sloupy telefonního vedení, které byly ošetřeny roztoky CCA (měď, chrom a arzen) — Registrace, hodnocení a povolování chemických látek — Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) — Výčet způsobů použití ošetřeného dřeva obsažený v příloze XVII nařízení REACH — Staré sloupy telefonního vedení, které byly použity jako konstrukce při stavbě chodníků“ )

text:
               27.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 123/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
   (Věc C-358/11) (1)

   (Životní prostředí - Odpady - Nebezpečné odpady - Směrnice 2008/98/ES - Staré sloupy telefonního vedení, které byly ošetřeny roztoky CCA (měď, chrom a arzen) - Registrace, hodnocení a povolování chemických látek - Nařízení (ES) č. 1907/2006 (nařízení REACH) - Výčet způsobů použití ošetřeného dřeva obsažený v příloze XVII nařízení REACH - Staré sloupy telefonního vedení, které byly použity jako konstrukce při stavbě chodníků)
   2013/C 123/05
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue

      Další účastníci řízení: Lapin luonnonsuojelupiiri ry a Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (Úř. věst. L 312, s. 3) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES — Registrace, hodnocení a povolování chemických látek — Látka, která je předmětem omezení podle přílohy XVII uvedeného nařízení — Použití starých sloupů telefonního vedení ošetřených roztoky CCA (měď, chrom a arzen) při zakládání stezky

      Výrok

               1)

               Unijní právo v zásadě nevylučuje, že odpad, který je pokládán za nebezpečný, může přestat být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic, jestliže některý způsob využití umožňuje jeho další uplatnění, aniž dojde k ohrožení lidského zdraví či poškozování životního prostředí, a jestliže kromě toho nebylo konstatováno, že se držitel dotčeného předmětu ve smyslu čl. 3 bodu 1 uvedené směrnice zbavuje nebo má v úmyslu se ho zbavit nebo se od něho požaduje, aby se ho zbavil, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

               2)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, ve znění vyplývajícím z nařízení Komise (ES) č. 552/2009 ze dne 22. června 2009, a konkrétně jeho přílohu XVII, v rozsahu, v němž za určitých podmínek povoluje používání dřeva ošetřeného roztokem „CCA“ (měď, chrom a arzen), je třeba vykládat v tom smyslu, že je za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, relevantní pro určení, zda takové dřevo může přestat být odpadem, jelikož se od jeho držitele za předpokladu, že byly splněny tyto podmínky, nepožaduje, aby se ho zbavil ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2008/98.

               3)

               Články 67 a 128 nařízení č. 1907/2006, ve znění vyplývajícím z nařízení č. 552/2009, musejí být vykládány v tom smyslu, že unijní právo harmonizuje požadavky kladené na výrobu, uvádění na trh a používání takové látky, jako jsou sloučeniny arzenu, na kterou se vztahují omezení vyplývající z přílohy XVII tohoto nařízení.

               4)

               Bod 19 odst. 4 písm. b) přílohy XVII nařízení č. 1907/2006, ve znění vyplývajícím z nařízení č. 552/2009, který vyjmenovává způsoby, jimiž lze na základě výjimky používat dřevo ošetřené roztokem „CCA“ (měď, chrom a arzen), musí být vykládán v tom smyslu, že výčet uvedený v tomto ustanovení má taxativní povahu, a že tato výjimka tedy nemůže být uplatněna v jiných případech, než které jsou v ní uvedeny. Předkládajícímu soudu přísluší, aby ověřil, zda za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, patří použití předmětných sloupů telefonního vedení k vybudování podpěry pro chodníky mezi způsoby použití uvedené v tomto ustanovení.

               5)

               Ustanovení bodu 19 odst. 4 písm. d) druhé odrážky přílohy XVII nařízení č. 1907/2006, ve znění vyplývajícím z nařízení č. 552/2009, podle nichž nemůže být dřevo ošetřené roztokem „CCA“ (měď, chrom a arzen) používáno při jakémkoli použití, kdy existuje riziko opakovaného styku s kůží, musejí být vykládána v tom smyslu, že se předmětný zákaz musí uplatnit v každé situaci, která s sebou se vší pravděpodobností nese opakovaný styk kůže s ošetřeným dřevem, přičemž takovou pravděpodobnost je třeba dovodit z konkrétních podmínek běžného užití, pro něž bylo toto dřevo použito, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc T-351/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  5. dubna 2006  – Deutsche Bahn v. Komise ( Státní podpory — Stížnost soutěžitele — Směrnice 92/81/EHS — Spotřební daně z minerálních olejů — Minerální oleje používané jako pohonná hmota pro létání — Osvobození od spotřební daně — Dopis Komise stěžovateli — Žaloba na neplatnost — Přípustnost — Napadnutelný akt — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Pojem podpora — Přičitatelnost státu — Rovné zacházení )

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2006 – Deutsche Bahn v. Komise
   (Věc T-351/02) (1)

   („Státní podpory - Stížnost soutěžitele - Směrnice 92/81/EHS - Spotřební daně z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako pohonná hmota pro létání - Osvobození od spotřební daně - Dopis Komise stěžovateli - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Napadnutelný akt - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Pojem podpora - Přičitatelnost státu - Rovné zacházení“)
   (2006/C 131/69)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo) (zástupci: původně M. Schütte, M. Reysen a W. Kirchhoff, poté M. Schütte a M. Reysen, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreutschitz a J. Flett, zmocněnci)

      Vedlejší účastník na podporu žalované: Rada Evropské unie (zástupci: A.-M. Colaert, F. Florindo Gijón a C. Saile, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. září 2002, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní dne 5. července 2002
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Rada ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc C-70/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               8.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/34

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-70/07) (1)

   (2007/C 297/62)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-123/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. března 2017 – Nefiye Yön v. Landeshauptstadt Stuttgart

text:
               25.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 318/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. března 2017 – Nefiye Yön v. Landeshauptstadt Stuttgart
   (Věc C-123/17)
   (2017/C 318/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Nefiye Yön

      Žalovaný: Landeshauptstadt Stuttgart

      Předběžné otázky

               1)

               Byla doložka „standstill“ uvedená v článku 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 2/76 plně nahrazena doložkou „standstill“ uvedenou v článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 nebo je třeba posuzovat zákonnost nových omezení volného pohybu pracovníků, která byla zavedena od okamžiku vstupu rozhodnutí č. 2/76 v platnost do okamžiku nabytí účinku článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80, nadále podle článku 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 2/76?

               2)

               V případě, že otázku 1 je třeba zodpovědět v tom smyslu, že článek 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 2/76 nebyl nahrazen v plném rozsahu: Je možno přenést judikaturu Soudního dvora Evropské unie týkající se článku 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 v plném rozsahu rovněž na použití článku 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 2/76 s tím důsledkem, že článek 7 rozhodnutí Rady přidružení č. 2/76 v zásadě zahrnuje rovněž vnitrostátní právní úpravu zavedenou s účinností ode dne 5. října 1980, se kterou je sloučení rodiny v rámci manželského vztahu s tureckým pracovníkem podmíněno udělením národního víza?

               3)

               Je zavedení takové vnitrostátní právní úpravy odůvodněno naléhavým důvodem obecného zájmu, zejména cílem účinné imigrační kontroly a řízení migračních toků, pokud jsou prostřednictvím ustanovení týkajícího se případů tvrdosti zohledněny zvláštní okolnosti konkrétního případu?


title: Věc C-168/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 12. května 2009 — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA

text:
               18.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 167/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 12. května 2009 — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA
   (Věc C-168/09)
   2009/C 167/08
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Milano

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Flos SpA

      Žalovaná: Semeraro Casa e Famiglia SpA

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se články 17 a 19 směrnice 98/71/ES (1) vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, neboť nebyly nikdy zapsány jako průmyslové vzory, nebo byl příslušný zápis k tomuto datu již neplatný?

               2)

               V případě záporné odpovědi na otázku 1) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, přičemž třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k těmto průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů?

               3)

               V případě záporné odpovědi na otázku č. 1) a č. 2) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, přičemž třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k těmto průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů v případě, že toto vyloučení je stanoveno na značně dlouhé období (v délce deseti let)?

      (1)  Úř. věst. L 289, s. 28


title: Věc T-192/06: Žaloba podaná dne 18. července – Caffaro v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/42

         Žaloba podaná dne 18. července – Caffaro v. Komise
   (Věc T-192/06)
   (2006/C 212/72)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Caffaro S.r.l. (Alberto Santa Maria a Claudi Biscaretti di Rufia, avvocati)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – hydroxid vodíku a perboritan v rozsahu, v němž ukládá Caffaro S.r.l. společně a nerozdílně se SNIA S.p.A. pokutu ve výši 1 078 000 eur;

               —

               podpůrně, snížit pokutu, kterou uložila Komise Caffaro S.r.l. na symbolickou částku;

               —

               dále podpůrně, podstatně snížit částku pokuty uložené Caffaro S.r.l. s přihlédnutím ke krátké době trvání porušení, které je jí přičítáno, a k existenci polehčujících okolností;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V projednávaném případě je napadené rozhodnutí shodné s rozhodnutím ve věci T-185/06 L'air Liquide v. Komise.
   Na podporu svých návrhů žalobkyně uplatňuje, že:

               —

               má být považována spíše za „oběť“ než účastníka na kartelové dohodě týkající se peroxidu vodíku. Komise při posuzování postavení Caffaro v předmětném řízení zcela opomněla vzít v úvahu skutečnost, že Caffaro, aniž by měla z předmětné kartelové dohody nějaký užitek, opustila trh s perboritanem (PBS), právě v důsledku protiprávních dohod uzavřených na trhu s peroxidem vodíku (HP). Žalobkyně před Komisí zdůraznila, že vyrábí pouze perboritan, že je tedy ve vztahu k peroxidu vodíku pouze zákazníkem, a že proto nemohla být účastníkem kartelové dohody týkající se peroxidu vodíku, ale spíše její obětí;

               —

               Komise se dopustila dalšího zjevného pochybení, když použila pro všechny subjekty, které se na porušení účastnily, s výjimkou žalobkyně, celkové podíly na trhu v roce 1999, poslední celý rok trvání porušení, jež se týkalo obou výrobků (perboritanu a peroxidu vodíku). Komise namísto toho použila překvapivě ve vztahu k Caffaro údaje týkající se trhu v roce 1998, přičemž podle ustálené judikatury musí Komise pro účely posouzení zvláštního významu podniku vzít v úvahu obraty dosažené každým podnikem během referenčního roku. Judikatura vyložila tuto zásadu v tom smyslu, že pouze použití referenčního roku, společného pro všechny podniky účastnící se na stejném porušení, zaručuje rovné zacházení.

         Žalobkyně také uplatňuje:

               —

               porušení práv obhajoby, co se týče skutečnosti, že v rozporu s tím, co tvrdí Komise, se zástupci Caffaro jednání v Bruselu dne 26. listopadu 1998 nezúčastnili;

               —

               nesprávné použití článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003 a nesprávné použití tam uvedeného důvodu promlčení, poněvadž Caffaro ukončila účast na údajné kartelové dohodě více než pět let předtím, než Komise proti ní zahájila šetření.


title: Věc C-307/11 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2012 — Deichmann SE v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 7 odst. 1 písm. b) — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Obrazové označení zobrazující zahnutý proužek“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/8

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. dubna 2012 — Deichmann SE v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-307/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Obrazové označení zobrazující zahnutý proužek)
   2012/C 258/13
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deichmann SE (zástupce: O. Rauscher, Rechtasanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Deichmann SE v. Komise (T-202/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. dubna 2009, zamítajícímu odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, jímž se zamítá zápis obrazového označení zobrazujícího zahnutý proužek s čárkovanými liniemi, jakožto ochranné známky Společenství pro některé výrobky spadající do tříd 10 a 25 — Rozlišovací způsobilost ochranné známky

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Deichmann SE se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc C-227/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2015 Robertem Aubineauem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. března 2015 ve věcech T-195/11, T-458/11, T-448/12 a T-41/13, Cahier a další v. Rada a Komise

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2015 Robertem Aubineauem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. března 2015 ve věcech T-195/11, T-458/11, T-448/12 a T-41/13, Cahier a další v. Rada a Komise
   (Věc C-227/15 P)
   (2015/C 311/20)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Robert Aubineau a další (zástupce: Ch.-E. Gudin, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada, Komise, Francie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozsudek, který odmítá uznat, že je výrobcům-paličům zakázáno, aby sami destilovali své víno vyrobené nad rámec běžně vinifikovaného množství, a to pod záminkou, že mohli žádat o schválení, a stát se tak palírnami dříve.

               —

               zrušit rozsudek, který odmítá uznat diskriminační povahu nařízení (ES) č. 1623/2000 (1), které výrobcům pálenek nepřiznává stejná práva.

               —

               zrušit rozsudek, který odmítá uznat vadné jednání a odpovědnost orgánů, které zavedly právní úpravu, jež je v případě, že se vyskytuje v rámci společné organizace trhu, tak jako v projednávané věci, neslučitelná se zásadou zákazu diskriminace, která je jako obecná zásada unijního práva vyjádřena v judikatuře Soudního dvora a v článku 40 SFEU.

               —

               zrušit rozsudek, který odmítá uznat újmu, jež navrhovatelům vznikla na základě nařízení, které lze vyložit dvojím způsobem a které vedlo všechny vnitrostátní soudy k tomu, aby navrhovatele přísně sankcionovaly. Tento dvojí možný výklad je přímým důsledkem znění nařízení, za které je odpovědný jeho autor, jímž je v projednávaném případě Komise.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňují navrhovatelé čtyři důvody.
   Zaprvé navrhují, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek, kterým Tribunál odmítl uznat diskriminační povahu nařízení č. 1623/2000, které výrobcům pálenek nepřiznává stejná práva.
   Zadruhé se navrhovatelé domnívají, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl uznat vadné jednání a odpovědnost orgánů, které zavedly a vyložily právní úpravu, jež je v případě, že se vyskytuje v rámci společné organizace trhu, tak jako v projednávané věci, neslučitelná se zásadou zákazu diskriminace, která je jako obecná zásada unijního práva vyjádřena v judikatuře Soudního dvora a v článku 40 SFEU.
   Zatřetí navrhovatelé Tribunálu vytýkají, že neuznal újmu, která jim byla způsobena. Dvojí možný výklad nařízení č. 1623/2000 vedl vnitrostátní soudy k tomu, aby navrhovatele přísně sankcionovaly, a tato protiprávnost je tudíž samotnou příčinou vzniklé újmy.
   A nakonec navrhovatelé Tribunálu vytýkají, že nesprávně vyložil smysl a působnost článku 65 nařízení, který ve vztahu k výrobcům, jenž disponují vlastním destilačním zařízením a mají v úmyslu provádět povinnou destilaci z vlastních přebytků nad rámec běžně vinifikovaného množství, stanoví zvláštní formální požadavky.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu (Úř. věst. L 194, s. 45; Zvl. vyd. 03/30, s. 182).


title: Věc T-116/05: Žaloba podaná dne 28. února 2005 Dorianem Lacombem proti Radě Evropské unie

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/34

         Žaloba podaná dne 28. února 2005 Dorianem Lacombem proti Radě Evropské unie
   (Věc T-116/05)
   (2005/C 115/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. února 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Dorianem Lacombem, s bydlištěm v Evry (Francie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1)

               uložil Radě zaplatit žalobci odškodnění odpovídající celkové přesčasové práci poskytnuté v souladu s výpisem podepsaným ke schválení jeho nadřízeným a generálním tajemníkem Rady, s odečtením již vyplaceného odškodnění,

               2)

               uložil Radě vyplatit žalobci na režim sociálního zabezpečení příspěvky zaměstnavatele stanovené platnými právními předpisy,

               3)

               uložil Radě zaplatit žalobci podporu v nezaměstnanosti, na kterou by měl právo, pokud by příspěvky zaměstnavatele byly vyplaceny v patřičné době na jeho režim sociálního zabezpečení,

               4)

               uložil žalované zaplatit žalobci úroky z prodlení vypočtené ze základní sazby EÚB zvýšené o 2 body pro každou z částek, které měly být zaplaceny při provedení smlouvy o pomocném zaměstnanci, uzavřené mezi účastníky řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce byl pomocným zaměstnancem na Radě ode dne 1. prosince 2002 do 31. července 2003. Uplatňuje, že Rada měla snížit ze 73 na 59,5 uznatelné dny, na které měl právo za hodiny odpracované o sobotách, nedělích, veřejných svátcích a dalších volných dnech, aniž by mu uvedla důvody. Na podporu tohoto bodu se žalobce dovolává porušení článku 57 Režimu použitelného na ostatní zaměstnance Evropských společenství, článku 56 Služebního řádu, Sdělení zaměstnancům č. 88/93, jakož i povinnosti uvést odůvodnění.
   Žalobce dále tvrdí, že při porušení článku 70 Režimu použitelného na ostatní zaměstnance Evropských společenství, Rada nezaplatila splatné příspěvky na Fond sociálního zabezpečení, který uvedl. Žalobce navrhuje rovněž náhradu škody, kterou na základě této skutečnosti utrpěl.


title: Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unieÚř. věst. C 155, 25.6.2005

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/36

         (2005/C 171/60)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 155, 25.6.2005

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 143, 11.6.2005

      Úř. věst. C 132, 28.5.2005

      Úř. věst. C 115, 14.5.2005

      Úř. věst. C 106, 30.4.2005

      Úř. věst. C 93, 16.4.2005

      Úř. věst. C 82, 2.4.2005

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-271/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) v. Belgische Staat ( „Směrnice 92/100/EHS — Autorské právo a práva s ním související — Veřejné půjčování — Odměna autorů — Odpovídající příjmy“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State van België — Belgie) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA) v. Belgische Staat
   (Věc C-271/10) (1)

   (Směrnice 92/100/EHS - Autorské právo a práva s ním související - Veřejné půjčování - Odměna autorů - Odpovídající příjmy)
   2011/C 252/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)

      Žalovaný: Belgische Staat

      Předmět

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State van België (Belgie) — Výklad čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120) (nyní čl. 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006) (Úř. věst. L 376, s. 28) — Odměna autorů za veřejné půjčování — Dostatečná odměna

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která zavádí systém, podle něhož se výše odměny, která se odvádí autorům za veřejné půjčování, počítá výlučně v závislosti na počtu vypůjčitelů zaregistrovaných u veřejných zařízení a na základě stanovené paušální částky za každého vypůjčitele a každý rok.

      (1)  Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


title: Věc T-438/16: Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Altunis v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/48

         Žaloba podaná dne 5. srpna 2016 – Altunis v. EUIPO – Hotel Cipriani (CIPRIANI)
   (Věc T-438/16)
   (2016/C 343/66)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugalsko) (zástupci: A. Vanzetti, S. Bergia a G. Sironi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Hotel Cipriani Srl (Benátky, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „CIPRIANI“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 127 870

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2016, ve věci R 1889/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               zamítl námitku podanou Hotel Cipriani s.r.l.; nebo

               —

               vrátil věc k EUIPO, aby rozhodl v souladu s rozsudkem;

               —

               uložil plnou náhradu nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení v předchozích fázích u EUIPO, ve prospěch společnosti Altunis.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 15, 42 odst. 2 a 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 a pravidla 23 odst. 3 nařízení č. 2868/95 ve vztahu k hodnocení řádného užívání ochranné známky Hotel Cipriani;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve vztahu k posouzení podobnosti mezi zboží a službami a z toho vyplývajícího posouzení nebezpečí záměny.


title: Věc C-191/04: Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               12.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/8

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-191/04)
   (2004/C 156/16)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou p. A. Bordesem a p. G. Valero Jordanou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               shledal, že Francouzská republika neposkytnutím informací, které měly být získány ke dni 31. prosinci 1999 příslušnými orgány nebo vhodnými subjekty v rámci monitorování vypouštění a zbytkového kalu, zakotveného článkem 15 směrnice 91/271/EHS (1), co se týče aglomerací uvedených u lhůty 31. prosince 1998, a to během šesti měsíců následujících po žádosti, kterou Komise učinila dne 18. prosince 2000, nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě čl. 15 odst. 4 této směrnice;

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Francouzská republika nesplnila povinnost poskytnout Komisi informace o stavu kontroly, ke dni 31. prosince 1999, vod aglomerací, kterých se týká první lhůta směrnice, tj. aglomerace, které mají „PE“ (populační ekvivalent) vyšší než 10 000 jednotek, které vypouštějí své vody do recipientů považovaných za „citlivé oblasti“.

      (1)  Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, 30.5.1991, s. 40).


title: Věc T-411/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Laufen Austria v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se zařízením a pevnými součástmi koupelen — Rozhodnutí o tom, že byl porušen článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP — Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací — Přičitatelnost protiprávního jednání — Pokuty — Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 — Závažnost protiprávního jednání — Koeficienty — Polehčující okolnosti — Hospodářská krize — Nátlak ze strany velkoobchodníků — Oznámení o spolupráci z roku 2002 — Snížení výše pokuty — Významná přidaná hodnota“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Laufen Austria v. Komise
   (Věc T-411/10) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se zařízením a pevnými součástmi koupelen - Rozhodnutí o tom, že byl porušen článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměna citlivých obchodních informací - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Závažnost protiprávního jednání - Koeficienty - Polehčující okolnosti - Hospodářská krize - Nátlak ze strany velkoobchodníků - Oznámení o spolupráci z roku 2002 - Snížení výše pokuty - Významná přidaná hodnota)
   2013/C 325/49
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Laufen Austria AG (Wilhelmsburg, Rakousko) (zástupci: E. Navarro Varona a L. Moscoso del Prado González, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Castilla Contreras, poté F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) a návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni tímto rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Laufen Austria AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 301, ze dne 6.11.2010.


title: Věc C-614/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer v. Anneliese Kuso ( „Sociální politika — Rovné zacházení pro muže a ženy — Směrnice 76/207/EHS — Pracovní smlouva na dobu určitou uzavřená před přistoupením členského státu — Uplynutí doby po přistoupení — Služební řád stanovující den ukončení platnosti smlouvy jako poslední den kalendářního roku, v němž bylo dosaženo důchodového věku — Rozdílně stanovený věk pro muže a ženy“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer v. Anneliese Kuso
   (Věc C-614/11) (1)

   (Sociální politika - Rovné zacházení pro muže a ženy - Směrnice 76/207/EHS - Pracovní smlouva na dobu určitou uzavřená před přistoupením členského státu - Uplynutí doby po přistoupení - Služební řád stanovující den ukončení platnosti smlouvy jako poslední den kalendářního roku, v němž bylo dosaženo důchodového věku - Rozdílně stanovený věk pro muže a ženy)
   2013/C 325/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Niederösterreichische Landes-Landwirtschaftskammer

      Žalovaná: Anneliese Kuso

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. a) a c) směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01 s. 187) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 269, s. 15) — Pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené mezi institucí členského státu a jejími zaměstnanci před přistoupením uvedeného státu k Evropské unii, které stanoví okamžik ukončení smlouvy na poslední den v roce, ve kterém zaměstnanec dovršil 65. rok života a zaměstnankyně 60. rok života

      Výrok

   Článek 3 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládán v tom smyslu, že taková vnitrostátní právní úprava, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, v podobě služebního řádu, který je nedílnou součástí pracovní smlouvy uzavřené před přistoupením dotčeného členského státu k Evropské unii a který stanoví, že pracovní poměr skončí dosažením důchodového věku, stanoveného odlišně v závislosti na pohlaví zaměstnance, představuje přímou diskriminaci zakázanou touto směrnicí, jestliže dotyčný zaměstnanec dosáhne důchodového věku po uvedeném přistoupení.

      (1)  Úř. věst. C 80, 17.03.2012.


title: Věc T-396/04: Žaloba podaná dne 4. října 2004 SOFFASS S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/39

         Žaloba podaná dne 4. října 2004 SOFFASS S.p.A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc T-396/04)
   (2005/C 6/77)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) SOFFASS S.p.A., zastoupenou Vincenzem Biliardim a Cristianem Bacchinim, advokáty.
   Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla SODIPAN (Société en Commandite par Actions).
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2004 (věc R 0699/2003-1);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:

               Žalobkyně

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Slovní známka „NICKY“ pro výrobky třídy 16 (výrobky z papíru nebo celulózy pro domácí a hygienické použití) – přihláška č. 1 315 985

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Francouzská společnost SODIPAN (Société en Commandite par Actions)

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Slovní známka „NOKY“ (přihláška č. 1 315 985) a „noky“ (přihláška č. 1 400 192) pro výrobky třídy 16

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí námitek

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a vrácení věci posledně uvedenému k novému posouzení

               Žalobní důvody:

               Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (riziko záměny)


title: Věc T-112/05: Žaloba podaná dne 2. března 2005 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti Komisi Evropských společenství

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/37

         Žaloba podaná dne 2. března 2005 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-112/05)
   (2005/C 143/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. března 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Akzo Nobel NV, se sídlem v Arnhemu (Nizozemsko), Akzo Nobel Nederland BV, se sídlem v Arnhemu (Nizozemsko), Akzo Nobel Chemicals International BV, se sídlem v Amersfoortu (Nizozemsko), Akzo Nobel Chemicals BV, se sídlem v Amersfoortu (Nizozemsko) a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, se sídlem v Amersfoortu (Nizozemsko) zastoupenými C. R. A. Swaakem a J. de Gouem, advokáty.
   Žalobkyně navrhují, aby Soud:

               —

               přezkoumal legalitu napadeného rozhodnutí na základě článku 230 ES;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí na základě článku 231 ES;

               —

               uložil Komisi náhradu svých nákladů řízení a náhradu nákladů řízení žalobkyň.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise ze dne 9. prosince 2004 týkající se řízení na základě článku 81 ES a článku 53 EHP (Věc COMP/E-2/37.533 – Cholinchlorid), kterým bylo shledáno, že žalobkyně byly zapojeny do souhrnu dohod a jednání ve shodě sestávajících ze stanovování cen, rozdělování trhu a dohodnutých postupů proti soutěžitelům v sektoru cholinchloridu v EHP a uložení pokuty žalobkyním.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí porušení čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1) v tom, že Komise přisoudila odpovědnost za porušení také Akzo Nobel NV, holdingové společnosti skupiny Akzo Nobel. Podle žalobkyň Akzo Nobel NV neměla rozhodující vliv na obchodní politiku svých dceřinných společností.
   Žalobkyně dále uvádí, že částka pokuty uložené společně a nerozdílně žalobkyním přesáhla u jedné z žalobkyň limit 10 % z obratu. Podle žalobkyň měla Komise omezit individuální odpovědnost každé společnosti.
   Na závěr žalobkyně uvádí porušení povinnosti uvést odůvodnění. Podle žalobkyň založila Komise svoje rozhodnutí ohledně společné a nerozdílné odpovědnosti Akzo Nobel NV na nesprávném posouzení a neuvedla proč stanovila společnou a nerozdílnou odpovědnost pro jednu z žalobkyň přesahující limit 10 % z obratu.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1)


title: Výmaz věci T-242/03

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/44

         Výmaz věci T-242/03 (1)

   (2004/C 228/106)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 25. května 2004 rozhodl předseda druhého senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-242/03, Ulf Jacoby proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc T-135/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Francie v. Komise „Státní podpory — Důchody — Podpora týkající se reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u France Télécom — Snížení odvodů, které má France Télécom hradit státu — Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem — Zvýhodnění“

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Francie v. Komise
   (Věc T-135/12) (1)

   („Státní podpory - Důchody - Podpora týkající se reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u France Télécom - Snížení odvodů, které má France Télécom hradit státu - Rozhodnutí prohlašující podporu za určitých podmínek za slučitelnou s vnitřním trhem - Zvýhodnění“)
   (2015/C 118/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, poté D. Colas Diégo a R. Coesme, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, L. Flynn a D. Grespan, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/540/EU ze dne 20. prosince 2011 o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom (Úř. věst. 2012, L 279, s. 1)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


title: Věc C-481/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská Komise v. Česká republika ( Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2006/7/ES — Jakost vod ke koupání — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/11

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská Komise v. Česká republika
   (Věc C-481/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2006/7/ES - Jakost vod ke koupání - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 317/21
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská Komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a M. Thomannová-Körnerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Jirkalová, zmocněnci)

      Předmět

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS (Úř. věst. L 64, s. 37) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-264/07: Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/17

         Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-264/07)
   (2007/C 170/31)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakiá a M. Kostantinidis)

      Žalovaná: Řecká republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nezpracovala do 22. prosince 2004 pro každou oblast povodí, která se nachází na jejím území, analýzu jejích charakteristik, přezkoumání dopadů lidské činnosti na stav povrchových vod a podzemních vod a ekonomickou analýzu využívání vod podle technických požadavků příloh II a III, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/60/ES (1), kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, zatímco tím, že nepředložila souhrnné zprávy o analýzách požadované podle tohoto článku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 2 této směrnice;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Směrnice 2000/60 vstoupila v platnost dne 22. prosince 2000. V důsledku toho byly členské státy povinny dokončit analýzy a požadovaná přezkoumání ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice nejpozději do 22. prosince 2004 a předložit Komisi souhrnnou zprávu o analýzách, jak to stanoví čl. 15 odst. 2 směrnice, nejpozději do 22. března 2005.
   Ve své odpovědi na výzvu Komise dopisem se řecké orgány, uznávajíce nedodržení čl. 15 odst. 2, zavázaly zaslat požadovanou zprávu v červnu 2006. Řecké orgány se však nevyjádřily v souvislosti se splněním povinností vyplývajících z čl. 5 odst. 1 směrnice Řeckou republikou, přestože Komise ve své výzvě dopisem vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že by Řecká republika své povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto článku, splnila.
   Z analýzy zprávy, která byla nakonec zaslána v červnu 2006, vyplývá, že Řecká republika ještě nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice 2000/60.

      (1)  Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.