title: Věc T-494/04: Žaloba podaná dne 22. prosince 2004 Wineke Neirinck proti Komisi Evropských společenství

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/34

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2004 Wineke Neirinck proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-494/04)
   (2005/C 57/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Wineke Neirinck, s bydlištěm v Bruselu, zastoupenou Georgem Vandersandenem, Laure Levi a Aurore Finchelstein, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí, s jehož obsahem byla žalobkyně seznámena při schůzi oddělení OIB.1 (Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu – Provádění politiky nemovitostí), ze dne 4. března 2004, podle nějž byl vybrán jiný uchazeč na místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u OIB, o které se žalobkyně ucházela;

               —

               zrušil potvrzující rozhodnutí ze dne 9. března 2004, kterým bylo žalobkyni sděleno, že se její žádost zamítá;

               —

               zrušil následné rozhodnutí ze dne 27. dubna 2004, kterým bylo žalobkyni sděleno, že neuspěla v ústní zkoušce a potvrzeno tak jmenování jiné osoby;

               —

               v každém případě přiznal 30.000 eur, z důvodu náhrady nemajetkové a majetkové újmy, která žalobkyni vznikla, přičemž je tato částka odhadnuta prozatímně ex aequo et bono;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, v dané době dočasná zaměstnankyně Komise u Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu, zažádala o místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u OIB. Svou žalobou se domáhá zrušení rozhodnutí, jimiž se zamítá její žádost a jmenuje na dotyčné místo jiná osoba, jakož i náhrady údajné nemajetkové a majetkové újmy.
   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení služebního zájmu, obecných zásad nestrannosti, objektivity a zákazu diskriminace, transparentnosti a uvedení odůvodnění, jakož i zneužití řízení. Žalobkyně uplatňuje, že o výběru jmenované osoby na dotčené místo bylo rozhodnuto nelegálním postupem a že tomuto výběru nepředcházel žádný srovnávací přezkum zásluh této osoby a zásluh žalobkyně. Ve stejné souvislosti se žalobkyně dovolává zjevně nesprávného posouzení, jakož i porušení povinnosti řádné péče a řádného úředního postupu. Žalobkyně se rovněž dovolává porušení obecné zásady rovného zacházení, když naráží na skutečnost, že všichni dočasní a pomocní zaměstnanci OIB, jejichž platnost smluv uplynula dne 1. května 2004, zůstali, s výjimkou žalobkyně, u OIB i po tomto datu.


title: Věc T-47/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2010 — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch v. OHIM (diegesellschafter.de) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství diegesellschafter.de — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/28

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2010 — Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch v. OHIM (diegesellschafter.de)
   (Věc T-47/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství diegesellschafter.de - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 317/51
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV (Mohuč, Německo) (zástupci: V. Töbelmann a A. Piltz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. listopadu 2008 (věc R 1094/2008-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení diegesellschafter.de jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá

               2)

               Deutsche Behindertenhilfe — Aktion Mensch eV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Spojené věci C-278/07 až C-280/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Hamburg-Jonas v. Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co ( Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 — Ochrana finančních zájmů Evropských společenství — Článek 3 — Zpětné vymáhání vývozní náhrady — Stanovení promlčecí doby — Nesrovnalosti, k nimž došlo před vstupem nařízení č. 2988/95 v platnost — Pravidlo promlčení tvořící součást obecného občanského práva členského státu )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Hamburg-Jonas v. Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co
   (Spojené věci C-278/07 až C-280/07) (1)

   („Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropských společenství - Článek 3 - Zpětné vymáhání vývozní náhrady - Stanovení promlčecí doby - Nesrovnalosti, k nimž došlo před vstupem nařízení č. 2988/95 v platnost - Pravidlo promlčení tvořící součást obecného občanského práva členského státu“)
   (2009/C 69/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Žalované: Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co. (C-278/07), Vion Trading GmbH (C-279/07), Ze Fu Fleischhandel GmbH (C-280/07)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce první věty a čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1) – Určení promlčecí doby použitelné v případě nesrovnalostí, ke kterým došlo před vstupem nařízení č. 2988/95 v platnost a které vedly ke zpětnému vymáhání vývozní náhrady.
   Výrok

               1)

               Doba promlčení stanovená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství se použije na takové správní opatření, jakým je vrácení vývozcem neoprávněně získané vývozní náhrady z důvodu nesrovnalostí jím způsobených.

               2)

               Za takové situace, jako je situace dotčená v původním řízení, se promlčecí doba stanovená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 2988/95:

                           —

                           použije na nesrovnalosti, k nimž došlo před vstupem tohoto nařízení v platnost;

                           —

                           začne počítat od data vzniku dotčených nesrovnalostí.

               3)

               Delší promlčecí doby, které mohou členské státy uplatňovat podle čl. 3 odst. 3 nařízení č. 2988/95, mohou vyplývat z obecných předpisů, které existovaly před datem přijetí tohoto nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-511/08 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. ledna 2009 – Unity OSG FZE v. Rada a EUPOL Afghánistán ( Předběžné opatření — Veřejné zakázky — Zamítnutí nabídky — Návrh na odklad provádění — Ztráta příležitosti — Nedostatek naléhavosti )

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/25

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 23. ledna 2009 – Unity OSG FZE v. Rada a EUPOL Afghánistán
   (Věc T-511/08 R) (1)

   („Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Zamítnutí nabídky - Návrh na odklad provádění - Ztráta příležitosti - Nedostatek naléhavosti“)
   (2009/C 82/45)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Unity OSG FZE (Sharjah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: C. Bryant a J. McEwen, solicitors)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: G. Marhic a A. Vitro, zmocněnci); a policejní mise Evropské unie v Afghánistánu (EUPOL Afghánistán) (Kábul, Afghánistán)
   Předmět
   Návrh na odklad provádění rozhodnutí přijatého ze strany EUPOL Afghánistán v rámci zadávacího řízení, kterým se zamítá nabídka žalobkyně a kterým se zakázka na zajištění služeb ostrahy a osobní ochrany v Afghánistánu zadává jinému uchazeči.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-253/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Hammar Nordic Plugg v. Komise „Státní podpory — Prodej a pronájem pozemků a produkční jednotky — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení — Neexistence nabídkového řízení — Stanovení tržní ceny — Kritérium soukromého investora — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy“

text:
               21.12.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 429/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2015 – Hammar Nordic Plugg v. Komise
   (Věc T-253/12) (1)

   („Státní podpory - Prodej a pronájem pozemků a produkční jednotky - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Neexistence nabídkového řízení - Stanovení tržní ceny - Kritérium soukromého investora - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy“)
   (2015/C 429/19)
   Jednací jazyk: švédština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hammar Nordic Plugg AB (Trollhättan, Švédsko) (zástupci: I. Otken Eriksson a U. Öberg, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan a P. J. Loewenthal, zmocněnci, ve spolupráci s L. Sandberg-Morchem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/293/EU ze dne 8. února 2012 týkajícího se státní podpory SA.28809 (C 29/10) (ex NN 42/10 a ex CP 194/09), kterou poskytlo Švédsko společnosti Hammar Nordic Plugg AB (Úř. věst. L 150, s. 78)

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Hammar Nordic Plugg AB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc C-396/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren v. College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland „Společná zemědělská politika — Financování z EZFRV — Podpora pro rozvoj venkova — Snížení nebo zrušení plateb v případě nedodržení pravidel podmíněnosti — Pojem ‚úmyslné porušení‘ “

text:
               14.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/7

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren v. College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland
   (Věc C-396/12) (1)

   („Společná zemědělská politika - Financování z EZFRV - Podpora pro rozvoj venkova - Snížení nebo zrušení plateb v případě nedodržení pravidel podmíněnosti - Pojem ‚úmyslné porušení‘“)
   2014/C 112/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: A.M. van der Ham, A.H. van der Ham-Reijersen van Buuren

      Žalovaný: College van Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Raad van State – Nizozemsko – Výklad čl. 51 odst. 1 nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1), ve znění změněném nařízením Rady č. 74/2009 ze dne 19. ledna 2009 (Úř. věst. L 30, s. 100), článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (Úř. věst. L 368, s. 74) a čl. 67 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18) – Podpora rozvoje venkova – Snížení nebo zrušení plateb v případě porušení norem – Pojem úmyslné porušení

      Výrok

               1)

               Pojem „úmyslné porušení“ ve smyslu čl. 67 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, a článku 23 nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje porušení pravidel podmíněnosti příjemcem podpory, který zamýšlí porušení uvedených pravidel, nebo i když takové porušení nezamýšlí, je srozuměn s možností, že k němu může dojít. Unijní právo nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které stejně jako ustanovení dotčené v původním řízení spojuje vysokou důkazní hodnotu s kritériem existence dlouhodobé politiky, pokud má příjemce podpory v případě potřeby možnost prokázat, že jeho jednání nebylo úmyslné.

               2)

               Článek 67 odst. 1 nařízení č. 796/2004 a článek 23 nařízení č. 1975/2006 musí být vykládány v tom smyslu, že v případě porušení požadavků podmíněnosti třetí osobou, která provádí práce na příkaz příjemce podpory, může být uvedený příjemce považován za odpovědného za toto porušení, pokud jednal úmyslně nebo v nedbalosti při výběru této třetí osoby, dohledu nad ní nebo při udělování pokynů, a to bez ohledu na to, zda uvedená třetí osoba jednala úmyslně nebo v nedbalosti.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc C-683/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. června 2017 – Evropská komise v. Polská republika

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. června 2017 – Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-683/15) (1)

   (2017/C 300/32)
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 78, 29.02.2016.


title: Věc T-320/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt v. OHIM — Castel Frères (CASTEL) ( „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství CASTEL — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Přípustnost — Absolutní důvod pro zamítnutí neuplatněný před odvolacím senátem — Zkoumání skutečností z úřední moci — Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt v. OHIM — Castel Frères (CASTEL)
   (Věc T-320/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství CASTEL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přípustnost - Absolutní důvod pro zamítnutí neuplatněný před odvolacím senátem - Zkoumání skutečností z úřední moci - Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 313/37
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Allemagne) (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger a T. Wittmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Castel Frères SAS (Blanquefort, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl et H. Hartwig, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2010 (věc R 962/2009-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell a společností Castel Frères SAS.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2010 (věc R 962/2009-2) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell.

               3)

               Společnost Castel Frères SAS ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


title: Spojené věci C-352/07 až C-356/07, C-365/07 až C-367/07 a C-400/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio –Itálie) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, a SALF SpA (C-400/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute ( Směrnice 89/105/EHS — Průhlednost opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků — Článek 4 — Zmrazení cen — Snížení cen )

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo regionale del Lazio –Itálie) — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Sanofi Aventis SpA, Sanofi Aventis SpA (C-353/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), IFB Stroder Srl (C-354/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Schering Plough SpA (C-355/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Baxter SpA, Bayer SpA (C-356/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute, Simesa SpA (C-365/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, Abbott SpA (C-366/07) v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Baxter SpA (C-367/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), za přítomnosti: Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA, a SALF SpA (C-400/07) v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
   (Spojené věci C-352/07 až C-356/07, C-365/07 až C-367/07 a C-400/07) (1)

   („Směrnice 89/105/EHS - Průhlednost opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků - Článek 4 - Zmrazení cen - Snížení cen“)
   2009/C 141/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A. Menádini — Industrie Farmaceutiche Riunite Srl, FIRMA Srl, Laboratori Guidotti SpA, Istituto Lusofarmaco d'Italia SpA, Malesi Istituto Farmacobiologico SpA, Menarini International Operations Luxembourg SA (C-352/07), Sanofi Aventis SpA (C-353/07), IFB Stroder Srl (C-354/07), Schering Plough SpA (C-355/07), Bayer SpA (C-356/07), Simesa SpA (C-365/07), Abbott SpA (C-366/07), Baxter SpA (C-367/07), SALF SpA (C-400/07)

      Žalovaní: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Výklad čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8; Zvl. vyd. 05/01, s. 145) — Léčivé přípravky podléhající zmrazení cen — Podmínky, které je třeba dodržet v případě možného snížení cen

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění je nutno vykládat v tom smyslu, že příslušné orgány členského státu mohou za podmínky, že budou dodrženy požadavky stanovené tímto ustanovením, přijmout obecně závazná opatření spočívající ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků, i když před přijetím těchto opatření nedošlo ke zmrazení těchto cen.

               2)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 je nutno vykládat v tom smyslu, že za podmínky, že jsou dodrženy požadavky stanovené tímto ustanovením, lze opatření spočívající ve snížení cen všech léčivých přípravků nebo určitých kategorií léčivých přípravků přijmout vícekrát za rok, a to i po dobu několika let.

               3)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla opatření zaměřená na kontrolu cen všech léčivých přípravků nebo určitých kategorií léčivých přípravků přijata na základě odhadovaných výdajů za podmínky, že jsou dodrženy požadavky stanovené tímto ustanovením a že tyto odhady jsou založeny na objektivních a ověřitelných skutečnostech.

               4)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 je nutno vykládat v tom smyslu, že je na členských státech, aby v souladu s cílem průhlednosti sledovaným touto směrnicí, jakož i požadavky stanovenými tímto ustanovením určily kritéria, na jejichž základě má být provedeno přezkoumání makroekonomických podmínek stanovené v tomto ustanovení, a že těmito kritérii mohou být samotné výdaje na léčivé přípravky, celkové výdaje na zdravotnictví nebo i jiné druhy výdajů.

               5)

               Článek 4 odst. 2 směrnice 89/105 je nutno vykládat v tom smyslu,

                           —

                           že členské státy musí v každém případě stanovit možnost pro podnik, který je dotčen opatřením ke zmrazení nebo snížení cen všech léčivých přípravků nebo některých kategorií léčivých přípravků, požádat o výjimku z ceny uložené podle těchto opatření;

                           —

                           že členské státy jsou povinny zajistit, aby bylo přijato odůvodněné rozhodnutí o každé žádosti tohoto druhu a

                           —

                           že konkrétní účast dotčeného podniku spočívá jednak v dostatečném uvedení zvláštních důvodů odůvodňujících jeho žádost o výjimku, a jednak v předložení doplňujících informací v případě, že informace uvedené v žádosti jsou nedostatečné.

      (1)  Úř. věst. C 247, 20.10.2007.

      Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


title: Věc C-133/05: Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/20

         Žaloba podaná dne 21. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
   (Věc C-133/05)
   (2005/C 143/29)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 21. března 2005 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou D. Martinem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Rakouská republika tím, že do 2. prosince 2003 nepřijala (všechny) právní a správní předpisy, které jsou na spolkové úrovni nezbytné k dosažení souladu s ustanoveními směrnice Rady (1) 2000/78 ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, týkajícími se diskriminace na základě zdravotního postižení, dále na zemské úrovni s výjimkou zemí Vídeň a Dolní Rakousko se všemi ustanoveními směrnice, popřípadě o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni ve vnitrostátním právu vyplývají z článku 18 této směrnice;

               2.

               uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Rakouská republika nepřijala opatření k provedení směrnice na spolkové úrovni, pokud jde o ustanovení týkající se diskriminace na základě zdravotního postižení, a dále na zemské úrovni s výjimkou zemí Vídeň a Dolní Rakousko nepřijala žádná opatření, popřípadě o nich ještě neuvědomila Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16.


title: Věc T-138/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Schindler Holding v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů — Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES — Manipulování s nabídkovými řízeními — Rozdělení trhů — Stanovení cen“ )

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Schindler Holding v. Komise
   (Věc T-138/07) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Manipulování s nabídkovými řízeními - Rozdělení trhů - Stanovení cen)
   2011/C 269/96
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Švýcarsko); Schindler Management AG (Ebikon, Švýcarsko); Schindler SA (Brusel, Belgie); Schindler Deutschland Holding GmbH (Berlín, Německo); Schindler Sàrl (Lucemburk, Lucembursko); a Schindler Liften BV (La Haye, Nizozemsko) (zástupci: R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész a S. Hirsbrunner, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Mojzesowicz a R. Sauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a G. Kimberley, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 v konečném znění ze dne 21. února 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokut uložených žalobkyním

      Výrok rozsudku

               1)

               O žalobě není třeba rozhodnout v rozsahu, v němž byla podána společností Schindler Management AG.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Společnostem Schindler Holding Ltd, Schindler SA, Schindler Deutschland Holding GmbH, Schindler Sàrl a Schindler Liften BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

               4)

               Společnost Schindler Management ponese vlastní náklady řízení.

               5)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-216/13: Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Telefónica v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/54

         Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Telefónica v. Komise
   (Věc T-216/13)
   2013/C 156/100
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez a E. Peinado Iríbar, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil za neplatné články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 23. ledna 2013 v rozsahu, ve kterých se jí dotýkají, nebo podpůrně

               —

               prohlásil článek 2 napadeného rozhodnutí za částečně neplatný a snížil částku uložené sankce

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž jako ve věci T-208/13, Portugal Telecom v. Komise.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           V napadeném rozhodnutí je nesprávně použita judikatura k zamýšleným omezením a je porušena zásada presumpce neviny, důkazního břemena a zásada in dubio pro reo s ohledem na článek 9 kupní smlouvy. Údajně byl tento článek spojen především s obchodní transakcí a nemůže být posuzován a použit bez přihlédnutí k této transakci a obtížnému vyjednávání, které se vyznačovalo neustálými zásahy portugalské vlády.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           Posouzení skutečností je s ohledem na kontext, ve kterém byl článek sjednán, na chování zúčastněných stran a na účel článku zjevně nesprávné a porušuje zásadu celkového posuzování důkazů.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           Porušení zásady důkazního břemena a řádné správy, práv obhajoby a presumpce neviny s ohledem na prokázání zásahů portugalské vlády do vyjednávání a struktury a zachování dotčeného článku.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           Nedostatečné odůvodnění a nesprávné posouzení schopnosti článku omezit soutěž jako nezbytného předpokladu pro konstatování porušení článku 101 SFEU, alespoň vyplývající z jeho cíle.

               Pátý žalobní důvod vycházející z porušení článku 101 SFEU

                           —

                           Dotčený článek také nezpůsobuje žádné omezení, které by bylo porušením článku 101 SFEU.

         Podpůrně se uplatňuje porušení zásady proporcionality a povinnosti odůvodnění, jakož i zjevně nesprávné posouzení, které spočívá v tom, že nebylo přihlédnuto k žádným polehčujícím okolnostem a tyto okolnosti byly nedostatečně posouzeny.


title: Věc T-15/13: Žaloba podaná dne 7. Ledna 2013 — Group Nivelles v. OHIM — Easy Sanitairy Solutions (Odtoková trubka u sprchy)

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/28

         Žaloba podaná dne 7. Ledna 2013 — Group Nivelles v. OHIM — Easy Sanitairy Solutions (Odtoková trubka u sprchy)
   (Věc T-15/13)
   2013/C 108/72
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Group Nivelles (Gingelom, Belgie) (zástupce: H. Jonkhout, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Easy Sanitairy Solutions BV (Losser, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. října 2012 ve věci 2004/2010-3 a potvrdil dne 1. října 2010 oznámené rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 23. září 2010 ve věci ICD 000 007 024 — popřípadě po opravě odůvodnění.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor odtokové trubky u sprchy — (průmyslový) vzor Společenství č. 107834-0025

      Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Easy Sanitairy Solutions BV

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Články 4 až 9 nařízení č. 6/2002

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Rozhodnutí odvolacího senátu je založeno na nesprávném odůvodnění a na věcně nesprávném srovnávacím kritériu.


title: Věc T-378/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2013 — Capitalizaciones Mercantiles v. OHIM — Leineweber (X) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství X — Starší obrazová ochranná známka Společenství X — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Podobnost označení — Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. listopadu 2013 — Capitalizaciones Mercantiles v. OHIM — Leineweber (X)
   (Věc T-378/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství X - Starší obrazová ochranná známka Společenství X - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 367/49
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Capitalizaciones Mercantiles Ltda (Bogota, Kolumbie) (zástupci: J. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Leineweber GmbH & Co. KG (Herford, Německo) (zástupci: S. Jackermeier a D. Wiedemann, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. května 2013 (věc R 1524/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Leineweber GmbH & Co. KG a Capitalizaciones Mercantiles Ltda.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Capitalizaciones Mercantiles Ltda se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


title: Věc C-403/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad (Bulharsko) dne 25. srpna 2014 – „Vekos Trade“ AD v. Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“, Varna, pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/24

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad (Bulharsko) dne 25. srpna 2014 – „Vekos Trade“ AD v. Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“, Varna, pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
      (Věc C-403/14)
      (2014/C 395/30)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad – Varna

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně:„Vekos Trade“ AD

         Žalovaný: Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“, Varna, pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou zásady daňové neutrality, proporcionality a legitimního očekávání porušeny správní praxí a judikaturou, podle níž je prodávající – odesílatel podle smlouvy o přepravě – povinen určit pravost podpisu nabyvatele a objasnit otázku, zda podpis pochází od osoby zastupující společnost – nabyvatele, jejího zaměstnance s odpovídající funkcí nebo zmocněnce?

                  2)

                  Má čl. 138 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) v případě, jako je projednávaný případ přímý účinek a může vnitrostátní soud toto ustanovení přímo použít?

         (1)  Uř. Vest. L 347, s. 1.


title: Věc C-371/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 3. srpna 2007 – Danfoss A/S a AstraZeneca A/S v. Skatteministeriet

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 3. srpna 2007 – Danfoss A/S a AstraZeneca A/S v. Skatteministeriet
   (Věc C-371/07)
   (2007/C 247/20)
   Jednací jazyk: dánština
   Předkládající soud
   Vestre Landsret
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Danfoss A/S a AstraZeneca A/S

      Žalovaný: Skatteministeriet
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 17 odst. 6 druhý pododstavec šesté směrnice o DPH (1) vykládán tak, že členský stát může vyloučit nárok na odpočet daně z přidané hodnoty z plnění využitých pro poskytování stravy obchodním partnerům a zaměstnancům v jídelně společnosti v souvislosti s pracovními schůzkami jen tehdy, pokud před vstupem směrnice v platnost stanovily vnitrostátní právní předpisy pravomoc vyloučit takový nárok a pokud byla tato pravomoc v praxi uplatňována daňovými orgány tak, že nárok na odpočet daně z přidané hodnoty z těchto plnění byl vyloučen?

               2)

               Je odpověď na první otázku jakkoli dotčena tím, že jídelny provozované společnostmi nepodléhaly DPH podle vnitrostátní úpravy DPH platné v dotčeném členském státě před provedením šesté směrnice o DPH v roce 1978, že vnitrostátní úprava vyloučení odpočtu nebyla provedením šesté směrnice o DPH změněna a že se úprava vyloučení odpočtu stala relevantní pro takový druh podnikání výlučně v důsledku skutečnosti, že od provedení šesté směrnice o DPH jídelny provozované společnostmi podléhají DPH?

               3)

               Je vyloučení nároku na odpočet,zachováno' ve smyslu čl. 17 odst. 6 druhého pododstavce šesté směrnice o DPH, pokud v období od provedení šesté směrnice o DPH v roce 1978 do roku 1999 existoval v důsledku takové správní praxe, jaká je popsána v původním řízení, nárok na odpočet DPH pro dotčené výdaje?

               4)

               Má být čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) šesté směrnice o DPH vykládán tak, že se vztahuje na bezplatné poskytování stravy společností obchodním partnerům v její vlastní jídelně v souvislosti s pracovními schůzkami v prostorech společnosti?

               5)

               Má být čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) šesté směrnice o DPH vykládán tak, že se vztahuje na bezplatné poskytování stravy společností zaměstnancům v její vlastní jídelně v souvislosti s pracovními schůzkami v prostorech společnosti?

      (1)  Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


title: Věc T-271/10: Žaloba podaná dne 16. června 2010 — H v. Rada a další

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/55

         Žaloba podaná dne 16. června 2010 — H v. Rada a další
   (Věc T-271/10)
   ()
   2010/C 221/88
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: H (Catania, Itálie) (zástupci: C. Mereu a M. Velardo, advokáti)

      Žalovaní: Rada Evropské unie, Evropská komise a Policejní mise Evropské unie v Bosně a Hercegovině (EUPM)

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit napadené rozhodnutí ze dne 7. dubna 2010 a v případě potřeby i rozhodnutí ze dne 30. dubna 2010,

               —

               uložit žalovaným zaplatit žalobci náhradu škody odhadnutou na 30 000 eur a

               —

               uložit žalovaným náhradu nákladů řízení, jakož i úrok ve výši 8 %.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobce podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí, které přijala Policejní mise Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině dne 7. dubna 2010, a v případě potřeby navazujícího potvrzujícího rozhodnutí ze dne 30. dubna 2010, ve kterém bylo rozhodnuto o přeřazení žalobce z hlavního štábu mise v Sarajevu na regionální úřad v Banja Luce, jakož i o snížení hodnosti žalobce. Dále se žalobce podle článku 340 SFEU domáhá přiznání náhrady škody ve výši 30 000 eur.
   Žalobce uvádí, že podle usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 9. října 2006 ve věci F-53/06 Gualtieri/Komisia je pro rozhodování v této věci příslušný Tribunál.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobce uvádí tyto žalobní důvody:

               Zaprvé žalobce uvádí zneužití pravomoci, jelikož neexistoval objektivní důvod odůvodňující přeřazení.

               Zadruhé žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno, jelikož Policejní mise Evropské unie v Bosně a Hercegovině neuvedla operační důvody pro přeřazení.

               Zatřetí došlo ke zjevně nesprávnému posouzení, jelikož nebylo třeba naléhavě státního zástupce přeřadit na regionální úřad v Banja Luce.

               Krom toho došlo k porušení rozhodnutí Rady č. 2009/906/SZBP ze dne 8. prosince 2009 (1), jelikož vedoucí mise nebyl oprávněn přeřadit personál, nýbrž pouze zabezpečovat každodenní řízení personálu.

               Konečně se žalobce domáhá přiznání náhrady morální újmy způsobené mobbingem.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2009/906/SZBP ze dne 8. prosince 2009 o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině (Úř. věst. L 322, s. 22)


title: Věc T-564/11: Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2012 — Farage v. Parlament a Buzek ( „Institucionální právo — Rozhodnutí předsedy Parlamentu, jímž evropskému poslanci ukládá sankci spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek na dobu deseti dnů — Rozhodnutí výboru pro právní záležitosti Parlamentu, kterým se za nepřípustnou prohlašuje žádost poslance o ochranu parlamentní imunity — Zjevná nepříslušnost Tribunálu — Zjevná nepřípustnost“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/25

      Usnesení Tribunálu ze dne 5. září 2012 — Farage v. Parlament a Buzek
      (Věc T-564/11) (1)

      (Institucionální právo - Rozhodnutí předsedy Parlamentu, jímž evropskému poslanci ukládá sankci spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek na dobu deseti dnů - Rozhodnutí výboru pro právní záležitosti Parlamentu, kterým se za nepřípustnou prohlašuje žádost poslance o ochranu parlamentní imunity - Zjevná nepříslušnost Tribunálu - Zjevná nepřípustnost)
      (2012/C 331/47)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nigel Paul Farage (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Bennett, solicitor)

         Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a D. Moore, zmocněnci) a Jerzy Buzek (Brusel, Belgie)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 2. března 2010, kterým byla žalobci uložena sankce spočívající ve ztrátě nároku na denní příspěvek na dobu deseti dnů, dále pak návrh na zrušení rozhodnutí kanceláře Parlamentu ze dne 24. března 2010, kterým se potvrzuje výše uvedené rozhodnutí předsedy Parlamentu, zatřetí, návrh na zrušení rozhodnutí výboru pro právní záležitosti Parlamentu, kterým se za nepřípustnou prohlašuje žádost žalobce o ochranu své imunity, a konečně pak návrh na zrušení blíže neurčeného rozhodnutí Parlamentu.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá.

                  2)

                  Nigel Paul Farage ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

         (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc T-437/09: Žaloba podaná dne 19. října 2009 — Oyster Cosmetics v. OHIM — Kadabell (OYSTER COSMETICS)

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/32

         Žaloba podaná dne 19. října 2009 — Oyster Cosmetics v. OHIM — Kadabell (OYSTER COSMETICS)
   (Věc T-437/09)
   2010/C 11/60
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Oyster Cosmetics SpA (Castiglione delle Stiviere, Itálie) (zástupci: A. Perani a P. Pozzi, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kadabell GmbH & Co. KG (Lenzkirch, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. srpna 2009 ve věci R 1367/2008-1;

               —

               uložit odpůrcům náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „OYSTER COSMETICS“ pro výrobky ve třídě 3

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „KADUS OYSTRA AUTO STOP PROTECTION“ pro výrobky ve třídě 3

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně rozhodl, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


title: Věc C-673/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2015 The Tea Board proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 2. října 2015 ve věci T-624/13, The Tea Board v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               21.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2015 The Tea Board proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 2. října 2015 ve věci T-624/13, The Tea Board v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-673/15 P)
   (2016/C 106/15)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: The Tea Board (zástupci: M.C. Maier, A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil napadený rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015, T-624/13, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu týkající se služeb zahrnutých přihlašovanou ochrannou známkou pro třídy 35 a 38:

                  Obchodní poradenství zaměřené na vytváření a provozování maloobchodních řetězců a nákupních center, na maloobchodní prodej a reklamu; podpora prodeje (pro druhé), reklama, pomoc při řízení obchodní činnosti, obchodní administrativa, online reklama v počítačové síti, šíření reklamního materiálu (letáků, prospektů, bezplatných novin, vzorků), předplatné na noviny pro druhé; obchodní informace a průzkum; organizování obchodních nebo reklamních akcí, výstav, správa reklamy, pronájem reklamního prostoru, rozhlasová, televizní reklama, reklamní sponzorování. (Třída 35)

                  Telekomunikace, přenos zpráv a obrazu prostřednictvím počítače, interaktivní dálkové přenosy s prezentací výrobků, komunikace prostřednictvím počítačových terminálů, komunikace (přenos) prostřednictvím otevřených nebo uzavřených celosvětových počítačových sítí. (Třída 38)

               —

               a případně vrátil věc zpět Tribunálu,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1.

               Navrhovatel se domáhá částečného zrušení rozsudku Tribunálu, T-624/13, ze dne 2. října 2015, v rozsahu, v němž Tribunál zamítl žalobu, pokud jde o služby pokryté spornou ochrannou známkou pro třídy 35 a 38.

               2.

               Kasační opravný prostředek má dva důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) a porušení čl. 8 odst. 5 tohoto nařízení.

               3.

               Podle navrhovatele má kolektivní ochranná známka Společenství podle čl. 66 odst. 2) nařízení č. 207/2009 základní funkci spočívající v tom označovat zeměpisný původ zboží a neslouží k označení obchodního původu, ale pouze jako záruka kolektivního původu zboží a služeb nabízených a prodávaných pod touto kolektivní ochrannou známkou, tj. že výrobky pochází od podniku nacházejícího se v zeměpisném regionu, který je akceptován jako kolektivní ochranná známka a je oprávněn tuto známku používat.

               4.

               Podle navrhovatele musí být zeměpisný původ v rámci čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 zohledněn jako relevantní faktor při posuzování podobnosti zboží či služeb nebo při celkovém posuzování pravděpodobnosti záměny.

               5.

               Je-li srovnáváno zboží či služby označených starší kolektivní ochrannou známkou Společenství na základě čl. 66 odst. 2, kterou představuje zeměpisné označení, se zbožím či službami označenými individuální ochrannou známkou Společenství, podle navrhovatele nerozhoduje, zda si je předmětné zboží nebo služby podobné co do povahy, účelu, koncových uživatelů či distribučních kanálů. Spíše je třeba se tázat, zda ono zboží či služby mají stejný zeměpisný původ.

               6.

               Výklad čl. 66 2) nařízení č. 207/2009 navrhovaný navrhovatelem vyplývá z

                           1)

                           vnitřní systematiky nařízení č. 207/2009, a konkrétně z toho, že

                                       i.

                                       článek 66 odst. 2) nařízení č. 207/2009 představuje výjimku v rámci nařízení No. 207/2009, neboť podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 nebudou zapsány ochranné známky sestávající výlučně z označení či znaků, které mohou v obchodě sloužit k označení zeměpisného původu zboží či služby,

                                       ii.

                                       podle čl. 67 odst. 2) nařízení č. 207/2009 musí stanovy regulující používání kolektivní ochranné známky Společenství spočívající v zeměpisném označení povolovat komukoli, jehož zboží a služby pochází z této zeměpisné oblasti, aby se stal členem sdružení, jež je majitelem ochranné známky, a proto kolektivní ochranná známka společenství spočívající v zeměpisném označení nikdy nemůže odlišovat zboží či služby členů sdružení, které je majitelem této ochranné známky, od zboží či služeb jiných podniků.

                           2)

                           výkladu tohoto ustanovení podle nařízení č. 1151/2012 (2) a Dohody TRIPS, podle něhož požívá zeměpisné označení vysoké úrovně ochrany a je zakázána prezentace zboží, které uvádí nebo naznačuje, že předmětné zboží pochází z jiné zeměpisné oblasti, než je skutečné místo původu, a uvádí tak veřejnost v omyl, co se týče zeměpisného původu tohoto zboží.

               7.

               Podle navrhovatele jsou vlastnosti, které Tribunál uvedl ve vztahu k DARJEELING, převoditelné na takové služby, jako je obchodní poradenství a telekomunikace, a mohou posílit přitažlivost sporné ochranné známky. Navrhovatel dále podotýká, že Tribunál v rozsudku neodůvodnil, proč by nemohly být vlastnosti spojované s ochrannou známkou DARJEELING přeneseny na služby zařazené do tříd 35 a 38, takže se podle navrhovatele již tím dopustil nesprávného právního posouzení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc C-523/04: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království (Nesplnění povinnosti státem — Uzavření dvoustranné dohody o letecké dopravě mezi členským státem a Spojenými státy americkými — Právo usazování — Sekundární právo upravující vnitřní trh letecké dopravy — Vnější pravomoc Společenství)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-523/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Uzavření dvoustranné dohody o letecké dopravě mezi členským státem a Spojenými státy americkými - Právo usazování - Sekundární právo upravující vnitřní trh letecké dopravy - Vnější pravomoc Společenství)
   (2007/C 96/09)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a W. Wils, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster a D.J.M. de Grave, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Hare, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 5 a 52 Smlouvy o ES (nyní články 10 a 43 ES) – Porušení nařízení Rady (EHS) č. 2409/92 ze dne 23. července 1992 o tarifech a sazbách za letecké služby (Úř. věst. L 240, s. 15) a nařízení Rady č. 2299/89 ze dne 24. července 1989 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů (Úř. věst. L 230, s. 1), ve znění nařízení Rady (EHS) č. 3089/93 ze dne 29. října 1993 (Úř. věst. L 278, s. 1) – Dvoustranná dohoda zvaná „open sky “se Spojenými státy – Změna – Omezení volného pohybu služeb
   Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že sjednalo nebo, i přes opětovné jednání o dohodě o letecké dopravě uzavřené mezi Nizozemským královstvím a Spojenými státy americkými dne 3. dubna 1957, ponechalo v platnosti mezinárodní závazky vůči Spojeným státům americkým,

                           —

                           které se týkají leteckých tarifů uplatňovaných dopravci určenými Spojenými státy americkými na trasách uvnitř Společenství,

                           —

                           které se týkají počítačových rezervačních systémů nabízených nebo používaných na nizozemském území a

                           —

                           které přiznávají Spojeným státům americkým právo odvolat, přerušit nebo omezit práva na provozování dopravy v případě, kdy letečtí dopravci určení Nizozemským královstvím nejsou vlastněni tímto státem nebo nizozemskými státními příslušníky,

                     nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 5 Smlouvy o ES (nyní článek 10 ES) a článku 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES), jakož i z nařízení Rady (EHS) č. 2409/92 ze dne 23. července 1992 o tarifech a sazbách za letecké služby a nařízení Rady (EHS) č. 2299/89 ze dne 24. července 1989 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


title: Věc T-381/08: Žaloba podaná dne 15. září 2008 – DAI v. Komise

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/36

         Žaloba podaná dne 15. září 2008 – DAI v. Komise
   (Věc T-381/08)
   (2008/C 313/65)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: DAI – Sociedade de Desenvolvimento Agro-Industrial, SA (Coruche, Portugalsko) (zástupci: J. da Cruz Vilaça, L. Romão a A. Mestre, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou a částečně zrušit rozhodnutí Komise 2008/445/ES ze dne 11. června 2008, kterým se pro členské státy stanoví částky zpětné restrukturalizační podpory vyplácené pěstitelům a podnikům za restrukturalizaci v hospodářských letech 2006/07 a 2007/08 v rámci dočasného režimu restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství [oznámeno pod číslem K(2008) 2557] (1), a konkrétně část týkající se částky restrukturalizační podpory přidělené Portugalsku ve prospěch výrobců a podniků, jež přistoupily k restrukturalizaci v hospodářských letech 2006/2007 a 2007/2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Porušení čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) 1261/2007 (2) a článku 16a nařízení (ES) 1264/2007 (3).
   Porušení zásady rovnosti, zásady právní jistoty a zásady zákazu retroaktivity.

      (1)  Úř. věst. L 156, s. 20.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1261/2007 ze dne 9. října 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 283, s. 8).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 1264/2007 ze dne 26. října 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 968/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 283, s. 16).


title: Věc C-265/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 2. června 2014 společností Cemex S.A.B. de C.V. a dalšími proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-265/14, Cemex a další v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/19

         Kasační opravný prostředek podaný dne 2. června 2014 společností Cemex S.A.B. de C.V. a dalšími proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. března 2014 ve věci T-265/14, Cemex a další v. Komise
   (Věc C-265/14 P)
   2014/C 253/26
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cemex S.A.B. de C.V., New Sunward Holding BV, Cemex España, S.A., Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion a Cemex Rakousko AG (zástupci: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez a B. Martínez Corral, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014;

               —

               rozhodnout ve věci samé o žalobě na neplatnost podané k Tribunálu a zrušit napadené rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Cemex a jejími dceřinými společnostmi v řízení v prvním stupni před Tribunálem, jakož i v tomto řízení před Soudním dvorem Evropské unie.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   1 —   Nesprávné posouzení odůvodnění rozhodnutí

   Žalobkyně tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení, když měl za to, že odůvodnění rozhodnutí o žádosti o informace bylo formulováno příliš obecně. Tribunál při posouzení nezohlednil okolnosti konkrétní věci, ani obsah napadeného rozhodnutí, ani posouzení proporcionality v závislosti na věcných možnostech Komise a technických okolnostech či době, ve které bylo napadené rozhodnutí přijato.
   2 —   Nesprávné posouzení nezbytnosti informací

   Rovněž se Tribunál dopustil pochybení při rozhodnutí o nezbytnosti informací požadovaných v napadeném rozhodnutí, neboť část daných informací již Komise měla k dispozici, nebo neměla žádný vztah k předmětu šetření.
   3 —   Nesprávné odůvodnění napadeného rozsudku a nesprávné posouzení porušení čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003
       (1)
      ve vztahu k povaze požadovaných informací

   Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadený rozsudek je stižen nesprávným odůvodněním, jelikož Tribunál nerozhodl o některých návrhových žádáních týkajících se povahy požadovaných informací, což vyžadovalo hodnocení hypotetických situací. Mimoto Tribunál pochybil při konstatování neexistence porušení čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, neboť napadené rozhodnutí požadovalo odpověď na otázky, které se netýkaly skutkových okolností, ani neměla vztah se skutečnostmi.
   4 —   Nesprávné posouzení požadavku proporcionality

   Žalobkyně tvrdí, že Tribunál se dopustil pochybení, když zamítl jejich žalobu na částečnou neplatnost napadeného rozhodnutí o žádosti o informace, v rozsahu, v jakém Komise přijetím rozhodnutí a stanovením lhůty pro odpověď nejednala nepřiměřeně či nepřípustně. Rovněž žalobkyně tvrdí, že se Tribunál dopustil pochybění, když měl za to, že žádost Komise o informace byla odůvodněná, navzdory tomu, že odpovědi žalobkyň znamenaly značnou pracovní zátěž.
   5 —   Nesprávné posouzení existence porušení článku 3 nařízení č. 1
       (2)

   Tribunál se dopustil pochybení, když měl za to, že Komise oznámením napadeného rozhodnutí pouze v kastilštině, čímž nedošlo k porušení článku 3 nařízení č. 1.
   6 —   Nesprávné posouzení porušení zásady řádné správy

   V poslední řadě žalobkyně tvrdí, že se Tribunál dopustil pochybení, když měl za to, že různá jednání Komise zasluhující kritiku Tribunálu nicméně nepředstavují porušení zásady řádné správy.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 04/01/2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).

      (2)  Nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 @@ (Úř. věst. 1958, 17, s. 1).


title: Věc T-190/06: Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Total a Elf Aquitaine v. Komise

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/40

         Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Total a Elf Aquitaine v. Komise
   (Věc T-190/06)
   (2006/C 212/70)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Total SA a Elf Aquitaine (Courbevoie, Francie) (zástupci: E. Morgan de Rivery, advokát, a A. Noël-Baron, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit čl. 1 písm. o) a p), čl. 2 písm. i) a články 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006;

               —

               podpůrně změnit čl. 2 písm. i) rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 v rozsahu, v němž ukládá Arkema SA pokutu ve výši 78,663 milionů eur, za níž Total SA odpovídá společně a nerozdílně do výše 42 milionů eur, a Elf Aquitaine SA do výše 65,1 milionů eur, a snížit částku dotčené pokuty do přiměřené výše;

               —

               v každém případě Komisi uložit náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, kterým Komise konstatovala, že podniky, jimž bylo rozhodnutí určeno, mezi nimiž jsou žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 dohody EHP tím, že se účastnily souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících ve výměně informací mezi soutěžiteli a dohodách o cenách a výrobních kapacitách, jakož i v dohledu nad prováděním těchto dohod v odvětví peroxidu vodíku a perboritanu sodného. Podpůrně se domáhají snížení výše pokuty uložené jejich dceřiné společnosti, za níž společně a nerozdílně odpovídají.
   Žaloba vychází z deseti žalobních důvodů.
   Nejprve žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje jejich práva obhajoby, jakož i presumpci neviny.
   Zadruhé uplatňují, že napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž je odsuzuje za protiprávní jednání spáchané jejich dceřinou společností, porušuje povinnost odůvodnění, jednak proto, že úvahy Komise, o kterých mají žalobkyně za to, že jsou částečně rozporné, jsou s ohledem na nové stanovisko přijaté vůči nim nedostatečně rozvinuté, a jednak proto, že Komise ignorovala tím, že na ně odmítla odpovědět, přesné skutečnosti uplatňované žalobkyněmi pro odůvodnění toho, že nezasahovaly do řízení dceřiné společnosti.
   Žalobkyně se krom toho domnívají, že napadené rozhodnutí porušuje jednotný charakter pojmu podniku ve smyslu článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1), jakož i pravidla, která upravují přičitatelnost mateřské společnosti protiprávních jednání spáchaných její dceřinou společností. Pokud jde o tento posledně uvedený žalobní důvod, žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila rámec vymezený soudem Společenství její pravomoci přičítat mateřské společnosti protiprávní jednání spáchaná její dceřinou společností. Rovněž přijala nesprávný výklad judikatury týkající se přičitatelnosti a potýkala se se svou rozhodovací praxí v této oblasti. Podle žalobkyň Komise krom toho porušila zásadu autonomie právnické osoby.
   Žalobkyně mají rovněž za to, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení, když nesprávně uplatnila domněnku přičitatelnosti Total a když měla při posuzování recidivy za to, že její dceřiná společnost odsouzená napadeným rozhodnutím stále patřila Total.
   Krom toho žalobkyně uplatňují, že Komise porušila několik základních zásad uznaných členskými státy, které jsou součástí právního řádu Společenství, jako je zásada zákazu diskriminace, zásada odpovědnosti za osobní jednání, zásada osobní povahy trestů, jakož i zásada legality.
   Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí poškozuje zásady řádné správy a právní jistoty.
   Žalobkyně se konečně domnívají, že Komise porušila taková pravidla upravující stanovení pokut, jako je zásada rovného zacházení, jelikož neuplatnila snížení původně uložené částky vůči žalobkyním o 25 %, zatímco jej uplatnila vůči jinému subjektu, kterému bylo napadené rozhodnutí určeno. Podle žalobkyň napadené rozhodnutí krom toho nezohledňuje rámec pravomoci Komise, pokud jde o vzetí v úvahu odrazujícího účinku, přičemž je porušena zásada presumpce nevinny a zásada právní jistoty.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci, jelikož jim přičítá odpovědnost za protiprávní jednání spáchané jejich dceřinou společností a odsuzuje je nerozdílně s touto dceřinou společností.
   Podpůrně mají žalobkyně za to, že pokuta uložená jejich dceřiné společnosti, za níž jsou společně a nerozdílně odpovědné, musí být spravedlivě snížena. Domáhají se toho, aby jim bylo přiznáno snížení jim původně uložené výše pokuty o 25 % a aby byly vůči nim zohledněny polehčující okolnosti, jelikož byly téměř souběžně odsouzeny k vysokým pokutám ve dvou podobných věcech.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc F-84/11: Žaloba podaná dne 29. srpna 2011 — ZZ a další v. Soudní dvůr

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/42

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2011 — ZZ a další v. Soudní dvůr
   (Věc F-84/11)
   2011/C 340/87
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Soudního dvora o zamítnutí návrhu žalobců o přiznání příspěvku za práci na směny stanoveného v článku 1 nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 ze dne 9. února 1976 o stanovení kategorií příjemců, podmínek poskytování a výše příspěvků, které mohou být poskytovány úředníkům pracujícím na směny (Úř. věst. L 38, s. 1) a návrhu na náhradu škody

      Návrhové žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. května 2011 o zamítnutí stížnosti žalobců ze dne 17. ledna 2011, směřující k přiznání příspěvku za práci na směny stanoveného v článku 1 nařízení Rady (ESUO, EHS, Euratom) č. 300/76 ze dne 9. února 1976, naposledy změněného nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1873/2006 ze dne 11. prosince 2006 a přiznání náhrady škody způsobené tím, že orgán oprávněný ke jmenování neodpověděl na jejich první a opětovnou žádost ve lhůtě stanovené služebním řádem a tím, že v jeho výslovné zamítavé odpovědi nebyla uveden možnost opravného prostředku, což vedlo k tomu, že žalobci ztratili možnost dosáhnout úspěchu ve věci v soudním řízení;

               —

               určit, že Soudní dvůr zaplatí každému žalobci částku ve výši 10 700,76 eur jako náhradu majetkové újmy a částku 3 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-377/10: Žaloba podaná dne 6. září 2010 — Preparados Alimenticios v. OHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/39

         Žaloba podaná dne 6. září 2010 — Preparados Alimenticios v. OHIM — Rila Feinkost-Importe (Jambo Afrika)
   (Věc T-377/10)
   ()
   2010/C 301/64
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Preparados Alimenticios, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rila Feinkost-Importe GmbH & Co. KG (Stemwede-Levern, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 ve věci R 1144/2009-1;

               —

               prohlásit tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou a

               —

               zamítnout přihlášku napadené ochranné známky Společenství.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Jambo Afrika“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 33

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy španělské obrazové ochranné známky „JUMBO“ č. 2573221, č. 2573219 a č. 2573216 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30; zápis obrazové ochranné známky Společenství „JUMBO CUBE“ č. 2217404 pro výrobky zařazené do třídy 29; zápis obrazové ochranné známky Společenství „JUMBO MARINADE“ č. 2412823 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30; zápis obrazové ochranné známky Společenství „JUMBO NOKKOS“ č. 2413391 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30; zápisy obrazové ochranné známky Společenství „JUMBO“ č. 2413581, č. 2423275, č. 2970754, č. 3246139, č. 3754462 a č. 4088761 pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám pro část sporných výrobků

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát nesprávně vyloučil nebezpečí záměny.


title: Věc C-185/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 14. dubna 2014 – EasyPay AD, Finance Engineering AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Nacionalen osiguritelen institut

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 14. dubna 2014 – EasyPay AD, Finance Engineering AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Nacionalen osiguritelen institut
   (Věc C-185/14)
   2014/C 194/21
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: EasyPay AD, Finance Engineering AD

      Odpůrci: Ministerski savet na Republika Balgaria, Nacionalen osiguritelen institut

      Předběžné otázky

               1)

               Je poštovní službu, jakou je služba poštovních převodů, jejímž prostřednictvím odesílatel, v projednávané věci stát, poukazuje finanční prostředky příjemcům – osobám, jimž náleží dávky sociálního zabezpečení – nutno považovat za službu nespadající do oblasti působnost směrnice 97/67 (1) ve znění pozměněném směrnicemi 2002/39 (2) a 2008/6 (3), a tudíž za službu podléhající ustanovením článků 106 a 107 SFEU?

               2)

               V případě, že první otázka bude zodpovězena kladně, je nutno články 106 a 107 SFEU vykládat v tom smyslu, že nepřipouštějí omezení volné hospodářské soutěže při poskytování poštovní služby, jako je služba výše popsaná, pokud je to odůvodněno naléhavými důvody v souvislosti se zajištěním ústavně zaručeného práva občanů a sociální politikou státu a pokud lze zároveň danou službu kvalifikovat jako službu obecného hospodářského zájmu, za předpokladu, že odměna, kterou poskytovatel služby obdrží, představuje vyrovnávací platbu, která nepřekračuje stanovenou výši podle čl. 2 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Evropské komise K(2011) 9380?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na další otevření hospodářské soutěže poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008 , kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 52, s. 3).


title: Věc T-38/14: Žaloba podaná dne 14. ledna 2014 – Kafetzakis a další v. Řecká republika a další

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/45

         Žaloba podaná dne 14. ledna 2014 – Kafetzakis a další v. Řecká republika a další
   (Věc T-38/14)
   2014/C 292/55
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Kafetzakis a další (Atény, Řecko) (zástupce: Ch. Papadimitriou, advokát)

      Žalovaní: Řecká republika, Evropský parlament, Evropská rada, Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská investiční banka, Euroskupina

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               určil nečinnost žalovaných, kteří nepřijali legislativní opatření k tomu, aby byly výslovně vyloučeny dluhopisy, které byly žalobcům vnuceny Řeckou republikou při jejich propuštění bývalou společností Olympiaki Aeroporia, uložené rozhodnutím Evropské komise,

               —

               přiznal žalobcům a všem propuštěným zaměstnancům bývalé společnosti Olympiaki Aeroporia prostřednictvím jakéhokoliv aktu Společenství, směrnicí, nařízením nebo jiným právním aktem Společenství s přímým účinkem, možnost, aby jim bylo navráceno 100 % hodnoty dluhopisů, které jim byly poskytnuty jako náhrada škody při jejich propuštění-odchodu ze společnosti Olympiaki Aeroporia,

               —

               nařídil zaplatit každému žalobci náhradu škody ve výši 3 00  000 eur prostřednictvím jakéhokoliv aktu Společenství, směrnicí, nařízením nebo jiným právním aktem Společenství s přímým účinkem za těžkosti a tíseň, která jím byla způsobena, jakož i za zjevné porušení jejich základních práv a předčasné ukončení výkonu jejich povolání.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: legislativní a jiná opatření, která vedla v Řecku k tomu, že držitelé státních dluhopisů, podléhající řeckému právu, se museli stát součástí plánu PSI, jsou ve skutečnosti akty unijního práva.

               2.

               Druhý žalobní důvod: opatření přijatá řeckou vládou pro vyrovnání dluhu Řecké republiky byla v podstatě uložena orgány evropské unie, a sice ECB a Evropskou komisí.

               3.

               Třetí žalobní důvod: žalovaní nepřijali legislativní opatření a výslovně nevyloučili dluhopisy řeckého státu, které byly žalobcům vnuceny Řeckou republikou jako náhrada škody podle aktů Rady ministrů, které upřesnily podmínky použití plánu PSI v Řecku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod: skutečnost, že propuštění zaměstnanci bývalé společnosti Olympiaki Aeroporia byli považováni za jednoduché držitele dluhopisů řeckého státu, skutečnost že nebyli vyloučeni z plánu PSI a jejich výslovné odškodnění na základě plánu PSI jim způsobilo přímou, osobní a těžkou újmu a připravilo je o jejich základní práva.

               5.

               Pátý žalobní důvod: všechna legislativní opatření, která přijala řecká vláda, se uskutečnila na doporučení a přesněji po rozhodnutí Euroskupiny, Rady ECOFIN, ECB a Evropské komise.


title: Věc C-470/03: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tampereen käräjäoikeus – Finsko) – A.G.M.-COS.MET Srl v. Suomen valtio, Tarmo Lehtinen (Směrnice 98/37/ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Strojní zařízení, u nichž se předpokládá, že jsou ve shodě se směrnicí 98/37/ES — Kritika vyjádřená veřejně státním úředníkem)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tampereen käräjäoikeus – Finsko) – A.G.M.-COS.MET Srl v. Suomen valtio, Tarmo Lehtinen
   (Věc C-470/03) (1)

   (Směrnice 98/37/ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Strojní zařízení, u nichž se předpokládá, že jsou ve shodě se směrnicí 98/37/ES - Kritika vyjádřená veřejně státním úředníkem)
   (2007/C 96/02)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Tampereen käräjäoikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: A.G.M.-COS.MET Srl

      Žalovaní: Suomen valtio, Tarmo Lehtinen
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tampereen käräjäoikeus – Výklad čl. 28 ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení (Úř. věst. L 207, s. 1; Zvl. vyd. 13/20, s. 349) – Opatření s rovnocenným účinkem – Kritika servisních zvedáků pro vozidla dovezených z jiného členského státu vyjádřená veřejně státním úředníkem – Strojní zařízení, která se neshodují s harmonizovanou normou – Odpovědnost státu za jednání úředníka
   Výrok

               1)

               Členskému státu jsou přičitatelné úředníkovy výroky, které vzhledem k jejich formě a k okolnostem vyvolají u jejich adresátů dojem, že se jedná o oficiální stanovisko zastávané státem, a nikoli soukromé názory úředníka. Pro přičitatelnost výroků úředníka státu je rozhodující, zda adresáti těchto výroků mohou za daných okolností důvodně předpokládat, že se jedná o postoj, který úředník zaujímá z titulu své funkce. Výroky úředníka, jimiž prohlašuje, že strojní zařízení, u něhož byla ověřena shoda s touto směrnicí, je v rozporu s příslušnou harmonizovanou normou a že je nebezpečné, tedy porušují čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení, jsou-li přičitatelné členskému státu.

               2)

               Za takových podmínek, jako jsou podmínky ve věci v původním řízení, nelze porušení čl. 4 odst. 1 směrnice 98/37 způsobené jednáním úředníka v rozsahu, v němž je přičitatelné úředníkovu členskému státu, ospravedlnit ani cílem spočívajícím v ochraně zdraví, ani na základě svobody projevu úředníků.

               3)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 98/37 musí být vykládán tak, že jednak přiznává práva jednotlivcům, a jednak neponechává členským státům žádný prostor pro uvážení, pokud jde jako v projednávaném případě o strojní zařízení, která se shodují s uvedenou směrnicí nebo u nichž se předpokládá, že se s ní shodují. Porušení tohoto ustanovení způsobené výroky úředníka členského státu, jsou-li přičitatelné tomuto státu, je dostatečně závažným porušením práva Společenství, které zakládá odpovědnost tohoto státu.

               4)

               Právo Společenství nebrání tomu, aby vnitrostátní právo členského státu stanovilo zvláštní podmínky pro náhradu jiné újmy, než je újma na zdraví či škoda na věcech, za předpokladu, že jsou tyto podmínky stanoveny tak, že v praxi neznemožňují ani nadměrně neztěžují získání náhrady škody způsobené porušením práva Společenství.

               5)

               V případě porušení práva Společenství nebrání právo Společenství tomu, aby vedle odpovědnosti členského státu byla založena i odpovědnost úředníka, ale neukládá, aby tomu tak bylo.

      (1)  Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


title: Věc C-340/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/73/ES — Rovné zacházení pro muže a ženy — Přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání — Pracovní podmínky — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/9

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-340/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/73/ES - Rovné zacházení pro muže a ženy - Přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání - Pracovní podmínky - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2008/C 107/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a M. van Beek, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve stanovené lhůtě (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255)
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve stanovené lhůtě, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc C-100/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2015 sdružením Netherlands Maritime Technology Association, dříve Scheepsbouw Nederland, proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association v. Evropská komise

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2015 sdružením Netherlands Maritime Technology Association, dříve Scheepsbouw Nederland, proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-140/13, Netherlands Maritime Technology Association v. Evropská komise
   (Věc C-100/15 P)
   (2015/C 127/21)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Netherlands Maritime Technology Association, dříve Scheepsbouw Nederland (zástupci: K. Struckmann, Rechtsanwalt, G. Forwood, Barrister)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek napadený kasačním opravným prostředek v rozsahu, v němž byl tímto rozsudkem zamítnut navrhovatelův návrh na zrušení rozhodnutí,

               —

               zrušit napadené rozhodnutí nebo podpůrně vrátit věc Tribunálu, aby rozhodl v souladu právním posouzením Soudního dvora obsaženým v jeho rozsudku, a

               —

               každopádně přiznat navrhovateli náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když předběžné šetření Komise považoval za dostatečné a úplné, a zvláště tím:

               —

               že řádně nezvážil všechny argumenty uplatněné navrhovatelem v prvním stupni řízení;

               —

               že se dopustil zjevně nesprávného posouzení a

               —

               že podal nedostatečné a rozporné odůvodnění.

         Hlavní argumenty lze shrnout následovně:

               —

               Pokud jde o první důvod, Tribunál nesprávně chápal navrhovatelovy argumenty v souvislosti s komplexní strukturou nové daňového režimu leasingových operací, s jeho bezprostřední použitelností a selektivností, a nezvážil tak, zda bylo v rozhodnutí náležitě analyzováno fungování systému jako celku i ve spojení s dalšími ustanoveními daňového práva a práva společností.

               —

               Pokud jde o druhý důvod, Tribunál zjevně nesprávně vyložil rozhodnutí, v důsledku čehož dospěl k nesprávnému závěru, že okruh subjektů majících prospěch z nového daňového režimu leasingových operací byl v rozhodnutí posouzen dostatečně.

               —

               Pokud jde o třetí důvod, Tribunál neuvedl dostatečné a soudržné odůvodnění v otázce, proč bylo správné, že hospodářská zájmová sdružení nebyla ve sporném rozhodnutí považována za subjekty mající potenciálně prospěch z nového daňového režimu leasingových operací, či nevymezil referenční rámec pro posouzení účinků daného opatření. Tribunál dále dostatečně neodůvodnil, proč bylo ve sporném rozhodnutí dostatečně vysvětleno, v čem byl nový daňový režim leasingových operací nedílnou součástí celkového systému.


title: Věc T-344/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Total v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Přičitatelnost protiprávního chování — Pokuty — Závažnost a doba trvání protiprávního jednání“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Total v. Komise
   (Věc T-344/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního chování - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání)
   2012/C 355/24
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: původně A. Lamothe, L. Godfroid a A. Gosset-Grainville, poté A. Lamothe, L. Godfroid a O. Prost, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES [věc COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemsko)], a podpůrně snížení pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Total SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Vyškrtnutí věci C-389/04

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/11

         Vyškrtnutí věci C-389/04 (1)

   (2005/C 330/23)

      (Jednací jazyk: francouzština)

   Usnesením ze dne 5. října 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-389/04, Komise Evropských společenství proti Francouzské republice.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004


title: Věc T-317/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Tvar trouby) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Trojrozměrná ochranná známka Společenství — Tvar trouby — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Způsob užívání ochranné známky — Tvar lišící se prvky, které nemění rozlišovací způsobilost“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/49

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2015 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Tvar trouby)
   (Věc T-317/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Trojrozměrná ochranná známka Společenství - Tvar trouby - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Způsob užívání ochranné známky - Tvar lišící se prvky, které nemění rozlišovací způsobilost“)
   (2015/C 389/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Toni Klement (Dippoldiswalde, Německo) (zástupci: J. Weiser a A. Grohmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně D. Walicka, poté A. Poch, D. Botis a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. února 2014 (věc R 1656/2013-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Tonim Klementem a společností Bullerjan GmbH

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Tonimu Klementovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11.8.2014.


title: Věc C-443/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Cosenza — Itálie) — CCIAA di Cosenza v. Grillo Star Srl Fallimento ( „Směrnice 2008/7/ES — Nepřímé daně z kapitálových vkladů — Článek 5 odst. 1 písm. c) a čl. 6 odst. 1 písm. e) — Rozsah působnosti — Roční poplatek placený místním obchodním, průmyslovým, živnostenským a zemědělským komorám“ )

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Cosenza — Itálie) — CCIAA di Cosenza v. Grillo Star Srl Fallimento
   (Věc C-443/09) (1)

   (Směrnice 2008/7/ES - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Článek 5 odst. 1 písm. c) a čl. 6 odst. 1 písm. e) - Rozsah působnosti - Roční poplatek placený místním obchodním, průmyslovým, živnostenským a zemědělským komorám)
   2012/C 165/02
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Ordinario di Cosenza

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: CCIAA di Cosenza

      Žalovaná: Grillo Star Srl Fallimento

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Ordinario di Cosenza — Výklad čl. 5 písm. c) a čl. 6 písm. e) směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů — Uložení ročního poplatku z důvodu zápisu společností do obchodního rejstříku vedeného místními obchodními komorami — Roční poplatek stanovený paušálně — Pojem „poplatky, které mají uhrazovací charakter“

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému poplatku, jako je poplatek dotčený v původním řízení, který musí zaplatit ročně každý podnik z důvodu svého zápisu do rejstříku podniků, i když takový zápis má pro kapitálové společnosti konstitutivní účinek a i když tyto společnosti musí tento poplatek zaplatit i za období, v němž vykonávají pouze přípravnou činnost pro provoz podniku.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Spojené věci C-458/14 a C-67/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Itálie) – Promoimpresa srl (C-458/14) v. Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia a Mario Melis a další (C-67/15) v. Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky a svoboda usazování — Článek 49 SFEU — Směrnice 2006/123/ES — Článek 12 — Koncese na veřejný majetek v přímořských, jezerních a říčních oblastech s hospodářským významem — Automatické prodloužení — Neexistence zadávacího řízení“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/6

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna – Itálie) – Promoimpresa srl (C-458/14) v. Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia a Mario Melis a další (C-67/15) v. Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
   (Spojené věci C-458/14 a C-67/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky a svoboda usazování - Článek 49 SFEU - Směrnice 2006/123/ES - Článek 12 - Koncese na veřejný majetek v přímořských, jezerních a říčních oblastech s hospodářským významem - Automatické prodloužení - Neexistence zadávacího řízení“)
   (2016/C 335/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soudy

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Tribunale Amministrativo Regionale per la Sardegna

      Účastníci původních řízení

      Žalobci: Promoimpresa srl (C-458/14) a Mario Melis a další (C-67/15)

      Žalovaní: Consorzio dei comuni della Sponda Bresciana del Lago di Garda e del Lago di Idro, Regione Lombardia (C-458/14), Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio (C-67/15)

      Za přítomnosti: Alessandro Piredda a další

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu opatření, o jaké jde v původních řízeních, které stanoví automatické prodloužení stávajících povolení k využívání veřejného majetku v přímořských a jezerních oblastech k provozování turistických a rekreačních činností bez provedení jakéhokoliv výběru z potenciálních uchazečů.

               2)

               Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou jde v původních řízeních, která umožňuje automatické prodloužení stávajících koncesí na veřejný majetek určených k provozování turistických a rekreačních činností v rozsahu, v němž mají tyto koncese nepochybný přeshraniční význam.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.

      Úř. věst. C 146, 4. 5. 2015.