title: Věc T-46/10: Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Faci v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/53

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Faci v. Komise
   (Věc T-46/10)
   2010/C 100/79
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Faci SpA (Milán, Itálie) (zástupci: S. Piccardo, S. Crosby a S. Santoro, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém shledává, že žalobkyně jednala ve shodě, pokud jde o stanovení cen, rozdělení trhů prostřednictvím prodejních kvót a rozdělení zákazníků;

               —

               zrušit nebo podstatně snížit pokutu uloženou žalobkyni;

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, ve kterém přiznává snížení pokuty původně stanovené společnosti Bärlocher, nebo podstatně snížit přiznané snížení;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 (věc č. COMP/38.589 — Termostabilizátory) v rozsahu, ve kterém Komise shledala žalobkyni odpovědnou za porušení článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU) a článku 53 EHP na základě toho, že jednala ve shodě, pokud jde o stanovení cen, rozdělení trhů prostřednictvím prodejních kvót a rozdělení zákazníků v odvětví ESBO/esterů. Podpůrně se žalobkyně domáhá podstatného snížení pokuty, která ji byla uložena.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že Komise porušila obecné zásady práva, dopustila se zjevně nesprávných posouzení, porušila zásady řádné správy a rovného zacházení, jednala, aniž by k tomu měla pravomoc nebo porušila zásadu nenarušené hospodářské soutěže, porušila povinnost uvést odůvodnění a nesprávně uplatnila Pokyny pro stanovení pokut z roku 2006. Žalobkyně předkládá pět následujících žalobních důvodů:

               —

               Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přiložila příliš malou váhu důkazům pocházejícím z období před účastí žalobkyně v kartelu, zatímco přiložila příliš velkou váhu ostatním důkazům. Výsledkem čehož bylo, že důležitá skutečnost, že zcela operativní hlavní kartelová dohoda spočívající ve stanovování cen, rozdělování trhů, rozdělování zákazníků, poškozujících cenách a dokonce smluveném podplácení byla ukončena před tím, než se této dohody žalobkyně účastnila, nebyla správně vyhodnocena při stanovení závažnosti protiprávního jednání, kterého se žalobkyně měla dopustit.

               —

               Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že pohlížela na žalobkyni podobně jako na ostatní podniky, přičemž závažnost úměrná jejímu protiprávnímu jednání ji zajišťovala zcela odlišné zacházení. Komise při stanovení pokuty použila jako základ hodnoty prodejů na trhu o pouhé 1 % nižší i přes skutečnost, že se žalobkyně dopustila méně protiprávních jednání a žádné z nich nebylo svou povahou velmi závažné a i přes zjištění, že se žalobkyně kartelových dohod nezúčastnila. Mimoto Komise porušila zákaz diskriminace tím, že informovala žalobkyni o tom, že byla vyšetřována, až mnohem později než ostatní podniky, čímž jí byla způsobena újma.

               —

               Komise porušila zásadu řádné správy, pokud jde o neodůvodnitelnou délku správního řízení a jeho pozastavení za účelem projednání předběžných opatření. Došlo rovněž k porušení zásady rovného zacházení, jelikož se Komise chovala předpojatě k žalobkyni, které by z tohoto důvodu mělo být přiznáno snížení pokuty podstatně vyšší než získané 1 %.

               —

               Žalobkyně napadá snížení pokuty (více než 95 %) přiznané společnosti Bärlocher, která je skutečným i potenciálním konkurentem žalobkyně, z důvodu nedostatku pravomoci, porušení zásady rovného zacházení v obecném smyslu a povinnosti uvést odůvodnění. Podle žalobkyně se snížení částek pokut rovná podpoře, která může vést k narušení hospodářské soutěže. Kromě toho, nebo podpůrně, důvody pro snížení nebyly Komisí sděleny ve verzi rozhodnutí oznámeného žalobkyni, což se rovná porušení povinnosti uvést odůvodnění.

               —

               Pokuta uložená žalobkyni porušuje Pokyny pro stanovení pokut z roku 2006 a související zásady. Při stanovení pokuty Komise řádně nezohlednila skutečnost, že se žalobkyně na rozdíl od ostatních podniků nedopustila velmi závažných protikartelových jednání a že prokázala soutěžní jednání na celém relevantním trhu. Závažnost protiprávního jednání žalobkyně byla chybně posouzena tím, že ji bylo nesprávně přičteno antisoutěžní jednání. Kromě toho Komise neodhadla skutečnou roli společnosti Faci, nezohlednila omezenou velikost žalobkyně, omezenou tržní sílu a neschopnost narušit hospodářskou soutěž ve srovnání s ostatními podniky a nenapravila to odkazem na bod 37 Pokynů pro stanovení pokut z roku 2006 tak, aby je použila v souladu s právem.


title: Věc T-381/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Sanitec Europe v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/41

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Sanitec Europe v. Komise
   (Věc T-381/10)
   ()
   2010/C 301/67
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sanitec Europe Oy (Helsinki, Finsko) (zástupci: J. Killick, Barrister, I. Reynolds, Solicitor, P. Lindfelt a K. Struckmann, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit zcela nebo zčásti rozhodnutí Komise č. K(2010) 4185 v konečném znění, ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — Koupelnová vybavení;

               —

               prohlásit, že žalobkyně neodpovídá za protisoutěžní jednání, pokud jde o vodovodní kohoutky, a v případě potřeby zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje žalobkyni (nebo její dceřiné společnosti) za odpovědnou;

               —

               krom toho, anebo podpůrně, snížit výši pokuty;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení a

               —

               přijmout jakékoli jiné opatření, které se za okolností daného případu jeví jako vhodné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění, ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — Koupelnová vybavení, které se týká dohody mezi podniky na belgickém, německém, francouzském, italském, nizozemském a rakouském trhu s koupelnovým vybavením ohledně prodejních cen a výměny citlivých obchodních informací, jakož i podpůrně, snížení výše pokuty, která jí byla uložena.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující důvody:

               Zaprvé Komise neposoudila ani neprošetřila hospodářské souvislosti, a tím dostatečně právně neprokázala protisoutěžní účinek údajného protiprávního jednání. Komise nebyla oprávněna předpokládat (nebo mít za to), že rozhovory i) mezi subjekty, které si nekonkurují, ii) o cenách nehospodářské povahy, které nehradí žádný účastník trhu, měly protisoutěžní účinek.

               Zadruhé Komise nesprávně rozhodla o odpovědnosti žalobkyně za protiprávní jednání, pokud jde o vodovodní kohoutky, vzhledem k prvnímu žalobnímu důvodu a skutečnosti, že ani žalobkyně ani její dceřiné společnosti kohoutky nevyrábějí.

               Krom toho Komise dostatečně právně neprokázala existenci domnělého protiprávního jednání, za které byla žalobkyně prohlášena odpovědnou, zejména proto, že její hodnocení důkazů, pokud jde o Francii a Itálii a společnost Keramag Keramische Werke AG v Německu, bylo chybné.

               Začtvrté Komise neprokázala zájem na prohlášení protiprávního jednání v Nizozemsku, které bylo promlčeno.

               Komise navíc i) ve svých připomínkách dostatečně neuvedla námitky a ii) nezohlednila ani nepředložila relevantní důkazy ve prospěch žalobkyně. Tato procesní pochybení nenapravitelně poškodila právo žalobkyně na obhajobu.

               V dalším žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že nemůže být přímo a osobně povinna zaplatit pokutu ve výši 9 873 060 eur. Samotná žalobkyně nebyla obviněna z žádného protiprávní jednání. Má odpovědnost pouze jako mateřská společnost a jako taková nemůže osobně a bezprostředně odpovídat za zaplacení pokuty. Navíc nebyla možnost přímé a osobní odpovědnosti objasněna v námitkách, což je procesní pochybení, které odůvodňuje prohlášení rozhodnutí za neplatné.

               Krom toho bylo chybně rozhodnuto, že žalobkyně ručí společně a nerozdílně za jednání své dceřiné společnosti Keramag Keramische Werke AG. Žalobkyně však v dotčeném období nebyla držitelkou všech podílů v této společnosti a nemohla v ní vykonávat rozhodující vliv, a ani jej nevykonávala.

               Zároveň bylo šetření v tomto případě selektivní a svévolné, vzhledem k tomu, že řada společností, které se údajně účastnily protiprávních jednání nebo rozhovorů, nebyla nikdy předmětem vyšetřování.

               Konečně pak byla pokuta neodůvodněně a nepřiměřeně vysoká, zejména z důvodu, že dohoda nebyla prováděna a neměla žádné účinky na trh. Žalobkyně vyzývá Soudní dvůr, aby vykonal svou neomezenou pravomoc podle článku 261 SFEU ke snížení pokuty.


title: Věc C-479/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-479/06) (1)

   (2007/C 199/42)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-419/02: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne  21. února 2000 6 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division)) – BUPA Hospitals Ltd, Goldsborough Developments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (Šestá směrnice o DPH — Článek 10 odst. 2 — Daňová povinnost k DPH — Platba záloh — Platby předem za budoucí dodání farmaceutických výrobků a protéz)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. února 20006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division)) – BUPA Hospitals Ltd, Goldsborough Developments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise
   (Věc C-419/02) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 10 odst. 2 - Daňová povinnost k DPH - Platba záloh - Platby předem za budoucí dodání farmaceutických výrobků a protéz)
   (2006/C 131/02)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: BUPA Hospitals Ltd, Goldsborough Developments Ltd

      Žalovaný: Commissioners of Customs & Excise
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Pojem „dodání zboží“ a „hospodářské činnosti“ – Smlouva mezi společnostmi o dodání farmaceutických výrobků a protéz, jejímž jediným cílem je získání daňového zvýhodnění
   Výrok
   Do působnosti čl. 10 odst. 2 druhého pododstavce šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, nespadají takové platby paušální částky předem, jako jsou platby dotčené v původním řízení, za zboží uvedené obecným způsobem v seznamu, jenž může být kdykoli změněn společnou dohodou kupujícího a prodávajícího a z něhož si kupující může případně zboží vybírat, na základě dohody, kterou může kdykoli jednostranně vypovědět a získat zpět celou nevyčerpanou částku platby předem.

      (1)  Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


title: Věc T-476/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – European Food v. EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie FITNESS — Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 52 odst. 1 písm. a) a článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009 — Pravidlo 37 písm. b) bod iv) a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 — Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem“

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – European Food v. EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS)
   (Věc T-476/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie FITNESS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 52 odst. 1 písm. a) a článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 37 písm. b) bod iv) a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem“)
   (2016/C 410/23)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: European Food SA (Drăgăneşti, Rumunsko) (zástupce: I. Speciac, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnkyně)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2015 (věc R 2542/2013-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi European Food a Société des produits Nestlé.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 19. června 2015 (věc R 2542/2013-4), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi European Food SA a Société des produits Nestlé SA, se zrušuje.

               2.

               EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností European Food.

               3.

               Společnost Société des produits Nestlé ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc C-426/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Ioannis Georgiou Askoxylakis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Ioannis Georgiou Askoxylakis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Věc C-426/09)
   2010/C 24/39
   Jednací jazyk: řečtina

      Předkládající soud

   Symvoulio tis Epikrateias (Řecko)

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ioannis Georgiou Askoxylakis

      Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Předběžná otázka

   „Odpovídá výraz ‚odborná praxe‘ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. ES L 19), ve znění čl. 1 odst. 3 směrnice 2001/19/ES (Úř. věst. ES L 206) a před jeho zrušením článkem 62 směrnice 2005/38/ES (Úř. věst. ES L 255), výrazu ‚odborná praxe‘, jehož definice je uvedena v čl. 1 písm. e) téže směrnice, a může být chápán jako praxe, která se vyznačuje současně následujícími charakteristikami: a) byla dotyčnou osobou dosažena po získání diplomu zajišťujícího jí přístup k dotčenému regulovanému povolání v členském státě původu; b) byla získána v rámci téhož povolání, o jehož možnost výkonu dotyčná osoba požádala podle směrnice 89/48/EHS (viz výrazy ‚the profession concerned‘, ‚la profession concernée‘ a ‚des betreffenden Berufs‘ použité v anglickém, francouzském a německém znění směrnice), a c) tato výdělečná činnost byla vykonávána legálně, tzn. při dodržení relevantních právních předpisů v členském státě, ve kterém k tomuto výkonu došlo, tak aby bylo vyloučeno zohlednění praxe získané v daném povolání v hostitelském členském státě před přijetím žádosti, jelikož v hostitelském členském státě nemůže být dotčené povolání před přijetím žádosti legálně vykonáváno (samozřejmě s výhradou použití článku 5 směrnice, který při splnění určitých podmínek — za účelem dokončení odborného vzdělávání a přípravy, kterých nebylo dosaženo v členském státě původu — vykonávat toto povolání za pomoci kvalifikované osoby umožňuje)?“


title: Věc C-89/07: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika (Nesplnění povinnosti státem — Zaměstnání ve veřejné správě — Zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na palubě všech lodí plujících pod vlajkou členského státu — Podmínka státní příslušnosti)

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/8

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
   (Věc C-89/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Zaměstnání ve veřejné správě - Zaměstnání kapitána a prvního důstojníka na palubě všech lodí plujících pod vlajkou členského státu - Podmínka státní příslušnosti)
   (2008/C 107/11)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a O. Christmann, zmocněnci)
   Předmět
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 39 odst. 4 ES – Volný pohyb pracovníků – Výkon pravomocí orgánu veřejné správy – Požadavek francouzské státní příslušnosti pro výkon zaměstnání kapitánů a prvních důstojníků na všech lodích plujících pod francouzskou vlajkou – Neslučitelnost s právem Společenství
   Výrok

               1)

               Francouzská republika tím, že ve svých právních předpisech ponechala v platnosti požadavek francouzské státní příslušnosti pro přístup k povolání kapitána a prvního důstojníka na palubě všech lodí plujících pod francouzskou vlajkou, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 39 ES.

               2)

               Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


title: Věc C-105/06: Žaloba podaná dne  22. února 2006  Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/21

         Žaloba podaná dne 22. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-105/06)
   (2006/C 86/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. února 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a J. Hottiaux, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě (1), a v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice 2003/30/ES uplynula dne 31. prosince 2004.

      (1)  Úř. věst. L 123, s. 42.


title: Věc C-11/10: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad de Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV ( „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Společný celní sazebník — Cla — Osvobození — Farmaceutické látky — Složení — Omezení“ )

text:
               2.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 103/7

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad de Nederlanden — Nizozemsko) — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV
   (Věc C-11/10) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Společný celní sazebník - Cla - Osvobození - Farmaceutické látky - Složení - Omezení)
   2011/C 103/10
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad de Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Staatssecretaris van Financiën

      Žalovaný: Marishipping and Transport BV

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko — Belgie — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) — Farmaceutické látky osvobozené od cla — Látky, které se nenacházejí v čisté formě — Omezení

      Výrok

   Příloha I část první hlava II část C bod 1 písm. i) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 a nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, musí být vykládána v tom smyslu, že farmaceutická látka uvedená na seznamu látek uvedených v příloze 3 části třetí téže přílohy I, ke které byly přidány jiné látky, zejména farmaceutické, již nemůže být předmětem osvobození od cla, které by se uplatnilo, pokud by se taková látka nacházela v čisté formě.

      (1)  Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


title: Věc T-407/15: Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Monster Energy v. OHIM – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/59

         Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Monster Energy v. OHIM – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
   (Věc T-407/15)
   (2015/C 311/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malajsie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Žalobkyně: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „HotoGo self-heating can technology“ – Přihláška č. 11 418 101

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2015, ve věci R 1028/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 21. února 2014 o námitce č. B2178567;

               —

               zamítl namítanou ochrannou známku v plném rozsahu;

               —

               uložil OHIM náhradu veškerých nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 .


title: Věc F-18/06: Žaloba podaná dne  13. února 2006  – Duyster v. Komise

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/23

         Žaloba podaná dne 13. února 2006 – Duyster v. Komise
   (Věc F-18/06)
   (2006/C 154/56)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Tinike Duyster (Oetrange, Lucembursko) (zástupce: W. H. A. M. van den Muijsenbergh, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. listopadu 2005 o poskytnutí rodičovské dovolené žalobkyni od 8. listopadu 2004 do neupřesněného data;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. dubna 2005;

               —

               zrušit rozhodnutí o poskytnutí rodičovské dovolené od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 nebo výplatní list za listopad 2004 nebo rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2004 nezohlednit žádost o odložení nebo zrušení rodičovské dovolené;

               —

               rozhodnout, že žalobkyni přísluší od 1. listopadu 2004 (nebo od 8. listopadu 2004) do 30. dubna 2005 včetně všechna hmotná práva úředníka v činné službě, a že je tedy třeba, aby jí byla se zpětnou účinností uhrazena odměna v souladu s jejím stupněm a platovou třídou;

               —

               rozhodnout, že uvedená odměna musí být zvýšena o úroky z prodlení;

               —

               rozhodnout, že žalobkyně ještě může požádat o rodičovskou dovolenou (i když bude jejímu synovi více než dvanáct let nebo téměř dvanáct let po vyhlášení rozsudku), neboť neschválení podané žádosti je třeba přičítat Komisi; nebo podpůrně v důsledku toho, že Komise odpovídá za skutečnost, že žalobkyně nemohla čerpat rodičovskou dovolenou, jí musí být uhrazeny náhrada škody odpovídající ztrátě příspěvků během doby rodičovské dovolené, pojištění, počet let služby, nároky na důchod, hodnotící zprávy a vyhlídky na povýšení; nebo dále podpůrně za období rodičovské dovolené, které nebylo vyčerpáno, jí musí být uhrazeny náhrada škody odpovídající ztrátě příspěvků během doby rodičovské dovolené, pojištění a nároky na důchod;

               —

               uložit žalované, aby nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou rozhodnutím ze dne 17. listopadu 2005, vyčíslenou na 4 000 EUR a 5 000 EUR;

               —

               uložit žalované, aby zaplatila 2 500 EUR jakožto náhradu škody za nejistotu, ve které se žalobkyně nachází ohledně jejího statutu úředníka, a za nemajetkovou újmu vyplývající z této nejistoty;

               —

               uhradit žalobkyni náhradu škody v hodnotě odpovídající sedmi dnům rodičovské dovolené;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V rámci věci F-51/05 (1) již žalobkyně zpochybnila skutečnost, že jí Komise poskytla rodičovskou dovolenou na období od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005. V projednávané věci napadá rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, které bylo přijato v mezidobí dne 17. listopadu 2005, které stanovilo datum začátku rodičovské dovolené na 8. listopadu 2004.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí ze dne 17. listopadu 2005 porušuje Smlouvu, služební řád, jakož i určitý počet právních zásad. Podle žalobkyně toto rozhodnutí zvláště: i) obsahuje chyby, jako například nesprávné uvedení věci Soudu prvního stupně; ii) je z několika důvodů, jako mimo jiné v důsledku skutečnosti, že není uvedeno, na základě jaké stížnosti žalobkyně se rozhodnutí zakládá, neuvedení data konce rodičovské dovolené a neuvedení popisu následků rozhodnutí, nepřesné; iii) je vyhotoveno v jiném jazyce než v tom, který žalobkyně používá, přičemž je porušen článek 21 ES; iv) neuvádí žádný právní základ; v) obsahuje vnitřní rozpory; vi) není dostatečně odůvodněno; vii) má zpětný účinek, přestože již neexistovala projednávaná žádost o rodičovskou dovolenou; viii) nezohledňuje skutečnost, že původní rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování na celé období byla protiprávní; ix) nezohledňuje žádost o odložení rodičovské dovolené.
   Navíc znění napadeného rozhodnutí vytváří dojem, že existence nejasné situace je přinejmenším částečně způsobena žalobkyní, zatímco žalobkyně jednala s řádnou péčí a předložila velký počet dokumentů.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-249/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-497/07 P: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. června 2008 – Philip Morris Products SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Trojrozměrná ochranná známka představující tvar balíčku cigaret — Zamítnutí zápisu)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/12

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. června 2008 – Philip Morris Products SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-497/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Trojrozměrná ochranná známka představující tvar balíčku cigaret - Zamítnutí zápisu)
   (2008/C 285/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Philip Morris Products SA (zástupce: T. van Innis, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. září 2007, Philip Morris Products v. OHIM (T-140/06), kterým Soud zamítl žalobu podanou účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2006 týkajícímu se její přihlášky tvaru krabičky cigaret k zápisu jako ochranné známky Společenství – Porušení článku 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) – Rozlišovací způsobilost trojrozměrného tvaru – Způsoby vyjádření tohoto tvaru a okamžik, ke kterému musí být posuzován
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Philip Morris Products SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-466/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trento (Itálie) dne 3. srpna 2017 – Chiara Motter v. Provincia autonoma di Trento

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trento (Itálie) dne 3. srpna 2017 – Chiara Motter v. Provincia autonoma di Trento
   (Věc C-466/17)
   (2017/C 347/18)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Trento

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Chiara Motter

      Žalovaná: Provincia autonoma di Trento

      Předběžné otázky

               1)

               Je pro účely uplatnění zásady zákazu diskriminace podle ustanovení 4 rámcové dohody skutečnost spočívající v počátečním objektivním ověření odbornosti prostřednictvím úspěšného absolvování otevřeného výběrového řízení faktorem týkajícím se podmínek odborného vzdělání, který musí vnitrostátní soud vzít v úvahu při posuzování, zda je situace zaměstnance na dobu neurčitou srovnatelná se situací zaměstnance na dobu určitou, jakož i za účelem zjištění, zda je dán objektivní důvod ospravedlňující odlišné zacházení se zaměstnancem na dobu neurčitou a zaměstnancem na dobu určitou?

               2)

               Brání zásada zákazu diskriminace podle ustanovení 4 rámcové dohody takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 485 odst. 1 legislativního nařízení č. 297 ze dne 16. dubna 1994, které stanoví, že pro účely stanovení odpracovaných let služby v okamžiku přijetí do stálé služby na základě smlouvy na dobu neurčitou se první čtyři roky služby na dobu určitou započítávají v plném rozsahu, zatímco další odpracované roky se v rámci započítávání snižují o jednu třetinu pro právní účely a o dvě třetiny pro ekonomické účely, a to z důvodu, že při výkonu práce na dobu určitou nedošlo k počátečnímu objektivnímu ověření odbornosti prostřednictvím úspěšného absolvování otevřeného výběrového řízení?

               3)

               Brání zásada zákazu diskriminace podle ustanovení 4 rámcové dohody takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 485 odst. 1 legislativního nařízení č. 297 ze dne 16. dubna 1994, které stanoví, že se pro účely stanovení odpracovaných let služby v okamžiku přijetí do stálé služby na základě smlouvy na dobu neurčitou započítávají první čtyři roky služby na dobu určitou v plném rozsahu, zatímco další odpracované roky se v rámci započítávání snižují o jednu třetinu pro právní účely a o dvě třetiny pro ekonomické účely, a to s cílem zabránit obrácené diskriminaci stálých zaměstnanců přijatých na základě úspěšného absolvování otevřeného výběrového řízení?


title: Věc T-113/07: Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Toshiba v. Komise

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/26

         Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Toshiba v. Komise
   (Věc T-113/07)
   (2007/C 140/47)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz a J. Borum, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 – Věc COMP/F/38.899 –plynem izolované spínací přístroje; nebo

               —

               zrušit rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se týká společnosti Toshiba; nebo

               —

               změnit články 1 a 2 rozhodnutí, aby byla zrušena nebo podstatně snížena pokuta uložená společnosti Toshiba; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v souvislosti s bankovní zárukou.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně podala žalobu na neplatnost podle čl. 230 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – K(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušila čl. 81 odst. 1 ES a ode dne 1. ledna 1994 rovněž článek 53 EHP v odvětví plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení uložených pokut.
   Podle žalobkyně se zdá, že Komise ve svém rozhodnutí vycházela ze tří dohod, na jejichž základě učinila závěr o existenci celosvětového kartelu. I kdyby tomu tak bylo, žalobkyně tvrdí, že Komise není příslušná k rozhodování ohledně jednání případně omezujícího hospodářskou soutěž mimo EHP.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že se žalobkyně účastnila jakékoli dohody nebo jednání ve vzájemné shodě týkající se neprodávání v Evropě, nebo že evropští dodavatelé PISP kompenzovali japonským společnostem nevstoupení do Evropy „započítáváním“ evropských projektů do evropské kvóty „GQ“ (1). Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se na podporu svého rozhodnutí opírá o stejně nepřímé, neurčité a nedostačující důkazy spočívající zejména v ústních prohlášeních učiněných žadatelkou o neuložení nebo snížení pokuty, a navíc údajně nevzala v úvahu důkazy předložené k vyvrácení prohlášení v neprospěch žalobkyně.
   Mimoto i když žalobkyně nepopírá, že se účastnila „dohody GQ“, tvrdí, že tato dohoda byla světovou dohodou nevztahující se na Evropu a nespadající do pravomoci Komise. Žalobkyně tvrdí, že Komise, ve snaze podřídit žalobkyni své pravomoci, předmět svého právního posouzení přesunula výhradně na otázku, zda existovala „obecná dohoda“ (že Japonci se zdrží vstupu na evropský trh a evropské společnosti stejně tak nebudou konkurovat v Japonsku) a zda některé evropské projekty byly systematicky oznamovány japonským společnostem nebo „započítávány“ do evropské kvóty „GQ“ jako část této „obecné dohody“. Z tohoto důvodu je tvrzeno, že Komise neprokázala, že by žalobkyně měla být činěna zodpovědnou za řadu protiprávních jednání na evropské úrovni, a dopustila se tedy zjevně nesprávného posouzení.
   Dále je tvrzeno, že napadené rozhodnutí je stiženo procesními vadami. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že bylo porušeno její právo na obhajobu tím, že Komise nepodala odpovídající odůvodnění, neposkytla přístup k důkazům a zkreslila důkazy.
   Podpůrně žalobkyně tvrdí, že tím, že Komise nerozdělila správně odpovědnost mezi evropské a japonské společnosti, porušila metodu použitou pro stanovení pokut uložených adresátům tohoto rozhodnutí. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že Komise neposoudila správně závažnost ani délku trvání protiprávního jednání a proto se vůči žalobkyni dopustila diskriminace.

      (1)  „GQ“ znamená „gear quota“, tedy kvóta distribučních rozvaděčů.


title: Věc C-346/08: Žaloba podaná dne 25. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               11.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/9

         Žaloba podaná dne 25. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-346/08)
   (2008/C 260/16)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: P. Oliver a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Spojené království tím, že odmítlo uplatnit směrnici 2001/80/ES (1) o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení na elektrárnu Lynemouth, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;

               —

               uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Komise tvrdí, že uhelná elektrárna v Lynemouth v Northumberland je spalovacím zařízením ve smyslu směrnice. Spojené království bylo původně téhož názoru, ale po radikální změně postoje to nyní vehementně popírá.
   Spadá-li elektrárna Lynemouth do působnosti směrnice, jak tvrdí Komise, je jasně „stávajícím zařízením“ ve smyslu čl. 2 odst. 10 uvedené směrnice. Účastníci řízení se shodují v tom, že původní provozní licence byla udělena před dnem 1. července 1987. Podle Komise z toho vyplývá, že emise z dané elektrárny měly být v souladu s čl. 4 odst. 3 výrazně sníženy do 1. ledna 2008.
   Komise tvrdí, že neuplatněním směrnice na elektrárnu Lynemouth Spojené království porušilo uvedenou směrnici. Skutečnost, že nedošlo k výraznému snížení emisí z dané elektrárny do 1. ledna 2008 je porušením práva Společenství.

      (1)  Úř. věst. L 309, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 299.


title: Věc T-465/15: Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada

text:
               7.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 410/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2016 – Makhlouf v. Rada
   (Věc T-465/15) (1)

   (2016/C 410/51)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


title: Věc F-76/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. prosince 2015 – López Cabeza v. Komise „Veřejná služba — Všeobecné výběrové řízení — Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/248/13 — Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů — Nedostatečná známka ze zkoušek v hodnotícím středisku — Žaloba na neplatnost — Porušení oznámení o výběrovém řízení — Protiprávnost zkoušky“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/98

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. prosince 2015 – López Cabeza v. Komise
   (Věc F-76/14) (1)

   („Veřejná služba - Všeobecné výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/248/13 - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Nedostatečná známka ze zkoušek v hodnotícím středisku - Žaloba na neplatnost - Porušení oznámení o výběrovém řízení - Protiprávnost zkoušky“)
   (2016/C 048/113)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alfonso López Cabeza (Valladolid, Španělsko) (zástupci: G. Suárez de Castro a M. Orman, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a G. Gattinara, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nezapsání žalobce na seznam úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/AD/248/13.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí veškeré náklady řízení vynaložené A. López Cabezou.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3/11/2014, s. 30.


title: Věc T-43/12: Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — Hamcho a Hamcho International v. Rada

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/25

         Žaloba podaná dne 30. ledna 2012 — Hamcho a Hamcho International v. Rada
   (Věc T-43/12)
   2012/C 80/43
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Mohamad Hamcho (Damašek, Sýrie) a Hamcho International (Damašek) (zástupce: M. Ponsard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               projednal tuto žalobu ve zrychleném řízení;

               —

               v rozsahu, v němž se týkají žalobce, zrušil:

                           —

                           rozhodnutí 2011/273/SZBP, v aktuálně platném znění, včetně všech rozhodnutí uvedených v kapitole 17 žaloby;

                           —

                           nařízení 442/2011, v aktuálně platném znění, včetně všech nařízení uvedených v kapitole 18 žaloby;

                           —

                           rozhodnutí 2011/782/SZBP, v aktuálně platném znění, zejména prováděcí rozhodnutí 2012/37/SZBP, podle kapitoly 19 žaloby;

                           —

                           nařízení 36/2012, ve znění pozdějších předpisů, zejména prováděcího nařízení 55/2012, podle kapitoly 20 žaloby.

               —

               zrušil rozhodnutí Rady obsažené v jejím sdělení určeném žalobcům ze dne 21. prosince 2011 v rozsahu, v němž potvrzuje jejich zápis na sporné seznamy;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňují žalobci dva žalobní důvody, které jsou v hlavních bodech totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatňovanými v rámci věci T-653/11, Jaber v. Rada.


title: Věc T-368/09 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Sevenier v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odstoupení — Zamítavé rozhodnutí Komise přijmout zpětvzetí odstoupení a předložit věc výboru pro otázky invalidity — Lhůta pro podání stížnosti — Opožděnost — Neexistence omluvitelného omylu“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Sevenier v. Komise
   (Věc T-368/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Odstoupení - Zamítavé rozhodnutí Komise přijmout zpětvzetí odstoupení a předložit věc výboru pro otázky invalidity - Lhůta pro podání stížnosti - Opožděnost - Neexistence omluvitelného omylu)
   2010/C 234/62
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Roberto Sevenier (Paříž, Francie) (zástupci: É. Boigelot a L. Defalque, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 8. července 2009, Sevenier v. Komise (F-62/08, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Roberto Sevenier ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Věc C-319/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour administrative d'appel de Paris (Francie) dne 29. června 2015 – Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited v. Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour administrative d'appel de Paris (Francie) dne 29. června 2015 – Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited v. Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Věc C-319/15)
   (2015/C 279/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Paris

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelky: Overseas Financial Limited a Oaktree Finance Limited

      Odpůrce: Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Předběžné otázky

   Jsou ustanovení článku 17 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 (1) v rozporu s článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 1 prvního dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, které chrání právo vlastnit majetek, ve spojení s článkem 47 výše uvedené Listiny a s čl. 6 prvním pododstavcem výše uvedené Úmluvy, které zaručují právo na vykonání soudního rozhodnutí v přiměřené lhůtě, a to především vzhledem k tomu, že výše uvedená ustanovení nestanoví možnost uvolnění zmrazených finančních prostředků v případě, že třetí osoba uplatní pohledávku založenou soudním rozhodnutím, jímž bylo osobě, která byla označena za předmět opatření spočívajících ve zmrazení finančních prostředků, uloženo, aby zmíněné třetí osobě vyplatila náhradu škody, za předpokladu, že toto soudní rozhodnutí bylo vydáno v řízení zahájeném před tímto označením a že mezi oběma osobami neexistuje žádný, ani nepřímý vztah, který by souvisel s činnostmi spadajícími do působnosti nařízení?

      (1)  Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, 27.10.2010, s. 1).


               25.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 334/32

         Žaloba podaná dne 17. července 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-13/14)
   (2014/C 334/13)
   Dne 17. července 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem a Mariou Moustakali, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že Island nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 21c přílohy XVIII Dohody o EHP (směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 147/2009 a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.

               2.

               uložil Islandu náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 26. srpna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 26. června 2013 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování („akt“), uvedenou v bodě 21c přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO, nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 17 aktu a článku 7 Dohody o EHP.


title: Věc T-253/15: Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Sociedad General de Aguas de Barcelona v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/36

         Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Sociedad General de Aguas de Barcelona v. Komise
   (Věc T-253/15)
   (2015/C 245/42)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. de Juan Casadevall, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně – bude-li zamítnuto hlavní rozhodnutí – zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nejsou podmínky příkazu k navrácení omezené na nepřímá nabytí, ke kterým došlo po 21. prosinci 2007, a v němž se nepřiznává nárok na uplatnění daňového zvýhodnění v plném rozsahu po celé období stanovené v čl. 12 odst. 5 královského legislativního nařízení č. 4/2004 ze dne 5. března 2005, kterým se přijímá přepracované znění zákona o korporační dani, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž, které bylo napadeno ve věcech T-12/15, Banco de Santander a Santusa v. Komise, a T-252/15, Ferrovial SA a další v. Komise.
   Předložené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné žalobním důvodům a hlavním argumentům předloženým v uvedených věcech.
   Žalobkyně se dovolává zejména nesprávného právního posouzení při uplatnění podmínky týkající se selektivity, zneužití pravomoci a porušení zásad rovnosti a legitimního očekávání.


title: Věc T-86/13 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Grazyte v. Komise „Kasační opravný prostředek – Veřejná služba – Dočasní zaměstnanci – Odměňování – Příspěvek za práci v zahraničí – Podmínky stanovené v článku 4 odst. 1 písm. b), přílohy VII služebního řádu – Desetileté rozhodné období – Funkce v mezinárodní organizaci“

text:
               10.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 395/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2014 – Grazyte v. Komise
      (Věc T-86/13 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v článku 4 odst. 1 písm. b), přílohy VII služebního řádu - Desetileté rozhodné období - Funkce v mezinárodní organizaci“)
      (2014/C 395/52)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Diana Grazyte (Utena, Litva) (zástupce: R. Guarino, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně V. Joris, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2012, Grazyte v. Komise (F-76/11, Sb. VS, EU:F:2012:173), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Diana Grazyte ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené v tomto řízení Evropskou komisí.

         (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc C-277/15: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Servoprax GmbH v. Roche Diagnostics Deutschland GmbH „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Diagnostické zdravotnické prostředky in vitro — Směrnice 98/79/ES — Souběžný dovoz — Překlad dovozcem údajů a návodu k použití poskytnutých výrobcem — Doplňující postup posouzení shody“

text:
               12.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Servoprax GmbH v. Roche Diagnostics Deutschland GmbH
   (Věc C-277/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Diagnostické zdravotnické prostředky in vitro - Směrnice 98/79/ES - Souběžný dovoz - Překlad dovozcem údajů a návodu k použití poskytnutých výrobcem - Doplňující postup posouzení shody“)
   (2016/C 462/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Servoprax GmbH

      Žalovaná: Roche Diagnostics Deutschland GmbH

      Výrok

   Článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá souběžnému dovozci prostředku pro sebetestování určeného k měření hladiny cukru v krvi opatřeného označením CE, který byl předmětem posouzení shody oznámeným subjektem, provést nové posouzení za účelem osvědčení shody značení a návodu k použití tohoto prostředku z důvodu jejich překladu do úředního jazyka členského státu dovozu.

      (1)  Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


title: Věc T-651/15: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Tchobanov v. Parlament

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/65

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Tchobanov v. Parlament
   (Věc T-651/15)
   (2016/C 048/73)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Atanas Tchobanov (Le Plessis Robinson, Francie) (zástupce: N. Pirc Musar, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8659 C ze dne 16. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích poslanců Evropského parlamentu, jakož i o jejich denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zabezpečení;

               —

               uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem podle článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení vynaložených kterýmkoliv vedlejším účastníkem řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001 (2), jelikož požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001, jelikož přístup k požadovaným informacím byl odepřen, i když byly splněny podmínky pro zveřejnění.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení všeobecné povinnosti posoudit každý jednotlivý dokument, kterou stanoví články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterou ukládá čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, jelikož Parlament se nezabýval všemi argumenty žalobce.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


title: Věc T-400/04: Žaloba podaná dne 1. října 2004 Arch Chemicals, Inc., a Arch Timber Protection Limited proti Komisi Evropských společenství

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/27

         Žaloba podaná dne 1. října 2004 Arch Chemicals, Inc., a Arch Timber Protection Limited proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-400/04)
   (2005/C 19/58)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Arch Chemicals Inc., se sídlem v Norwalk, Connecticut, USA a Arch Timber Protection Limited, se sídlem v Castleford, Velká Británie, zastoupenými K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               uložil žalovanému odpovědět na jejich žádost;

               —

               nebo podpůrně zrušil akt Komise Evropských společenství D 341571(04);

               —

               uložil žalovanému náhradu škody v prozatímní výši 1 EUR za škody způsobené nesplněním povinností žalovaného, které pro něj vyplývají z práva Společenství, tím, že žalobcům neodpověděl nebo podpůrně aktem Komise Evropských společenství D 341571 (04), spolu s případnými úroky, než bude rozhodnuto o přesné částce a určena přesná výše;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci vyrábí a prodávají biocidní účinné látky a biocidní přípravky. Oznámili několik látek a jsou účastníky přezkoumání těchto látek organizovaném podle směrnice 98/8/ES (1) o uvádění biocidních přípravků na trh, nařízení 1896/2000 (2) o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES a nařízení 2032/2003 (3), které zakládá druhou etapu programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES.
   Protože podle žalobců byla porušena jejich práva a legitimní očekávání jakožto účastníků přezkoumání, požádali žalovaného, aby přijal zvláštní opatření k nápravě údajných nesplnění povinností. Žalobci tvrdí, že nařízení 1896/2000 a nařízení 2032/2003 nepříznivě ovlivňují jejich práva na ochranu údajů zaručených směrnicí 98/8/ES. Žalobci dále uvádějí, že nařízení umožňují hodnotitelům provádět srovnávací posouzení účinných látek, upřednostňují posouzení nebezpečí místo posouzení rizika a umožňují zohlednit údaje poskytnuté třetí stranou.
   Žalobci zaprvé tvrdí, že žalovaný nedefinoval své stanovisko a nepřijal nezbytná opatření. Podpůrně se domáhají toho, aby dopis žalovaného, kterým se zamítá žádost žalobců, byl zrušen.
   Na podporu své žádosti žalobci uvádějí, že Komise porušila svou právní povinnost provést směrnici 98/8/ES v souladu se Smlouvou o ES a samotné znění směrnice, své povinnosti respektovat práva a legitimní očekávání účastníků, jako jsou žalobci a svou povinnost zajistit v souladu se zásadou řádné správy, že provedení směrnice členskými státy je v souladu se Smlouvou o ES a směrnicí.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích (Úř. věst. L 228, s. 6).

      (3)  Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh, kterým se mění nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, s. 1).


title: Věc T-76/14: Žaloba podaná dne 4. února 2014 – Morningstar v. Komise

text:
               5.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 135/45

         Žaloba podaná dne 4. února 2014 – Morningstar v. Komise
   (Věc T-76/14)
   2014/C 135/57
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Morningstar, Inc. (Chicago, Spojené státy) (zástupce: S. Kinsella, K. Daly a P. Harrison, solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté Komisí ve věci COMP/39.654 – Reuters Instrument Codes ze dne 20. prosince 2012 a zveřejněné v Úředním věstníku ze dne 12. listopadu 2013 (Úř. věst. C 326, s. 4)

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a

               —

               uložil jakékoliv další opatření, které bude Tribunál považovat za vhodné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V projednávané věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí přijatého Komisí v rámci věci COMP/39.654 – Reuters Instrument Codes v řízení podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP, týkajícím se praxe společnosti Thomson Reuters vyvolávající překážky pro změnu poskytovatele toku konsolidovaných údajů v reálném čase. Sporným rozhodnutím, přijatým podle článku 9 nařízení Rady (ES) No1/2003 (1), Komise rozhodla o závaznosti určitých závazků společnosti Thomson Reuters a o tom, že již není důvodné, aby dále jednala. Žalobkyně je konkurentem společnosti Thomson Reuters.
   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přijala uvedené rozhodnutí, přestože závazky zjevně nebyly dostatečné pro vyřešení problémů v oblasti hospodářské soutěže zmíněných ve výše uvedeném rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z překročení pravomoci: Komise sporným rozhodnutím překročila své pravomoci, které jí byly přiznány Evropskou radou, a toto rozhodnutí nemá právní základ.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti Komise uvést odůvodnění.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).


title: Věc F-58/12: Žaloba podaná dne 28. května 2012 — ZZ v. Komise

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/33

         Žaloba podaná dne 28. května 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-58/12)
   2012/C 295/57
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, aby žalovaná vykonala rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, Marcuccio v. Komise, a náhrada škody, kterou žalobce podle svého tvrzení utrpěl.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise nebo přinejmenším jí přičitatelné rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým se zamítají, ať už částečně nebo úplně, tvrzení žalobce formulovaná v žádosti ze dne 25. března 2011;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise nebo přinejmenším jí přičitatelné rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým se zamítají, ať už částečně nebo úplně, tvrzení žalobce formulovaná ve stížnosti ze dne 17. října 2011;

               —

               bude-li třeba, konstatovat, že Komise tím, že v přiměřené lhůtě od vydání níže uvedeného rozsudku nepřijala, a to přinejmenším zčásti, opatření pro výkon rozsudku vydaného Soudem pro veřejnou službu dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, Marcuccio v. Komise, jednala contra legem a contra ius;

               —

               uložit Komisi, aby žalobci zaplatila částku 70 000 eur jako náhradu škody, která mu vznikla z důvodu, že Komise v rozporu s právem nepřijala všechna opatření pro výkon rozsudku ze dne 4. listopadu. 2008;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-274/04: Žaloba podaná dne 8. července 2004 Georgiosem Rounisem proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/32

         Žaloba podaná dne 8. července 2004 Georgiosem Rounisem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-274/04)
   (2004/C 262/61)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Georgiosem Rounisem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Ericem Boigelotem, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí přijaté dne 4. srpna 2003 generálním ředitelem GŘ COMP/A jakožto revizním hodnotitelem, které žalobce poškozuje v tom, že potvrzuje a v konečném výsledku schvaluje jeho hodnotící posudky za období 1997–1999 a 1999–2001 v podobě, v jaké byly vystaveny,

               —

               zrušil tyto hodnotící posudky,

               —

               přiznal žalobci náhradu za nemajetkovou újmu oceněnou ex aequo et bono na 8 000 EUR způsobenou různými podstatnými pochybeními na různých úrovních při sestavování hodnotících posudků za období 1997–1999 a 1999–2001 a kvůli významným průtahům při konečném vystavení těchto posudků,

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje porušení čl. 25 pododstavce 2, článků 26 a 43 Řádu, jakož i obecných prováděcích předpisů k článku 43 přijatých Komisí dne 26. dubna 2002. Rovněž tvrdí, že došlo ke zneužití pravomoci a porušení práva na obhajobu, zásady řádné správy, zásady rovného zacházení, jakož i zásady, podle které má Orgán oprávněný ke jmenování povinnost přijímat svá rozhodnutí pouze na základě právně přípustných důvodů, tj. relevantních pro daný případ a netrpících zjevně nesprávným právním posouzením nebo nesprávným skutkovým zjištěním.


title: Věc C-421/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  9. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona) – Matratzen Concord AG v. Hukla Germany SA (Řízení o předběžné otázce — Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 89/104/EHS — Důvody pro zamítnutí zápisu — Články 28 ES a 30 ES — Volný pohyb zboží — Opatření s rovnocenným účinkem — Odůvodnění — Ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví — Národní slovní ochranná známka zapsaná v členském státě — Ochranná známka tvořená slovem převzatým z jazyka jiného členského státu, ve kterém toto slovo postrádá rozlišovací způsobilost nebo popisuje výrobky, pro které byla ochranná známka zapsána)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/17

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona) – Matratzen Concord AG v. Hukla Germany SA
   (Věc C-421/04) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 89/104/EHS - Důvody pro zamítnutí zápisu - Články 28 ES a 30 ES - Volný pohyb zboží - Opatření s rovnocenným účinkem - Odůvodnění - Ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví - Národní slovní ochranná známka zapsaná v členském státě - Ochranná známka tvořená slovem převzatým z jazyka jiného členského státu, ve kterém toto slovo postrádá rozlišovací způsobilost nebo popisuje výrobky, pro které byla ochranná známka zapsána)
   (2006/C 131/30)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Audiencia Provincial de Barcelona
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Matratzen Concord AG

      Žalovaná: Hukla Germany SA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Provincial de Barcelona – Výklad článku 30 ES – Ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví – Zastřené omezování obchodu mezi členskými státy z důvodu národní slovní ochranné známky tvořené slovem, které je v jazyku jiného členského státu popisem dotčených výrobků (matratzen)
   Výrok
   Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, nebrání zápisu jakožto národní ochranné známky v některém členském státě slova převzatého z jazyka jiného členského státu, ve kterém toto slovo postrádá rozlišovací způsobilost nebo popisuje výrobky či služby, pro které je zápis požadován, ledaže by byly dotčené kruhy v členském státě, ve kterém je zápis požadován, schopny identifikovat význam tohoto slova.

      (1)  Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


title: Věc C-228/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Catania (Itálie) dne 19. května 2015 – trestní řízení proti Snežane Velikove

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Catania (Itálie) dne 19. května 2015 – trestní řízení proti Snežane Velikove
   (Věc C-228/15)
   (2015/C 245/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Catania

      Účastnice původního trestního řízení

   Snežana Velikova

      Předběžná otázka

   Jsou články 20 a 21 [legislativního nařízení č. 30 ze dne 6. února 2007], [ve znění pozdějších změn], kterým se provádí směrnice 2004/38/ES (1), v rozporu s [unijním] právem?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).


title: Věc T-376/06: Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Legris Industries v. Komise

text:
               24.2.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 42/27

         Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Legris Industries v. Komise
   (Věc T-376/06)
   (2007/C 42/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Legris Industries (Rennes, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a C. Pommiès, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí [Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky], jakož i důvody, na kterých je založen výrok v rozsahu, v němž se rozhodnutím ukládá holdingové společnosti Legris Industrie pokuta z důvodu, že dotčené praktiky, kterých se dopustila společnost Comap, jsou přičitatelné holdingové společnosti Legris Indunstries;

               —

               potvrdit holdingové společnosti Legris Industries, že přijala podání, návrhy a žádosti společnosti Comap proti rozhodnutí;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně projednávanou žalobou navrhuje částečné zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (COMP/F-1/38.121 – Spojovací tvarovky), které se týká řady dohod a jednání ve vzájemné shodě na trhu s měděnými tvarovkami a slitinami mědi, jejichž předmětem je určování cen, stanovení ceníků a slev a bonifikací, zavedení mechanismu koordinace při zvyšování cen, rozdělení vnitrostátních trhů a zákazníků, jakož i výměna dalších obchodních informací v rozsahu, v němž ukládá holdingové společnosti Legris Industrie pokutu z důvodu, že dotčené praktiky, kterých se dopustila její bývalá dceřiná společnost Comap, jsou přičitatelné holdingové společnosti Legris Industries.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí následující žalobní důvody.
   Nejdříve žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila článek 81 ES tím, že jí přičítá sporná protiprávní jednání, kterých se dopustila její dceřiná společnost Comap, a v důsledku toho ji činí solidárně odpovědnou za uvedená protiprávní jednání. Uvádí, že Komise porušila zásadu právní a obchodní autonomie dceřiné společnosti a zásadu osobní odpovědnosti při porušení práva hospodářské soutěže tím, že považovala skutečnost, že žalobkyně vlastní 100 % kapitálu její dceřiné společnosti za dostatečný důkaz o rozhodujícím vlivu na tuto dceřinou společnost. Žalobkyně Komisi rovněž vytýká, že se dopustila nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a nesprávného posouzení skutkového stavu v rozsahu, v němž nepředložila důkazy, které by umožnily konstatovat, že holdingová společnost Legris Industries měla skutečně nad společností Comap řídící pravomoc.
   Krom toho žalobkyně vytýká Komisi, že se dopustila nesprávného právního posouzení v rozsahu, v němž nevyvrátila důkazy předložené žalobkyní, které prokazují autonomii společnosti Comap, zejména v určování a řízení její obchodní politiky. Žalobkyně tvrdí, že prokázala, že nedávala pokyny společnosti Comap ohledně jejího chování na trhu, že plnila pouze úlohu finančního dozoru, aniž by měla pravomoci nad svými dceřinými společnostmi v rozpočtové oblasti a že Comap měla přístup k vlastním finančním zdrojům. V důsledku toho uplatňuje, že pouze důkaz o kapitálovém propojení, a z toho vyplývající přímé důsledky, na kterých Komise podle žalobkyně založila své rozhodnutí přičíst žalobkyni protiprávní jednání, které se dopustila její dceřiná společnost, nemohou prokázat, že žalobkyně měla skutečně nad touto společností řídící pravomoc.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  27. října 2005  ve věci C-23/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/34/ES — Pracovní podmínky — Úprava pracovní doby — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/6

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 27. října 2005
   ve věci C-23/05: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/34/ES - Pracovní podmínky - Úprava pracovní doby - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 330/12)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-23/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná 25. ledna 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Rozet a N. Yerrell) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, zastupující předseda šestého senátu, S. von Bahr a A. Borg Barthet (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy, s výjimkou předpisů, které mají být přijaty ohledně lékařů při vzdělávání, nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/34/ES ze dne 22. června 2000, kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti vyňaté z oblasti působnosti uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice.

               2.

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3.

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


title: Věc C-306/10: Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Evropská komise v. Estonská republika

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/32

         Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Evropská komise v. Estonská republika
   (Věc C-306/10)
   ()
   2010/C 221/50
   Jednací jazyk: estonština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Randvere, M. van Beek)

      Žalovaná: Estonská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Estonská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/47/ES (1) ze dne 18. července 2005 o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě, a ani nezabezpečila, aby sociální partneři uzavřeli odpovídající dohodu, nebo tím, že o tom Komisi neinformovala, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,

               —

               uložit Estonské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 27. července 2008.

      (1)  Úř. věst. L 195, s. 15.


title: Věc C-612/12 P: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. března 2014 – Ballast Nedam NV v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Stanovení ceny brutto silničního bitumenu — Stanovení slevy pro stavitele silnic — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 27 — Právo na obhajobu — Snížení pokuty“

text:
               19.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 27. března 2014 – Ballast Nedam NV v. Evropská komise
   (Věc C-612/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Stanovení ceny brutto silničního bitumenu - Stanovení slevy pro stavitele silnic - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 27 - Právo na obhajobu - Snížení pokuty“)
   2014/C 151/05
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ballast Nedam NV (zástupci: A. Bosman a E. Oude Elferink, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci ve spolupráci s F. Tuytschaever, advokáti)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 27. září 2012, Ballast Nedam v. Komise (T-361/06), kterým Tribunál zamítl žalobu, jejímž předmětem byl návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 – Bitumen – (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně zaprvé návrh na částečné zrušení tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví dobu trvání protiprávního jednání, která se jí týká a zadruhé žádost o snížení výše pokuty, která jí byla uložena

      Výrok

               1)

               Rozsudek Ballast Nedam v. Komise (T 361/06) se zrušuje v rozsahu, v němž byl zamítnut žalobní důvod vznesený společností Ballast Nedam NV ohledně porušení čl. 27 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [81 ES] a [82 ES] a práva na obhajobu v průběhu správního řízení, které vyústilo v přijetí rozhodnutí Komise C (2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 – Bitumen – (Nizozemsko)].

               2)

               Článek 1 písm. a) rozhodnutí C (2006) 4090 final se zrušuje v rozsahu, v němž se týká porušení článku 81 ES, kterého se dopustila společnost Ballast Nedam NV v průběhu období od 21. června 1996 do 30. září 2000.

               3)

               Článek 2 písm. a) rozhodnutí C(2006) 4090 final se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví výši pokuty dlužnou společností Ballast Nedam NV na 4,65 milionu eur.

               4)

               Výše pokuty uložená společně a nerozdílně společnosti Ballast Nedam NV v čl. 2 písm. a) rozhodnutí C(2006) 4090 final se stanoví na 3,45 milionu eur.

               5)

               Evropská Komise nahradí veškeré náklady řízení vynaložené v rámci tohoto kasačního opravného prostředku.

               6)

               Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady vzniklé v řízení v prvním stupni.

      (1)  Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


title: Věc T-297/12: Žaloba podaná dne 2. července 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               8.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 273/16

         Žaloba podaná dne 2. července 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-297/12)
   2012/C 273/27
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Komisi, aby uhradila žalobkyni částku 50 000 eur jakožto náhradu újmy způsobené na dobré pověsti žalobkyně tím, že Komise porušila její obchodní tajemství, navýšenou o kompenzační úroky za období od 3. července 2007 do vynesení rozsudku v této věci a úroky z prodlení za období od vynesení tohoto rozsudku do úplného zaplacení uvedené částky;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá, aby Tribunál Evropské unie rozhodl o náhradě újmy za protiprávní jednání, jehož se podle článku 340 druhého pododstavce SFEU dopustila Evropská komise (mimosmluvní odpovědnost Unie). Konkrétněji Komise porušila dobrou pověst žalobkyně tím, že dne 3. července 2007 zaslala třetím společnostem dokument týkající se vyšetřování zahájeného proti ní.
   Žalobkyně tvrdí, že byly splněny podmínky stanovené ustálenou judikaturou pro založení mimosmluvní odpovědnosti Komise, která odůvodňuje náhradu újmy na dobré pověsti, jelikož Komise protiprávně oznámila třetím osobám existenci a obsah vyšetřování zahájeného proti ní, jakož i důvěrné profesní údaje týkající se jí.


title: Věc F-67/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. června 2011 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Žaloba na náhradu škody, jejímž předmětem je určení výše nákladů řízení — Nepřípustnost“ )

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/30

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. června 2011 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-67/10) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody, jejímž předmětem je určení výše nákladů řízení - Nepřípustnost)
   2012/C 138/64
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o nenahrazení dvou třetin nákladů vzniklých žalobci v rámci věci F-41/06

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada všech nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010, s. 74.


title: Věc C-544/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polská republika) dne 4. prosince 2007 – Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polská republika) dne 4. prosince 2007 – Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   (Věc C-544/07)
   (2008/C 37/27)
   Jednací jazyk: polština
   Předkládající soud
   Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Uwe Rüffler

      Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
   Předběžné otázky
   Je nutné čl. 12 odst. 1, jakož i čl. 39 odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení obsaženému v článku 27b zákona ze dne 26. července 1991 o dani z příjmu (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych), kterým je právo odpočíst od daně z příjmu částku příspěvků na zákonné zdravotní a nemocenské pojištění omezeno na příspěvky zaplacené podle ustanovení vnitrostátního práva, v situaci, kdy daňový rezident odvádí z příjmu zdaněného v Polsku příspěvky na zákonné zdravotní a nemocenské pojištění v jiném členském státě?


title: Věc T-463/12: Žaloba podaná dne 22. října 2012 — Popp a Zech v. OHIM — Müller-Boré & Partner (MB)

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/31

         Žaloba podaná dne 22. října 2012 — Popp a Zech v. OHIM — Müller-Boré & Partner (MB)
   (Věc T-463/12)
   2012/C 379/52
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Eugen Popp (Mnichov, Německo) a Stefan M. Zech (Mnichov) (zástupci: C. Rohnke a M. Jacob, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Müller-Boré & Partner (Mnichov, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. července 2012 ve věci R 506/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobci

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MB“ pro služby zařazené do třídy 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 369 771

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Müller-Boré & Partner

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka MBP a národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství, která obsahuje slovní prvek „MB&P“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky
   Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 42 odst. 2 a čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-171/05: Žaloba podaná dne 2. května 2005 Bartem Nijsem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/38

         Žaloba podaná dne 2. května 2005 Bartem Nijsem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství
   (Věc T-171/05)
   (2005/C 182/71)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. května 2005 žaloba podaná proti Účetnímu dvoru Evropských společenství Bartem Nijsem, s bydlištěm v Bereldange (Lucembursko), zastoupený Fränkem Rollingerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               1.

               zrušil rozhodnutí Kolegia pro posuzování zásluh Účetního dvora přidělující žalobci jeho body za zásluhy za hodnotící období 2003;

               2.

               zrušil rozhodnutí příslušného organu oprávněného ke jmenování o tom, že žalobce nebude povýšen do třídy revizor v roce 2004;

               3.

               zrušil hodnotící zprávu žalobce připadající na hodnotící období 2003;

               4.

               zrušil rozhodnutí č. 6/2004 ze dne 26. října 2004 Výboru pro odvolání Účetního dvora týkající se hodnotící zprávy žalobce připadající na hodnotící období 2003

               5.

               zrušil všechna s tímto spojená nebo na to následující rozhodnutí;

               6.

               napravil škodu utrpěnou žalobcem a uložil Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení v tomto stupni

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce v projednávané věci, který zároveň podal žalobu ve věci T-377/04 (1), se brání proti rozhodnutím žalovaného, kterými mu byly přiděleny jeho body za zásluhy za hodnotící období 2003 a provedena jeho hodnotící zpráva za téže hodnotící období, jakož i proti rozhodnutí o nepovýšení žalobce v roce 2004 na pozici revizor nizozemské překladatelské divize.
   Na podporu svých tvrzení uplatňuje:

               —

               porušení článku 11 a) Služebního řádu a zásad řádné péče, řádné správy a rovného zacházení,

               —

               vady v hodnotícím řízení, v rozsahu v němž bylo svěřeno úředníkům, jejichž bezúhonnost byla zpochybněna v postupu před zahájením soudního řízení,

               —

               nerespektování lhůt v hodnotícím řízení,

               —

               neprovedení srovnání zásluh na úrovni nizozemské překladatelské divize v projednávaném případě

               —

               porušení zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tím, že mu nebyla sdělena pravidla použitelná na řízení o povýšení pro rok 2004

               —

               existenci zneužití pravomoci v projednávaném případě.

      (1)  Věc T-377/04, Nijs v. Účetní dvůr (Úř. věst. C 284, ze dne 20. 11. 2004, s. 26)


title: Věc T-181/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. dubna 2008 – Citigroup v. OHIM – Citi (CITI) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CITI — Starší slovní ochranná známka Společenství CITIBANK — Relativní důvod pro zamítnutí — Dobré jméno — Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/32

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. dubna 2008 – Citigroup v. OHIM – Citi (CITI)
   (Věc T-181/05) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CITI - Starší slovní ochranná známka Společenství CITIBANK - Relativní důvod pro zamítnutí - Dobré jméno - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 128/69)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Citigroup, Inc., původně Citicorp (New York, New York, Spojené státy), a Citibank, NA (New York) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. W. Renck a A. Pohlmann, advokáti, poté V. von Bomhard, A. W. Renck a H. O'Neil, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. García Murillo a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Citi, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: M. Peris Riera, advokátka)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2005 (věc R 173/2004-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Citicorp a Citi, SL, jakož i námitkového řízení mezi Citibank NA a Citi, SL.
   Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. března 2005 (věc R 173/2004-1) se zrušuje.

               2.

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Citigroup, Inc. a Citibank, NA, včetně nákladů vynaložených těmito společnostmi v rámci řízení u odvolacího senátu.

               3.

               Citi, SL ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


               12.11.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/1

         Seznamy pro sestavení soudních kolegií čtvrtého, pátého a šestého senátu od 11. října 2005
   (2005/C 281/02)
   Soudní dvůr na své schůzi dne 11. října sestavil seznamy, uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu, pro účely sestavení senátů, v nichž zasedají tři soudci, následujícím způsobem:
   Čtvrtý senát
   pí Colneric
   p. Cunha Rodrigues
   p. Lenaerts
   p. Juhász
   p. Ilešič
   p. Levits
   Pátý senát
   p. Gulmann
   p. Schintgen
   pí Silva de Lapuerta
   p. Kūris
   p. Arestis
   p. Klučka
   Šestý senát
   p. La Pergola
   p. Puissochet
   p. von Bahr
   p. Borg Barthet
   p. Lõhmus
   p. Ó Caoimh


title: Věc T-138/11: Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — Ahouma v. Rada ( „Smrt žalobce — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               11.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/13

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — Ahouma v. Rada
   (Věc T-138/11) (1)

   (Smrt žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2012/C 39/26
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Brouha Nathanaël Ahouma (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a C. Fekete, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1).

      Výrok

               1)

               Již není třeba o žalobě rozhodnout.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O návrzích Evropské komise a Republiky Pobřeží slonoviny na vstup do řízení jako vedlejší účastníci není třeba rozhodnout.

      (1)  Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


title: Věc C-581/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 17. prosince 2015 – Manfred Naderhirn

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Rakousko) dne 17. prosince 2015 – Manfred Naderhirn
   (Věc C-581/14)
   (2016/C 111/03)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Manfred Naderhirn

      Zúčastněné osoby: Mag. Jungwirth u. Mag. Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG, Gundhild Mayr
   Usnesením ze dne 15. října 2015 rozhodl Soudní dvůr následovně:

      Předběžná otázka

   Unijní právo je třeba vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, která se jednak vyznačuje tím, že chybí vnitrostátní právní předpisy upravující otázku, jak má zohlednit soud v jím projednávaných případech skutečnost, že podle rozsudku Soudního dvora je třeba mít za to, že vnitrostátní právní předpis je v rozporu s unijním právem, a jednak se vyznačuje tím, že existují vnitrostátní právní předpisy, podle nichž je dotčený soud bezvýhradně vázán výkladem unijního práva podaným jiným vnitrostátním soudem, pokud by dotčený vnitrostátní soud nemohl na základě takového vnitrostátního právního předpisu zajistit, aby přednost unijního práva byla řádně zajištěna tím, že v rámci své pravomoci přijme za tímto účelem všechna nezbytná opatření.