title: Věc C-67/12: Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/15

         Žaloba podaná dne 9. února 2012 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-67/12)
   2012/C 118/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a I. Galindo Martin, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje Soudnímu dvoru, aby

               —

               určil, že Španělské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články 3, 7 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES (1) ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z uvedených článků ve spojení s článkem 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/31/EU (2) ze dne 19. května 2010 o energetické náročnosti budov;

               —

               uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1)

               Článek 15 směrnice 2002/91/ES stanoví, že členské státy přijmou předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 4. ledna 2006.

               2)

               Komise konstatuje, že Španělské království doposud nepřijalo předpisy nezbytné v souvislosti s články 3, 7 y 8 směrnice 2002/91/ES, respektive že o nich v každém případě Komisi neuvědomilo.

      (1)  Úř. věst. L 1, s. 65; Zvl. vyd. 12/02, s. 168.

      (2)  Úř. věst. L 153, s. 13.


title: Věc T-659/13: Žaloba podaná dne 12. prosince 2013 — Česká republika v. Komise

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/40

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2013 — Česká republika v. Komise
   (Věc T-659/13)
   2014/C 45/70
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil v plném rozsahu nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU o inteligentních dopravních systémech, pokud jde o poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla (Úř. věst. L 247, s. 1) a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil čl. 3 odst. 1, čl. 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) napadeného nařízení a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a čl. 6 směrnice č. 2010/40/EU (1)

               V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila meze zmocnění stanovené čl. 7 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a čl. 6 směrnice č. 2010/40.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 290 SFEU
               Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila svou pravomoc přijímat nelegislativní akty v přenesené pravomoci podle čl. 290 SFEU.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 13 odst. 2 SEU
               V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila meze působnosti svěřené jí Smlouvami.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (Úř. věst. L 207, s. 1).


title: Věc F-113/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Irmantas Šimonis v. Komise ( „Veřejná služba — Úředníci — Převedení mezi institucemi — Právník lingvista — Nahrazení odůvodnění — Minimální požadovaná délka služby“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Irmantas Šimonis v. Komise
   (Věc F-113/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Převedení mezi institucemi - Právník lingvista - Nahrazení odůvodnění - Minimální požadovaná délka služby)
   2011/C 252/100
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Irmantas Šimonis (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: V. Vilkas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a K. Herrmann, advokáti)

      Vedlejší účastnice podporující žalobce: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise, kterým během výběrového řízení na pracovní místo, kterého se týkalo oznámení o volném pracovním místě č. COM/2007/142, odmítla požádat o převedení žalobce do Komise a vyřadila ho z výběrového řízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterým Evropská komise vyřadila I. Šimonise z výběrového řízení vyhlášeného oznámením o volném pracovním místě COM/2007/142 a odmítla požádat Soudní dvůr Evropské Unie o jeho převedení, se zrušuje.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených žalobcem.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 36.


title: Věc C-97/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2008 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV v. Komise Evropských společenství

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2008 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-97/08 P)
   (2008/C 128/38)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (zástupci: C. Swaak, advocaat, M. van der Woude, avocat, M. Mollica, avvocato)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05 v rozsahu, v němž zamítl žalobní důvod, podle kterého byla zodpovědnost nesprávně, společně a nerozdílně, přiznaná Akzo Nobel NV;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž přiznává odpovědnost Akzo Nobel NV;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně v rozsahu, v němž se týkají důvodu uplatňovaného v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně použil nesprávně pojem „podnik“ ve smyslu článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1), jak jej vykládá Soudní dvůr ve své judikatuře týkající se přičitatelnosti protiprávního jednání dceřiné společnosti její mateřské společnosti.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc C-394/13: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Ministerstvo práce a sociálních věcí v. B. „Řízení o předběžné otázce — Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (ES) č. 883/2004 — Použitelné vnitrostátní předpisy — Určení členského státu příslušného k poskytování rodinné dávky — Situace, kdy migrující pracovník a jeho rodina žijí v členském státě, kde se nachází střed jejich zájmů a kde byla pobírána rodinná dávka — Žádost o rodinnou dávku v členském státě původu po zániku nároku na dávky v členském státě bydliště — Vnitrostátní právní úprava členského státu původu, podle které se takové dávky poskytují osobám, které jsou v tomto státě hlášeny k trvalému pobytu“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/16

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – Ministerstvo práce a sociálních věcí v. B.
   (Věc C-394/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (ES) č. 883/2004 - Použitelné vnitrostátní předpisy - Určení členského státu příslušného k poskytování rodinné dávky - Situace, kdy migrující pracovník a jeho rodina žijí v členském státě, kde se nachází střed jejich zájmů a kde byla pobírána rodinná dávka - Žádost o rodinnou dávku v členském státě původu po zániku nároku na dávky v členském státě bydliště - Vnitrostátní právní úprava členského státu původu, podle které se takové dávky poskytují osobám, které jsou v tomto státě hlášeny k trvalému pobytu“)
   2014/C 409/22
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Další účastnice řízení: B.

      Výrok

               1)

               Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008, zejména jeho článek 13, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl členský stát považován za stát příslušný k poskytování rodinné dávky určité osobě již z pouhého důvodu, že je tato osoba na území tohoto členského státu hlášena k trvalému pobytu, když ani ona ani její rodinní příslušníci v uvedeném členském státě nepracují ani v něm nemají obvyklé bydliště. Článek 13 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že brání také tomu, aby členský stát, který není ve vztahu k posuzované osobě příslušným státem, poskytoval této osobě rodinné dávky, není-li mezi předmětnou situací a územím prvně uvedeného členského státu dána přesná a zvláště úzká vazba.

               2)

               Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 988/2009 ze dne 16. září 2009, zejména jeho článek 11, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby byl členský stát považován za stát příslušný k poskytování rodinné dávky určité osobě již z pouhého důvodu, že je tato osoba na území tohoto členského státu hlášena k trvalému pobytu, když ani ona ani její rodinní příslušníci v uvedeném členském státě nepracují ani v něm nemají obvyklé bydliště.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7. 9. 2013.


title: Věc C-355/10: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie ( „Schengenský hraniční kodex — Rozhodnutí 2010/252/EU — Ostraha vnějších námořních hranic — Zavedení dalších pravidel, kterými se řídí ostraha hranic — Prováděcí pravomoci Komise — Rozsah — Návrh na zrušení“ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/2

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
      (Věc C-355/10) (1)

      (Schengenský hraniční kodex - Rozhodnutí 2010/252/EU - Ostraha vnějších námořních hranic - Zavedení dalších pravidel, kterými se řídí ostraha hranic - Prováděcí pravomoci Komise - Rozsah - Návrh na zrušení)
      (2012/C 331/02)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Dean, A. Auersperger Matić a K. Bradley, zmocněnci)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Z. Kupčová a R. Szostak, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: C. O'Reilly a M. Wilderspin, zmocněnci)

         Předmět věci

      Zrušení rozhodnutí Rady 2010/252/EU ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Úř. věst. L 111, s. 20) — Další pravidla, kterými se řídí ostraha — Zavedení pravidel přesahujících rozsah prováděcí pravomoci Rady

         Výrok

                  1)

                  Rozhodnutí Rady 2010/252/EU ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, se zrušuje.

                  2)

                  Účinky rozhodnutí 2010/252 jsou zachovány až do doby, než v přiměřené lhůtě vstoupí v platnost nová právní úprava.

                  3)

                  Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

                  4)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc T-141/12: Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Pro-Duo v. OHIM — El Corte Inglés (GO!) ( „Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               15.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Pro-Duo v. OHIM — El Corte Inglés (GO!)
   (Věc T-141/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2014/C 78/22
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pro-Duo NV (Gent, Belgie) (zástupci: původně T. G. Alkin, poté T. G. Alkin a C. Hall, barristers)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo, E. Seijo Veiguela a I. Munilla Muñoz, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. ledna 2012 (věc R 1373/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi El Corte Inglés, SA a Pro-Duo NV.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout

               2)

               Žalobkyni a vedlejší účastnici se ukládá nést vlastní náklady, a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.

      (1)  Úř. věst. C 165, 9. 6. 2012.


title: Věc C-538/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 25. října 2016 – Kevin Joseph Devine v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 25. října 2016 – Kevin Joseph Devine v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
   (Věc C-538/16)
   (2017/C 030/20)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Frankfurt am Main

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Kevin Joseph Devine

      Žalovaná: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 7 bod 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že pojem „nároky ze smlouvy“ zahrnuje rovněž nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 296/91 (2), který je uplatňován vůči provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvním partnerem dotčeného cestujícího?

               2)

               V případě, že je čl. 7 bod 1 nařízení (ES) č. 1215/2012 použitelný:
               Je třeba v případě přepravy osob na dvou letech bez významného pobytu na přestupním letišti považovat konečný cíl cestujícího za místo plnění podle čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (EU) č. 1215/2012 i tehdy, pokud nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 uplatňovaný prostřednictvím žaloby je založen na události, k níž došlo na první části letu a žaloba směřuje proti provozujícímu leteckému dopravci uskutečňujícímu první let, který není smluvní stranou smlouvy o přepravě?

      (1)  Úř. věst. L 351, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 46, s. 1.


title: Věc T-540/14: Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Klass v. OHIM – F. Smit (PLAYSEAT) (PLAYSEATS)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/23

         Žaloba podaná dne 16. července 2014 – Klass v. OHIM – F. Smit (PLAYSEAT) (PLAYSEATS)
   (Věc T-540/14)
   2014/C 329/32
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Oliver Klass (Remscheid, Německo) (zástupce: U. Bender, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: F. Smit Holding BV (Doetinchen, Nizozemsko)

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. května 2014 ve věcech R 1616/2013-4 a R 1834/2013-4 v tom smyslu, že bude vyhověno oběma návrhům na prohlášení neplatnosti ze dne 31. července 2012;

               —

               uložil žalovanému a dalšímu účastníkovi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranné známky „PLAYSEAT“ a „PLAYSEATS“ pro výrobky zařazené do třídy 9 – ochranné známky Společenství č. 7 5 95  184 a č. 8 8 42  254

      Majitelka ochranné známky Společenství: F. Smit Holding BV

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce

      Odůvodnění návrhů na prohlášení neplatnosti: Absolutní důvody neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhů na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-383/13 PPU: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — M. G., N. R. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ( „Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob — Přistěhovalecká politika — Nedovolené přistěhovalectví a neoprávněný pobyt — Repatriace neoprávněně pobývajících osob — Směrnice 2008/115/ES — Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Řízení o vyhoštění — Zajišťovací opatření — Prodloužení zajištění — Článek 15 odst. 2 a 6 — Práva na obhajobu — Právo být vyslechnut — Porušení — Důsledky“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — M. G., N. R. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Věc C-383/13 PPU) (1)

   (Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob - Přistěhovalecká politika - Nedovolené přistěhovalectví a neoprávněný pobyt - Repatriace neoprávněně pobývajících osob - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Řízení o vyhoštění - Zajišťovací opatření - Prodloužení zajištění - Článek 15 odst. 2 a 6 - Práva na obhajobu - Právo být vyslechnut - Porušení - Důsledky)
   2013/C 325/11
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: M. G., N. R.

      Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) a čl. 15 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Zajišťovací opatření — Prodloužení — Nedostatečná spolupráce dotčených státních příslušníků v rámci řízení o vyhoštění — Porušení práv na obhajobu — Právo každého být vyslechnut před přijetím jemu určeného individuálního opatření, které by se jej mohlo nepříznivě dotknout

      Výrok

   Unijní právo, konkrétně čl. 15 odst. 2 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, musí být vykládáno v tom smyslu, že jestliže bylo o prodloužení zajišťovacího opatření rozhodnuto v rámci správního řízení, přičemž bylo porušeno právo být vyslechnut, vnitrostátní soud pověřený posouzením legality tohoto rozhodnutí může zajišťovací opatření zrušit pouze v případě, že má s ohledem na všechny skutkové a právní okolností každého konkrétního případu za to, že toto porušení skutečně zbavilo tu osobu, která jej uplatňuje, možnosti lépe uplatnit její obhajobu v natolik značném rozsahu, že toto správní řízení bývalo mohlo dospět k jinému výsledku.

      (1)  Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


20150731005616572015/C 270/0612014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506115622Věc C-1/14: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Base Company NV, dříve KPN Group Belgium NV, Mobistar NV v. Ministerraad „Řízení o předběžné otázce – Sítě a služby elektronických komunikací – Směrnice 2002/22/ES – Články 4, 9, 13 a 32 – Povinnosti univerzální služby a sociální povinnosti – Poskytování přístupu v pevném místě a poskytování telefonních služeb – Cenová dostupnost – Zvláštní možnosti volby sazby – Financování povinností univerzální služby – Povinné doplňkové služby – Mobilní komunikační služby nebo předplacený přístup k internetu“
 ---documentbreak--- C2702015CS520120150611CS00065262Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Grondwettelijk Hof – Belgie) – Base Company NV, dříve KPN Group Belgium NV, Mobistar NV v. Ministerraad
   (Věc C-1/14) (
         1
      )
   „„Řízení o předběžné otázce — Sítě a služby elektronických komunikací — Směrnice 2002/22/ES — Články 4, 9, 13 a 32 — Povinnosti univerzální služby a sociální povinnosti — Poskytování přístupu v pevném místě a poskytování telefonních služeb — Cenová dostupnost — Zvláštní možnosti volby sazby — Financování povinností univerzální služby — Povinné doplňkové služby — Mobilní komunikační služby nebo předplacený přístup k internetu““2015/C 270/06Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Base Company NV, dříve KPN Group Belgium NV, Mobistar NV

      Žalovaná: Ministerraad

      za přítomnosti: Belgacom NV

      Výrok

   Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009 musí být vykládána v tom smyslu, že zvláštní sazby upravené v článku 9 této směrnice a mechanismus financování upravený v čl. 13 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice se uplatní na předplacený přístup k internetu, který vyžaduje připojení k internetu v pevném místě, avšak nikoli na mobilní komunikační služby včetně předplaceného přístupu k internetu poskytovaného prostřednictvím uvedených mobilních komunikačních služeb. Pokud jsou tyto mobilní komunikační služby na vnitrostátním území veřejně přístupné jako „povinné doplňkové služby“ ve smyslu článku 32 směrnice 2002/22 ve znění směrnice 2009/136, jejich financování nemůže být ve vnitrostátním právu zajištěno mechanismem, na kterém by se podílely určité podniky.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


title: Věc T-339/11: Žaloba podaná dne 28. června 2011 — Španělsko v. Komise

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/39

         Žaloba podaná dne 28. června 2011 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-339/11)
   2011/C 252/88
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil část rozhodnutí Komise 2011/244/EU ze dne 15. dubna 2011 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) z financování Evropské unie v rozsahu, v němž je předmětem projednávané žaloby, a

               —

               uložil žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobce uvádí, že Komise v napadeném rozhodnutí vyloučila z financování některé náklady na ekologické nakládání s obaly (odpovídající rokům 2006, 2007 a 2008) ve výši 37 252 551,10 eur.
   Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že rozhodnutím 2010/152/EU Komise vyloučila z financování fondem EZOZF částku ve výši 33 339 525,05 eur, jež souvisí s podporou operačních programů, neboť měla za to, že podpory Společenství určené k pokrytí nákladů vyplývajících z ekologického nakládání s obaly v průběhu let 2003 až 2006 nebyly přiděleny v souladu v ustanoveními evropské právní úpravy. Toto rozhodnutí bylo předmětem žaloby Španělského království na neplatnost, jež je nyní projednávána ve věci T-230/10.
   Argumenty předložené na podporu projednávané žaloby jsou totožné s argumenty uvedenými ve věci T-230/10.


title: Věc T-379/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Kaimer a další v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Právo na obhajobu — Účast na protiprávním jednání — Délka trvání protiprávního jednání — Pokuty — Polehčující okolnosti — Proporcionalita — Rovné zacházení“ )

text:
               14.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/20

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Kaimer a další v. Komise
   (Věc T-379/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Právo na obhajobu - Účast na protiprávním jednání - Délka trvání protiprávního jednání - Pokuty - Polehčující okolnosti - Proporcionalita - Rovné zacházení)
   2011/C 145/30
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Essen, Německo); Sanha Kaimer GmbH & Co. KG (Essen) a Sanha Italia Srl (Miláno, Itálie) (zástupce: J. Brück, avokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlke, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.

      Výrok rozsudku

               1)

               Článek 1 rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na období od 30. července 1996 do 31. července 1997 kvůli účasti společnosti Kaimer GmbH & Co. Holding KG a společnosti Sanha Kaimer GmbH & Co. KG a na období od 1. ledna 1998 do 14. července 1999 kvůli účasti společnosti Sanha Italia Srl.

               2)

               Výše pokuty uložené společnosti Kaimer se stanoví na 7,15 milionů eur, z nichž 7,15 milionů eur zaplatí společně a nerozdílně se společností Sanha Kaimer a 6,325 milionů eur se společností Sanha Italia.

               3)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               4)

               Společnosti Kaimer, Sanha Kaimer a Sanha Italia ponesou vlastní náklady řízení a nahradí 50 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

               5)

               Komise ponese 50 % vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc C-205/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. února 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb pracovníků — Zaměstnání ve veřejné službě — Nedostatek zohlednění odsloužených let a odborné zkušenosti nabyté ve veřejné správě jiných členských států — Článek 39 ES — Článek 7 nařízení (EHS) č. 1612/68)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-205/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Zaměstnání ve veřejné službě - Nedostatek zohlednění odsloužených let a odborné zkušenosti nabyté ve veřejné správě jiných členských států - Článek 39 ES - Článek 7 nařízení (EHS) č. 1612/68)
   (2006/C 131/21)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)

      Žalovaný: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Článek 39 ES a článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) – Přístup ke španělské veřejné službě – Povinnost uznat z hospodářského hlediska službu vykonanou občany Společenství ve veřejné správě jiného členského státu.
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že nepřijalo právní předpisy výslovně stanovící ve španělské veřejné službě uznání, pokud jde o finanční dopady, dob služby dříve nabytých státními příslušníky Společenství ve veřejné službě jiného členského státu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 39 ES a článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


title: Věc C-387/12: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Hi Hotel HCF SARL v. Uwe Spoering „Soudní spolupráce v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Mezinárodní příslušnost v oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti — Jednání, k němuž došlo v jednom členském státě, spočívající v účasti na protiprávním jednání, k němuž došlo na území druhého členského státu — Určení místa, kde došlo ke škodné události“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Hi Hotel HCF SARL v. Uwe Spoering
   (Věc C-387/12) (1)

   („Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Mezinárodní příslušnost v oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Jednání, k němuž došlo v jednom členském státě, spočívající v účasti na protiprávním jednání, k němuž došlo na území druhého členského státu - Určení místa, kde došlo ke škodné události“)
   2014/C 159/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná: Hi Hotel HCF SARL

      Žalobce: Uwe Spoering

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 5 bodu 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) – Mezinárodní příslušnost v oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti – Jednání, k němuž došlo v prvním členském státě, spočívající v účasti na protiprávním jednání ve formě pomoci na území druhého členského státu – Určení místa vzniku škodné události

      Výrok

   Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v případě více údajných původců tvrzené škody způsobené na majetkových autorských právech chráněných v členském státě, ve kterém se nachází soud rozhodující o žalobě, toto ustanovení neumožňuje založit na základě místa příčinné události škody příslušnost soudu, v jehož obvodě ten z údajných původců, jenž je žalován, nejednal, ale umožňuje založit příslušnost tohoto soudu na základě místa, kde tvrzená škoda vznikla, za podmínky, že tato škoda může nastat v obvodu soudu rozhodujícího o žalobě. V posledně uvedeném případě je tento soud příslušný pouze k rozhodnutí o škodě, která byla způsobena na území členského státu, ve kterém se uvedený soud nachází.

      (1)  Úř. věst. C 343, 10.11.2012.


title: Věc C-57/05: Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/18

         Žaloba podaná dne 9. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-57/05)
   (2005/C 82/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. února 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Jeanem-Paulem Keppennem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy (1) a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněné směrnice.

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. července 2003.

      (1)  Úř. věst. L 183, 12.7.2002, s. 51.


title: Věc C-134/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 18. března 2013 — Raytek GmbH, Fluke Europe BV v. Commissioners for her Majesty's Revenue and Customs

text:
               18.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 18. března 2013 — Raytek GmbH, Fluke Europe BV v. Commissioners for her Majesty's Revenue and Customs
   (Věc C-134/13)
   2013/C 141/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Raytek GmbH, Fluke Europe BV

      Žalovaný: Commissioners for her Majesty's Revenue and Customs

      Předběžná otázka

      „Je nařízení Komise (EU) č. 314/2011 ze dne 30. března 2011 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (1) platné v rozsahu, v němž zařazuje infračervené termovizní kamery do kódu KN 9025 19 20?“

      (1)  Úř. věst. L 86, s. 57.


title: Věc C-343/09: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Afton Chemical Limited v. Secretary of State for Transport ( „Řízení o předběžné otázce — Platnost — Směrnice 2009/30/ES — Článek 1 odst. 8 — Směrnice 98/70/ES — Článek 8a — Znečištění ovzduší — Paliva — Používání kovových aditiv v palivech — Maximální hodnota obsahu methylcyklopentadienyl mangan trikarbonylu (MMT) — Označování — Studie dopadů — Zjevně nesprávné posouzení — Zásada obezřetnosti — Proporcionalita — Rovné zacházení — Právní jistota — Přípustnost“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/14

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Afton Chemical Limited v. Secretary of State for Transport
   (Věc C-343/09) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Platnost - Směrnice 2009/30/ES - Článek 1 odst. 8 - Směrnice 98/70/ES - Článek 8a - Znečištění ovzduší - Paliva - Používání kovových aditiv v palivech - Maximální hodnota obsahu methylcyklopentadienyl mangan trikarbonylu (MMT) - Označování - Studie dopadů - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada obezřetnosti - Proporcionalita - Rovné zacházení - Právní jistota - Přípustnost)
   2010/C 234/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (England Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Afton Chemical Limited

      Žalovaný: Secretary of State for Transport

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES, kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS (Úř. věst. L 140, s. 88) — Platnost povinnosti označování paliva obsahujícího kovová aditiva a stanovení mezní hodnoty přítomnosti methylcyklopentadienyl mangan trikarbonylu (MMT) — Zjevně nesprávné posouzení — Porušení zásad proporcionality, rovného zacházení a právní jistoty

      Výrok

   Přezkum otázek neodhalil žádnou skutečnost, která by mohla mít dopad na platnost čl. 1 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 98/70/ES, pokud jde o specifikaci benzinu, motorové nafty a plynových olejů, zavedení mechanismu pro sledování a snížení emisí skleníkových plynů, a směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o specifikaci paliva používaného plavidly vnitrozemské plavby, a kterou se ruší směrnice 93/12/EHS v rozsahu, v němž do směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS vkládá nový čl. 8a odst. 2 a odst. 4 až 6.

      (1)  Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


title: Věc T-425/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Giant (China) v. Rada „Dumping — Clo uložené na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny — Prozatímní přezkum — Článek 9 odst. 5 a článek 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 — Individuální zacházení — Nedostatečná spolupráce — Nezbytné informace — Dostupné údaje — Společnosti ve spojení — Obcházení“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/35

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Giant (China) v. Rada
   (Věc T-425/13) (1)

   („Dumping - Clo uložené na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny - Prozatímní přezkum - Článek 9 odst. 5 a článek 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Individuální zacházení - Nedostatečná spolupráce - Nezbytné informace - Dostupné údaje - Společnosti ve spojení - Obcházení“)
   (2016/C 027/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Giant (China) Co. Ltd (Kūnshān Shì, Čína) (zástupce: P. De Baere, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokátem)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci) a European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beckem, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 502/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 990/2011 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na základě prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 153, s. 17).

      Výrok rozsudku

               1)

               Nařízení Rady (EU) č. 502/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 990/2011 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na základě prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009, se v rozsahu, v němž se týká společnosti Giant (China) Co. Ltd, zrušuje.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Giant (China).

               3)

               Evropská komise a European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc C-276/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Gmina Wrocław v. Minister Finansów „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Článek 9 odst. 1 — Článek 13 odst. 1 — Osoby povinné k dani — Výklad výrazu, samostatně‘ — Organizace obce — Ekonomické činnosti, při nichž organizační složka obce nevystupuje jako orgán veřejné moci — Možnost považovat takovou organizační složku za, osobu povinnou k dani‘ ve smyslu ustanovení směrnice 2006/112 — Článek 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 SEU“

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/7

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Gmina Wrocław v. Minister Finansów
   (Věc C-276/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 9 odst. 1 - Článek 13 odst. 1 - Osoby povinné k dani - Výklad výrazu, samostatně‘ - Organizace obce - Ekonomické činnosti, při nichž organizační složka obce nevystupuje jako orgán veřejné moci - Možnost považovat takovou organizační složku za, osobu povinnou k dani‘ ve smyslu ustanovení směrnice 2006/112 - Článek 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 SEU“)
   (2015/C 381/07)
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Gmina Wrocław

      Žalovaný: Minister Finansów

      Výrok

   Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že takové orgány veřejné moci, jako jsou rozpočtové jednotky obce, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, nemohou být považovány za osoby povinné k dani z přidané hodnoty, jelikož nesplňují kritérium samostatnosti stanovené v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc T-677/15: Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Panzeri v. Parlament a Komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/74

         Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Panzeri v. Parlament a Komise
   (Věc T-677/15)
   (2016/C 027/93)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)

      Žalovaní: Evropský parlament a Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               primárně: vyhověl žalobě a napadený akt zrušil z důvodu jeho protiprávnosti;

               —

               podpůrně: vrátil spis generálnímu tajemníku Evropského parlamentu k novému spravedlivému určení částky, jejíž vrácení je požadováno;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení;

               —

               vyhradil žalobci z právních a věcných důvodů práva, včetně práva na podání návrhu na vydání příkazu vůči žalovaným k vrácení všech částek, spolu s úroky a přehodnocením, které byly v mezidobí zaplaceny v souladu s napadeným rozkazem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti přípisu Generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu – Ředitelství pro finanční a sociální nároky poslanců č. 315070 ze dne 21. září 2015, obsahujícímu výzvu k úhradě určenou žalobci znějící na částku 83 764 eur; tato žaloba směřuje též proti přípisu generálního tajemníka Evropského parlamentu č. 312 998 ze dne 27. července 2012, v anglickém jazyce, obsahujícímu odůvodnění výše zmíněné výzvy k úhradě; tato žaloba konečně směřuje proti jakémukoli předcházejícímu, souvisejícímu nebo následnému aktu ve vztahu k výše uvedeným aktům.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení hmotněprávního ustanovení čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 2012/966; z porušení zásady přiměřenosti lhůt; a z promlčení pohledávky vymáhané Unií.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že pohledávka v hodnotě 83 764 ,34 eur, jejíž vrácení administrativní cestou Parlament vyžaduje, je v souladu s čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 2012/966 promlčena. Skutečnosti zakládající údajnou pohledávku Unie se totiž vztahují výlučně k pětiletému období 2004 – 2009, kdežto platební rozkaz vydaný příslušným ředitelstvím byl vydán teprve dne 21. září 2015, tedy po uplynutí lhůty.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článku 1, čl. 4 odst. 6, čl. 6 odst. 5 a článku 9, jakož i v bodě 10 odůvodnění nařízení (ES) č. 1999/1073; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článku 4 interinstitucionální dohody ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o vnitřním vyšetřování prováděném OLAF; z nedostatku pravomoci OLAF; z porušení zásady proporcionality a rozumnosti, jakož i z nedostatku dokazování a zvážení.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že postup OLAF je v mnohých aspektech vadný, neboť vůči P. Panzerimu nebyla řádně uplatněna zásada kontradiktornosti, chybí závěrečná vyšetřovací zpráva a celé vyšetřování OLAF bylo provedeno ve zjevném rozporu s čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 1999/1073, jelikož bylo zahájeno dne 23. listopadu 2009 a (údajně) skončilo teprve v červenci 2012. Pravomoc OLAF nebyla navíc dána vzhledem k nepatrnému významu jednání vytýkaného žalobci, což vede též k porušení zásady proporcionality.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 55 SEU, článku 20 a čl. 24 odst. 4 SFEU; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v čl. 7 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu 2005/684/ES (o přijetí statutu poslanců Evropského parlamentu).

                           —

                           Žalobce tvrdí, že přípis generálního tajemníka Evropského parlamentu č. 312 998 ze dne 27. července 2012, který uvádí jediné výtky učiněné vůči žalobci, byl vypracován v anglickém jazyce. To podle něj vede k porušení četných ustanovení Smluv a Statutu poslanců Evropského parlamentu, která mají každému občanu Unie, tedy včetně poslanců Evropského parlamentu, zaručit právo obracet se, ústně nebo písemně, na všechny unijní orgány v jejich mateřském jazyce.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článcích 62 a 68 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v čl. 14 odst. 2 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu; z neexistence aktu a absolutního nedostatku odůvodnění.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu uvádí, že generální tajemník nepřijal (nebo přinejmenším mu neoznámil) konečné rozhodnutí, na jehož základě byl vydán napadený platební rozkaz. To má podle něj samozřejmě za následek absolutní nedostatek odůvodnění, ne-li neexistenci konečného aktu. Předpoklady pro uplatnění čl. 14 odst. 2 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, nejsou tudíž splněny.


title: Věc C-186/09: Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/33

         Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-186/09)
   2009/C 180/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek, P. Van den Wyngaert, zmocněnci)

      Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES (1) ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 21. prosince 2007.

      (1)  Úř. věst. L 373, s. 37


title: Věc C-86/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/53

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-86/06) (1)

   (2006/C 326/112)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


title: Věc T-421/10: Žaloba podaná dne 20. září 2010 — Cooperative Vitivinícola Arousana v. OHIM — Constantina Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/61

         Žaloba podaná dne 20. září 2010 — Cooperative Vitivinícola Arousana v. OHIM — Constantina Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)
   (Věc T-421/10)
   ()
   2010/C 301/98
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cooperative Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (Meaño, Španělsko) (representante: E. Sánchez-Quiñones González, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Doña Constantina Sotelo Ares (Cambados, Španělsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2010 ve věci R 1804/2008-4;

               —

               rozhodnout o přijetí ochranné známky 5635867 ROSALIA DE CASTRO pro třídy 32, 33 a 35 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, přičemž zrušit náklady řízení o odvolání uložené žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ROSALIA DE CASTRO“ pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 35.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Doña Constantina Sotelo Ares.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „ROSALIA“ pro výrobky a služby třídy 33.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání a námitek.

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), vzhledem k tomu, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-12/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2006/17/ES — Technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/7

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-12/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/17/ES - Technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   2010/C 11/11
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a S. Mortoni, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, F. Arena, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 38, s. 40) ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2006/17.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc F-8/14: Žaloba podaná dne 31. ledna 2014 — ZZ v. EIB

text:
               22.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 85/28

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2014 — ZZ v. EIB
   (Věc F-8/14)
   2014/C 85/50
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: A. Senes a L. Payot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská investiční banka

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým se odmítá povýšení žalobce z funkce F do funkce E.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Zadávacího výboru ze dne 23. října 2013;

               —

               uložit EIB náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-95/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. února 2010 — Strong Segurança SA v. Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança

text:
               1.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/28

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 22. února 2010 — Strong Segurança SA v. Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança
   (Věc C-95/10)
   2010/C 113/43
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Strong Segurança SA

      Odpůrkyně: Município de Sintra, Securitas-Serviços e Tecnologia de Segurança

      Předběžné otázky

               1)

               Má být článek 47 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (1) vykládán tak, že ke dni 31. ledna 2006 je přímo použitelný ve vnitrostátním právním řádu, takže přiznává jednotlivcům právo, jehož se mohou dovolávat vůči portugalským správním orgánům?

               2)

               V případě kladné odpovědi, je toto ustanovení použitelné na zakázky, jejichž předmětem jsou služby uvedené v příloze II B, bez ohledu na ustanovení článku 21 téže směrnice?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


title: Věc T-408/14: Žaloba podaná dne 10. června 2014 – Venatto Design v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/53

         Žaloba podaná dne 10. června 2014 – Venatto Design v. Komise
   (Věc T-408/14)
   2014/C 253/70
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Venatto Design, SL (Toledo, Španělsko) (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor fiskálních opatření sloučených pod název „španělský systém zdanění leasingu“ (SEAF) kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2005 ve spojených věcech C-96/03 a C-97/03 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven o rozhodnutí o předběžné otázce): A. Templeman proti Directeur van de Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (Zemědělství — Tlumení slintavky a kulhavky — Ochranná opatření přijatá jako doplnění opatření stanovených směrnicí 85/511/EHS — Pravomoci členských států)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve spojených věcech C-96/03 a C-97/03 (žádost College van Beroep voor het bedrijfsleven o rozhodnutí o předběžné otázce): A. Templeman proti Directeur van de Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (1)

   (Zemědělství - Tlumení slintavky a kulhavky - Ochranná opatření přijatá jako doplnění opatření stanovených směrnicí 85/511/EHS - Pravomoci členských států)
   (2005/C 115/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve spojených věcech C-96/03 a C-97/03, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 7. ledna 2003 došlými Soudnímu dvoru dne 4. března 2003, v řízeních: A. Templeman (C-96/03), manželé T. H. J. M. van Schaijkovi (C-97/03) proti Directeur van de Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Jelikož slintavka a kulhavka je chorobou, která znamená vážné ohrožení zvířat, čl. 10 odst. 1 směrnice Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodě s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu uděluje členským státům pravomoc přijmout opatření v rámci boje proti této chorobě, která doplňují opatření stanovená směrnicí Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, ve znění směrnice Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, zejména pravomoc přistoupit k usmrcení zvířat ze sousedního hospodářství nebo zvířat nacházejících se ve vymezeném okruhu kolem hospodářství s nakaženými zvířaty.
   V rámci přijetí takových ochranných opatření musejí být dodrženy cíle sledované platnou právní úpravou Společenství, zvláště směrnicí 85/511, ve znění směrnice Rady 90/423, obecné zásady práva Společenství, jako je zásada proporcionality, a oznamovací povinnost stanovená v čl. 10 odst. 1 směrnice 90/425.

      (1)  Úř. věst. C 146, 21.06.2003.


title: Věc C-407/11 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Government of Gibraltar v. Evropská komise, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska ( „Kasační opravný prostředek — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Doplnění do seznamu lokality s názvem „Estrecho Oriental“ navržené Španělským královstvím, která by zahrnula zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře — Žaloba na neplatnost — Návrh na částečné zrušení — Oddělitelnost — Práva na obhajobu“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/20

         Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Government of Gibraltar v. Evropská komise, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-407/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Doplnění do seznamu lokality s názvem „Estrecho Oriental“ navržené Španělským královstvím, která by zahrnula zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře - Žaloba na neplatnost - Návrh na částečné zrušení - Oddělitelnost - Práva na obhajobu)
   2012/C 366/33
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Government of Gibraltar (zástupci: D. Vaughan QC, M. Llamas, barrister)

      Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a M. K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a M. Muñoz Pérez, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 24. května 2011, Government of Gibraltar v. Komise (T-176/09), kterým Tribunál prohlásil za nepřípustnou žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2009/95/ES ze dne 12. prosince 2008, kterým se přijímá druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti (oznámeno pod číslem C(2008) 804), v rozsahu, v němž doplňuje na seznam lokalitu s názvem „Estrecho Oriental“ (ES6120032), navrženou Španělskem, která zahrnuje zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Government of Gibraltar se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc C-340/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  11. května 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Carbotermo SpA, Consorzio Alisei v. Comune di Busto Arsizio, AGESP SpA (Směrnice 93/36/EHS — Veřejné zakázky na dodávky — Zadání bez zadávacího řízení — Zadání zakázky podniku, ve kterém má zadavatel účast)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. května 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Carbotermo SpA, Consorzio Alisei v. Comune di Busto Arsizio, AGESP SpA
   (Věc C-340/04) (1)

   (Směrnice 93/36/EHS - Veřejné zakázky na dodávky - Zadání bez zadávacího řízení - Zadání zakázky podniku, ve kterém má zadavatel účast)
   (2006/C 165/09)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Carbotermo SpA, Consorzio Alisei

      Žalovaní: Comune di Busto Arsizio, Comune di Busto Arsizio

      Za přítomnosti: Associazione Nazionale Imprese Gestione servizi tecnici integrati (AGESI),
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Výklad směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1) a článku 13 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84) – Přímé zadání zakázky na dodávky paliv a vytápění budov patřících obci – Zadání akciové společnosti, jejíž kapitál vlastní jiná akciová společnost, ve které je většinovým akcionářem obec
   Výrok

               1)

               Směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky brání přímému zadání veřejné zakázky na dodávky a služby, ve které převažuje hodnota dodávek, akciové společnosti, jejíž představenstvo má široké pravomoci řízení, které může samostatně vykonávat, a jejíž kapitál je za současných okolností celkově vlastněn jinou akciovou společností, jejímž většinovým akcionářem je zadavatel.

               2)

               Pro posouzení podmínky týkající se nepoužitelnosti směrnice 93/36, podle které podnik, kterému byla zakázka na dodávky zadána přímo, musí uskutečňovat většinu své činnosti s obcí, která jej vlastní, nemůže být použit článek 13 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací.

               3)

               Pro posouzení, zda podnik uskutečňuje většinu své činnosti s obcí, která jej vlastní, pro účely rozhodnutí o použitelnosti směrnice 93/36, je třeba zohlednit všechny činnosti, které tento podnik uskutečňuje na základě zakázky zadané zadavatelem, a to nezávisle na tom, kdo tuto činnost odměňuje, ať se jedná o samotného zadavatele, nebo uživatele poskytovaných plnění, přičemž území, kde je činnost vykonávána, není relevantní.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


title: Věc T-317/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2011 L proti rozsudku vydanému dne 7. července 2010 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-116/07, F-13/08 a F-31/08, L v. Evropský parlament

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. července 2011 L proti rozsudku vydanému dne 7. července 2010 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-116/07, F-13/08 a F-31/08, L v. Evropský parlament
   (Věc T-317/10 P)
   2011/C 340/51
   Jednací jazyk: litevština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: L (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) (zástupci: Audrey Sèbe a Vytautas Sviderskis, advokáti)

      Další účastník řízení: Evropský parlament

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. července 2010 ve spojených věcech F-116/07, F-13/08 a F-31/08, L v. Evropský parlament;

               —

               potvrdil jako opodstatněné v celém rozsahu nebo z části žalobní důvody, které účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uváděl v prvním stupni;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel osm důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z chybného výkladu pojmu „rozhodnutí přijaté v reakci na stížnost“ („décision prise en réponse à la réclamation“). Podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek bylo rozhodnutí, které dne 10. července 2007 přijal orgán Evropského parlamentu oprávněný ke jmenování, neprávem považováno za nové rozhodnutí o výpovědi účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a za rozhodnutí nahrazující první rozhodnutí o výpovědi, neboť neobnovilo situaci, která existovala před přijetím prvního rozhodnutí.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nepřípustnosti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 13. února 2008, kterým byla zamítnuta druhá stížnost účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek, z důvodu, že toto rozhodnutí až do 27. února 2008 neobdržel, obdržel ho tedy až po podání jeho třetí žaloby dne 25. února 2008.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva obhajoby. Podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek je závěr Soudu pro veřejnou službu, že se tato zásada neuplatní v případě, pokud byla vypovězena smlouva s dočasným zaměstnancem založená na vzájemné důvěře, v rozporu s judikaturou soudů Evropské unie a se stanovisky Mezinárodní organizace práce.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Soud pro veřejnou službu nesprávně posoudil důsledky porušení článku 10 vnitřních pravidel Parlamentu konstatováním, že rozhodnutí o výpovědi nemůže být zrušeno z důvodu porušení povinnosti informovat o tom předem Výbor zaměstnanců.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady nestrannosti.

               6)

               Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z povinnosti uvést odůvodnění, neboť podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek nebylo rozhodnutí ze dne 10. července 2007 nijak odůvodněno.

               7)

               Sedmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení práva na účinný soudní opravný prostředek, neboť Soud pro veřejnou službu rozhodl, že není příslušný pro posouzení správnosti a závažnosti důvodů pro výpověď.

               8)

               Osmý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, neboť výpověď účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek nebyla odůvodněna skutkovými důkazy.


title: Věc C-94/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS v. Skatteministeriet ( „Nepřímé daně — Spotřební daně z minerálních olejů — Neslučitelnost s unijním právem — Nevrácení spotřební daně kupujícím produktů, na které byla daň přenesena“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS v. Skatteministeriet
   (Věc C-94/10) (1)

   (Nepřímé daně - Spotřební daně z minerálních olejů - Neslučitelnost s unijním právem - Nevrácení spotřební daně kupujícím produktů, na které byla daň přenesena)
   2011/C 362/08
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Danfoss A/S, Sauer-Danfoss ApS

      Žalovaný: Skatteministeriet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vestre Landsret — Výklad unijního práva v oblasti vydání bezdůvodného obohacení a podmínek náhrady škody způsobené jednotlivcům — Spotřební daně vybrané v rozporu s harmonizovaným systémem spotřebních daní zavedeným směrnicí Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) a směrnicí Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. 316, 31.10.1992, s. 12) — Spotřební daň odvedená státu v rozporu s právem ropnými společnostmi prodávajícími oleje zatížené spotřební daní, jejichž cena byla o tuto daň navýšena — Nevrácení spotřební daně subjektům, které tyto oleje nakoupily, státem z důvodu, že jí tomuto státu neodvedly — Odmítnutí nahradit škodu způsobenou subjektům, které nakoupily oleje, protiprávní spotřební daní z důvodu neexistence bezprostřední újmy a přímé příčinné souvislosti mezi porušením povinnosti státu a utrpěnou škodou

      Výrok

   Ustanovení unijního práva musí být vykládány v tom smyslu, že:

               1)

               členský stát může z důvodu, že konečný kupující, na něhož byla přenesena bezdůvodně odvedená daň, nebyl tím, kdo odvedl tuto daň daňovým orgánům, zamítnout žádost tohoto kupujícího o vrácení této daně, může-li na základě vnitrostátního práva tento kupující podat proti osobě povinné k dani občanskoprávní žalobu na vydání bezdůvodného obohacení a není-li vrácení bezdůvodně odvedené daně touto osobou prakticky nemožné či nepřiměřeně náročné;

               2)

               členský stát může z důvodu neexistence přímé příčinné souvislosti mezi výběrem bezdůvodně odvedené daně, kterou osoba povinná k dani přenesla na kupujícího, a způsobenou škodou zamítnout žádost tohoto kupujícího o náhradu škody, může-li se kupující na základě vnitrostátního práva obrátit s takovou žádostí na osobu povinnou k dani a není-li nahrazení škody způsobené kupujícímu ze strany této osoby prakticky nemožné či nepřiměřeně náročné.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-311/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením soudu Gerechtshof te Amsterdam ze dne 28. června 2004 ve věci B.V. Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Rotterdam

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením soudu Gerechtshof te Amsterdam ze dne 28. června 2004 ve věci B.V. Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Rotterdam
   (Věc C-311/04)
   (2004/C 239/04)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemské království) ze dne 28. června 2004 ve věci B.V. Algemene Scheeps Agentuur Dordrecht proti Inspecteur van de Belastingdienst - Douanedistrict Rotterdam, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Gerechtshof te Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Je doplňková poznámka (ES) 1 ke kapitole 10 Společného celního sazebníku, tak jak vyplývá z nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) z 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, platná, pokud stanovuje jiné požadavky na pojem „poloomletá rýže“ než vysvětlivka Rady pro celní spolupráci k položce 1006 harmonizovaného systému?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, je možné, aby se subjekt práva odvolal na dobrou víru podle čtvrtého pododstavce čl. 220 odst. 2 písm. b) Celního kodexu Společenství, pokud uvedený subjekt znal, anebo měl znát doplňkovou poznámku (ES) 1 písmeno f) ke kapitole 10 společného celního sazebníku, ale nevěděl nebo alespoň mohl mít pochybnosti o tom, zda byla tato doplňková poznámka platná vzhledem k odlišné definici ve vysvětlivce Rady pro celní spolupráci k položce 1006 harmonizovaného systému?

      (1)  Úř. věst. L 256, 7.9.1987, s. 1.


title: Věc T-106/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ZIRO — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie zero — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Nebezpečí záměny — Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)
   (Věc T-106/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ZIRO - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie zero - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 086/36)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: zero Holding GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: M. Nentwig, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Vuijst a H. O’Neill, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Oliver Hemming (Cadbury, Spojené království)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 (věc R 71/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi zero Holding a O. Hemmingem

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. ledna 2016 (věc R 71/2015–5) se zrušuje.

               2.

               EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 175, 7.5.2016.


title: Věc T-181/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Nürburgring v. OHIM – Biedermann (Nordschleife) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Nordschleife — Starší národní slovní ochranná známka Management by Nordschleife — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/44

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Nürburgring v. OHIM – Biedermann (Nordschleife)
   (Věc T-181/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Nordschleife - Starší národní slovní ochranná známka Management by Nordschleife - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 027/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nürburgring GmbH (Nürburg, Německo) (zástupci: M. Viefhues a C. Giersdorf, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Lutz Biedermann (Villingen-Schwenningen, Německo) (zástupci: A. Jacob a M. Ziliox, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2014 (věc R 163/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lutzem Biedermannem a společností Nürburgring GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Nürburgring GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19. 5. 2014.


title: Věc C-472/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 16. září 2011 — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai a Viktória Csipai

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarsko) dne 16. září 2011 — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai a Viktória Csipai
   (Věc C-472/11)
   2011/C 370/26
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: Banif Plus Bank Zrt.

      Odpůrci: Csaba Csipai a Viktória Csipai

      Předběžné otázky

               1)

               Je v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1) postup vnitrostátního soudu, který v případě, že konstatuje, že se jedná o zneužívající smluvní klauzuli, informuje účastníky řízení, že považuje čtvrtou větu 29. klauzule všeobecných podmínek úvěrové smlouvy uzavřené mezi nimi za neplatnou, aniž by to účastníci řízení navrhovali? Důvodem neplatnosti je porušení zákona, konkrétně § 1 odst. 1 písm. c) a § 2 písm. j) vládního nařízení č. 18/1999.

               2)

               V souvislosti s první otázkou může soud vyzvat účastníky řízení, aby se vyjádřili k uvedené smluvní klauzuli takovým způsobem, aby mohly být vyvozeny právní následky vyplývající z případného zneužívajícího charakteru klauzule a bylo dosaženo cílů uvedených v čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13?

               3)

               Může vnitrostátní soud při přezkumu zneužívající smluvní klauzule za výše popsaných okolností přezkoumat jakoukoliv smluvní klauzuli nebo může přezkoumat pouze ty klauzule, na nichž účastník řízení, který uzavřel smlouvu se spotřebitelem, zakládá svůj nárok?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


title: Věc C-197/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado ( Společná zemědělská politika — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Režim jednotné platby — Nároky na platbu z vnitrostátní rezervy — Podmínky poskytnutí — Zemědělci začínající vykonávat zemědělskou činnost — Hypotetická povaha předběžné otázky — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado
   (Věc C-197/10) (1)

   (Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim jednotné platby - Nároky na platbu z vnitrostátní rezervy - Podmínky poskytnutí - Zemědělci začínající vykonávat zemědělskou činnost - Hypotetická povaha předběžné otázky - Nepřípustnost)
   2011/C 319/13
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Unio de Pagesos de Catalunya

      Žalovaná: Administración del Estado

      Za přítomnosti: Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad čl. 42 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1), a článku 22 nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, s. 1) — Integrovaný systém řízení a kontroly určitých režimů podpor — Režim jednotné platby — Stanovení referenčního poplatku — Nepřiznání nároku na podporu v určitých situacích — Mladí zemědělci

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunal Supremo (Španělsko) ze dne 18. března 2010 je nepřípustná z důvodu své hypotetické povahy.

      (1)  Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


title: Věc C-386/14: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Versailles – Francie) – Groupe Steria SCA v. Ministère des finances et des comptes publics „Řízení o předběžné otázce — Daňové právní předpisy — Svoboda usazování — Směrnice 90/435/EHS — Článek 4 odst. 2 — Přeshraniční rozdělování dividend — Korporační daň — Zdanění skupin společností (francouzská, daňová integrace‘) — Osvobození dividend vyplácených dceřinými společnostmi, které jsou součástí integrované daňové skupiny — Podmínka bydliště — Dividendy vyplácené nerezidentními dceřinými společnostmi — Neodpočitatelné výdaje a náklady vztahující se k držbě podílu“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/10

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour administrative d'appel de Versailles – Francie) – Groupe Steria SCA v. Ministère des finances et des comptes publics
   (Věc C-386/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daňové právní předpisy - Svoboda usazování - Směrnice 90/435/EHS - Článek 4 odst. 2 - Přeshraniční rozdělování dividend - Korporační daň - Zdanění skupin společností (francouzská, daňová integrace‘) - Osvobození dividend vyplácených dceřinými společnostmi, které jsou součástí integrované daňové skupiny - Podmínka bydliště - Dividendy vyplácené nerezidentními dceřinými společnostmi - Neodpočitatelné výdaje a náklady vztahující se k držbě podílu“)
   (2015/C 354/12)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour administrative d'appel de Versailles

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Groupe Steria SCA

      Žalovaný: Ministère des finances et des comptes publics

      Výrok

   Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu týkající se režimu daňové integrace, která mateřské společnosti skupiny společností umožňuje, aby neutralizovala opětovné zahrnutí podílu výdajů a nákladů stanoveného pevnou paušální sazbou 5 % z čisté částky u dividend, které mateřská společnost obdržela od rezidentních společností, které jsou součástí integrace, zatímco uvedená právní úprava jí takovou neutralizaci odpírá ohledně těch dividend, které jí vyplácejí její dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě a které by objektivně přicházely v úvahu pro volbu zdanění skupiny společností, pokud by byly rezidenty.

      (1)  Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


title: Věc T-616/15: Žaloba podaná dne 3. listopadu 2015 – Transtec v. Komise

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/67

         Žaloba podaná dne 3. listopadu 2015 – Transtec v. Komise
   (Věc T-616/15)
   (2016/C 027/85)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Transtec (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise o započtení obsažená v jejích dopisech ze dnů 25. srpna, 27. srpna, 7. září, 16. září a 23. září 2015, která směřují k inkasování částky 624 388,73 eur;

               —

               uložil žalované, aby zaplatila částku 624 388,73 eur navýšenou o úroky z prodlení stanovené na základě referenční sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva body;

               —

               uložil žalované náhradu nemajetkové újmy vyhodnocené na symbolické 1 euro;

               —

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, ke kterému došlo tím, že napadená rozhodnutí nemají platný právní základ.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacení, ke kterému došlo tím, že částka 607 096,08 eur navýšená o úroky, byla odebrána z majetku žalobkyně a zvětšila majetek Komise, a to aniž by mělo toto obohacení jakýkoliv právní základ.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 42, 44, 45 a 47 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. evropský rozvojový fond, ke kterému došlo tím, že Komise neuplatnila posuzovací pravomoc, kterou jí přiznávají tato ustanovení, jakož i z porušení zásady proporcionality.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, ke kterému došlo tím, že Komise porušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise dopustila.


title: Věc T-217/12: Žaloba podaná dne 14. května 2012 — Shark v. OHIM — Monster Energy (UNLEASH THE BEAST!)

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/25

         Žaloba podaná dne 14. května 2012 — Shark v. OHIM — Monster Energy (UNLEASH THE BEAST!)
   (Věc T-217/12)
   2012/C 217/54
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Shark AG (Innsbruck, Rakousko) (zástupci: D. Campbell, Barrister, a P. Strickland, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2012 ve věci R 360/2011-1 a

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a další účastnici řízení před odvolacím senátem, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaloženém žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „UNLEASH THE BEAST!“ pro výrobky zařazené do třídy 32 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5093174

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka Společenství „BRING OUT THE BEAST“ zapsaná pod číslem 2729366 pro výrobky zařazené do třídy 32, obrazová ochranná známka Společenství „COOL BITE BRING OUT THE BEAST“ zapsaná pod číslem 2730133 pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení neplatnosti zpochybněné ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 57 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-483/12: Žaloba podaná dne 5. listopadu 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland v. OHIM — Lotte (LOTTE)

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/53

         Žaloba podaná dne 5. listopadu 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland v. OHIM — Lotte (LOTTE)
   (Věc T-483/12)
   2013/C 26/107
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: A. Jaeger-Lenz, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. září 2012 ve věci R 2103/2010-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Lotte Co. Ltd

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „LOTTE“ obsahující vyobrazení koaly medvídkovitého na stromě, který drží menšího koalu medvídkovitého, pro výrobky zařazené do třídy 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 158 463

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazové ochranné známky, které obsahují slovní prvky „KOALA BÄREN“ a „KOALA“, jakož i vyobrazení koaly medvídkovitého, který drží menšího koalu medvídkovitého, pro výrobky zařazené do třídy 30

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009, pravidla 22 odst. 2 nařízení č. 2868/95, a čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009