title: Rozsudek soudu ze dne 16. července 2012 ve věci E-9/11 – Kontrolní úřad ESVO v. Norské království (Nesplnění povinnosti státem EHP – Právo usazování – Volný pohyb kapitálu – Omezení vlastnictví a hlasovacích práv v institucích infrastruktury finančních služeb – Proporcionalita – Právní jistota)

text:
               29.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 369/13

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 16. července 2012
   ve věci E-9/11
   Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
   (Nesplnění povinnosti státem EHP – Právo usazování – Volný pohyb kapitálu – Omezení vlastnictví a hlasovacích práv v institucích infrastruktury finančních služeb – Proporcionalita – Právní jistota)
   2012/C 369/11
   Ve věci E-9/11 Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽÁDOST o prohlášení, že Norské království zachováním platnosti omezení práv osob a podniků se sídlem ve státech EHP, pokud jde o vlastnictví podílů a výkon hlasovacích práv v institucích infrastruktury finančních služeb v Norsku, která jsou stanovena v § 35 odst. 1, 2 a 3 a § 36 zákona č. 74 ze dne 29. června 2007 o regulovaných trzích (zákon o burzách cenných papírù) a § 5 až 3 odst. 1, 2 a 3 a § 5–4 zákona ze dne 5. července 2002 o registraci finančních nástrojů (zákon o depozitářích cenných papírů), nesplnilo své povinnosti vyplývající z článků 31 a 40 Dohody o EHP, vydal Soud složený z předsedy a soudce zpravodaje Carla Baudenbachera, soudce Pera Christiansena a soudce Pálla Hreinssona dne 16. července 2012 rozsudek, jehož výrok zní:
   Soud tímto:

               1)

               prohlašuje, že zachování platnosti omezení práv osob a podniků se sídlem ve státech EHP, pokud jde o vlastnictví podílů a výkon hlasovacích práv v institucích infrastruktury finančních služeb v Norsku, která jsou stanovena v § 35 odst. 1, 2 a 3 a § 36 zákona č. 74 ze dne 29. června 2007 o regulovaných trzích (zákon o burzách cenných papírů) a § 5 až 3 odst. 1, 2 a 3 a § 5–4 zákona ze dne 5. července 2002 o registraci finančních nástrojů (zákon o depozitářích cenných papírů), znamená, že Norské království nesplnilo své povinnosti vyplývající z článků 31 a 40 Dohody o EHP;

               2)

               ukládá Norskému království úhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-350/06 a C-520/06: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. ledna 2009 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords – Německo, Spojené království) – Gerhard Schultz-Hoff v. Deutsche Rentenversicherung Bund ( Pracovní podmínky — Úprava pracovní doby — Směrnice 2003/88/ES — Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok — Pracovní volno z důvodu nemoci — Dovolená za kalendářní rok, která se časově shoduje s pracovním volnem z důvodu nemoci — Náhrada za dovolenou za kalendářní rok, která nebyla z důvodu nemoci vyčerpána do ukončení pracovního poměru )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. ledna 2009 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords – Německo, Spojené království) – Gerhard Schultz-Hoff v. Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Spojené věci C-350/06 a C-520/06) (1)

   („Pracovní podmínky - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Pracovní volno z důvodu nemoci - Dovolená za kalendářní rok, která se časově shoduje s pracovním volnem z důvodu nemoci - Náhrada za dovolenou za kalendářní rok, která nebyla z důvodu nemoci vyčerpána do ukončení pracovního poměru“)
   (2009/C 69/04)
   Jednací jazyk: němčina a angličtina
   Předkládající soudy
   Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Gerhard Schultz-Hoff (C-350/06), Stringer a další (C-520/06)

      Žalovaní: Deutsche Rentenversicherung Bund (C-350/06), Her Majesty's Revenue and Customs
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesarbeitsgericht Düsseldorf, House of Lords – Výklad čl. 7 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok podléhající následujícím podmínkám: skutečná přítomnost na pracovišti, zachování pracovní schopnosti během dovolené a jeho uplatnění nelze prodloužit po uplynutí lhůty v následujícím roce – Nárok pracovníka, který má pracovní volno z důvodu nemoci na dobu neurčitou, čerpat dovolenou během tohoto období – Nárok pracovníka, se kterým byl ukončen pracovní poměr během dlouhodobého pracovního volna z důvodu nemoci, na proplacení finanční náhrady za dovolenou nevyčerpanou během referenčního období
   Výrok

               1)

               Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán tak, že nebrání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle kterých pracovník, který má pracovní volno z důvodu nemoci, nemá nárok čerpat placenou dovolenou za kalendářní rok během období, které spadá do pracovního volna z důvodu nemoci.

               2)

               Článek 7 odst. 1 směrnice 2003/88 musí být vykládán tak, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, které stanoví, že nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok zaniká uplynutím referenčního období nebo období převoditelnosti stanoveného vnitrostátním právem i tehdy, pokud měl pracovník pracovní volno z důvodu nemoci během celého referenčního období nebo po jeho část a jeho pracovní neschopnost přetrvávala do ukončení jeho pracovního poměru, což bylo důvodem, že nemohl uplatnit svůj nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok.

               3)

               Článek 7 odst. 2 směrnice 2003/88 musí být vykládán tak, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, které stanoví, že při ukončení pracovního poměru se neproplácí žádná finanční náhrada za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok pracovníkovi, který měl pracovní volno z důvodu nemoci během celého referenčního období nebo období převoditelnosti nebo po jejich část, což bylo důvodem, že nemohl uplatnit svůj nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok. Pro výpočet uvedené finanční náhrady je rovněž určující obvyklá mzda pracovníka, což je ta, která musí být zachována po dobu odpočinku odpovídající placené dovolené za kalendářní rok.

      (1)  Úř. věst. C 281, 18.11.2006.

      Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-94/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Článek 98 odst. 1 a 2 — Poskytování služeb pohřebními ústavy — Uplatnění snížené sazby na převoz tělesných pozůstatků vozidlem“ )

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/11

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
   (Věc C-94/09) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 1 a 2 - Poskytování služeb pohřebními ústavy - Uplatnění snížené sazby na převoz tělesných pozůstatků vozidlem“)
   2010/C 179/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: M. Afonso, zmocněnec)

      Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J.-S. Pilczer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 96 až čl. 99 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006 L 347, s. 1) — Činnosti pohřebních ústavů — Povinnost uplatnit jednotnou sazbu daně na komplexní nedělitelné plnění poskytované těmito podniky — Zákaz uplatňovat proměnlivé snížené sazby DPH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc C-339/05: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 4. srpna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck – Rakousko) – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Spolková země Tyrolsko

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/35

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 4. srpna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck – Rakousko) – Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Spolková země Tyrolsko
   (Věc C-339/05) (1)

   (2006/C 294/62)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda druhého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc T-88/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2006 – Tzirani v. Komise ( Úředníci — Povýšení — Obsazení místa A 2 — Zamítnutí kandidatury — Neexistence odůvodnění — Zjevně nesprávné posouzení — Porušení pravidel jmenování úředníků do platové třídy A 1 a A 2 )

text:
               2.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/28

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. července 2006 – Tzirani v. Komise
   (Věc T-88/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Obsazení místa A 2 - Zamítnutí kandidatury - Neexistence odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Porušení pravidel jmenování úředníků do platové třídy A 1 a A 2“)
   (2006/C 212/50)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně
      : Marie Tzirani (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)

      Žalovaná
      : Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. května 2003, jímž se zamítá kandidatura žalobkyně na pracovní místo ředitele ředitelství v platové třídě A 2, „Sociální politika, zaměstnanci v Lucemburku, zdraví, hygiena“ generálního ředitelství pro personál a administrativu Komise, návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. května 2003 o jmenování paní D.S. na uvedené místo, jakož i v případě nutnosti návrh na zrušení mlčky učiněného rozhodnutí, jímž se zamítá stížnost žalobkyně směřující proti oběma těmto rozhodnutím
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise o jmenování paní D.S. na pracovní místo dotčené oznámením o volném pracovním místě KOM/063/03, jakož i rozhodnutí, jímž se zamítá kandidatura žalobkyně na uvedené místo, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


title: Věc C-488/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2008 panem Matthiasem Rathem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 8. září 2008 ve věci T-373/06, Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/9

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2008 panem Matthiasem Rathem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 8. září 2008 ve věci T-373/06, Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu
   (Věc C-488/08 P)
   (2009/C 82/16)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Matthias Rath (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)

               —

               zrušit rozhodnutí sedmého senátu Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 ve věci T-373/06;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, jakož i vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud prvního stupně potvrdil napadeným usnesením rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM, podle kterého existuje nebezpečí záměny ve vztahu k výživovým doplňkům a dietním přípravkům pro nelékařské účely mezi slovní ochrannou známkou „EPICAN“ přihlášenou navrhovatelem a starší slovní ochrannou známkou Společenství „EPIGRAN“.
   Navrhovatel zakládá svůj kasační opravný prostředek na porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Soud při posouzení podobnosti výrobku a ochranné známky nesprávně vyložil skutkový stav. Pokud by správně posoudil skutkový stav, musel by dospět k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami. To platí obzvláště proto, jak Soud správně konstatoval, že spotřebitel věnuje sporným výrobkům zvýšenou pozornost.


title: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2004 ve věci T-92/04 R, Marta Christina Moren Abat proti Komisi Evropských společenství (Předběžné opatření — Výběrové řízení — Odklad výkonu — Přípustnost)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/24

      USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 9. června 2004
   ve věci T-92/04 R, Marta Christina Moren Abat proti Komisi Evropských společenství
   (Předběžné opatření - Výběrové řízení - Odklad výkonu - Přípustnost)
   (2004/C 239/54)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-92/04 R, Marta Christina Moren Abat, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená G. Lebitschem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: H. Krämer, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na přerušení výběrového řízení COM/A/2/02 na vytvoření rezervy pro zaměstnání správců (A7/A6) v oblasti „Životní prostředí“ nebo návrh na pozastavení platnosti rezervního seznamu kandidátů tohoto výběrového řízení, předseda Soudu vydal dne 9. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-454/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2017 – SNCM v. Komise „Státní podpory — Námořní kabotáž — Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) a společnosti Compagnie méridionale de navigation — Služba obecného hospodářského zájmu — Náhrady za doplňkovou službu k základní službě určenou k pokrytí období vysoké poptávky během turistické sezóny — Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem — Pojem státní podpory — Zvýhodnění — Rozsudek Altmark — Stanovení výše podpory“

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 1. března 2017 – SNCM v. Komise
   (Věc T-454/13) (1)

   („Státní podpory - Námořní kabotáž - Podpory poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) a společnosti Compagnie méridionale de navigation - Služba obecného hospodářského zájmu - Náhrady za doplňkovou službu k základní službě určenou k pokrytí období vysoké poptávky během turistické sezóny - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem státní podpory - Zvýhodnění - Rozsudek Altmark - Stanovení výše podpory“)
   (2017/C 121/30)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Francie) (zástupci: původně A. Winckler, F. C. Laprévote, J. P. Mignard a S. Mabile, poté A. Winckler a F. C. Laprévote a nakonec F. C. Laprévote a C. Froitzheim, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a B. Stromsky, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard Glanz, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2013/435/EU ze dne 2. května 2013 o státní podpoře SA.22843 (2012/C) (ex 2012/NN) poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Société Nationale Corse Méditerranée a společnosti Compagnie Méridionale de Navigation (Úř. věst. 2013, L 220, s. 20).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Corsica Ferries France SAS.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


title: Věc F-110/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. května 2016 – Nill v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/50

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 2. května 2016 – Nill v. Komise
   (Věc F-110/14) (1)

   (2016/C 222/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015, s. 46.


title: Věc C-255/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Geldern (Německo) dne 24. května 2011 — Nadine Büsch a Björn Siever v. Ryanair Ltd

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Geldern (Německo) dne 24. května 2011 — Nadine Büsch a Björn Siever v. Ryanair Ltd
   (Věc C-255/11)
   2011/C 226/28
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Geldern

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nadine Büsch a Björn Siever

      Žalovaná: Ryanair Ltd

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se v případě práva na náhradu upraveného v článku 7 (1) nařízení o pomoci cestujícím v letecké dopravě o právo na náhradu škody, jež podle čl. 29 první věty Montrealské úmluvy (2) podléhá omezením této úmluvy, má-li být náhrada přiznána z důvodu velkého zpoždění letu?

               2)

               Je právo na náhradu podle článku 7 nařízení o pomoci cestujícím v letecké dopravě nevymahatelné ve smyslu čl. 29 druhé věty Montrealské úmluvy, pokud převyšuje škodu, která vznikla cestujícímu v letecké dopravě na základě tohoto velkého zpoždění? Vylučuje tento skutkový stav právo na náhradu jako celek, anebo v případech zpoždění toto právo vznikne jen do výše skutečně vzniklé škody?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91. (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).

      (2)  Rozhodnutí Rady ze dne 5. dubna 2001 o uzavření Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva) Evropským společenstvím. (Úř. věst. L 194, s. 3; Zvl. vyd. 07/05, s. 491).


title: Věc T-406/14: Žaloba podaná dne 10. června 2014 – Promoinmo v. Komise

text:
               4.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 253/52

         Žaloba podaná dne 10. června 2014 – Promoinmo v. Komise
   (Věc T-406/14)
   2014/C 253/68
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Promoinmo, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. López Gómez, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor fiskálních opatření sloučených pod název „španělský systém zdanění leasingu“ (SEAF) kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. července 2004 ve věci C-429/02 (žádosti Cour de cassation o rozhodnutí o předběžné otázce: Bacardi France SAS proti Télévision française 1 SA (TF1) a dalšími (Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) — Směrnice 89/552/EHS — Televize bez hranic — Televizní vysílání — Reklama — Vnitrostátní opatření zakazující televizní reklamu na alkoholické nápoje prodávané v tomto státě v rozsahu, v němž je dotčena nepřímá televizní reklama vyplývající z toho, že na obrazovce se zobrazí tabule, které jsou viditelné v průběhu přenosu určitých sportovních událostí — zákon „Evin“)

text:
               11.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 13. července 2004
   ve věci C-429/02 (žádosti Cour de cassation o rozhodnutí o předběžné otázce: Bacardi France SAS proti Télévision française 1 SA (TF1) a dalšími (1)

   (Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) - Směrnice 89/552/EHS - Televize bez hranic - Televizní vysílání - Reklama - Vnitrostátní opatření zakazující televizní reklamu na alkoholické nápoje prodávané v tomto státě v rozsahu, v němž je dotčena nepřímá televizní reklama vyplývající z toho, že na obrazovce se zobrazí tabule, které jsou viditelné v průběhu přenosu určitých sportovních událostí - zákon „Evin“)
   (2004/C 228/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-429/02, jejímž předmětem je žádost Cour de cassation (Francie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Bacardi France SAS, původně Bacardi-Martini SAS, a Télévision française 1 SA (TF1), Groupe Jean-Claude Darmon SA, Girosport SARL, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23), jakož i článku 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann (zpravodaj), A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a J. N. Cunha Rodrigues, předsedové senátu, R. Schintgen, S. von Bahr a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               První věta čl. 2 odst. 2 prvního pododstavce směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání nebrání tomu, aby členský stát zakázal televizní reklamu na alkoholické nápoje prodávané v tomto státě v rozsahu, v němž je dotčena nepřímá televizní reklama vyplývající z toho, že na obrazovce se zobrazí tabule, které jsou viditelné v průběhu přenosů mezistátních dvoustranných sportovních událostí odehrávajících se na území jiných členských států.
               Takováto nepřímá televizní reklama nemůže být kvalifikována jako „televizní reklama“ ve smyslu čl. 1 písm. b) a článků 10 a 11 této směrnice.

               2)

               Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) nebrání tomu, aby členský stát zakázal televizní reklamu na alkoholické nápoje prodávané v tomto státě v rozsahu, v němž je dotčena nepřímá televizní reklama vyplývající z toho, že na obrazovce se zobrazí tabule, které jsou viditelné v průběhu přenosů mezistátních dvoustranných sportovních událostí odehrávajících se na území jiných členských států.

      (1)  Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


title: Věc T-464/12 P: Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2012 — Marcuccio v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Usnesení přijaté v prvním stupni v řízení o předběžných opatřeních, kterým se zamítá návrh na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí — Odmítnutí Komise navrátit žalobci částky, které žalobce považuje za neoprávněně sražené z jeho odměny“ )

text:
               9.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2012 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-464/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Usnesení přijaté v prvním stupni v řízení o předběžných opatřeních, kterým se zamítá návrh na odklad vykonatelnosti napadeného rozhodnutí - Odmítnutí Komise navrátit žalobci částky, které žalobce považuje za neoprávněně sražené z jeho odměny)
   2013/C 38/44
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Předmět

   Kasační opravný prostředek směřující ke zrušení usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 3. srpna 2012, Marcuccio v. Komise, F-57/12 R (dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí).

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


title: Věc T-21/05: Žaloba podaná dne 21. ledna 2005 Halcor Metal Works S.A. proti Komisi Evropských společenství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/36

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2005 Halcor Metal Works S.A. proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-21/05)
   (2005/C 82/66)
   Jednací jazyk: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Halcor Metal Works S.A., se sídlem v Aténách (Řecko), zastoupenou I. S. Forresterem, barristerem, A. P. Schulzem a A. Komninosem, advokáty.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil čl. 1 písm. f) a čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v němž je Halcor uložena pokuta;

               —

               podpůrně, uložil takovou nižší pokutu, již může Soud při výkonu své neomezené soudní pravomoci podle článku 229 ES považovat za přiměřenou;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně zpochybňuje pokutu, kterou jí uložila Komise rozhodnutím ze dne 3. září 2004 v řízení k uplatnění čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES ve věci Comp/E-1/38-069 týkajícím se tří samostatných porušení v odvětví měděných instalačních trubek.
   Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé uplatňuje, že její jednání nevyvolalo potřebu uložit pokutu. Podle žalobkyně její jednání nezahrnovalo chování, jenž by mělo být pokutováno dle článku 81 Smlouvy o ES, jelikož byla vystavena tlaku ze strany ostatních příjemců rozhodnutí, a její účast na kartelu, jako vývozně a růstově orientovaného podniku, byla zdrženlivá a pasivní.
   Žalobkyně rovněž uplatňuje, že základ její pokuty byl stanoven zjevně nesprávně a porušuje zásadu rovného zacházení. Žalobkyně uvádí, že i přesto že rozhodnutí viní ostatní příjemce z účasti na třech samostatných porušeních, a žalobkyně je obviněna pouze z jednoho, byla základní částka pokuty vypočtena stejným způsobem pro všechny příjemce. Žalobkyně rovněž tvrdí, že neposílila dohodu a že zeměpisný rozsah porušení v rozhodnutí nesprávně zahrnoval Řecko.
   Žalobkyně dále uplatňuje, že zvýšení z důvodu trvání porušení představuje zjevně nesprávné posouzení a právní omyl.
   Nakonec žalobkyně tvrdí, že pokuta jí uložená byla nepřiměřená v porovnání s pokutami uloženými ostatním příjemcům rozhodnutí a s ohledem na konkrétní okolnosti žalobkyně. Žalobkyně v tomto ohledu odkazuje na její dobrovolné ukončení účasti v jednáních v roce 1999, dva roky před tím, než Komise byla seznámena s údaji o kartelu, na krátké trvání účasti v jednáních, na svou pasivní účast a na skutečnost, že Komisi předložila kompletní dokumentaci, na jejímž základě bylo založeno oznámení o námitkách a rozhodnutí.


title: Věc C-478/09: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. června 2010 — Evropská komise v. Řecká republika ( „Fúze nebo rozdělení akciových společností — Požadavek na zprávu nezávislého znalce — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/14

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. června 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-478/09) (1)

   (Fúze nebo rozdělení akciových společností - Požadavek na zprávu nezávislého znalce - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2010/C 221/22
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. La Pergola a M. Karanasou Apostolopoulou, zmocněnci)

      Žalovaná: Řecká republika (zástupci: N. Dafniou a V. Karra, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES ze dne 13. listopadu 2007, kterou se mění směrnice Rady 78/855/EHS a 82/891/EHS, pokud jde o požadavek na zprávu nezávislého znalce v případě fúze nebo rozdělení akciových společností

      Výrok

               1)

               Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES ze dne 13. listopadu 2007, kterou se mění směrnice Rady 78/855/EHS a 82/891/EHS, pokud jde o požadavek na zprávu nezávislého znalce v případě fúze nebo rozdělení akciových společností, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


title: Věc C-26/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2010 Paul Inge Hansenem proti rozsudku vydanému dne 17. listopadu 2009 ve věci T-295/09, Paul Inge Hansen v. Komise Evropských společenství

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2010 Paul Inge Hansenem proti rozsudku vydanému dne 17. listopadu 2009 ve věci T-295/09, Paul Inge Hansen v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-26/10 P)
   ()
   2010/C 209/15
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Paul Inge Hansen (zástupci: P. Löfqvist, advokát a C. von Quitzow, Juris doktor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise
   Soudní dvůr (sedmý senát) zamítl žalobu usnesením ze dne 6. května 2010.


title: Věc T-64/09: Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Micro Shaping v. OHIM (>packaging)

text:
               1.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/23

         Žaloba podaná dne 16. února 2009 – Micro Shaping v. OHIM (>packaging)
   (Věc T-64/09)
   2009/C 102/36
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Micro Shaping Ltd (Worthing, Spojené království) (zástupce: A. Franke, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. prosince 2008 – číslo odvolání R 1063/2008-1 – ve vztahu k přihlášce ochranné známky Společenství č. 006 354 311„>packaging“;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „>packaging“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 17 a 42 (přihláška č. 6 354 311).

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost a neexistuje potřeba dostupnosti, jakož i porušení práva být vyslechnut v souladu s článkem 73 nařízení č. 40/94.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc C-326/09: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Polská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2004/113/ES — Sociální politika — Rovné zacházení s muži a ženami — Přístup ke zboží a službám a jejich poskytování — Neprovedení ve stanovené lhůtě“ )

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/4

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Polská republika
   (Věc C-326/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/113/ES - Sociální politika - Rovné zacházení s muži a ženami - Přístup ke zboží a službám a jejich poskytování - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   2011/C 139/06
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a M. Kaduczak, zmocněnci)

      Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování (Úř. věst. L 373, s. 37), ve stanovené lhůtě

      Výrok

               1)

               Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/42

         Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
   (2007/C 269/75)
   Dne 19. září 2007 Soud prvního stupně rozhodl v souladu s článkem 106 jednacího řádu určit soudce p. Cooka, aby nahradil předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních na dobu od 18. září 2007 do 30. září 2008.
   Co se nicméně týče věcí týkajících se návrhu na předběžné opatření, ve kterých se konalo slyšení nebo bylo ukončeno dokazování přede dnem 17. září 2007, soudce příslušný pro rozhodování o předběžných opatřeních určený na období od 1. října 2006 do 17. září 2007 (Úř. věst. 2006, C 190, s. 15, a Úř. věst. 2007, C 155, s. 19) zůstává i nadále příslušný k podpisu usnesení v těchto věcech po 17. září 2007.


title: Věc C-663/13: Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               1.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/7

         Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-663/13)
   2014/C 31/11
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, K. Herrmann, T. Maxian Rusche, zmocněnci)

      Žalovaná: Rakouská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Rakouská republika tím, že buď pro celé spolkové území, nebo pro některé jeho části nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení čl. 2 písm. a), b), d), f), g), h) a n), čl. 3 odst. 4 písm. a) a b), článku 5, čl. 13 odst. 1 písm. e), čl. 13 odst. 6 druhého a třetího pododstavce, čl. 14 odst. 2 až 5, čl. 16 odst. 1 druhé věty, čl. 16 odst. 3 prvního pododstavce, čl. 16 odst. 4 druhé věty, čl. 16 odst. 6, čl. 16 odst. 7, čl. 16 odst. 8, čl. 17 odst. 1 písm. c) ve vztahu k biopalivům, čl. 17 odst. 2 ve vztahu k biokapalinám, čl. 17 odst. 3 písm. b) bodu i) ve vztahu k jiným členským státům a třetím zemím, čl. 17 odst. 3 písm. a), b) bodu ii), čl. 17 odst. 3 písm. c), čl. 17 odst. 4 písm. a) až c), čl. 17 odst. 8, čl. 18 odst. 1 ve vztahu k biokapalinám, čl. 19 odst. 1 a 3 ve vztahu k biokapalinám, přílohy II až V směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (1), respektive že neoznámila tyto předpisy Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 27 odst. 1 této směrnice,

               —

               uložit Rakouské republice podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu nesplnění povinnosti oznámit prováděcí opatření zaplacení penále ve výši 40 512 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora, jímž bylo konstatováno nesplnění povinnosti, které bude vyplaceno na účet vlastních prostředků Evropské unie,

               —

               uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 5. prosince 2010.

      (1)  Úř. věst. L 140, s 16.


title: Věc T-398/04: Žaloba podaná dne 8. října 2004 Henkel KGaA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/26

         Žaloba podaná dne 8. října 2004 Henkel KGaA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-398/04)
   (2005/C 19/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. října 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) společností Henkel KgaA, se sídlem v Düsseldorfu (Německo), zastoupenou C. Osterriethem, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ze dne 4. srpna 2004 – R771/1999-2 týkajícího se přihlášky ochranné známky Společenství 941 971, doručené 9. srpna 2004;

               —

               uložil žalovanému úřadu náhradu nákladů řízení

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Žalobce

               Přihlašovaná ochranná známka Společenství:

               Obrazová ochranná známka ve formě dvouvrstvé/dvoubarevné (bílá/červená) tablety na mytí nádobí s oválným modrým jádrem pro výrobky ve třídě 1 (chemické výrobky určené pro průmysl), 3 (mýdla atd.), 21 (mycí houby atd.), přihláška č. 941 971

               Rozhodnutí průzkumového referenta:

               Zamítnutí zápisu průzkumovou referentkou

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Žalobní důvody:

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1). Zneužití uvážení

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


title: Věc C-260/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 25. května 2011 — David Edwards, Lilian Pallikaropoulos v. Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/16

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne 25. května 2011 — David Edwards, Lilian Pallikaropoulos v. Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Věc C-260/11)
   2011/C 226/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court of the United Kingdom

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: David Edwards, Lilian Pallikaropoulos

      Odpůrci: Environment Agency, First Secretary of State, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

      Předběžné otázky

               1)

               Jak má vnitrostátní soud přistupovat k otázce přiznání náhrady nákladů v neprospěch příslušníka veřejnosti, který neměl jako navrhovatel úspěch ve věci týkající se životního prostředí, s ohledem na požadavky čl. 9 odst. 4 Aarhuské úmluvy, provedené článkem 10a směrnice 85/337/EHS (1) a článkem 15a směrnice 96/61/EHS (2) (dále jen „směrnice“)?

               2)

               Má být otázka, zda je soudní řízení „nepřiměřeně nákladné“ ve smyslu čl. 9 odst. 4 Aarhuské úmluvy, provedeného směrnicemi, či nikoli, zodpovězena na objektivním základě (například, s ohledem na schopnost „běžného“ příslušníka veřejnosti dostát své případné povinnosti k náhradě nákladů řízení) nebo na subjektivním základě (s ohledem na prostředky, jimiž dotčený navrhovatel disponuje) nebo na základě kombinace obou uvedených přístupů?

               3)

               Nebo se jedná výlučně o otázku vnitrostátního práva členského státu, pouze s tím, že je nutné dosáhnout výsledku stanoveného směrnicemi, tedy že dotčené řízení nesmí být „nepřiměřeně nákladné“?

               4)

               Je při úvaze, zda řízení je či není „nepřiměřeně nákladné“, relevantní, že navrhovatel nebyl ve skutečnosti odrazen od zahájení řízení či pokračování v řízení?

               5)

               Je přípustné uplatňovat odlišný přístup k těmto otázkám i) ve fázi odvolacího řízení nebo ii) ve fázi řízení o dalším opravném prostředku, než je tomu v řízení v prvním stupni?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985. Úř. věst. L 175, s. 40

      (2)  Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996. Úř. věst. L 257, s. 26


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  8. prosince 2005  ve věci C-33/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Telekomunikace — Směrnice 97/33/ES — Článek 7 odst. 5 — Povinnost ověřovat dodržování systémů nákladového účetnictví kvalifikovaným nezávislým subjektem a zveřejňovat prohlášení o dodržování — Směrnice 98/10/ES — Článek 18 odst. 1 a odst. 2 — Nesprávné uplatňování opatření přijatých, pokud jde o kontrolu dodržování systému nákladového účetnictví vnitrostátním regulačním orgánem a každoroční zveřejňování prohlášení o dodržování — Přípustnost — Právní zájem na podání žaloby — Postup před zahájením soudního řízení — Práva obhajoby — Směrnice 2002/19/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES — Přechodná ustanovení — Zdržení se členských států přijmout během lhůty pro provedení směrnice ustanovení, která by mohla vážně ohrozit výsledek stanovený touto směrnicí — Referenční nabídky propojení)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 8. prosince 2005
   ve věci C-33/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Telekomunikace - Směrnice 97/33/ES - Článek 7 odst. 5 - Povinnost ověřovat dodržování systémů nákladového účetnictví kvalifikovaným nezávislým subjektem a zveřejňovat prohlášení o dodržování - Směrnice 98/10/ES - Článek 18 odst. 1 a odst. 2 - Nesprávné uplatňování opatření přijatých, pokud jde o kontrolu dodržování systému nákladového účetnictví vnitrostátním regulačním orgánem a každoroční zveřejňování prohlášení o dodržování - Přípustnost - Právní zájem na podání žaloby - Postup před zahájením soudního řízení - Práva obhajoby - Směrnice 2002/19/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES - Přechodná ustanovení - Zdržení se členských států přijmout během lhůty pro provedení směrnice ustanovení, která by mohla vážně ohrozit výsledek stanovený touto směrnicí - Referenční nabídky propojení)
   (2006/C 36/14)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-33/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. ledna 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Wils a M. Shotter) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnci: M. Thill a S. Schreiner, ve spolupráci s A. Verheydenem a F. Bimontem, avocats), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, P. Kūris, G. Arestis (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 8. prosince 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nesplnilo povinnost ověřit dodržování systémů nákladového účetnictví příslušným kvalifikovaným subjektem a povinnost zveřejnit prohlášení o dodržování pro léta 1998 a 1999 v souladu s čl. 7 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP), a tím, že v praxi správně neuplatňovalo opatření týkající se kontroly dodržování systému nákladového účetnictví vnitrostátním regulačním orgánem nebo jiným kvalifikovaným subjektem nezávislým na telekomunikačním subjektu a schváleným tímto regulačním orgánem, pro rok 2000, v souladu s ustanoveními čl. 18 odst. 1 a odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/10/ES ze dne 26. února 1998 o uplatňování otevřeného přístupu k síti (ONP) pro hlasovou telefonii a o univerzální službě v oblasti telekomunikací v konkurenčním prostředí, zachovanými článkem 27 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve vzájemném spojení s článkem 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z těchto ustanovení.

               2)

               Komise Evropských společenství a Lucemburské velkovévodství ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 23.3.2004


title: Věc C-399/06 P a C-403/06 P: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Faraj Hassan v. Rada Evropské unie, Evropská komise (C-399/06), Chafiq Ayadi, Rada Evropské unie ( Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) — Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem — Nařízení (ES) č. 881/2002 — Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení do seznamu stanoveného orgánem Spojených národů — Výbor pro sankce — Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 — Žaloba na neplatnost — Základní práva — Právo na ochranu majetku, právo být vyslechnut a právo na účinný soudní přezkum )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2009 — Faraj Hassan v. Rada Evropské unie, Evropská komise (C-399/06), Chafiq Ayadi, Rada Evropské unie
   (Věc C-399/06 P a C-403/06 P) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení do seznamu stanoveného orgánem Spojených národů - Výbor pro sankce - Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 - Žaloba na neplatnost - Základní práva - Právo na ochranu majetku, právo být vyslechnut a právo na účinný soudní přezkum“)
   2010/C 24/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Navrhovatel: Faraj Hassan (zástupci: E. Grieves, barrister, H. Miller, solicitor, J. Jones, barrister a M. Arani, solicitor) (C-399/06)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: P. Hetsch a P. Aalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci řízení podporující navrhovatele: Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska

      Navrhovatel: Chafiq Ayadi (zástupci: S. Cox, barrister, H. Miller, solicitor) (C-403/06)

      Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropská komise (zástupci: P. Hetsch a P. Aalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující Radu Evropské unie: Francouzská republika

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudkům vydaným Soudem prvního stupně (druhým senátem) dne 12. července 2006 ve věci T-49/04, Hassan v. Rada a Komise, a ve věci T-253/02, Ayadi v. Rada, kterými Soud zamítnul žalobu na neplatnost nařízení Komise (ES) č. 2049/2003 ze dne 20. listopadu 2003, kterým se po dvacáté páté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 303, s. 20; Zvl. vyd. 18/02, s. 219).

      Výrok

               1)

               Rozsudky Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. července 2006, Hassan v. Rada a Komise (T-49/04), jakož i Ayadi v. Rada (T-253/02) se zrušují.

               2)

               Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu, ve znění nařízení Komise (ES) č. 46/2008 ze dne 18. ledna 2008, se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na F. Hassana.

               3)

               Nařízení č. 881/2002, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1210/2006 ze dne 9. srpna 2006, se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na Ch. Ayadiho.

               4)

               Radě Evropské unie se ukládá nést kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení, které vynaložili F. Hassan a Ch. Ayadi jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o kasačních opravných prostředcích.

               5)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení, které vynaložilo jak v řízení v prvním stupni ve věci týkající se Ch. Ayadiho, tak v souvislosti s řízením o kasačních opravných prostředcích.

               6)

               Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.

               7)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení spojené jak s řízením v prvním stupni, tak s řízením o kasačním opravném prostředku ve věci týkající se F. Hassana. Evropská komise ponese kromě toho vlastní náklady řízení ve věci týkající se Ch. Ayadiho, a sice s ohledem jak na její vedlejší účastenství před Soudem prvního stupně Evropských společenství, tak na řízení před Soudním dvorem Evropské unie.

      (1)  Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


title: Věc T-649/13: Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — TrekStor v. OHIM (SmartTV Station)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/25

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2013 — TrekStor v. OHIM (SmartTV Station)
   (Věc T-649/13)
   2014/C 39/45
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: TrekStor Ltd (Hong Kong, China) (zástupce: O. Spieker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí vydané čtvrtým odvolacím senátem žalovaného dne 1. října 2013 (věc R 128/2013-4) a změnil napadené rozhodnutí tak, že povolí v plném rozsahu zápis ochranné známky „SmartTV Station“ (přihláška č. 010595577)

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení o žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčené ochranné známky Společenství: slovní ochranná známka „SmartTV Station“ pro výrobky zařazené do třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 595 577

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. října 2004 ve věci C-313/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Nicole Wippel proti Peek & Cloppenburg GmbH & Co. KG (Směrnice 97/81/ES — Směrnice 76/207/EHS — Sociální politika — Rovné zacházení pro pracovníky na částečný úvazek a pracovníky na plný úvazek — Rovné zacházení pro pracovníky a pracovnice — Pracovní doba a úprava pracovní doby)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 12. října 2004
   ve věci C-313/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof): Nicole Wippel proti Peek & Cloppenburg GmbH & Co. KG (1)

   (Směrnice 97/81/ES - Směrnice 76/207/EHS - Sociální politika - Rovné zacházení pro pracovníky na částečný úvazek a pracovníky na plný úvazek - Rovné zacházení pro pracovníky a pracovnice - Pracovní doba a úprava pracovní doby)
   (2004/C 300/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-313/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Oberster Gerichtshof (Rakousko) ze dne 8. srpna 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 5. září 2002, v řízení Nicole Wippel proti Peek & Cloppenburg GmbH & Co. KG, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A Timmermans, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues a K. Schiemann, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Na pracovníka, který má takovou pracovní smlouvu, jakou je smlouva v původní věci, ve které se stanoví, že délka pracovní doby a úprava pracovní doby závisí na aktuálním množství práce, přičemž jsou stanoveny pouze případ od případu vzájemnou dohodou smluvních stran, se vztahuje směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky.
               Na takového pracovníka se rovněž vztahuje rámcová dohoda připojená ke směrnici Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, pokud:

                           —

                           má pracovní smlouvu nebo je v pracovním poměru, které jsou vymezeny právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi platnými v členském státě,

                           —

                           je zaměstnancem, jehož běžná pracovní doba vypočtená na týdenním základě nebo jako průměr za určitou dobu zaměstnání, nejdéle však jednoho roku, je kratší než pracovní doba srovnatelného pracovníka na plný úvazek ve smyslu ustanovení 3 odst. 2 této rámcové dohody, a

                           —

                           členský stát, jedná-li se o pracovníky na částečný úvazek, kteří pracují pouze příležitostně, nevyloučil na základě ustanovení 2 odst. 2 téže rámcové dohody tyto pracovníky zcela nebo částečně z působnosti této dohody.

               2)

               Ustanovení 4 rámcové dohody připojené ke směrnici 97/81 a čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 1 směrnice 76/207 musí být vykládány tak, že:

                           —

                           nebrání takovému ustanovení, jakým je článek 3 Arbeitszeitgesetz (zákon o pracovní době), který stanoví maximální délku pracovní doby v zásadě na 40 hodin týdně a 8 hodin denně a kterým se tedy zároveň upravuje maximální délka pracovní doby a úprava pracovní doby jak pro pracovníky pracující na plný úvazek, tak pro ty na úvazek částečný.

                           —

                           za situace, kdy veškeré pracovní smlouvy ostatních pracovníků určitého podniku pevně stanoví délku týdenní pracovní doby a úpravu pracovní doby, nebrání takové smlouvě o práci na částečný úvazek uzavřenou s pracovníky téhož podniku, o jakou se jedná v původní věci, podle které délka týdenní pracovní doby a úprava pracovní doby nejsou pevné, nýbrž závisí na množství práce, které je potřeba vykonat, přičemž jsou potřeby určovány případ od případu a pracovníci mají právo tuto práci buď přijmout, nebo odmítnout.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc T-330/07: Žaloba podaná dne 30. srpna 2007 – Kuiburi Fruit Canning v. Rada

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/53

         Žaloba podaná dne 30. srpna 2007 – Kuiburi Fruit Canning v. Rada
   (Věc T-330/07)
   (2007/C 269/95)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kuiburi Fruit Canning Co., Ltd (Bangkok, Thajsko) (zástupci: F. Graafsma, J. Cornelis, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit nařízení Rady (ES) č. 682/2007 ze dne 18. června 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žaloba směřuje ke zrušení nařízení Rady (ES) č. 682/2007 (1) ze dne 18. června 2007, jelikož údajně porušuje čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (2) a článek 6.10.2 Dohody o WTO (3) tím, že se jím zamítá žádost žalobkyně o stanovení individuálního dumpingového rozpětí, přestože žalobkyně tvrdí, že je jediným vyvážejícím výrobcem, který předložil informace nezbytné k vypočítání individuálního dumpingového rozpětí.
   Zaprvé se podle žalobkyně Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že bylo předloženo více žádostí o stanovení individuálního dumpingového rozpětí než jedna.
   Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že jelikož pouze jeden vyvážející výrobce požádal o výpočet individuálního dumpingového rozpětí, neměla Rada volné uvážení k tomu, aby rozhodla, zda by individuální přezkoumání žalobkyně představovalo příliš velké zatížení a bránilo by včasnému ukončení šetření.
   Zatřetí, pro případ, že by Rada takové volné uvážení měla, žalobkyně uplatňuje, že se Rada dopustila pochybení spočívajícího ve zjevně nesprávném posouzení tím, že zjistila, že dodatečné přezkoumání jednoho vývozce by představovalo příliš velké zatížení a bránilo by včasnému ukončení šetření.
   Konečně žalobkyně tvrdí, že se Rada dopustila pochybení spočívajícího ve zjevně nesprávném posouzení tím, že dospěla k závěru, že výpočet individuálního dumpingového rozpětí pro žalobkyni by bylo diskriminační vůči jiným vývozcům, kteří nebyli vybráni do vzorku.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 682/2007 ze dne 18. června 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska (Úř. věst. L 159, s. 14).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).

      (3)  Uruguayské kolo vícestranných obchodních jednání (1986–1994) – příloha 1 – příloha 1A – Dohoda o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (WTO-GATT 1994) – Antidumpingová dohoda (Úř. věst. L 336, s. 103).


title: Věc T-533/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2014 – European Dynamics Luxembourg v. ECB „Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Poskytování služeb v oblasti informační infrastruktury a aplikací ve prospěch ECB — Odmítnutí přihlášky — Žaloba na neplatnost — Napadnutelný akt — Přípustnost — Výběrová kritéria — Soulad přihlášky s podmínkami stanovenými ve výzvě k podávání přihlášek — Povinnost uvést odůvodnění — Nevyužití pravomoci požádat o bližší údaje ohledně přihlášky — Zjevně nesprávná posouzení — Zneužití pravomoci — Žaloba na náhradu škody“

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 23. května 2014 – European Dynamics Luxembourg v. ECB
   (Věc T-533/11) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb v oblasti informační infrastruktury a aplikací ve prospěch ECB - Odmítnutí přihlášky - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt - Přípustnost - Výběrová kritéria - Soulad přihlášky s podmínkami stanovenými ve výzvě k podávání přihlášek - Povinnost uvést odůvodnění - Nevyužití pravomoci požádat o bližší údaje ohledně přihlášky - Zjevně nesprávná posouzení - Zneužití pravomoci - Žaloba na náhradu škody“)
   2014/C 212/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: F. von Lindeiner a P. Pfeifhofer, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí ECB, kterým byla odmítnuta přihláška dočasného sdružení podniků, zahrnujícího žalobkyni, podaná v rámci soutěžního nabídkového řízení týkajícím se informatických služeb, rozhodnutí orgánu ECB pro dohled nad veřejnými zakázkami, kterým se zamítá odvolání proti tomuto zamítavému rozhodnutí, jakož i všech souvisejících rozhodnutí ECB, a dále žádost o náhradu škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost European Dynamics Luxembourg SA ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou centrální bankou (ECB).

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc C-346/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2017 Christophem Kleinem proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 28. září 2016 ve věci T-309/10 RENV, Christoph Klein v. Evropská komise

text:
               11.9.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. června 2017 Christophem Kleinem proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 28. září 2016 ve věci T-309/10 RENV, Christoph Klein v. Evropská komise
   (Věc C-346/17 P)
   (2017/C 300/19)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christoph Klein (zástupce: H.-J. Ahlt, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 ve věci RENV (T-309/10);

               2.

               uložil žalované povinnost zaplatit žalobci částku ve výši 1 562 662,30 eur navýšenou o úroky ve výši 8 procentních bodů nad rámec platné základní úrokové sazby od vyhlášení rozsudku;

               3.

               určil, že Komise má žalobci zaplatit náhradu škody uplatňovanou ve věci samé, kterou je třeba ještě vyčíslit a která mu vznikla po 15. září 2006;

               4.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               5.

               podpůrně: zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 ve věci T-309/10 RENV a vrátil věc Tribunálu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody kasačního opravného prostředku:
   Zaprvé, Tribunál se dopouští porušení čl. 61 odst. 2 statutu Soudního dvora Evropské unie, protože nesprávně zohledňuje dosah závazného účinku rozsudku Soudního dvora a dopouští se nesprávného právního posouzení, když vychází z předpokladu, že žalobce z důvodu nepřípustnosti čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku v řízení C-120/14 P nemůže uplatňovat nárok na náhradu škody v souvislosti se svým výrobkem „effecto“.
   Zadruhé, Tribunál se opět dopouští porušení čl. 61 odst. 2 statutu Soudního dvora Evropské unie, jelikož se domnívá, že není vázán právním posouzením Soudního dvora. Soudní dvůr v bodě 95 svého rozsudku rozhodl, že napadený rozsudek vydaný v řízení v prvním stupni je třeba zrušit v rozsahu, v jakém v něm Tribunál zamítl žalobu týkající se návrhového žádání, aby byla Komisi uložena povinnost nahradit škodu, která údajně vznikla navrhovateli […]. V rozporu s tímto právním posouzením se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že nárok na náhradu škody neexistuje, protože nejsou naplněny podmínky již ve věci samé.
   Zatřetí, Tribunál v rozporu s čl. 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie odmítá konstatování, že Komise svou nečinností v řízení o ochranné doložce podle čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42 porušila také článek 41 Listiny základních práv, s odůvodněním, že jde o nepřípustný nový argument. Jde o nesprávné právní posouzení proto, že žalobce se ve skutečnosti již v žalobě odvolával na zásady řádného vládnutí, které se obsahově kryjí se zásadami řádné správy a článkem 41 Listiny základních práv. Proto také neexistuje žádný nový nepřípustný argument.
   Začtvrté, Soudní dvůr rozhodl, že ze směrnice nevyplývají žalobci osobně, ani společnosti atmed AG žádná práva. Kasační opravný prostředek se odvolává na skutečnost, že to je v rozporu s unijním právem, protože oba jsou adresáty v řízení o ochranné doložce a jakožto hospodářsky nejvíce dotčené osoby se mohou dovolávat zásad volného pohybu zboží.
   Zapáté, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl existenci příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním Komise a uplatněnou škodou. Zkreslil přitom skutkové okolnosti případu a dopustil se nesprávného právního posouzení těchto skutkových okolností. Dále se znovu dopustil porušení čl. 8 odst. 2 směrnice 93/42, neprovedl právní posouzení a nedostatečně odůvodnil své rozhodnutí.
   Zašesté, Tribunál tím, že nezohlednil přílohy KOM RENV 1 a 2, porušil zásady spravedlivého procesu a práva být vyslechnut, článek 6 EÚLP, článek 47 Listiny základních práv, zkreslil skutkový stav a důkazy.
   Zasedmé, Tribunál tím, že nevyhověl návrhovému žádání žalobce, aby byla Komisi uložena povinnost předložit spis týkající se ochranné doložky, porušil zásady spravedlivého procesu, článek 6 EÚLP, článek 47 Listiny základních práv, jakož i čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu Evropské unie a článek 24 statutu Soudního dvora Evropské unie.


title: Věc C-390/04: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  12. ledna 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten) – GöteborgsOperan AB v. Skatteverket

text:
               1.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 154/13

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 12. ledna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Regeringsrätten) – GöteborgsOperan AB v. Skatteverket
   (Věc C-390/04) (1)

   (2006/C 154/29)

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6. 11. 2004.


title: Věc F-56/12: Žaloba podaná dne 22. května 2012 — ZZ v. Komise

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/34

         Žaloba podaná dne 22. května 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-56/12)
   2012/C 243/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: EurAA Anwälte für Arbeitnehmer Rechtsanwaltsgesellschaft mbH, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise neodvádět za žalobce po ukončení jeho smluvního vztahu během doby jeho nezaměstnanosti žádné příspěvky do německého systému důchodového pojištění ani do systému důchodového pojištění Evropské unie a návrh na zahrnutí žalobce do důchodového systému Evropské unie nebo na převedení jeho důchodových práv do německého systému důchodového pojištění.

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce se domáhá, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu generálního ředitelství Evropské komise oprávněného k uzavírání služebních smluv č. R/813/11 ze dne 24. února 2012;

               —

               uložil žalované, aby za období od 1. dubna 2008 do 31. srpna 2009 zahrnula žalobce do důchodového systému úředníků a ostatních zaměstnanců Evropského společenství a odvedla odpovídající příspěvky;

               —

               podpůrně, uložil žalované, aby za období od 1. dubna 2008 do 31. srpna 2009 podala za žalobce německým orgánům důchodového pojištění žádost o důchodové připojištění a aby za žalobce dodatečně odvedla příspěvky do německého systému důchodového pojištění v zákonné výši;

               —

               podpůrně, určil, že je žalovaná žalobci od doby, kdy začne pobírat starobní důchod, povinna nahradit škodu odpovídající částce, o kterou je důchod žalobce nižší, než by byl jeho důchod, kdyby za období od 1. dubna 2008 do 31. srpna 2009 byly do systému zákonného důchodového pojištění odváděny příspěvky v zákonem stanovené výši.


title: Věc F-82/13: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Bandieri v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/46

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. dubna 2016 – Bandieri v. Komise
   (Věc F-82/13) (1)

   (2016/C 222/65)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9.11.2013, s. 52.


title: Věc T-681/16: Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Henkel Electronic Materials (Belgium) v. Komise

text:
               28.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 441/23

      Žaloba podaná dne 23. září 2016 – Henkel Electronic Materials (Belgium) v. Komise
      (Věc T-681/16)
      (2016/C 441/27)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Henkel Electronic Materials (Belgium) (Westerlo, Belgie) (zástupci: N. Reypens, C. Docclo a T. Verstraeten, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  spojil tuto věc s věcí T-131/16 pro účely ústní části řízení a rozhodnutí, jímž se končí řízení, a to z důvodu, že tyto věci spolu souvisí;

                  —

                  prohlásil za přípustné žalobní důvody domáhající se zrušení uvedené v této žalobě a vyhověl jim;

                  —

                  zrušil články 1 a 2 napadeného rozhodnutí (1);

                  —

                  podpůrně zrušil článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž nestanovuje přechodná ustanovení;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení vymezení právních aktů, které se týkají poskytnutí údajné státní podpory, a z nesprávného právního posouzení při výkladu čl. 1 písm. d) nařízení č. 2015/1589 (2).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z existence skutkového omylu při popisu referenčního systému, zjevně nesprávného posouzení při jeho analýze a z nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. a) nařízení č. 2015/1589.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení hospodářského zvýhodnění a z nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. a) nařízení č. 2015/1589.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení selektivity, která je nezbytná k tomu, aby bylo možno sporný režim kvalifikovat jakožto státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a čl. 1 písm. a) nařízení č. 2015/1589 a z nesprávného posouzení při analýze mechanismu sporného režimu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení analýzy odůvodnění podmínek pro uplatnění sporného režimu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení při hodnocení údajné výhody, která vyplývá ze sporného režimu, a z nepřesného posouzení sporného režimu.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází z porušení legitimních očekávání a právní jistoty daňových poplatníků.

         (1)  Rozhodnutí Komise 2016/1999 ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory obsahujícím výjimku pro nadměrný zisk, kterou poskytla Belgie [režim státní podpory SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN)] [oznámeno pod číslem C(2015) 9837] (Úř. věst. 2016, L 260, s. 61).

         (2)  Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015, L 248, s. 9)


title: Věc T-674/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. listopadu 2014 – SEA v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Povinnost zajistit navrácení podpory poskytnuté veřejným provozovatelem letiště ve prospěch dceřiné společnosti pověřené službami řízení — Likvidace uvedené společnosti — Založení nové společnosti pověřené službami řízení — Rozhodnutí Komise zahájit formálního vyšetřovací řízení ve věci státní podpory za účelem přezkumu existence hospodářské návaznosti mezi oběma společnostmi — Návrh na odklad vykonatelnosti — Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení — Nepřípustnost — Neexistence naléhavosti“

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/34

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. listopadu 2014 – SEA v. Komise
   (Věc T-674/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Povinnost zajistit navrácení podpory poskytnuté veřejným provozovatelem letiště ve prospěch dceřiné společnosti pověřené službami řízení - Likvidace uvedené společnosti - Založení nové společnosti pověřené službami řízení - Rozhodnutí Komise zahájit formálního vyšetřovací řízení ve věci státní podpory za účelem přezkumu existence hospodářské návaznosti mezi oběma společnostmi - Návrh na odklad vykonatelnosti - Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení - Nepřípustnost - Neexistence naléhavosti“)
   (2015/C 026/43)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Società per azioni esercizi aeroportuali SEA (Segrate, Itálie) (zástupci: F. Gatti, J.-F. Bellis, F. Di Gianni a A. Scalini, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Noë et G. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na předběžná opatření, jehož cílem je v zásadě odložení vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2014) 4537 final ze dne 9. července 2014 o zahájení formálního vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, jehož předmětem je založení společnosti Airport Handling [SA.21420 (2014/NN) – Itálie – Založení Airport Handling].

      Výrok

               1)

               Návrh na předběžná opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-388/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 14. srpna 2014 – Timac Agro Deutschland GmbH v. Finanzamt Sankt Augustin

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Köln (Německo) dne 14. srpna 2014 – Timac Agro Deutschland GmbH v. Finanzamt Sankt Augustin
   (Věc C-388/14)
   2014/C 372/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Köln

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Timac Agro Deutschland GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Sankt Augustin

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být článek 49 SFEU (článek 43 ES) vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je § 52 odst. 3 EStG, pokud je důvodem započtení dříve zohledněných ztrát zahraniční stálé provozovny převod této stálé provozovny ve prospěch jiné kapitálové společnosti náležející do stejné skupiny podniků jako převádějící společnost, a nikoli dosahování zisků?

               2)

               Musí být článek 49 SFEU (článek 43 ES) vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je čl. 23 odst. 1a dohody o zamezení dvojímu zdanění mezi Německem a Rakouskem z roku 2000, podle kterého jsou z daňového základu německé daně vyňaty příjmy z Rakouska, pokud tyto příjmy mohou lze zdanit v Rakousku, pokud ztráty vzniklé rakouské stálé provozovně německé kapitálové společnosti již nemohou být zohledněny v Rakousku, neboť stálá provozovna byla převedena na rakouskou kapitálovou společnost, náležející do stejné skupiny podniků jako německá kapitálová společnost?


title: Věc C-198/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 29. dubna 2015 – Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               13.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 228/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 29. dubna 2015 – Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Věc C-198/15)
   (2015/C 228/07)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelky: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd

      Odpůrce: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Předběžné otázky

   Předběžné otázky se týkají přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 a jejího čísla 8713.

               1)

               Rozumí se výrazem „pro invalidy“„pouze“ pro invalidy?

               2)

               Jaký má výraz „invalidé“ význam; zejména:

                           a)

                           zahrnuje uvedený výraz pouze osoby, které mají kromě omezené schopnosti chůze nebo snadné chůze také další zdravotní postižení, nebo zahrnuje osoby, jež mají pouze omezenou schopnost chůze nebo snadné chůze?

                           b)

                           vyplývá z výrazu „invalida“ větší než okrajové omezení nějaké schopnosti?

                           c)

                           může dočasné omezení, například omezení způsobené zlomeninou nohy, představovat invaliditu?

               3)

               Mění se vysvětlivkami ke KN ze dne 4. ledna 2005 (2005/C 1/03) (2), kterými se vyjímají skútry s odděleným sloupkem řízení, smysl čísla 8713?

               4)

               Má možnost využití určitého vozidla osobou, která není invalidní, vliv na sazební zařazení, lze-li mít za to, že má dotčené vozidlo speciální rysy, které slouží k ulehčení handicapu?

               5)

               Je-li relevantním kritériem možnost využití vozidla osobami bez zdravotního postižení, do jaké míry jsou pro určení takové možnosti relevantní také nevýhody spojené s takovým využitím?

      (1)  Úř. věst. L 301, s. 1.

      (2)  Vysvětlivky ke kombinované nomenklatuře Evropské unie (Úř. věst. C 137, s. 1).


title: Věc T-554/13: Žaloba podaná dne 16. října 2013 — Maďarsko v. Komise

text:
               25.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/22

         Žaloba podaná dne 16. října 2013 — Maďarsko v. Komise
   (Věc T-554/13)
   2014/C 24/39
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 5029 final ze dne 6. srpna 2013 o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizacím producentů na operační programy prováděné v Maďarsku v roce 2010;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že Komise překročila své pravomoci, čímž porušila relevantní ustanovení unijního práva, když určila částku vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v roce 2010 organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny, která bude Maďarsku částečně uhrazena.
   Podle žalobce unijní právo nestanoví možnost Komise, aby ve svém rozhodnutí o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v souladu s článkem 103e nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (1) organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny rozhodla o uhrazení pouze těch částek, které Maďarsko uvedlo jako „odhadované“ nebo „předpokládané“ ve své žádosti o povolení poskytnout vnitrostátní podporu.
   Žalobce má za to, že v souladu s článkem 103e nařízení č. 1234/2007 se povolení vnitrostátní podpory Komisí vztahuje k poskytnutí podpory, a nikoliv ke stanovení maximální částky podpory, která může být poskytnuta. Podle žalobce je tato maximální částka jednoznačně stanovena v nařízení č. 1234/2007, podle něhož vnitrostátní podpora nemůže překročit 80 % finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů do provozních fondů. Pravidla týkající se částečného uhrazení vnitrostátní podpory rovněž neumožňují, aby Komise při povolování uvedeného uhrazení stanovila jako maximální částku tu částku, kterou členský stát uvedl ve své žádosti o povolení, ať již jako celkovou částku podpory nebo jako částku určenou pro jednotlivé organizace producentů, zvláště když v uvedeném sdělení maďarská vláda uváděla částky, které byly pouze plánované nebo odhadované.
   Žalobce rovněž tvrdí, že Komise má právo ověřit, že podpora, která byla skutečně poskytnuta, nepřekročila výše uvedenou maximální hranici 80 %, a že požadované uhrazení nepřekročí 60 % poskytnuté podpory, avšak nikoliv stanovit jako maximální částku úhrady tu částku, která je uvedena v žádosti o povolení, zvláště tehdy, pokud tato žádost zdůrazňuje, že údaje v nich uvedené jsou prozatímní nebo odhadované. Žalobce uvádí, že když se v průběhu roku z určitých důvodů změní částka vnitrostátní podpory poskytnuté pro určitou organizaci producentů, Společenství částečně uhradí skutečně poskytnutou částku, pokud budou splněny požadavky, které v tomto ohledu stanoví unijní právo.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1).


title: Věc T-383/17: Žaloba podaná dne 20. června 2017 – Hansol Paper v. Komise

text:
               14.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/31

         Žaloba podaná dne 20. června 2017 – Hansol Paper v. Komise
   (Věc T-383/17)
   (2017/C 269/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Hansol Paper Co. Ltd (Soul, Korejská republika) (zástupci: J.-F. Bellis, B. Servais a A. Tel, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/763 ze dne 2. května 2017 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz určitého typu lehkého termografického papíru pocházejícího z Korejské republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 2 odst. 11 a čl. 17 odst. 2 základního nařízení (1) a protiprávně vypočítala dumpingové rozpětí žalobkyně.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise provedla výběr vzorku podle článku 17 základního nařízení, ačkoli to popřela, čímž porušila čl. 17 odst. 2 základního nařízení, neboť žalobkyni nebylo umožněno předložit své připomínky k navrhovanému vzorku.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nesprávně a protiprávně vypočítala dumpingové rozpětí žalobkyně, čímž porušila čl. 2 odst. 11 základního nařízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 9.3 antidumpingové dohody WTO a čl. 9 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení, jakož i základní zásadu řádné správy.

                           —

                           Podle žalobkyně Komise porušila čl. 9.3 antidumpingové dohody WTO a čl. 9 odst. 4 druhý pododstavec základního nařízení, protože uložené antidumpingové clo přesahuje výši dumpingu zjištěného při šetření.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy tím, že vypočítala valorické dumpingové rozpětí žalobkyně nesprávně a protiprávně, když použila uměle stanovenou hodnotu CIF namísto skutečné hodnoty CIF.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nesprávně použila čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení, když nesprávně odečetla neoprávněné odečitatelné položky za prodej malých kotoučů vyrobených z jumbo kotoučů, které společnost Schades Ltd. odebírala od výrobců z EU.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 2 odst. 1 základního nařízení, když nesprávně uměle stanovila ve dvou případech obvyklou hodnotu podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3, čl. 3 odst. 5, čl. 3 odst. 6, čl. 3 odst. 7 a čl. 3 odst. 8 základního nařízení, judikaturu soudů EU a rozhodovací praxi WTO, dosavadní praxi Komise a zásad spravedlivého srovnání a rovného zacházení při výpočtu rozpětí újmy.

                           —

                           Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 1 odst. 1, čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3 a čl. 3 odst. 6 základního nařízení, neboť zahrnula další prodej malých kotoučů (výrobek, který není dotčen) do výpočtu rozpětí újmy.

                           —

                           Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3, čl. 3 odst. 5, čl. 3 odst. 6, čl. 3 odst. 7 a čl. 3 odst. 8 základního nařízení, judikaturu soudů EU a rozhodovací praxi WTO, dosavadní praxi Komise a zásady spravedlivého srovnání a rovného zacházení, jelikož analogicky použila čl. 2 odst. 9 základního nařízení pro účely výpočtu rozpětí újmy.

                           —

                           Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise porušila čl. 3 odst. 2, čl. 3 odst. 3 a čl. 3 odst. 6 základního nařízení, neboť řádně nezhodnotila dopad negativního rozpětí cenového podbízení zjištěného v případě dotyčného výrobku.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


title: Věc T-452/10: Žaloba podaná dne 24. září 2010 — ClientEarth v. Rada

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/37

         Žaloba podaná dne 24. září 2010 — ClientEarth v. Rada
   (Věc T-452/10)
   ()
   2010/C 328/64
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království), (zástupce: S. Hockman QC, Barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               rozhodnout, že žalovaná porušila nařízení (ES) č. 1049/2001 (1);

               —

               rozhodnout, že Rada porušila čl. 294 odst. 6 SFEU, jelikož zcela neinformovala Evropský parlament o důvodech, které ji vedly k přijetí postoje v prvním čtení;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí ze dne 26. července 2010 (Ref. 15/c/01/10), kterým Rada podala zamítavou odpověď podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001, když odmítla zpřístupnit dokument č. 6865/09;

               —

               uložit žalované, aby zpřístupnila požadovaný dokument;

               —

               v souladu s článkem 87 jednacího řádu Tribunálu uložit žalované náhradu nákladů vynaložených žalobkyní, včetně nákladů vynaložených jakýmkoliv vedlejším účastníkem řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá v souladu s článkem 263 SFEU zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010, kterým žalovaná zamítla zpřístupnění dokumentu č. 6865/09, jenž obsahuje názor právní služby žalované týkající se návrhu Komise na přepracování nařízení (ES) č. 1049/2001, a zejména změny navrhované Evropským parlamentem, které obsahovala zpráva Cashman.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tyto žalobní důvody:

               Zaprvé napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 4 odst. 2 druhou odrážkou nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 294 odst. 6 SFEU. Zpřístupnění požadovaného právního poradenství by neporušilo ochranu právního poradenství, jelikož by toto zpřístupnění nenarušilo zájem Rady na požadování a obdržení přímého, objektivního a vyčerpávajícího právního poradenství. Fáze prvního čtení legislativního procesu by měla zahrnovat zpřístupnění právního poradenství ohledně přípustnosti změn navrhovaných Evropským parlamentem.

               Zadruhé napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 4 odst. 3 prvním pododstavcem nařízení (ES) č. 1049/2001. Článek 4 odst. 3 není použitelný na ochranu právního poradenství. I kdyby tomu tak bylo, zpřístupnění požadovaného poradenství by vážně neohrozilo rozhodovací proces Rady. Zpřístupnění by nenarušilo způsobilost právní služby obhajovat názor Rady v soudních řízeních nezávisle na vnějších vlivech, ani nezávislost právní služby Rady a ani by nebránilo diskusím uvnitř Rady ohledně změn navrhovaných Parlamentem.

               Navíc napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 4 odst. 2 poslední odrážkou a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož se nezabývalo tím, zda existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění a neuvedlo podrobné údaje o důvodech takového zamítnutí. Rada nevážila zájem na ochraně právního poradenství a zájem veřejnosti na zpřístupnění dokumentu ve světle výhod vyplývajících z rostoucí transparentnosti a skutečnosti, že zpřístupnění požadovaného poradenství by umožnilo občanům lépe se účastnit procesu přepracovávání nařízení (ES) č. 1049/2001, které se týká široké veřejnosti, jelikož stanoví základ pro výkon práva na zpřístupnění dokumentů orgánů EU veřejnosti.

               Konečně napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001, neboť nebylo umožněno částečné zpřístupnění požadovaného dokumentu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


title: Věc T-78/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — GRE v. OHIM — Villiger Söhne (LIBERTE brunes) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIBERTE brunes — Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství La LIBERTAD — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               10.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 233/6

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — GRE v. OHIM — Villiger Söhne (LIBERTE brunes)
   (Věc T-78/12) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIBERTE brunes - Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství La LIBERTAD - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 233/10
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Německo) (zástupci: I. Memmler a S. Schulz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a D. Walicka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Německo) (zástupci: H. McKenzie a B. Pikolin, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. prosince 2011 (věc R 2109/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Villiger Söhne GmbH a GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-273/12: Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Unister v. OHIM (Ab in den Urlaub)

text:
               11.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 243/31

         Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Unister v. OHIM (Ab in den Urlaub)
   (Věc T-273/12)
   2012/C 243/54
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Unister GmbH (Lipsko, Německo) (zástupci: H. Hug a A. Kessler-Jensch, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2012 ve věci R 2150/2011-1;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Ab in den Urlaub“ pro služby zařazené do tříd 35, 39, 41 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 692 286

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-306/15: Žaloba podaná dne 23. června 2015 – Evropská komise v. Rumunsko

text:
               21.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/21

         Žaloba podaná dne 23. června 2015 – Evropská komise v. Rumunsko
   (Věc C-306/15)
   (2015/C 311/26)
   Jednací jazyk: rumunština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano, L. Nicolae, zmocněnci)

      Žalované: Rumunsko

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               prohlásit, že Rumunsko tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (1), a každopádně tím, že Komisi o těchto předpisech Komisi neinformovalo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají podle čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice;

               —

               uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 30. září 2013.

      (1)  Úř. věst. L 37, s. 10.