title: Věc T-572/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2017 – Brouillard v. Komise „Veřejná služba — Přijímání — Oznámení o výběrovém řízení — Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/306/15 — Právníci-lingvisté pro francouzský jazyk na Soudním dvoře Evropské unie — Přihlašovací formulář on-line — Předvýběr na základě kvalifikačních předpokladů — Požadované diplomy — Úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání — Titul master 2 v oboru právo, ekonomie, management, zaměření na soukromé právo, specializace právník-lingvista — Udělení v návaznosti na ‚uznání nabytých zkušeností‘ — Nepřipuštění k účasti na zkouškách v rámci výběrového řízení — Žaloba na neplatnost — Obsah žaloby — Nepřípustnost — Odborná způsobilost — Požadavek na úplné právní vzdělání — Uznávání diplomů“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. října 2017 – Brouillard v. Komise
   (Věc T-572/16) (1)

   („Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení EPSO/AD/306/15 - Právníci-lingvisté pro francouzský jazyk na Soudním dvoře Evropské unie - Přihlašovací formulář on-line - Předvýběr na základě kvalifikačních předpokladů - Požadované diplomy - Úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání - Titul master 2 v oboru právo, ekonomie, management, zaměření na soukromé právo, specializace právník-lingvista - Udělení v návaznosti na ‚uznání nabytých zkušeností‘ - Nepřipuštění k účasti na zkouškách v rámci výběrového řízení - Žaloba na neplatnost - Obsah žaloby - Nepřípustnost - Odborná způsobilost - Požadavek na úplné právní vzdělání - Uznávání diplomů“)
   (2017/C 402/39)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Alain Laurent Brouillard (Brusel, Belgie) (zástupci: původně P. Vande Casteele, poté H. Brouillard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO), které bylo žalobci doručeno emailem ze dne 24. září 2015 a kterým nebyl připuštěn do další fáze „otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/306/15 na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek“ uspořádaného za účelem sestavení seznamu úspěšných uchazečů zejména na pozici „právníků-lingvistů (AD 7) pro francouzský jazyk (FR)“ Soudního dvora Evropské unie, a dále rozhodnutí o výběru a jmenování, která byla přijata v rámci uvedeného výběrového řízení.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO), které bylo A. L. Brouillardovi doručeno emailem ze dne 24. září 2015 a kterým nebyl připuštěn do další fáze „otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/306/15 na základě kvalifikačních předpokladů a zkoušek“ uspořádaného za účelem sestavení seznamu úspěšných uchazečů zejména na pozici „právníků-lingvistů (AD 7) pro francouzský jazyk (FR)“ Soudního dvora Evropské unie, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba odmítá.

               3)

               A. L. Brouillard a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení včetně nákladů vynaložených v rámci řízení o předběžném opatření ve věci, v níž bylo vydáno usnesení ze dne 20. ledna 2016, Brouillard v. Komise (F-148/15 R).

      (1)  Úř. věst. C 59, 15. 2. 2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-148/15 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1. 9. 2016).


title: Věc C-347/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. srpna 2017 – Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/19

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. srpna 2017 – Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-347/15) (1)

   (2017/C 402/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 279, 24.8.2015.


title: Věc T-596/17: Žaloba podaná dne 4. září 2017 – Balti Gaas v. Komise

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/41

         Žaloba podaná dne 4. září 2017 – Balti Gaas v. Komise
   (Věc T-596/17)
   (2017/C 402/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Balti Gaas OÜ (Tallinn, Estonsko) (zástupci: E. Tamm a L. Naaber-Kivisoo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               spojil tuto věc s věcí T-236/17;

               —

               určil na základě čl. 265 odst. 3 SFEU, že Komise tím, že nepřijala odůvodněné rozhodnutí o žádosti žalobkyně o poskytnutí finančních prostředků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z unijního práva, a nařídil Komisi, aby provedla náležité posouzení žádosti žalobkyně o poskytnutí finančních prostředků, přijala odůvodněné rozhodnutí a oznámila toto rozhodnutí žalobkyni;

               —

               podpůrně pro případ, že by Tribunál shledal, že nejsou dány důvody pro nekonání, zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 14. března 2017 o výběru a udělení grantů na opatření podporující projekty společného zájmu v rámci nástroje pro propojení Evropy v oblasti transevropských energetických sítí [C(2017) 1593 final];

               —

               rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 14. března 2017 o výběru a udělení grantů na opatření podporující projekty společného zájmu v rámci nástroje pro propojení Evropy v oblasti transevropských energetických sítí [C(2017) 1593 final] zmiňuje pouze žadatele, kteří získávají finanční prostředky, avšak Komise nepřijala odůvodněné rozhodnutí o žádosti žalobkyně o poskytnutí finančních prostředků.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila podstatnou procesní náležitost, neboť své rozhodnutí neodůvodnila.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že INEA/Komise překročily své pravomoci. INEA/Komise odmítly poskytnout finanční prostředky z důvodu, že Paldiski terminál LNG již není nezbytný pro zabezpečení zásobování zemním plynem v regionu Baltského moře. Žalobkyně má za to, že toto tvrzení má za účinek podstatnou změnu seznamu projektů společného zájmu [nařízení (EU) č. 347/2013 a nařízení (EU) č. 2016/89]. K provedení takovéto změny přitom Komise musí přijmout prováděcí nařízení, nikoli zaslat žalobkyni dopis.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že INEA/Komise porušily podstatnou procesní náležitost, neboť napadené rozhodnutí neodůvodnily – INEA/Komise neuvedly dostatečné důvody, proč žalobkyně nezískala alespoň 3 body ve všech kategoriích, a důvody uplatněné INEA/Komisí byly založeny na nesprávném výkladu skutkových okolností.


title: Věc T-676/17: Žaloba podaná dne 2. října 2017 – UN v. Komise

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/51

         Žaloba podaná dne 2. října 2017 – UN v. Komise
   (Věc T-676/17)
   (2017/C 402/67)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: UN (zástupce: Rechtsanwalt H. Tettenborn)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil hodnocení žalobkyně za rok 2015 podle hodnotící zprávy č. 260603 v konečném znění ze dne 1. prosince 2015 (ve znění hodnotící zprávy po zamítnutí stížnosti žalobkyně ze dne 21. června 2017),

               —

               uložil Komisi, aby žalobkyni zaplatila přiměřenou částku jako náhradu nemajetkové újmy, která jí vznikla, jejíž výše je ponechána na úvaze Tribunálu, jakož i

               —

               uložil Komisi náhradu vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů vzniklých žalobkyni.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení Komise, zakládající se zčásti na nesprávných skutečnostech, na porušení povinnosti péče a zásady řádné správy (článek 41 Listiny základních práv Evropské unie).

               2.

               Druhý žalobní důvod: porušení povinnosti péče a řádné správy Komisí (článek 41 Listiny základních práv Evropské unie).


title: Věc T-617/17: Žaloba podaná dne 7. září 2017 – Vialto Consulting v. Komise

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/42

         Žaloba podaná dne 7. září 2017 – Vialto Consulting v. Komise
   (Věc T-617/17)
   (2017/C 402/56)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vialto Consulting Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku EUR 190 951,93 jako skutečnou škodu způsobenou žalobkyni a částku EUR 129 992,63 jako ušlý zisk, spolu s úroky z prodlení od vyhlášení rozsudku v tomto sporu do úplného zaplacení;

               —

               uložil Komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku EUR 150 000 jako kompenzaci za poškození profesní pověsti způsobené žalobkyni, spolu s úroky z prodlení od vyhlášení rozsudku v tomto sporu do úplného zaplacení, a

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se akciová společnost s názvem „Vialto Consulting Korlátolt Felelősségű Társaság“ (dále jen „Vialto“) domáhá u Tribunálu Evropské unie podle čl. 340 druhého pododstavce SFEU ve spojení s článkem 268 SFEU náhrady škody, která jí byla podle jejího tvrzení způsobena v důsledku protiprávního jednání Evropského úřadu pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) a jiných útvarů Evropské komise (dále jen „Komise“) v rámci plnění smlouvy č. TR2010/0311.01-02/001 o poskytnutí služeb financované Evropskou unií, která byla uzavřena mezi Ústřední finanční a smluvní jednotkou (dále jen „CFCU“) Turecké republiky a konsorciem podniků, jehož byla společnost Vialto členem.
   Konkrétně Komise – jak prostřednictvím OLAF tak prostřednictvím jiných jejích útvarů – způsobila společnosti Vialto následující újmu: (a) majetkovou újmu ve výši EUR 190 951,93 jako skutečnou škodu; (b) majetkovou újmu ve výši EUR 129 992,63 jako ušlý zisk; a (c) nemajetkovou újmu ve výši EUR 150 000 jako kompenzaci za poškození profesní pověsti.
   Společnost Vialto tvrdí, že jí byla způsobena výše uvedená újma v důsledku jednání a opomenutí Komise jak během inspekce na místě, kterou provedl OLAF ve společnosti Vialto, tak v návaznosti na tuto inspekci. Společnost Vialto mimoto tvrdí, že Komise porušila následující pravidla, která přiznávají práva jednotlivcům:

               —

               článek 7 odst. 1 nařízení č. 2185/1996 ve vztahu k provádění inspekce ze strany OLAF, a konkrétně ve vztahu k jeho svěřené pravomoci, která je omezena na dotčenou kontrolu z úřední povinnosti;

               —

               zásadu řádné správy, zásadu ochrany legitimního očekávání a zásadu proporcionality ve vztahu ke kontrole, kterou provedl OLAF;

               —

               právo být slyšen ve vztahu k jednání Generálního ředitelství Komise pro politiku sousedství a jednání o rozšíření v návaznosti na inspekci ze strany OLAF.


title: Věc T-681/17: Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/52

         Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi)
   (Věc T-681/17)
   (2017/C 402/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indie) (zástupci: J. Guise, N. Rose a V. Ellis, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BNP Best Natural Products GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Khadi“ – Ochranná známka Evropské unie č. 10 479 954

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. června 2017, ve věci R 2083/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a rozhodl, že ochranná známka Evropské unie je neplatná;

               —

               přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               Odvolací senát zkreslil důkazy;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. i) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-656/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2017 – PM v. ECHA „REACH — Poplatek za registraci látky — Snížení pro MSP — Určení velikosti podniku — Ověření prohlášení podniku provedené ECHA — Žádost o důkazy prokazující postavení MSP — Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. října 2017 – PM v. ECHA
   (Věc T-656/16) (1)

   („REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení pro MSP - Určení velikosti podniku - Ověření prohlášení podniku provedené ECHA - Žádost o důkazy prokazující postavení MSP - Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek“)
   (2017/C 402/40)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: PM (zástupkyně: C. Zambrano Almero, advokátka)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: původně E. Maurage, J.-P. Trnka a M. Heikkilä, poté J.-P. Trnka a M. Heikkilä, zmocněnci, ve spolupráci s C. Garciou Molyneuxem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ECHA SME(2016) 3198 ze dne 21. července 2016, kterým se konstatuje, že žalobkyně nepředložila důkazy nutné k tomu, aby jí mohlo být přiznáno snížení poplatku stanovené ve prospěch středních podniků, a kterým se jí ukládá administrativní poplatek.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               PM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).

      (1)  Úř. věst. C 402, 31.10.2016.


title: Věc T-620/17: Žaloba podaná dne 8. září 2017 – Teollisuuden Voima v. Komise

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/43

         Žaloba podaná dne 8. září 2017 – Teollisuuden Voima v. Komise
   (Věc T-620/17)
   (2017/C 402/57)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Teollisuuden Voima Oyj (Eurajoki, Finsko)(zástupci: M. Powell, Solicitor, Y. Utzschneider, K. Struckmann a G. Forwood, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1021 ze dne 10. ledna 2017 o státní podpoře SA.44727 2016/C (ex 2016/N), kterou Francie hodlá poskytnout skupině Areva (1)

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění Komise v rozporu s článkem 296 z důvodu nepřiměřených úprav zveřejněného znění napadeného rozhodnutí, které žalobkyni znemožnily, aby se seznámila s odůvodněním, a Soudnímu dvoru, aby je přezkoumal.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z údajně zjevného nesprávného posouzení stran obnovení dlouhodobé životaschopnosti skupiny Areva.

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu odkazuje na Pokyny Komise pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích, podle nichž se vyžaduje, aby plán restrukturalizace obnovil v přiměřené lhůtě a na základě realistických předpokladů dlouhodobou životaschopnost příjemce. (2)

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení navrhovaných opatření, jejichž účelem je omezit narušení hospodářské soutěže na hlavním trhu, na němž bude skupina Areva po restrukturalizaci působit.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení spočívající v podmínění státní podpory nevhodnými a nedostatečnými podmínkami.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného konstatování o slučitelnosti státní podpory s vnitřním trhem vzhledem ke skutečnosti, že navržený plán restrukturalizace neposkytuje dostatečné záruky v tom smyslu, že Areva bude s to včas zajistit dodání projektu OL3, což je v rozporu s určitými cíli Smlouvy o EU, jež měly být zohledněny při posuzování slučitelnosti státní podpory.

      (1)  Úř. věst. 2017, L 155, s. 23.

      (2)  Úř. věst. 2014, C 249, s. 1, bod 47.


title: Věc C-273/16: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione (Itálie) – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc. „Řízení o předběžné otázce — Daň z přidané hodnoty (DPH) — Šestá směrnice 77/388/EHS — Směrnice 2006/112/ES — Osvobození od DPH — Článek 86 odst. 1 písm. b) a článek 144 — Osvobození zboží nepatrné hodnoty nebo neobchodní povahy od dovozního cla — Osvobození poskytování služeb vztahujících se k dovozu zboží od daně — Vnitrostátní právní úprava ukládající DPH u nákladů na přepravu dokumentů a zboží nepatrné hodnoty navzdory jejich vedlejšímu charakteru ve vztahu k nezdanitelnému zboží“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/6

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione (Itálie) – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc.
   (Věc C-273/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Šestá směrnice 77/388/EHS - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od DPH - Článek 86 odst. 1 písm. b) a článek 144 - Osvobození zboží nepatrné hodnoty nebo neobchodní povahy od dovozního cla - Osvobození poskytování služeb vztahujících se k dovozu zboží od daně - Vnitrostátní právní úprava ukládající DPH u nákladů na přepravu dokumentů a zboží nepatrné hodnoty navzdory jejich vedlejšímu charakteru ve vztahu k nezdanitelnému zboží“)
   (2017/C 402/06)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte suprema di cassazione

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Agenzia delle Entrate

      Žalovaná: Federal Express Europe Inc.

      Výrok

   Článek 144 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s jejím čl. 86 odst. 1 písm. b), musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která vyžaduje k osvobození vedlejších plnění, včetně přepravních služeb, od daně z přidané hodnoty, nejen aby byla jejich hodnota zahrnuta do základu daně, ale také aby tato plnění skutečně podléhala při dovozu dani z přidané hodnoty vyměřované celními orgány.

      (1)  Úř. věst. C 343, 19.9.2016


title: Věc T-704/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2017 – Murka v. EUIPO (SCATTER SLOTS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SCATTER SLOTS — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. l písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nynější čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] — Rozlišovací způsobilost získaná užíváním — Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nynější čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. října 2017 – Murka v. EUIPO (SCATTER SLOTS)
   (Věc T-704/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SCATTER SLOTS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. l písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nynější čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001] - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 [nynější čl. 7 odst. 3 nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 402/41)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Murka Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupce: S. Santos Rodriguez, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. června 2016 (věc R 471/2016-1) týkajícímu se zápisu slovního označení SCATTER SLOTS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Murka Ltd ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 454, 5.12.2016.


title: Věc C-341/16: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Hanssen Beleggingen BV v. Tanja Prast-Knipping „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Soudní příslušnost — Článek 2 odst. 1 — Příslušnost soudů místa bydliště žalovaného — Článek 22 bod 4 — Výlučná příslušnost ve věcech zápisu nebo platnosti práv duševního vlastnictví — Spor o to, zda byla určitá osoba právem zapsána jako majitelka ochranné známky“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. října 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Hanssen Beleggingen BV v. Tanja Prast-Knipping
   (Věc C-341/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Soudní příslušnost - Článek 2 odst. 1 - Příslušnost soudů místa bydliště žalovaného - Článek 22 bod 4 - Výlučná příslušnost ve věcech zápisu nebo platnosti práv duševního vlastnictví - Spor o to, zda byla určitá osoba právem zapsána jako majitelka ochranné známky“)
   (2017/C 402/07)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Hanssen Beleggingen BV

      Žalovaná: Tanja Prast-Knipping

      Výrok

   Článek 22 bod 4 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na spory, v nichž jde o určení, zda byla určitá osoba právem zapsána jako majitelka ochranné známky.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Věc C-592/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL v. État belge

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 14. září 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons – Belgie) – Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL v. État belge
   (Věc C-592/16) (1)

   (2017/C 402/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


title: Věc C-437/16 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. října 2017 – Wolf Oil Corp. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), SCT Lubricants UAB „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie — Slovní ochranná známka CHEMPIOIL — Starší obrazová ochranná známka CHAMPION — Zamítnutí námitek“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/7

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 5. října 2017 – Wolf Oil Corp. v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), SCT Lubricants UAB
   (Věc C-437/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Slovní ochranná známka CHEMPIOIL - Starší obrazová ochranná známka CHAMPION - Zamítnutí námitek“)
   (2017/C 402/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Wolf Oil Corp. (zástupci: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advocaten)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec), SCT Lubricants UAB (zástupce: S. Labesius, Rechtsanwalt)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Wolf Oil Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 428, 21.11.2016.


title: Věc C-130/17: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/20

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2017 – Evropská komise v. Bulharská republika
   (Věc C-130/17) (1)

   (2017/C 402/26)
   Jednací jazyk: bulharština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-737/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Vnesheconombank v. Rada „Řízení o předběžných opatřeních — Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/33

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Vnesheconombank v. Rada
   (Věc T-737/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2017/C 402/43)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci/ Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank for Development and Foreign Economic Affairs (Vnesheconombank) (Moskva, Rusko) (zástupci: J. Viñals Camallonga, J. Iriarte Ángel a L. Barriola Urruticoechea, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, S. Pardo Quintillán a D. Gauci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článků 278 a 279 SFEU a směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Rady 2014/512/SZBP ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 13) a nařízení Rady (EU) č. 833/2014 ze dne 31. července 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2014, L 229, s. 1), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc C-405/17 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2017 Krassimirou Georgievou Mladenovou proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. dubna 2017 ve věci T-814/16, Krassimira Georgieva Mladenova v. Evropský parlament

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/7

         Kasační opravný prostředek podaný dne 4. července 2017 Krassimirou Georgievou Mladenovou proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 24. dubna 2017 ve věci T-814/16, Krassimira Georgieva Mladenova v. Evropský parlament
   (Věc C-405/17 P)
   (2017/C 402/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Krassimira Georgieva Mladenova

      Další účastník řízení: Evropský parlament
   Usnesením ze dne 10. října 2017 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


title: Věc T-642/17: Žaloba podaná dne 21. září 2017 – González Buñuel a další v. SRB

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/44

         Žaloba podaná dne 21. září 2017 – González Buñuel a další v. SRB
   (Věc T-642/17)
   (2017/C 402/58)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Antonio González Buñuel (Barcelona, Španělsko) a dalších 12 žalobců (zástupci: J. De Castro Martín, M. Azpitarte Sánchez a J. Ruiz de Villa Jubany, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               na základě ustanovení článku 263 SFEU prohlásil neplatnost rozhodnutí SRB, týkající se BANCO POPULAR ESPAÑOL (SRB/EES/2017/08);

               —

               na základě ustanovení čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie uložil SRB povinnost zaplatit žalobcům, k tíži Jednotného fondu pro řešení krizí zřízeného podle ustanovení článku 67 nařízení č. 806/2014, náhradu škody, kterou utrpěli přímo v důsledku rozhodnutí týkajícího se BANCO POPULAR ESPAÑOL a jejíž výše odpovídá tržní hodnotě kapitálových nástrojů daného bankovního subjektu v den předcházející (6. června 2017) výkonu výroku rozhodnutí; podpůrně pro případ, že by Tribunál nevyhověl návrhovému žádání na náhradu škody, navrhují žalobci, aby Tribunál uložil SRB povinnost zaplatit jim odškodnění ve výši rozdílu – stanoveného oceněním nezávislou osobou podle čl. 20 odst. 16 nařízení č. 806/2014 – mezi částkou, kterou žalobci obdrželi z titulu vyplacení jejich úvěrů podle řečeného rozhodnutí, a částkou, kterou by obdrželi v běžném úpadkovém řízení; a

               —

               na základě ustanovení článků 133 a 134 jednacího řádu Tribunálu uložil SRB náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-682/17: Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (khadi Naturprodukte aus Indien)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/52

         Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (khadi Naturprodukte aus Indien)
   (Věc T-682/17)
   (2017/C 402/69)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Khadi and Village Industries Commission (Bombaj Maháráštra, Indie) (zástupci: J. Guise, N. Rose, V. Ellis, solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BNP Best Natural Products GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „khadi Naturprodukte aus Indien“ – Ochranná známka Evropské unie č. 8 216 343

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2017, ve věci R 2085/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil a rozhodl, že je sporná ochranná známka Evropské unie neplatná;

               —

               rozhodl, že žalobkyni budou nahrazeny náklady řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009;

               —

               odvolací senát zkreslil důkazy;

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-211/14 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Tvar trouby) „Ochranná známka Společenství — Řízení o zrušení — Trojrozměrná ochranná známka Společenství — Tvar trouby — Skutečné užívání ochranné známky — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 — Povaha užívání ochranné známky — Podoba, která se liší v jednotlivostech neměnících rozlišovací způsobilost“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Klement v. OHIM – Bullerjan (Tvar trouby)
   (Věc T-211/14 RENV) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Trojrozměrná ochranná známka Společenství - Tvar trouby - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povaha užívání ochranné známky - Podoba, která se liší v jednotlivostech neměnících rozlišovací způsobilost“)
   (2017/C 402/27)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Toni Klement (Dippoldiswalde, Německo) (zástupce: J. Weiser, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Schifko a D. Hanf, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Německo)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2014 (věc R 927/2013-1), týkajícímu se řízení o zrušení mezi Tonim Klementem a společností Bullerjan GmbH

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Toni Klement ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vznikly Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) před Tribunálem a Soudním dvorem.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


title: Věc C-492/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Tübingen (Německo) dne 11. srpna 2017 – Südwestrundfunk v. Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Tübingen (Německo) dne 11. srpna 2017 – Südwestrundfunk v. Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte
   (Věc C-492/17)
   (2017/C 402/10)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Tübingen

      Účastníci původního řízení

      Věřitelka a navrhovatelka/odpůrkyně v řízení o stížnosti: Südwestrundfunk

      Dlužníci a odpůrci/navrhovatelé v řízení o stížnosti: Tilo Rittinger, Patric Wolter, Harald Zastera, Dagmar Fahner, Layla Sofan, Marc Schulte

      Předběžné otázky

               1)

               Je Gesetz zur Geltung des Rundfunkbeitragsstaatsvertrags (vnitrostátní zákon spolkové země Bádensko- Württembersko ze dne 18. listopadu 2011 o platnosti státní smlouvy o příspěvku na vysílání, dále jen „RdFunkBeitrStVtrBW“) ze dne 17. prosince 2010, naposledy změněný článkem 4 devatenáctého dodatku ke státní smlouvě o rozhlasovém a televizním vysílání ze dne 3. prosince 2015 (zákon ze dne 23. února 2016 – GBl. s. 126, 129) neslučitelný s unijním právem, protože tím, že stanoví, že se od 1. ledna 2013 od každého dospělého bydlícího v německé spolkové zemi Bádensko-Württembersko v zásadě vybírá příspěvek ve prospěch vysílacích organizací SWR a ZDF, představuje zvýhodňující státní podporu ve prospěch výlučně těchto veřejnoprávních subjektů vysílání oproti soukromým vysílatelům, která je v rozporu s unijním právem? Musí být články 107 a 108 SFEU vykládány tak, že zákon vyžadoval ohledně příspěvku na vysílání souhlas Komise a je tedy z důvodu jeho neexistence neúčinný?

               2)

               Musí být články 107 a108 SFEU vykládány tak, že se týkají úpravy stanovené ve vnitrostátním zákoně „RdFunkBeitrStVtrBW“, podle které se v zásadě od každé dospělé osoby s bydlištěm v Bádensku-Württembersku bezpodmínečně vybírá příspěvek výlučně ve prospěch státních/veřejnoprávních stanic, protože tento příspěvek obnáší zvýhodňující podporu k technickému vyloučení stanic ze států EU, která porušuje unijní právo, neboť příspěvky jsou používány k vytvoření konkurenční přenosové cesty (monopol DVB-T2), jejíž užívání zahraničními vysílateli se nepředpokládá? Mají být články 107 a 108 SFEU vykládány tak, že se týkají nejen nepřímé finanční podpory, nýbrž i jiných ekonomicky relevantních zvýhodnění (právo vydat exekuční titul, oprávnění jednat jako podnikatelský subjekt i jako veřejnoprávní orgán, lepší postavení při výpočtu dluhů)?

               3)

               Je slučitelné se zásadou rovného zacházení a zákazem zvýhodňujících podpor, pokud je na základě vnitrostátního bádensko-württemberského zákona jeden německý vysílatel, který je zřízen jako veřejnoprávní subjekt a úřad a který zároveň konkuruje soukromým vysílatelům na reklamním trhu, vůči nim zvýhodněn tím, že na rozdíl od těchto vysílatelů nemusí svoje pohledávky vůči divákům uplatňovat u řádného soudu za účelem získání exekučního titulu, předtím než může navrhnout jejich výkon, nýbrž může sám bez součinnosti soudu vydat exekuční titul, který stejným způsobem opravňuje k exekuci?

               4)

               Je slučitelné s článkem 10 EÚLP / článkem 4 Listiny základních práv EU (právo na informace), pokud členský stát ve vnitrostátním bádensko-württemberském zákoně stanoví, že televizní vysílatel zřízený ve formě úřadu může požadovat příspěvek na financování právě tohoto vysílání od každé dospělé osoby, která bydlí v oblasti pokryté tímto vysíláním, a to pod hrozbou pokuty při nezaplacení, bez ohledu na to, zda tato osoba vůbec vlastní přijímač nebo pouze využívá jiné, totiž zahraniční nebo jiné soukromé vysílatele?

               5)

               Je vnitrostátní zákon „RdFunkBeitrStVtrBW“, zejména jeho § 2 a 3, slučitelný se zásadou rovného zacházení a zákazem diskriminace podle unijního práva, pokud příspěvek na financování veřejnoprávního televizního vysílatele, který je vybírán bezpodmínečně od každého obyvatele, zatěžuje osobu matky samoživitelky několikanásobně víc než člena bytového společenství? Má být směrnice 2004/113/ES vykládána tak, že se vztahuje i na sporný příspěvek a že nepřímé znevýhodnění postačí, pokud je ve skutečnosti až 90 % žen zatíženo více?

               6)

               Je vnitrostátní zákon „RdFunkBeitrStVtrBW“, zejména jeho§ 2 a 3, slučitelný se zásadou rovného zacházení a zákazem diskriminace podle unijního práva, pokud je příspěvek na financování veřejnoprávního televizního vysílatele, který je vybírán bezpodmínečně od každého obyvatele, u osob, které potřebují z pracovních důvodů druhé bydliště, dvojnásobný oproti jiným pracovníkům?

               7)

               Je vnitrostátní zákon „RdFunkBeitrStVtrBW“, zejména § 2 a 3, slučitelný se zásadou rovného zacházení a zákazem diskriminace podle unijního práva a svobodou usazování podle unijního práva, pokud je příspěvek na financování veřejnoprávního televizního vysílatele, který je vybírán bezpodmínečně od každého obyvatele, stanovený tak, že při stejné možnosti příjmu bezprostředně před hranicí se sousedním státem EU je osoba německé státní příslušnosti povinna platit příspěvek výlučně v závislosti na poloze bydliště, zatímco osoba německé státní příslušnosti bezprostředně za hranicí neplatí žádný příspěvek, stejně jako má zahraniční občan EU, který se z pracovních důvodů musí usadit přímo za vnitřní hranicí EU, povinnost platit příspěvek, zatímco občan EU usazený bezprostředně před hranicí tuto povinnost nemá, i když ani jeden z nich nemá zájem na příjmu německé stanice?


title: Věc T-648/17: Žaloba podaná dne 22. září 2017 – Dadimer a další v. SRB

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/45

         Žaloba podaná dne 22. září 2017 – Dadimer a další v. SRB
   (Věc T-648/17)
   (2017/C 402/59)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Dadimer, S.L. (Madrid, Španělsko) a dalších 11 žalobců (zástupci: M. Romero Rey a I. Salama Salama, advokáti)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               na základě ustanovení článku 263 SFEU prohlásil neplatnost rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB) SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017, kterým bylo rozhodnuto o přijetí programu řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;

               —

               v souladu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí povinnost zaplatit žalobcům náhradu škody, kterou utrpěli, ve výši odpovídající nominální hodnotě dluhopisů aktualizované ke dni řešení krize, a příslušné úroky z prodlení plynoucí od uvedeného data do okamžiku skutečného uhrazení náhrady škody;

               —

               v souladu s články 133 a 134 jednacího řádu Tribunálu uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc T-170/16: Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2017 – Guardian Glass España, Central Vidriera v. Komise „Žaloba na neplatnost — Státní podpory — Daňové výhody poskytnuté územním celkem členského státu — Režim podpor prohlášený za neslučitelný s vnitřním trhem — Výkon rozhodnutí — Povinnost ověřit individuální situaci příjemců — Nevyjádření Komise — Akt, který nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2017 – Guardian Glass España, Central Vidriera v. Komise
   (Věc T-170/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Daňové výhody poskytnuté územním celkem členského státu - Režim podpor prohlášený za neslučitelný s vnitřním trhem - Výkon rozhodnutí - Povinnost ověřit individuální situaci příjemců - Nevyjádření Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
   (2017/C 402/44)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU (Llodio, Španělsko) (zástupci: M. Araujo Boyd, D. Armesto Macías a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise, údajně obsaženého v dokumentu ze dne 15. července 2015, nazvaném „Daňové spory v Baskicku (Álava) – Neformální zpráva o dodatečných tvrzeních týkajících se slučitelnosti s pokyny k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998“.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhu na vstup Španělského království do řízení jako vedlejší účastník není již důvodné rozhodovat.

               3)

               Guardian Glass España, Central Vidriera, SLU ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               4)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup do řízení jako vedlejší účastník.

      (1)  Úř. věst. C 243, 4.7.2016.


title: Věc T-683/17: Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/53

         Žaloba podaná dne 2. října 2017 – Khadi and Village Industries Commission v. EUIPO – BNP Best Natural Products (Khadi Ayurveda)
   (Věc T-683/17)
   (2017/C 402/70)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Khadi and Village Industries Commission (Mumbai Maharashtra, Indie) (zástupci: J. Guise, N. Rose, V. Ellis, Solicitors)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: – BNP Best Natural Products GmbH (Mnichov, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Khadi Ayurveda“ – Ochranná známka Evropské unie č. 13 118 724

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2017, ve věci R 2086/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a prohlásil napadenou ochrannou známku za neplatnou,

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009,

               —

               zkreslení důkazů odvolacím senátem,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. g) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009,

               —

               porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-493/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverfassungsgericht (Německo) dne 15. srpna 2017 – Heinrich Weiss a další

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverfassungsgericht (Německo) dne 15. srpna 2017 – Heinrich Weiss a další
   (Věc C-493/17)
   (2017/C 402/11)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverfassungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelé: Heinrich Weiss, Jürgen Heraeus, Patrick Adenauer, Bernd Lucke, Hans-Olaf Henkel, Joachim Starbatty, Bernd Kölmel, Ulrike Trebesius, Peter Gauweiler, Johann Heinrich von Stein, Gunnar Heinsohn, Otto Michels, Reinhold von Eben-Worlée, Michael Göde, Dagmar Metzger, Karl-Heinz Hauptmann, Stefan Städter, Markus C. Kerber a další

      Další účastníci řízení: Bundesregierung, Bundestag, Evropská centrální banka, Deutsche Bundesbank

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2015/774 ze dne 4. března 2015 o programu nákupu aktiv veřejného sektoru na sekundárních trzích (ECB/2015/10) (1), ve znění rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2015/2101 ze dne 5. listopadu 2015, kterým se mění rozhodnutí (EU) 2015/774 o programu nákupu aktiv veřejného sektoru na sekundárních trzích (ECB/2015/33) (2), rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2016/702 ze dne 18. dubna 2016, kterým se mění rozhodnutí (EU) 2015/774 o programu nákupu aktiv veřejného sektoru na sekundárních trzích (ECB/2016/8) (3), a rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2016/1041 ze dne 22. června 2016 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených Řeckou republikou a o zrušení rozhodnutí (EU) 2015/300 (ECB/2016/18) (4), potažmo způsob jeho provedení, v rozporu s čl. 123 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?
               Je v rozporu zejména s čl. 123 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, jestliže v rámci programu nákupu aktiv veřejného sektoru na sekundárních trzích (PSPP)

                           a)

                           jsou podrobnosti nákupů sdělovány způsobem, kterým na trzích vzniká faktická jistota, že Eurosystém zčásti odkoupí dluhopisy, jež budou emitovat členské státy?

                           b)

                           nebudou ani dodatečně oznámeny žádné podrobnosti o dodržování minimálních dob mezi vydáním dluhového cenného papíru na primárním trhu a jeho nákupem na sekundárním trhu, takže v tomto směru není možná soudní kontrola?

                           c)

                           veškeré nakoupené dluhopisy nejsou znovu prodány, nýbrž jsou drženy až do splatnosti a tím staženy z trhu?

                           d)

                           Eurosystém nakupuje nominálně obchodovatelné dluhové cenné papíry, jež mají v době splatnosti záporný výnos?

               2)

               Je rozhodnutí uvedené v bodě 1. v rozporu s článkem 123 SFEU každopádně tehdy, jestliže vzhledem ke změněným podmínkám na finančních trzích, zejména v důsledku nedostatku dluhových cenných papírů způsobilých k nákupu, vyžaduje jeho další provádění soustavné uvolňování původně platných pravidel pro nákup a omezení stanovená judikaturou Soudního dvora pro program nákupu dluhových cenných papírů, jako je PSPP, ztrácejí na účinnosti?

               3)

               Je rozhodnutí Evropské centrální banky (EU) 2015/774 ze dne 4. března 2015 uvedené v bodě 1. v platném znění v rozporu s článkem 119 a čl. 127 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie a s články 17 až 24 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, protože překračuje mandát Evropské centrální banky ve věcech měnové politiky upravený ve výše uvedených ustanoveních, a zasahuje tím do pravomoci členských států?
               Vyplývá překročení mandátu Evropské centrální banky zejména z toho, že

                           a)

                           rozhodnutí uvedené v bodě 1. vzhledem k objemu programu PSPP, jenž k 12. květnu 2017 činil 1 534,8 miliard eur, ve značné míře ovlivňuje podmínky refinancování pro členské státy?

                           b)

                           rozhodnutí uvedené v bodě 1. má s přihlédnutím ke zlepšení podmínek refinancování pro členské státy uvedenému pod písm. a) a k jeho dopadům na komerční banky nejen nepřímé hospodářskopolitické důsledky, ale z jejich objektivně zjistitelných dopadů jsou patrné hospodářskopolitické cíle programu, jež mají přinejmenším stejnou váhu jako cíle měnové politiky?

                           c)

                           rozhodnutí uvedené v bodě 1. je vzhledem ke svým značným hospodářskopolitickým dopadům v rozporu se zásadou proporcionality?

                           d)

                           rozhodnutí uvedené v bodě 1. nemůže být vzhledem k absenci specifického odůvodnění během doby provádění, jež činí více než dva roky, přezkoumáno z hlediska jeho trvající nezbytnosti a přiměřenosti?

               4)

               Je rozhodnutí uvedené v bodě 1. v rozporu s článkem 119 a čl. 127 odst. 1 a 2 SFEU a články 17 až 24 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky každopádně proto, že jeho objem a jeho provádění trvající déle než dva roky a z toho vyplývající hospodářskopolitické dopady zavdávají příčinu ke změněnému posuzování hlediska nezbytnosti a přiměřenosti PSPP a tím se od určitého okamžiku jeví jako překročení mandátu Evropské centrální banky v oblasti měnové politiky?

               5)

               Je neomezené rozdělení rizik mezi vnitrostátními centrálními bankami Eurosystému v případě nesplacení dluhopisů ústředních vlád a emitentů jim postavených na roveň, které je zřejmě zakotveno v rozhodnutí uvedeném v bodě 1., v rozporu s články 123 a 125 Smlouvy o fungování Evropské unie a s čl. 4 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii, může-li se v důsledku toho stát nezbytnou rekapitalizace národních centrálních bank z rozpočtových prostředků?

      (1)  Úř. věst. L 121, s. 20.

      (2)  Úř. věst. L 305, s. 106.

      (3)  Úř. věst. L 121, s. 24.

      (4)  Úř. věst. L 169, s. 14.


title: Věc T-691/17: Žaloba podaná dne 28. září 2017 – hoechstmass Balzer v. EUIPO (Tvar měřícího pásma)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/54

         Žaloba podaná dne 28. září 2017 – hoechstmass Balzer v. EUIPO (Tvar měřícího pásma)
   (Věc T-691/17)
   (2017/C 402/71)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: hoechstmass Balzer GmbH (Sulzbach, Německo) (zástupce: K. Zapfe, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu ze dne 28. července 2017 (věc R 2331/2016-4) – napadené rozhodnutí – týkající se trojrozměrné ochranné známky 015004997;

               —

               uložil žalovanému/Úřadu náhradu nákladů řízení o žalobě a řízení u odvolacího senátu

               —

               podpůrně, omezit seznam výrobků ve třídě 09 doplněním slovy „pro krejčí“ na „krejčovské pásmo“ a zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu ze dne 28. července 2017 v části, v níž se týká „krejčovských pásem“.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Evropské unie: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (Tvar měřícího pásma) – přihláška č. 15 004 997

      Napadené rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2017 ve věci R 2331/2016-4

      Dovolávaný žalobní důvod

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-649/17: Žaloba podaná dne 25. září 2017 – ViaSat v. Komise

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/45

         Žaloba podaná dne 25. září 2017 – ViaSat v. Komise
   (Věc T-649/17)
   (2017/C 402/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: ViaSat, Inc. (Carlsbad, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Ruiz Calzado, L. Marco Perpiñà a S. Semey, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil implicitní zamítavé rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. července 2017 spočívající v tom, že Komise neodpověděla ve stanovených lhůtách na druhou žádost žalobkyně ze dne 31. května 2017 v souvislosti s přístupem k dokumentům následně po žádosti ze dne 20. března 2017 zaregistrované pod sp. zn. GestDem 2017/1725;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení případných vedlejších účastníků řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.

                           —

                           Žalobkyně nejprve uvádí, že v souvislosti s implicitním odmítnutím přístupu k požadovanému dokumentu nazvaného „Plán opatření na dosažení souladu vybraných a oprávněných MMS operátorů s obecnými podmínkami rozhodnutí 626/2008/ES (1), včetně postupných nových kroků a příslušných lhůt“ chybí jakékoli odůvodnění. Pokud by Tribunál konstatoval, že Komise splnila svou povinnost uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 nařízení 1049/2001 (2) již v zamítavém rozhodnutí ze dne 5. května 2017 ohledně první žádosti žalobkyně a jehož odůvodnění na základě fikce je rovněž odůvodněním implicitního rozhodnutí přijatého podle čl. 8 odst. 3 tohoto nařízení, je třeba přezkoumat následující žalobní důvody směřující proti tomuto odůvodnění.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nepřezkoumala konkrétně a individuálně požadovaný dokument.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise neuvedla odůvodnění a nesprávně uplatnila výjimku týkající se ochrany obchodních zájmů uvedenou v čl. 4 odst. 2 prvním pododstavci nařízení č. 1049/2001.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise neuvedla odůvodnění a nesprávně uplatnila výjimku týkající se ochrany vyšetřování uvedenou v čl. 4 odst. 2 třetím pododstavci nařízení č. 1049/2001.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesprávně rozhodla, že neexistuje převažující veřejný zájem na zveřejnění ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že Komise nesprávně rozhodla, že částečný přístup nebyl ve smyslu čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001 možný.

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) (Úř. věst. EU L 172, 2008, s. 15).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43).


title: Věc T-233/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Cofra v. EUIPO – Armand Thiery (1841) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie 1841 — Starší národní slovní ochranná známka AD-1841-TY — Relativní důvod pro zamítnutí zápisu — Skutečné užívání starší ochranné známky — Zohlednění dodatečných důkazů — Článek 57 odst. 2 a čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a čl. 95 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] — Pravidlo 40 odst. 6 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 19 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430] — Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení 2017/1001) — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001)“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/22

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Cofra v. EUIPO – Armand Thiery (1841)
   (Věc T-233/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie 1841 - Starší národní slovní ochranná známka AD-1841-TY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Skutečné užívání starší ochranné známky - Zohlednění dodatečných důkazů - Článek 57 odst. 2 a čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 64 odst. 2 a čl. 95 odst. 2 nařízení (EU) 2017/1001] - Pravidlo 40 odst. 6 nařízení (ES) č. 2868/95 [nyní čl. 19 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/1430] - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 18 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení 2017/1001) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001)“)
   (2017/C 402/28)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Cofra Holding AG (Zug, Švýcarsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Capostagno a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Armand Thiery SAS (Levallois-Perret, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. února 2015 (věc R 805/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Armand Thiery a Cofra Holding.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Cofra Holding AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Armand Thiery SAS v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc T-207/16: Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise „Žaloba na neplatnost — Akty, které nebyly nikdy přijaty — Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé — Návrh na výklad žaloby v tom smyslu, že směřuje proti jiným než napadeným aktům — Zamítnutí — Zjevná nepřípustnost“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/34

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. Komise
   (Věc T-207/16) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Akty, které nebyly nikdy přijaty - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci samé - Návrh na výklad žaloby v tom smyslu, že směřuje proti jiným než napadeným aktům - Zamítnutí - Zjevná nepřípustnost“)
   (2017/C 402/45)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Soluň, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a A. Katsimerou, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení údajného rozhodnutí o vyloučení žalobce a údajného rozhodnutí o registraci a aktivaci oznámení o vyloučení žalobce v systému včasného varování (EWS) nebo v systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů (EDES).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů hlavního řízení a řízení o předběžných opatřeních dvě třetiny nákladů Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis vynaložených v těchto řízeních.

               3)

               Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis ponese třetinu vlastních nákladů vynaložených v těchto řízeních.

      (1)  Úř. věst. C 251, 11.7.2016.


title: Věc T-435/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Kolachi Raj Industrial v. Komise „Dumping — Dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodži, Pákistánu a Filipín — Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny na tento dovoz — Prováděcí nařízení (EU) 2015/776 — Článek 13 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1225/2009 — Montáž — Provenience a původ dílů jízdních kol — Osvědčení o původu — Nedostatečná důkazní hodnota — Náklady na výrobu dílů jízdních kol“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2017 – Kolachi Raj Industrial v. Komise
   (Věc T-435/15) (1)

   („Dumping - Dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodži, Pákistánu a Filipín - Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny na tento dovoz - Prováděcí nařízení (EU) 2015/776 - Článek 13 odst. 2 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1225/2009 - Montáž - Provenience a původ dílů jízdních kol - Osvědčení o původu - Nedostatečná důkazní hodnota - Náklady na výrobu dílů jízdních kol“)
   (2017/C 402/29)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd (Karáčí, Pákistán) (zástupce: P. Bentley, QC)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland, M. França a A. Demeneix, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (zástupci: L. Ruessmann, advokát a J. Beck, solicitor)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/776 ze dne 18. května 2015, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 502/2013 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodže, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodže, Pákistánu a Filipín (Úř. věst. 2015, L 122, s. 4; oprava Úř. věst. 2017, L 160, s. 37), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/776 ze dne 18. května 2015, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 502/2013 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodži, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodži, Pákistánu a Filipín, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Kolachi Raj Industrial (Private) Ltd.

               3)

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


title: Věc T-511/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 21. srpna 2017 – Györgyné Lintner v. UniCredit Bank Hungary Zrt.

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 21. srpna 2017 – Györgyné Lintner v. UniCredit Bank Hungary Zrt.
   (Věc T-511/17)
   (2017/C 402/12)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Törvényszék

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Györgyné Lintner

      Žalovaná: UniCredit Bank Hungary Zrt.

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice o zneužívajících ujednáních (1) – i s ohledem na vnitrostátní právní úpravu, která stanoví povinné zastoupení v řízení před soudy – vykládán v tom smyslu, že každé smluvní ujednání musí být z hlediska jeho možné kvalifikace jako zneužívajícího posuzováno individuálně, a to bez ohledu na otázku, zda je pro účely rozhodnutí o žalobním návrhu skutečně nutné se zabývat všemi ujednáními dané smlouvy?

               2)

               Anebo musí být čl. 6 odst. 1 směrnice o zneužívajících ujednáních naopak vůči tomu, co bylo uvedeno v první otázce, vykládán v tom smyslu, že pro závěr o zneužívající povaze ujednání, ze kterého vychází žalobní návrh, je nutné posoudit všechna ostatní ujednání dané smlouvy?

               3)

               Může případná kladná odpověď na druhou otázku znamenat, že zneužívající povahu předmětného ujednání lze konstatovat jen tehdy, provede-li se posouzení celé smlouvy, tedy že zneužívající povahu jednotlivých prvků dané smlouvy nelze posuzovat samostatně a nezávisle na ujednání napadeném žalobou?

      (1)  Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288, oprava Úř. věst 2016, L 303, s. 26).


title: Věc T-670/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2017 – Osho Lotus Commune v. EUIPO – Osho International Foundation (OSHO) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o neplatnosti — Slovní ochranná známka Evropské unie OSHO — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence popisného charakteru — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] — Neexistence rozporu s veřejným pořádkem — Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. října 2017 – Osho Lotus Commune v. EUIPO – Osho International Foundation (OSHO)
   (Věc T-670/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie OSHO - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (EU) 2017/1001] - Neexistence rozporu s veřejným pořádkem - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení (EU) 2017/1001]“)
   (2017/C 402/30)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Osho Lotus Commune eV (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Viefhues, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: P. Ivanov a A. Schifko, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Osho International Foundation (Curych, Švýcarsko) (zástupce: B. Brandreth, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2015 (věc R 1997/2014-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Osho Lotus Commune a Osho International Foundation

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Osho Lotus Commune eV ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

               3.

               Osho International Foundation ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Věc T-694/17: Žaloba podaná dne 10. října 2017 – Link Entertainment v. EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/55

         Žaloba podaná dne 10. října 2017 – Link Entertainment v. EUIPO – García-Sanjuan Machado (SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS)
   (Věc T-694/17)
   (2017/C 402/72)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Link Entertainment, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sandra García-Sanjuan Machado (Barcelona, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 672 853

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2017, ve věci R 1758/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a rozhodl o neopodstatněnosti zrušení ochranné známky Evropské unie č. 12 672 853 „SAVORY DELICIOUS ARTISTS & EVENTS“ pro třídy 35 a 41; a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení o prohlášení neplatnosti a odvolacího řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 60 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 2017/1001.


title: Věc C-527/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 5. září 2017 – LN

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/11

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 5. září 2017 – LN
   (Věc C-527/17)
   (2017/C 402/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundespatentgericht

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatelka: LN

      Další účastník řízení: Deutsches Patent- und Markenamt

      Předběžná otázka

   Je nutné článek 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (1) vykládat v tom smyslu, že povolení podle směrnice 93/42/EHS (2) pro kombinaci zdravotnického prostředku a léčivého přípravku ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 93/42/EHS je nutné pro účely nařízení považovat za rovnocenné platné registraci podle směrnice 2001/83/ES (3), pokud součást léčivého přípravku byla v rámci schvalovacího řízení podle přílohy I oddílu 7.4 odst. 1 směrnice 93/42/ES ověřena orgánem pro kontrolu léčivých přípravků jednoho z členských států EU z hlediska její jakosti, bezpečnosti a užitečnosti v souladu se směrnicí 2001/83/ES?

      (1)  Úř. věst. L 152, s. 1.

      (2)  Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, 12.7.1993, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, 28.11.2001, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc T-74/17: Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2017 – Danjaq v. EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/55

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2017 – Danjaq v. EUIPO – Formosan (Shaken, not stirred)
   (Věc T-74/17) (1)

   (2017/C 402/73)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 121, 18.4.2017.


title: Věc C-532/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 11. září 2017 – Wolfgang Wirth a další v. Thomson Airways Ltd.

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 11. září 2017 – Wolfgang Wirth a další v. Thomson Airways Ltd.
   (Věc C-532/17)
   (2017/C 402/14)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Landgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder, Gisela Wirth

      Žalovaná: Thomson Airways Ltd.

      Předběžné otázky

   Je třeba pojem „provozující letecký dopravce“ obsažený v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1) (dále jen „nařízení č. 261/2004“), vykládat v tom smyslu, že letecký dopravce, který jinému leteckému dopravci pronajme v rámci tzv. „wet lease“ na smluvně stanovený počet letů letadlo spolu s posádkou, avšak nenese za jednotlivé lety hlavní provozní odpovědnost, a na potvrzení o rezervaci cestujícího je uvedeno: „provozuje…“ právě tento dopravce, se považuje za provozujícího leteckého dopravce ve smyslu tohoto nařízení?

      (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


title: Věc C-540/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 15. září 2017 – Spolková republika Německo v. Adel Hamed

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 15. září 2017 – Spolková republika Německo v. Adel Hamed
   (Věc C-540/17)
   (2017/C 402/15)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Spolková republika Německo

      Odpůrce: Adel Hamed

      Předběžné otázky

               1)

               Brání unijní právo členskému státu (zde Německu), aby při výkonu zmocnění podle čl. 33 odst. 2 písm. a) směrnice 2013/32/EU (1), případně podle čl. 25 odst. 2 písm. a) směrnice 2005/85/ES (2), který mu předcházel, zamítl jako nepřípustnou žádost o mezinárodní ochranu z důvodu, že již bylo v jiném členském státě (zde Bulharsku) přiznáno postavení uprchlíka, pokud forma této mezinárodní ochrany, zejména životní podmínky osob, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, v tomto jiném členském státě, který již žadateli přiznal mezinárodní ochranu (zde Bulharsko),

                           a)

                           neodpovídá požadavkům článku 20 a násl. směrnice 2011/95/EU (3), nebo

                           b)

                           je v rozporu s článkem 4 Listiny, případně s článkem 3 EÚLP?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Platí to i tehdy, jestliže

                           a)

                           osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, v členském státě, v němž k tomu došlo (zde Bulharsku), nejsou zabezpečovány žádné existenční potřeby, případně jim jsou v porovnání s jinými členskými státy zabezpečovány jen ve velmi omezeném rozsahu, ale není s nimi v tomto ohledu zacházeno jinak než se státními příslušníky dotčeného státu,

                           b)

                           osobám, kterým bylo přiznáno postavení uprchlíka, jsou sice ohledně existenčních potřeb z formálního hlediska postaveni na roveň státním příslušníkům dotčeného státu, mají však fakticky těžší přístup k souvisejícím dávkám a nemají záruku skutečně rovného zacházení prostřednictvím programu začleňování, který by byl koncipovaný odpovídajícím způsobem a přizpůsobený zvláštním potřebám dotčeného okruhu osob?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, Úř. věst. 2013, L 180, s. 60.

      (2)  Směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka, Úř. věst. 2005, L 326, s. 13.

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, Úř. věst. 2011, L 337, s. 9.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-501/17 (Úř. věst. C 338, 9.10.2017)

text:
               27.11.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/57

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-501/17
   (
         Úřední věstník Evropské unie C 338 ze dne 9. října 2017
      )
   (2017/C 402/75)
   Sdělení v Úř. věst. ve věci T-501/17, Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí zní takto:

      Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España v. SRB
      (Věc T-501/17)
      (2017/C 338/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Mutualidad Complementaria de Previsión Social Renault España (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Solana López, advokát)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  určil neplatnost a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje krizový plán pro Banco Popular Español, S.A., které jí předal Jednotný výbor pro řešení krizí, a zároveň aby zrušil uvedené rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí (SRB/EES/2017/08) o přijetí krizového plánu pro Banco Popular Español označené 80H66LPTDLMOP28XF25;

                  —

                  podpůrně a v případě neprovedení výše uvedeného určení neplatnosti, aby určil neplatnost a částečně zrušil uvedené rozhodnutí SRB v rozsahu, v němž odkazuje na čl. 6 bod 6.1 písm. b) a c) uvedeného rozhodnutí Jednotného výboru (SRB) o konverzi na 64 695 preferenčních akcií (nesprávně kvalifikovaných jako dodatečné kapitálové nástroje úrovně 1 společnosti Banco Popular Español) a o jejich pozdější amortizaci, ačkoli to byly nástroje vydané společností POPULAR ESPAÑOL, S.A. (ISIN D00910702).

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věcech T–478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Alvarez de Linera Granda v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


201711170351555792017/C 412/45872017TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20171019313222Věc T-87/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Kuka Systems v. EUIPO (Matrix light) „Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Matrix light – Absolutní důvod pro zamítnutí – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]“
 ---documentbreak--- C4122017CS3120120171019CS0045312322Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Kuka Systems v. EUIPO (Matrix light)
   (Věc T-87/17) (
         1
      )
   „„Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Matrix light — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 – [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001]““2017/C 412/45Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Německo) (zástupci: B. Maneth a C. Huch-Hallwachs, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 (věc R 886/2016-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení Matrix light jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Společnosti Kuka Systems GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


201711170341555672017/C 412/345022015TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20171019242411Věc T-502/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Španělsko v. Komise „EZZF a EZFRV – Výdaje vyloučené z financování – Výdaje vynaložené Španělskem – Paušální finanční opravy – Nařízení (ES) č. 1290/2005 a nařízení (EU) č. 1306/2013 – Povinnost uvést odůvodnění – Důkazní břemeno – Proporcionalita – Právo na obhajobu“
 ---documentbreak--- C4122017CS2410120171019CS0034241241Rozsudek Tribunálu ze dne 19. října 2017 – Španělsko v. Komise
   (Věc T-502/15) (
         1
      )
   „„EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Výdaje vynaložené Španělskem — Paušální finanční opravy — Nařízení (ES) č. 1290/2005 a nařízení (EU) č. 1306/2013 — Povinnost uvést odůvodnění — Důkazní břemeno — Proporcionalita — Právo na obhajobu““2017/C 412/34Jednací jazyk: španělština
      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupci: původně L. Banciella Rodríguez-Miñón, poté M. Sampol Pucurull, A. Gavela Llopis a V. Ester Casas, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Guillem Carrau a D. Triantafyllou, poté D. Triantafyllou a I. Galindo Martín, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), v rozsahu, v němž se týká určitých oprav provedených v souvislosti s Katalánskem a Kanárskými ostrovy.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

            Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 346, 19.10.2015.


201711170181555712017/C 412/235312017CJC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20170908151511Věc C-531/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 8. září 2017 – Vetsch Int. Transporte GmbH
 ---documentbreak--- C4122017CS1510120170908CS0023151151Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 8. září 2017 – Vetsch Int. Transporte GmbH
   (Věc C-531/17)2017/C 412/23Jednací jazyk: němčina
      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Vetsch Int. Transporte GmbH

      Žalovaný: Zollamt Feldkirch Wolfurt

      Předběžné otázky

            1)

            Musí být osvobození od daně podle článku 138 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (
                  1
               ) v případě přemístění zboží uvnitř Společenství z určitého členského státu odmítnuto, pokud osoba povinná k dani, která toto přemístění zboží do jiného členského státu provádí, v jiném členském státě sice přizná pořízení zboží uvnitř Společenství, které s přemístěním uvnitř Společenství souvisí, avšak při pozdějším zdanitelném plnění, které se s tímto zbožím uskuteční v jiném členském státě, se dopustí daňového úniku tím, že neoprávněně přizná od daně osvobozené dodání uvnitř Společenství z tohoto jiného členského státu?

            2)

            Je pro zodpovězení první otázky relevantní, zda osoba povinná k dani pojala již v době přemístění zboží uvnitř Společenství úmysl, že se v souvislosti s pozdějším plněním, jehož předmětem bude toto zboží, dopustí daňového úniku?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


201711170491555782017/C 412/467732016TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20171016323211Věc T-773/16: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2017 – Salehi v. Komise „Žaloba pro nečinnost – Nařízení (ES) č. 539/2001 – Nevydání prováděcích právních aktů Komisí, kterými by byla dočasně pozastavena výjimka z vízové povinnosti pro určité kategorie státních příslušníků třetích zemí – Zaujetí stanoviska Komise – Zjevná nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C4122017CS3210120171016CS0046321321Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2017 – Salehi v. Komise
   (Věc T-773/16) (
         1
      )
   „„Žaloba pro nečinnost — Nařízení (ES) č. 539/2001 — Nevydání prováděcích právních aktů Komisí, kterými by byla dočasně pozastavena výjimka z vízové povinnosti pro určité kategorie státních příslušníků třetích zemí — Zaujetí stanoviska Komise — Zjevná nepřípustnost““2017/C 412/46Jednací jazyk: němčina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Dominik Salehi (Brémy, Německo) (zástupkyně: C. Drews, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga a G. Wils, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 265 SFEU a znějící na určení, že Komise v rozporu s právem nevydala prováděcí právní akt ve smyslu čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. 2001, L 81, s. 1) a že ho neoznámila žalobci.

      Výrok

            1)

            Žaloba se odmítá.

            2)

            Dominiku Salehimu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (
         1
      ) – Úř. věst. C 53, 20. 2. 2017.


201711170071555592017/C 412/245352017CJC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20170911161611Věc C-535/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 11. září 2017 – NK, správce konkurzních podstat OJ BV a PI v. BNP Paribas Fortis NV
 ---documentbreak--- C4122017CS1610120170911CS0024161161Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 11. září 2017 – NK, správce konkurzních podstat OJ BV a PI v. BNP Paribas Fortis NV
   (Věc C-535/17)2017/C 412/24Jednací jazyk: nizozemština
      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: NK, správce konkurzních podstat OJ BV a PI

      Odpůrkyně: BNP Paribas Fortis NV

      Předběžné otázky

            1)

            Spadá žaloba na náhradu škody, kterou podává podle čl. 68 odst. 1 zákona o úpadku správce podstaty, jehož úkolem je správa a likvidace majetku podstaty, jménem všech věřitelů úpadce proti třetí osobě, která způsobila těmto věřitelům újmu, přičemž výnos získaný v případě, že tato žaloba bude mít úspěch, připadá podstatě, pod výjimku stanovenou v čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (
                  1
               )?

            2)

            Bude-li na první otázku zodpovězeno kladně, a pokud se tudíž na dotčenou žalobu vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (
                  2
               ), je rozhodným právem pro tuto žalobu právo členského státu, na jehož území bylo úpadkové řízení zahájeno, na základě čl. 4 dost. 1 tohoto nařízení, jak stran aktivní legitimace správce podstaty k podání této žaloby, tak i stran uplatnitelného hmotného práva?

            3)

            V případě kladné odpovědi na druhou otázku: musí soud členského státu, který řízení zahájil, zohlednit alespoň per analogiam:

                     a)

                     ustanovení článku 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení v tom smyslu, že strana, jejíž odpovědnost je předmětem sporu, se může proti žalobě podané správcem podstaty jménem všech věřitelů bránit tím, že prokáže, že v důsledku jejích úkonů jí nevznikla odpovědnost podle práva, jež by bylo právem rozhodným pro žalobu, pokud by se její odpovědnosti nedovolával správce konkurzní podstaty ale individuální věřitel;

                     b)

                     ustanovení článku 17 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. června 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy (Řím II) (
                           3
                        ), ve spojení s článkem 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení, tj. pravidla týkající se bezpečnosti a chování, jež se použijí v údajném místě škodné události, jako jsou pravidla chování stanovená pro banky ve finanční oblasti?

      (
         1
      ) – Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.
   (
         2
      ) – Úř. věst. 2000, L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191.
   (
         3
      ) – Úř. věst. 2007, L 199, s. 40.


201711170381555942017/C 412/475802017TC41220171204CS01CSINFO_JUDICIAL20170824323322Věc T-580/17: Žaloba podaná dne 24. srpna 2017 – Karp v. Parlament
 ---documentbreak--- C4122017CS3220120170824CS0047322332Žaloba podaná dne 24. srpna 2017 – Karp v. Parlament
   (Věc T-580/17)2017/C 412/47Jednací jazyk: angličtina
      Účastníci řízení

      Žalobce: Kevin Karp (Brusel, Belgie) (zástupci: N. Lambers a R. Ben Ammar, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

            —

            zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv pro frakci EFDD v Evropském parlamentu, kterým byl zařazen do funkční skupiny II, platové třídy 4, platového stupně 1, ačkoli mu byly až do konce jeho pracovní smlouvy, tj. do 11. listopadu 2016, svěřeny poradní úkoly odpovídající platové třídě v rámci funkční skupiny IV;

            —

            přiznal žalobci náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která mu údajně vznikla, včetně náhrady za tvrzenou ztrátu šance na přijetí do zaměstnání po skončení jeho pracovní smlouvy.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

            1.

            První žalobní důvod vycházející z porušení článku 80 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (PŘOZ)

                     —

                     Žalobce tvrdí, že byl v případě své první smlouvy zařazen do platové třídy odpovídající funkční skupině I a v případě druhé nabídnuté pracovní smlouvy do platové třídy v dolní části funkční skupiny II, přestože převážná většina úkolů, které mu byly svěřeny v rámci jeho první i druhé pracovní smlouvy, byly administrativní a poradní úkoly.

            2.

            Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 82 PŘOZ

                     —

                     Článek 82 PŘOZ stanoví, že smluvní zaměstnanec má být přijat do funkční skupiny IV, může-li doložit vzdělání na úrovni, která odpovídá ukončenému vysokoškolskému vzdělání v délce alespoň tří let, osvědčené diplomem, nebo odbornou přípravu na odpovídající úrovni. Žalobce tato kritéria splnil a jeho platová třída musí být odpovídajícím způsobem změněna.

            3.

            Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití práv vyplývajícího z použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou

                     —

                     Žalobce tvrdí, že se orgán oprávněný ke jmenování dopustil zneužití práv při volbě pracovních smluv, které mu byly nabídnuty, a konkrétně při svém rozhodnutí neobnovit jeho pracovní smlouvu a nenabídnout mu pracovní smlouvu na dobu neurčitou.

            4.

            Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci v souvislosti s rozhodnutím o neobnovení žalobcovy pracovní smlouvy

                     —

                     Důvody pro neobnovení žalobcovy pracovní smlouvy nejsou oprávněné a představují zneužití pravomoci, kterým je odůvodněn návrh na náhradu újmy.

            5.

            Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzené ztráty šance na přijetí do zaměstnání

                     —

                     Žalobce byl udržován v nejistotě o možném obnovení jeho pracovní smlouvy. Ve skutečnosti nikdy neobdržel řádné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování a nemohl zorganizovat svůj odchod a například požádat o přeřazení nebo podat žádost o jiné pracovní místo.