title: Věc C-525/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2007 Philippem Combescotem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-249/04, Combescot v. Komise

text:
               9.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2007 Philippem Combescotem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-249/04, Combescot v. Komise
   (Věc C-525/07 P)
   (2008/C 37/15)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Philippe Combescot (zástupci: A. Maritati a V. Messa, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání

               —

               aby Soudní dvůr na základě změny rozhodnutí vydaného Soudem prvního stupně dne 12. září 2007 ve věci T-249/04 určil, že je protiprávní PVSP vypracovaný panem M., nehledě k absolutní neslučitelnosti vykonávat, jak ve skutečnosti vykonával, funkci nadřízeného pověřeného hodnotit profesní přístup P. Combescota. Neslučitelnost vyplývající ze situace vážného a nepřekonatelného nepřátelství existujícího mezi účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek a jeho nadřízeným, což bylo implicitně uznáno právě panem M.; v důsledku toho je třeba P. Combescotovi přiznat právo na náhradu morální újmy a škod, které utrpěl v oblasti fyzického i duševního zdraví, jakož i v oblasti profesního života a služebního postupu, ve výši, která nebude nižší než 100 000 eur;

               —

               uložit další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Spor se týká uznané legitimity vypracování posudku o vývoji služebního poměru za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 (dále jen PVSP). Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek zpochybňuje závěry, ke kterým dospěl Soud, když tvrdí, že PVSP je protiprávní, neboť byl vypracován panem M., který má hlubokou averzi vůči P. Combescotovi, jelikož P. Combescot oznámil velmi závažné nedostatky v řízení na delegaci v Guatemale, kterých se měl dopustit právě výše uvedený pan M. V důsledku těchto oznámení totiž orgán do Guatemaly vyslal inspekci, a následně na základě stížnosti podané P. Combescotem dne 20. září 2004 se OLAF rozhodl zahájit vyšetřování, které bylo ukončeno závěrečnou zprávou ze dne 30. května 2006 (dále jen zpráva OLAF), připojenou k písemnostem v tomto řízení společně se zprávou vypracovanou inspekční komisí vyslanou v roce 2002. Na základě tohoto kasačního opravného prostředku zástupci P. Combescota navrhují, aby Soudní dvůr změnil rozhodnutí Soudu prvního stupně Evropských společenství v rozsahu, v němž vylučuje protiprávnost PVSP, a v důsledku toho účastníkovi řízení podávajícímu kasační opravný prostředek nepřiznává právo na náhradu škody. Kasačním opravným prostředkem je tedy navrhováno, aby Soudní dvůr určil a prohlásil, že P. Combescotovi v důsledku neobjektivního, a tudíž nesprávného a v každém případě protiprávního vypracování PVSP za období 2001/2002 vznikla kromě újmy na profesní pověsti i závažná újma, pokud jde o jeho služební postup; a že v každém případě hodnocení PVSP začleněné do širšího rámce svévolného a ponižujícího jednání ze strany nadřízených způsobilo utrpení a vnitřní bolest, která následně vyvolala závažný depresivní stav, jak je uvedeno v písemnostech, a jak zejména zjistil orgán prostřednictvím svých lékařských poradců. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek v každém případě požaduje, aby Soudní dvůr komplexně zhodnotil skutkové okolnosti věci, přičemž je posoudí všechny jako relevantní za účelem určení protiprávnosti PVSP, a tedy přiznání práva účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na náhradu vzniklé škody.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek poukazuje na nesoudržnost rozhodnutí Soudu, podle kterého se cíle nezávislosti a integrity musejí posuzovat v každé situaci, kdy se podřízený, který má vyjádřit názor na konkrétní postup, nesmí nacházet v osobní situaci, kdy se nezávisle na skutečné nestrannosti a zdvořilosti úsudku může jevit v očích třetích osob tak, že ztratí nezávislost a objektivitu; přesto v případě pana M. dospívá k závěrům zcela nepochopitelným. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek rovněž poukazuje na nesoudržnost rozhodnutí v rozsahu, v němž uznává, že iniciativy P. Combescota, když nastoupil do funkce poradce v Guatemale, způsobily panu M. přinejmenším nepříjemnou situaci, nicméně však uvádí, že to nepostačuje k tomu, aby se pan M. nacházel v situaci, která je zcela neslučitelná s úkolem hodnotit podle zásady nestrannosti a objektivnosti. Je poukazováno na to, že vypracování PVSP spočívá ve vyjádření volného uvážení tak, že každá úvaha týkající se zásluhy, pokud jde o samotnou úvahu, nemá žádnou konkrétní hodnotu a nemůže potvrdit nebo vyvrátit výchozí skutkovou okolnost, to jest, že pan M. hodnotil PVSP i přes to, že byl v situaci zřejmého a závažného nepřátelství vůči P. Combescotovi. V tomto ohledu se poukazuje na to, jak přítomnost osoby, která nemá nic společného se vztahy mezi P. Combescotem a panem M., jako spoluhodnotitele nemůže být uplatňována jako rozhodná skutečnost. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tedy napadá přesně obsah PVSP. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek nakonec trvá na tom, aby bylo vyhověno návrhům v rámci vyšetřování.


title: Věc T-707/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (DetergentOptimiser) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství DetergentOptimiser — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Rovné zacházení“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/54

         Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – Grundig Multimedia v. OHIM (DetergentOptimiser)
   (Věc T-707/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DetergentOptimiser - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení“)
   (2015/C 389/61)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupci: S. Walter a M. Neuner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2014 (věc R 172/2014-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení DetergentOptimiser jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Grundig Multimedia AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc C-207/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království (Nesplnění povinnosti státem — Články 43 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní předpisy podmiňující nabytí určitého podílu v podnicích provádějících regulované činnosti v energetickém odvětví a aktiv nezbytných k výkonu těchto činností předchozím povolením zvláštní komise)

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/14

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-207/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 43 ES a 56 ES - Vnitrostátní právní předpisy podmiňující nabytí určitého podílu v podnicích provádějících regulované činnosti v energetickém odvětví a aktiv nezbytných k výkonu těchto činností předchozím povolením zvláštní komise)
   (2008/C 223/22)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 43 ES a 56 ES – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující nabytí určitého podílu v podnicích provádějících regulované činnosti v energetickém odvětví předchozím povolením zvláštní komise
   Výrok

               1)

               Španělské království tím, že přijalo ustanovení odstavce 1 druhého pododstavce čtrnácté úlohy Národní komise pro energii stanovené ve třetí části bodu 1 jedenáctého dodatečného ustanovení zákona č. 34/1998 ze dne 7. října 1998 týkajícího se odvětví uhlovodíků (Ley 34/1998, del sector de hidrocarburos), ve znění královského nařízení s mocí zákona 4/2006 (Real Decreto-ley 4/2006) ze dne 24. února 2006, za účelem podmínění nabytí určitého podílu na kapitálu podniků, jež provádějí určité regulované činnosti v energetickém odvětví, jakož i nabytí aktiv nezbytných k výkonu těchto činností, předchozím povolením Národní Komise pro energii, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 56 ES a 43 ES.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


title: Věc T-492/13: Žaloba podaná dne 13. září 2013 — Schmidt Spiele v. OHIM (ztvárnění hrací desky)

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/48

         Žaloba podaná dne 13. září 2013 — Schmidt Spiele v. OHIM (ztvárnění hrací desky)
   (Věc T-492/13)
   2013/C 325/77
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schmidt Spiele GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: T. Sommer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. července 2013 ve věci R 1767/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil ústní projednání věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující ztvárnění hrací desky pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 592 103

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-193/10: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — KMB Europe BV v. Hauptzollamt Duisburg ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Sazební zařazení zboží — MP3 přehrávač (MP3 Media Player) — Číslo 8521 — Přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/16

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — KMB Europe BV v. Hauptzollamt Duisburg
   (Věc C-193/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - MP3 přehrávač (MP3 Media Player) - Číslo 8521 - Přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci)
   2011/C 63/29
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: KMB Europe BV

      Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 (Úř. věst. L 301, s. 1) — MP3 přehrávač (MP3 Media Player) — Přístroj s omezenou schopností reprodukce jednotlivých snímků nebo filmů, jehož hlavní funkce však spočívá v reprodukci zvuku — Zařazení pod číslo 8519 („Přístroje pro záznam a reprodukci zvuku“) nebo číslo 8521 („Přístroje pro videofonní záznam nebo jeho reprodukci“) kombinované nomenklatury

      Výrok

   Číslo 8521 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006, musí být vykládáno v tom smyslu, že toto číslo nezahrnuje takové přehrávače MP3 (MP3 Media Player), o jaké se jedná ve věci v původním řízení, o nichž předkládající soud uvádí, že hlavní funkcí charakteristickou pro všechny tyto přístroje je záznam a reprodukce zvuku.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


title: Věc T-39/02: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Banca Intesa Banca Commerciale italiana v. Komise

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/53

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. února 2007 – Banca Intesa Banca Commerciale italiana v. Komise
   (Věc T-39/02) (1)

   (2007/C 82/110)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda čtvrtého rozšířeného senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc F-66/07: Žaloba podaná dne 3. července 2007 – Dubus a Leveque v. Komise

text:
               25.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 199/54

         Žaloba podaná dne 3. července 2007 – Dubus a Leveque v. Komise
   (Věc F-66/07)
   (2007/C 199/104)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Charles Dubus (Kraainem, Belgie) a Jean Leveque (Wattignies La Victoire, Francie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit přijatá rozhodnutí nezahrnout žalobce do seznamu osob, které mají být povýšeny za „hodnotící období 2006“, a to u Ch. Dubuse pro povýšení z třídy C*2 do třídy C*3 a u J. Levequa z třídy B*7 do třídy B*8, a v důsledku toho rozhodnutí o jejich nepovýšení, jak byla zveřejněna ve Správních sděleních č. 55-2006 ze dne 17. listopadu 2006;

               —

               uložit žalované, aby nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu, jakož i újmu vzniklou zásahem do služebního postupu žalobců, ve výši 25 000 eur, s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v průběhu řízení

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci uplatňují žalobní důvody, které jsou velmi podobné žalobním důvodům ve věci F-58/07, jejíž sdělení bylo zveřejněno ve stejném čísle vydání Úředního věstníku Evropské unie.


title: Věc T-434/15: Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada

text:
               5.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/19

         Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
   (Věc T-434/15)
   (2015/C 328/19)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Írán), Hafize Darya Shipping Lines (HDSL) (Teherán), Safiran Payam Darya Shipping Lines (SAPID) (Teherán), Khazar Sea Shipping Lines (Anzali Free Zone, Irán), Rahbaran Omid Darya Ship Management Co. (Teherán), Irinvestship Ltd (Londýn, Spojené království) a IRISL Europe GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: M. Taher, Solicitor, M. Malek, QC a R. Blakeley, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě zaplatit žalobkyním náhradu škody, která bude stanovena v průběhu řízení a která bude vyšší než 57 1 0 40  504 amerických dolarů, navýšených o úroky, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňují žalobkyně jeden žalobní důvod, založený na tom, že omezující opatření, která byla ve vztahu k nim přijata Radou, představují dostatečně závažné porušení povinností souvisejících s jejich právy na to, aby mohla zakládat mimosmluvní odpovědnost Unie. Toto porušení je přímou příčinou nemajetkové a majetkové újmy žalobkyň, které tak mají nárok na jejich náhradu.


title: Věc F-42/14: Žaloba podaná dne 6. května 2014 – ZZ v. Komise

text:
               7.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 212/45

         Žaloba podaná dne 6. května 2014 – ZZ v. Komise
   (Věc F-42/14)
   2014/C 212/58
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým byla žalobci uložena sankce spočívající v přeřazení o tři platové stupně níže z důvodu porušení pravidla o zákazu souběhu vnitrostátních rodinných přídavků a rodinných přídavků podle služebního řádu

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 24. června 2013, kterým byla žalobci uložena sankce spočívající v přeřazení o tři platové stupně níže;

               —

               pokud je to třeba, zrušit rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 24. ledna 2014 a doručené žalobci dne 27. ledna 2014, kterým byla zamítnuta jeho stížnost;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-382/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 28. září 2009 — SIA Stils Met v. Valsts ieņēmumu dienests

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/19

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāta (Lotyšská republika) dne 28. září 2009 — SIA Stils Met v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Věc C-382/09)
   2009/C 297/26
   Jednací jazyk: lotyština

      Předkládající soud

   Augstākās tiesas Senāta (Latvijas Republika)

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: SIA Stils Met

      Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba kódy TARIC 7312108219, 7312108419 y 7312108619 vykládat v tom smyslu, že v roce 2004 a 2005 měly být zařazeny do těchto kódů v závislosti na největším rozměru příčného průřezu výrobky z oceli — lana nepotažená nebo pouze pokovená nebo potažená zinkem — nezávisle na jejich chemickém složení (kromě nerezavějící oceli), zvláště pak legovaná ocel nepocházející z Moldavska a Maroka?

               2)

               Je třeba čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (1) o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství vykládat v tom smyslu, že brání uložení sankce (pokuty) vyčíslené z antidumpingového cla, a to na základě vnitrostátního předpisu (čl. 32 odst. 2 zákona „Par nodokļiem un nodevām“), který upravuje případy porušení daňových předpisů?

      (1)  Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


title: Věc T-96/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Rütgers Germany a další v. ECHA ( „REACH — Identifikace anthracenového oleje (anthracenové pasty) jako látky vzbuzující mimořádné obavy — Žaloba na neplatnost — Akt napadnutelný žalobou — Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření — Bezprostřední dotčení — Přípustnost — Rovné zacházení — Proporcionalita“ )

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Rütgers Germany a další v. ECHA
   (Věc T-96/10) (1)

   (REACH - Identifikace anthracenového oleje (anthracenové pasty) jako látky vzbuzující mimořádné obavy - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Přípustnost - Rovné zacházení - Proporcionalita)
   2013/C 114/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Německo); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgie); Deza, a. s. (Valašske Meziříčí, Česká republika); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko), a Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené království) (zástupci: původně K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor, poté K. Van Maldegem a R. Cana)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä a W. Broere, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)

      Předmět věci

   Žaloba na částečné zrušení rozhodnutí ECHA, zveřejněného dne 13. ledna 2010, kterým byl anthracenový olej (anthracenová pasta) (č. ES 292-603-2) v souladu s článkem 59 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) identifikován jako látka splňující kritéria uvedená v článku 57 tohoto nařízení

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnostem Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S a Koppers UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc F-8/08: Žaloba podaná dne 22. ledna 2008 – Renier v. Komise

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/50

         Žaloba podaná dne 22. ledna 2008 – Renier v. Komise
   (Věc F-8/08)
   (2008/C 171/98)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Colette Renier (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení individuálního rozhodnutí ze dne 11. dubna 2007, které žalobkyni omezilo délku trvání smlouvy smluvního zaměstnance na období od 16. dubna 2007 do 15. prosince 2008 a návrh na náhradu škody.
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. dubna 2007 v rozsahu, v němž žalobkyni omezilo délku trvání smlouvy smluvního zaměstnance na období od 16. dubna 2007 do 15. prosince 2008;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc F-120/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 – KE (*) v. ERA „Veřejná služba – Dočasný zaměstnanec – Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou – Zaměstnanec agentury – Snižování počtu zaměstnanců – Víceletý finanční rámec agentury ERA – Zrušení dvou pracovních míst v tabulkovém stavu zaměstnanců – Dodržení základních formálních náležitostí – Právo být vyslechnut – Interní pokyny – Zájem služby“

text:
                  10.11.2014

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 395/66

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 10. září 2014 –  KE (*1) v. ERA
         (Věc F-120/13) (1)

         („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Zaměstnanec agentury - Snižování počtu zaměstnanců - Víceletý finanční rámec agentury ERA - Zrušení dvou pracovních míst v tabulkovém stavu zaměstnanců - Dodržení základních formálních náležitostí - Právo být vyslechnut - Interní pokyny - Zájem služby“)
         (2014/C 395/80)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastnice řízení

            Žalobkyně: KE (*1) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)

            Žalovaná: Evropská agentura pro železnice (zástupci: G. Stärkle, zmocněnec, B. Wägenbaur, advokát)

            Předmět věci

         Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým nebyla žalobkyni prodloužena smlouva dočasného zaměstnance

            Výrok rozsudku

                     1)

                     Žaloba se zamítá.

                     2)

                     Evropská agentura pro železnice ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených  KE (*1).

                     3)

                      KE (*1) ponese polovinu vlastních nákladů řízení.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014, s. 47.


title: Věc C-253/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Evropská komise v. Maďarská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb osob — Svoboda usazování — Koupě nemovitosti, jež se má stát novým trvalým bydlištěm — Stanovení základu daně odváděné při nabytí nemovitostí — Odpočet hodnoty prodané nemovitosti určené k bydlení od hodnoty nabyté nemovitosti určené k bydlení — Vyloučení tohoto odpočtu, pokud se prodaná nemovitost nenachází v tuzemsku“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Evropská komise v. Maďarská republika
   (Věc C-253/09) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Svoboda usazování - Koupě nemovitosti, jež se má stát novým trvalým bydlištěm - Stanovení základu daně odváděné při nabytí nemovitostí - Odpočet hodnoty prodané nemovitosti určené k bydlení od hodnoty nabyté nemovitosti určené k bydlení - Vyloučení tohoto odpočtu, pokud se prodaná nemovitost nenachází v tuzemsku)
   2012/C 32/05
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Žalovaná: Maďarská republika (zástupci: R. Somssich a Z. Fehér, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 18 ES, 39 ES a 43 ES, jakož i článků 28 a 31 Dohody o EHP — Vnitrostátní právní úprava týkající se daně odváděné při nabytí nemovitostí, která při stanovení základu této daně podmiňuje možnost odpočíst hodnotu prodané nemovitosti určené k bydlení od hodnoty nabyté nemovitosti určené k bydlení tím, že se prodaná nemovitost nachází v tuzemsku

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 26.9.2009


title: Věc C-394/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 11. července 2013 — Ministerstvo práce a sociálních věcí v. Mgr. K. B.

text:
               7.9.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 260/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 11. července 2013 — Ministerstvo práce a sociálních věcí v. Mgr. K. B.
   (Věc C-394/13)
   2013/C 260/66
   Jednací jazyk: čeština

      Předkládající soud

   Nejvyšší správní soud

      Účastníci původního řízení

      Stěžovatel: Ministerstvo práce a sociálních věcí

      Druhá účastnice řízení: Mgr. K. B.

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat čl. 76 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (1) o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství tak, že je za okolností, jaké jsou v této věci, tj. žadatelka i její manžel a dítě žijí ve Francii, manžel tam pracuje, mají tam středobod svých zájmů a žadatelka v plném rozsahu čerpala rodinnou dávku, PAJE — prestation d’accueil du jeune enfant, ve Francii, Česká republika státem příslušným k poskytnutí rodinné dávky — rodičovského příspěvku?
               Pokud je odpověď na otázku č. 1 kladná:

               2)

               Je třeba vykládat přechodná ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (2) o koordinaci systémů sociálního zabezpečení tak, že ukládají poskytovat rodinnou dávku Českou republikou po 30.4.2010, třebaže příslušnost státu může být od 1.5.2010 ovlivněna novou definicí bydliště podanou nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (3), kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (čl. 22 a násl.)?
               Pokud je odpověď na otázku č. 1 záporná:

               3)

               Je třeba vykládat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (zejména čl. 87) tak, že je za okolností, jaké jsou v projednávané věci, Česká republika od 1.5.2010 příslušným státem k poskytování rodinné dávky?

      (1)  Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.

      (2)  Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72.

      (3)  Úř. věst. L 284, 30.10.2009, s. 1; oprava v Úř. věst. L 147, s. 48.


title: Věc T-514/11: Žaloba podaná dne 28. září 2011 — i-content v. OHIM — Decathlon (BETWIN)

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/21

         Žaloba podaná dne 28. září 2011 — i-content v. OHIM — Decathlon (BETWIN)
   (Věc T-514/11)
   2011/C 355/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlín, Německo) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Decathlon SA (Villeneuve d'Ascq, Francie)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. června 2011 ve věci R 1816/2010-1 a zamítnout námitky č. B 001494205;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BETWIN“ mimo jiné pro výrobky zařazené do tříd 25, 26 a 28 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 7 281 652

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové označení „bTwin“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 6 780 951 mimo jiné pro výrobky zařazené do tříd 25 a 28; obrazové označení „bTwin“ zapsané ve Francii jako ochranná známka pod č. 23 191 414 mimo jiné pro výrobky zařazené do třídy 25; obrazové označení „bTwin“ zapsané ve Francii jako ochranná známka pod č. 99 822 017 mimo jiné pro výrobky zařazené do třídy 28;

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát sporná označení nesprávně vyhodnotil jako zaměnitelně podobná.


title: Věc F-84/06: Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Marcuccio v. Komise

text:
               6.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/28

         Žaloba podaná dne 5. června 2007 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-84/06)
   (2007/C 235/52)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 20. června 2005 zaslaná žalobcem ke dni 21. června 2005 likvidačnímu oddělení Společného systému nemocenského pojištění Evropského společenství;

               —

               zrušit, nakolik to bude nezbytné, rozpis náhrady výdajů ze dne 18. července 2005;

               —

               zrušit, nakolik to bude nezbytné, konkludentní rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 23. prosince 2005;

               —

               uložit žalované platbu ve prospěch žalobce z důvodu náhrady části zbývající do 100 % za lékařské výdaje, které vynaložil a o které požádal Společný systém ke dni 20. června 2005 nebo z důvodu náhrady škody vyplývající z protiprávního jednání žalované vůči žalobci, tedy úhradu rozdílu mezi tím, co již žalobci bylo uhrazeno z důvodu náhrady lékařských výdajů a 100 % lékařských výdajů, tzn. částky 89,56 eur nebo částky vyšší či nižší, kterou uzná Soud za spravedlivou;

               —

               uložit žalované platbu ve prospěch žalobce, a to úhradu úroků z prodlení ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací ode dne 21. června 2005 do dne skutečné úhrady nebo s kapitalizací a ve výši, které Soud uzná za spravedlivou, z částky 89,56 eur či z vyšší nebo nižší částky, kterou Soud uzná za spravedlivou, z důvodu úhrady části zbývající do 100 % za lékařské výdaje;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce se na podporu svých argumentů dovolává tří následujících žalobních důvodů:

               1)

               naprostého nedostatku odůvodnění, také naprostého nedostatku šetření, jelikož není pochopitelné, proč Společenství neuznalo žalobci náhradu lékařských výdajů ve výši 100 %, ale pouze částečnou. Mimoto je evidentní, že správa neprošetřila dle vlastní povinnosti žádost žalobce ze dne 20. června 2005 a nezohlednila všechny skutečnosti, které jí předložil;

               2)

               porušení práva, neboť patologický stav žalobce je takové povahy, že mu ve smyslu článku 72 služebního řádu úředníků náleží právo na náhradu lékařských výdajů ve výši 100 %;

               3)

               porušení povinnosti péče a řádné správy, neboť z celé záležitosti vyplývá, že žalovaná nebránila zájmy žalobce a vzhledem k řadě jednání a ke skutečnostem, které z důvodu vážné protiprávnosti a uplynutí značné doby, po kterou k nim došlo, představují porušení těchto povinností, přičemž povinnost řádné správy je krom toho upravena v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.


title: Věc C-170/08: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — H.J. Nijemeisland v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Společná zemědělská politika — Hovězí a telecí maso — Nařízení (ES) č. 795/2004 — Článek 3a — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor — Jednotná platba — Stanovení referenční částky — Snížení a vyloučení)

text:
               1.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 180/18

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemsko) — H.J. Nijemeisland v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-170/08) (1)

   (Společná zemědělská politika - Hovězí a telecí maso - Nařízení (ES) č. 795/2004 - Článek 3a - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor - Jednotná platba - Stanovení referenční částky - Snížení a vyloučení)
   2009/C 180/30
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H.J. Nijemeisland

      Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Výklad článku 3a nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 1; Zvl. vyd. 3/44, s. 226) a čl. 2 písm. r) a písm. s) nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11; Zvl. vyd. 3/34, s. 308) — Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor — Režim jednotné platby — Stanovení referenční částky — Snížení a vyloučení.

      Výrok

   Článek 3a nařízení Komise (ES) č. 795/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu jednotné platby podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1974/2004 ze dne 29. října 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že snížení a vyloučení založená na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem nelze brát v úvahu při výpočtu uvedeném v čl. 37 odst. 1 nařízení č. 1782/2003.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-791/16: Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – Real Madrid Club de Fútbol v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/52

         Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – Real Madrid Club de Fútbol v. Komise
   (Věc T-791/16)
   (2017/C 014/62)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Real Madrid Club de Fútbol (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Pérez-Bustamante a F. Löwhagen, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že tato žaloba je přípustná;

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 4. července 2016 ve věci SA.33754 (2013/C) (ex 2013/NN) v plném rozsahu;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutím napadeným v tomto řízení byl převod pozemků mezi fotbalovým klubem Real Madrid a Ayuntamiento de Madrid (Město Madrid) v rozsahu, v němž byly pozemky dotčené touto transakcí nadhodnoceny na 18,4 milionu eur, kvalifikován jako státní podpora.
   Toto rozhodnutí vychází z toho, že Ayuntamiento de Madrid nesplnilo prováděcí dohodu z roku 1998, kterou byl přislíben převod parcely B-32 v Las Tablas na Real Madrid CF. Ayuntamiento de Madrid a Real Madrid CF sjednaly nápravu této situace v transakční dohodě z roku 2011, kterým byla klubu Real Madrid CF přiznána náhrada škody spočívající v převodu shora zmíněných pozemků.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU.

                           —

                           V tomto ohledu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že transakční dohodou z roku 2011 získal žalobce hospodářskou výhodu, potažmo státní podporu. V transakční dohodě z roku 2011 Ayuntamiento de Madrid jen uznalo svou odpovědnost za nesplnění prováděcí dohody z roku 1998. Komise navíc v rámci uplatnění zásady soukromého subjektu v tržním hospodářství nezohlednila, že alternativy k transakční dohodě z roku 2011, jako například zahájení soudního řízení, by pro Ayuntamiento de Madrid měly mnohem závažnější dopady.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a z porušení obecné zásady řádné správy.

                           —

                           V tomto ohledu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila závažných nesprávných posouzení, když svůj závěr založila na znaleckém posudku, který nemá důkazní hodnotu, a ostatní odhady ceny parcely B-32 založené ve spise odmítla, aniž si vyžádala názor svého vlastního odhadce nebo jiného znalce s příslušnou specializací.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a článku 296 SFEU, jakož i zásady řádné správy, při určování hodnoty náhrady přiznané klubu Real Madrid FC podle transakční dohody z roku 2011.

                           —

                           V tomto ohledu žalobce tvrdí, že Komise neprovedla ocenění nemovitostí převedených na žalobce na základě transakční dohody z roku 2011 z titulu náhrady škody, nýbrž – bez sebemenšího odůvodnění a bez odpovědi na argumenty vznesené žalobcem v této souvislosti – vycházela z hodnoty, kterou těmto nemovitostem přiznává Ayuntamiento de Madrid, a to navzdory tomu, že samotná Komise naprosto odmítá jiné cenové odhady (jako je odhad ceny parcely B-32) provedené Ayuntamiento de Madrid podle téže metodiky.


title: Věc F-82/10: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 — Nolin v. Komise ( „Veřejná služba — Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/54

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 — Nolin v. Komise
   (Věc F-82/10) (1)

   (Veřejná služba - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 252/117
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení opravené výplatní pásky žalobce pro období od července do prosince 2009 a jeho výplatní pásky za leden 2010 vydaných v rámci roční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009.

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě F-82/10, Nolin v. Komise, není třeba rozhodnout.

               2)

               Oba účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 38.


title: Věc C-187/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Zutphen (Nizozemsko) dne 3. dubna 2007 – trestní řízení proti Dirk Endendijk

text:
               9.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Zutphen (Nizozemsko) dne 3. dubna 2007 – trestní řízení proti Dirk Endendijk
   (Věc C-187/07)
   (2007/C 129/15)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Rechtbank Zutphen
   Účastník původního trestního řízení
   Dirk Endendijk
   Předběžné otázky

               1)

               Jak je třeba vykládat pojem „uvazování “ve smyslu směrnice 91/629/EHS (1) ve spojení s rozhodnutím 97/182/ES (2)?

               2)

               Jsou pro výklad tohoto pojmu relevantní materiál a délka lana, jakož i účel uvázání?

      (1)  Směrnice Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu prasat (Úř. věst. L 340, s. 28).

      (2)  Rozhodnutí Komise ze dne 24. února 1997, kterým se mění příloha směrnice 91/629/EHS, (Úř. věst. L 76, s. 30).


title: Věc C-17/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2007 Wieneke Neirinck proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. listopadu 2006 ve věci T-494/04, Neirinck v. Komise

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 22. ledna 2007 Wieneke Neirinck proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 14. listopadu 2006 ve věci T-494/04, Neirinck v. Komise
   (Věc C-17/07 P)
   (2007/C 95/26)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Wieneke Neirinck (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi, avocats)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, D. Martin, zmocněnci)
   Návrhová žádání navrhovatelky

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ES ze dne 14. listopadu 2006 ve věci T-494/04;

               —

               v důsledku toho přiznat navrhovatelce prospěch z jejích návrhových žádání podaných v prvním stupni, a tudíž

                           —

                           zrušit rozhodnutí, s jehož obsahem byla navrhovatelka seznámena při schůzi oddělení OIB.1 (Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu – Provádění politiky nemovitostí) ze dne 4. března 2004, podle nějž byl vybrán jiný uchazeč na místo právníka v oblasti politiky nemovitostí u OIB, o které se navrhovatelka ucházela (rozhodnutí přijmout D. S. jako dočasného zaměstnance a rozhodnutí nejmenovat ji dočasným zaměstnancem);

                           —

                           zrušit potvrzující rozhodnutí ze dne 9. března 2004, kterým bylo navrhovatelce sděleno, že se její žádost zamítá;

                           —

                           zrušit následné rozhodnutí ze dne 27. dubna 2004, kterým bylo navrhovatelce sděleno, že neuspěla v ústní zkoušce v řízení pro přijetí smluvního zaměstnance, a zrušit rozhodnutí z téhož data o přijetí D. S.;

                           —

                           v každém případě přiznat 30 000 eur z důvodu náhrady nemajetkové a majetkové újmy, která navrhovatelce vznikla, přičemž je tato částka odhadnuta prozatímně ex aequo et bono;

               —

               uložit odpůrkyni veškerou náhradu nákladů řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatelka se na podporu svého kasačního opravného prostředku dovolává šesti důvodů.
   Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku nejprve tvrdí, že Soud tím, že prohlásil za nepřípustný první důvod jejích návrhových žádání na zrušení, nerespektoval podmínky přípustnosti žaloby založené na článku 236 ES, jakož i na článcích 90 a 91 služebního řádu úředníků, a zejména pojem legitimní zájem na podání žaloby. Rozhodnutí přijmout D. S. jako dočasného zaměstnance před dnem 1. května 2004 mělo totiž za důsledek jednak zvýšení počtu uchazečů v řízení pro výběr smluvních zaměstnanců na pracovní místo zastávané navrhovatelkou, a jednak znemožnilo, aby jí byla přiznána smlouva pro dočasné zaměstnance, což jasně dokazuje zájem, který měla na zrušení tohoto rozhodnutí.
   Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka dále tvrdí, že Soud porušil svou obecnou povinnost odůvodnění, když usoudil, že skutečnosti obsažené v rozhodnutí ze dne 27. dubna 2004 mohly být považovány za počátek odůvodnění a že dodatečná upřesnění poskytnutá v průběhu řízení napravila původní nedostatečnost odůvodnění. Jednak totiž rozhodnutí ze dne 27. dubna 2004 neobsahuje žádné odůvodnění týkající se zvláštní situace navrhovatelky a neuvádí konkrétní situaci nebo skutečnost známou navrhovatelce, která by byla takové povahy, že by jí umožnila pochopit dosah uvedeného rozhodnutí. Jednak taková neexistence odůvodnění nemůže být pokryta vysvětleními poskytnutými příslušným orgánem po podání žaloby, aniž by nedošlo k zásahu do práv obhajoby, jakož i do zásady rovnosti účastníků řízení před soudem Společenství.
   Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje, že Soud zkreslil důkazní skutečnosti tím, že dospěl v bodě 105 napadeného rozsudku k závěru, že výběrové řízení nespočívalo na srovnávání zásluh uchazečů. Tomuto závěru totiž odporují jak psané dokumenty odpůrkyně, tak další pasáže napadeného rozsudku, ve kterých sám Soud výslovně odkazuje na srovnávání zásluh uchazečů téhož přijímacího řízení.
   Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud rovněž zkreslil důkazy a nerespektoval pojem zneužití řízení, když rozhodl, že skutečnosti, které předložila, neumožňují zjistit existenci zneužití řízení nebo porušení zájmu služby. Veškeré faktory předložené navrhovatelkou naopak představovaly tolik sbíhajících se a relevantních nepřímých důkazů o zneužití řízení v tom, že ačkoliv odpůrkyně uskutečnila dvě rozdílná řízení, funkce, kterých se tato řízení týkala, byly totožné, což odráží vůli odpůrkyně upřednostnit D. S., aby převzal po navrhovatelce funkci po dni 30. dubna 2004.
   Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje, že Soud nerespektoval pojmy zájem služby a zjevně nesprávné posouzení tím, že usoudil, že řízení o výběru smluvních zaměstnanců nebylo porušeno, a tím, že v důsledku toho odmítl přistoupit ke kontrole posouzení učiněného výběrovou komisí ohledně ústní zkoušky navrhovatelky.
   Svým šestým důvodem kasačního opravného prostředku se navrhovatelka konečně dovolává toho, že Soud porušil zásady péče a řádné správy.


title: Věc T-211/05: Žaloba podaná dne 26. května 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/43

         Žaloba podaná dne 26. května 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-211/05)
   (2005/C 182/80)
   Jednací jazyk: italština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. května 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Italskou republikou, zastoupenou Paolem Gentilim, advokátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Předmětem žaloby je rozhodnutí Komise K (2005) 591 konečné, kterým byla prohlášena neslučitelnost dvou italských finančních opatření, jelikož jsou státními podporami, jenž jsou v rozporu s článkem 87 ES, ve prospěch společností, které mohou být kotovány na regulovaných trzích do doby uvedené těmito opatřeními. Tato opatření spočívají ve snížení alikvotní části daně z příjmu po dobu tří let a v odečtení nákladů na kotování vynaložených společnostmi ze zdanitelného příjmu.
   Podle Komise jsou dotčená opatření selektivní, neboť zvýhodňují pouze společnosti, které mohou být kotovány v době uvedené italskými právními předpisy, a vylučují společnosti, které byly již kotovány, a ty, které mohou být kotovány v jiné době; opatření tak nemohou být považována za slučitelná se společným trhem, neboť nespadají do žádného z předpokladů uvedených v čl. 87 odst. 2 a 3 ES.
   Žaloba italské vlády kritizuje rozhodnutí zaprvé z procesního hlediska, neboť Komise zahájila postup podle čl. 88 odst. 2 ES, aniž by předtím konzultovala opatření s dotyčným členským státem.
   Zadruhé žaloba poukazuje na to, že Komise nevznesla námitky vůči předcházejícímu v podstatě obdobnému opatření, které Itálie přijala v roce 1997.
   Zatřetí žaloba popírá, že opatření jsou selektivní. Tato opatření se totiž vztahují na neurčený okruh případných adresátů. Krom toho jsou opatření v souladu s celkovým daňovým systémem, neboť berou v úvahu skutečnost, že nově kotovaná společnost musí čelit proto, aby mohla být kotována, vysokým nákladům, které ji staví do situace, kdy má omezenou schopnost příjmů ve vztahu jednak k nekotovaným společnostem a jednak ke společnostem, které, jelikož jsou již nějaký čas kotované, mohly umořit příslušné náklady. Časově omezená platnost vyplývá z omezeného rozpočtu a z pilotního charakteru opatření. Tato skutečnost tudíž sama o sobě nemůže učinit selektivním opatření, které není svou povahou selektivní.
   Začtvrté žaloba uvádí, že Komise neprokázala, že opatření může narušovat hospodářskou soutěž a může mít dopad na obchod mezi členskými státy.
   Zapáté a konečně žaloba uvádí, že opatření, je-li kvalifikováno jako podpora, je slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c). Toto opatření je totiž podporou pro investice, a nikoliv pro fungování, a je v souladu se specifickým cílem hospodářské politiky, kterým je podporování kotování na burze společností, což podporuje účinnost, transparentnost a konkurenceschopnost systému.


title: Věc C-381/08: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Car Trim GmbH v. KeySafety Systems Srl ( Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 5 bod 1 písm. b) — Příslušnost ve smluvních věcech — Určení místa plnění závazku — Kritéria rozlišení mezi prodejem zboží a  poskytováním služeb )

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/4

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Car Trim GmbH v. KeySafety Systems Srl
   (Věc C-381/08) (1)

   („Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 5 bod 1 písm. b) - Příslušnost ve smluvních věcech - Určení místa plnění závazku - Kritéria rozlišení mezi „prodejem zboží“ a „poskytováním služeb““)
   2010/C 100/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Car Trim GmbH

      Žalovaná: KeySafety Systems Srl

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 5 bodu 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Smlouva o dodání zboží, které má být vyrobeno, jež obsahuje rovněž některé požadavky odběratele týkající se pořízení, zpracování nebo dodání předmětů, které mají být vyrobeny, včetně záruky kvality výroby, spolehlivosti dodání a administrativního vyřízení zakázky — Rozlišovací kritéria mezi prodejem zboží a poskytováním služeb — Určení místa plnění závazku v případě zásilkového obchodu

      Výrok

               1)

               Článek 5 bod 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že smlouvy, jejichž předmětem je dodání zboží, které má být vyrobeno nebo zhotoveno, musí být kvalifikovány jako „prodej zboží“ ve smyslu čl. 5 bodu 1 písm. b) první odrážky tohoto nařízení, i když kupující stanovil určité požadavky ohledně pořízení, zpracování a dodání zboží, aniž by poskytl materiály pro jeho výrobu nebo zhotovení, a dodavatel je odpovědný za kvalitu a soulad zboží se smlouvou.

               2)

               Článek 5 bod 1 písm. b) první odrážka nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě zásilkového prodeje musí být místo, kam podle smlouvy zboží bylo nebo mělo být dodáno, určeno na základě ustanovení této smlouvy. Pokud nelze místo dodání určit na tomto základě bez odkazu na hmotné právo použitelné na smlouvu, je tímto místem místo fyzického předání zboží, na základě něhož kupující nabyl nebo měl nabýt oprávnění skutečně s tímto zbožím nakládat v konečném místě určení prodeje.

      (1)  Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


title: Věc C-100/13: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. října 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo „Nesplnění povinnosti státem — Volný pohyb zboží — Právní úprava členského státu, která vyžaduje, aby určité stavební výrobky opatřené označením shody ‚CE‘ byly v souladu s dodatečnými vnitrostátními normami — Seznamy stavebních norem ( ‚Bauregellisten‘ )“

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/5

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 16. října 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-100/13) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb zboží - Právní úprava členského státu, která vyžaduje, aby určité stavební výrobky opatřené označením shody ‚CE‘ byly v souladu s dodatečnými vnitrostátními normami - Seznamy stavebních norem (‚Bauregellisten‘)“)
   (2014/C 462/08)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Petersen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že prostřednictvím seznamů stavebních norem uvedených ve stavebních zákonech přijímaných jednotlivými zeměmi stanovila další požadavky na stavební výrobky, jichž se týkají harmonizované normy EN 681-2:2000, „Elastomerní těsnění – Požadavky na materiál pro těsnění spojů trubek používaných pro dodávku vody a odpady – Část 2: Termoplastické elastomery“, EN 13162:2008, „Tepelněizolační výrobky pro budovy – Průmyslově vyráběné výrobky z minerální vlny (MW) – Specifikace“, a EN 13241-1, „Vrata – Norma výrobku – Část 1: Výrobky bez vlastností požární odolnosti nebo kouřotěsnosti“ a nesou označení shody „CE“, dodatečné požadavky pro účinný přístup těchto výrobků na trh a jejich použití na německém území, nesplnila své povinnosti, které pro ni plynuly z čl. 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


title: Věc C-350/08: Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Litevská republika

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/9

         Žaloba podaná dne 29. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Litevská republika
   (Věc C-350/08)
   (2008/C 247/16)
   Jednací jazyk: litevština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Steiblytė a M. Šimerdovo, jako zmocněnci)

      Žalovaná: Litevská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Prohlásit, že Litevská republika tím, že ponechala v platnosti vnitrostátní povolení pro prodej léčivého přípravku „Grasalva“, nesplnila své povinnosti podle čl. 6 odst. 1 a bodu 4 části II přílohy I směrnice 2001/83/ES (1), ve znění směrnice 2003/63/ES (2), podle čl. 3 odst.1 nařízení (EHS) č. 2309/93 (3) a podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004 (4);

               —

               uložit Litevské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               i)

               Litevská republika má podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES povinnost přezkoumat, zda rozhodnutí o registraci vydaná před přistoupením odpovídají požadavkům právní úpravy Společenství o farmaceutických přípravcích, které platily v době přistoupení, a zajistit, aby od 1. května 2004 byly uváděny na trh pouze léčivé přípravky, které odpovídají těmto požadavkům.

               ii)

               Léčivý přípravek „Grasalva“ není uveden v části A, přílohy IX Aktu o přistoupení z roku 2003 a z tohoto důvodu se na něho nevztahují ustanovení týkající se přechodného období a od 1. května 2004 tento léčivý přípravek může být uváděn na trh pouze tehdy, pokud odpovídá všem platným požadavkům práva Společenství pro podobné biologické léčivé přípravky, pokud jde o kvalitu, bezpečnost a účinnost, zejména pak těm, které stanoví bod 4 části II přílohy I směrnice 2001/83/ES, ve znění směrnice 2003/63/ES.

               iii)

               Samy příslušné orgány Litevské republiky zjistily, že dokumenty týkající se léčivého přípravku „Grasalva“ neobsahují informace týkající se před klinických nebo klinických hodnocení prováděných v souladu s bodem 4 části II přílohy I směrnice 2001/83/ES, ve znění směrnice 2003/63/ES, týkajících se souladu léčivého přípravku „Grasalva“ s požadavky bezpečnosti a účinnosti, které se uplatní na podobné biologické léčivé přípravky.

               iv)

               Vnitrostátní povolení o registraci léčivého přípravku „Grasalva“ nesplňuje požadavky bodu 4 části II přílohy I směrnice 2001/83/ES, ve znění směrnice 2003/63/ES, jelikož od data přistoupení léčivé přípravky mohou být uvedeny na trh pouze tehdy, pokud povolení o registraci pro tento přípravek bylo uděleno podle čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2309/93 (používaného do 20. listopadu 2005) nebo podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004 (používaného od 21. listopadu 2005).

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

      (2)  Směrnice Komise 2003/63/ES ze dne 25. června 2003, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 159, s. 46; Zvl. vyd. 13/31, s. 253).

      (3)  Nařízení Rady (EHS) č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. L 214, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 151).

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Věc T-329/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2008 – Enercon v. OHIM (E) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství E — Absolutní důvody pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/33

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2008 – Enercon v. OHIM (E)
   (Věc T-329/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství E - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 171/59)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: původně R. Böhm, poté R. Böhm a U. Sander, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
   Předmět
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2006 (věc R 394/2006-1), týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky E jako ochranné známky Společenství.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-265/17: Žaloba podaná dne 5. května 2017 – ExpressVPN v. EUIPO (EXPRESSVPN)

text:
               26.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/26

         Žaloba podaná dne 5. května 2017 – ExpressVPN v. EUIPO (EXPRESSVPN)
   (Věc T-265/17)
   (2017/C 202/42)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ExpressVPN Ltd (Glen Vine, Spojené království) (zástupce: A. Muir Wood, Barrister)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „EXPRESSVPN“ s vyznačením Evropské unie – Přihláška č. 1 265 562

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. února 2017 ve věci R 1352/2016-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí tak, aby ochranná známka mohla být zapsána, na základě toho, že ochranná známka není popisná, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost, a na základě důkazu o získané rozlišovací způsobilosti předloženého průzkumovému referentovi a pátému odvolacímu senátu;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-28/08 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. The Bavarian Lager Co. Ltd, Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Dokument týkající se zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinnosti — Ochrana osobních údajů — Nařízení (ES) č. 45/2001 — Nařízení (ES) č. 1049/2001“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 — Evropská komise v. The Bavarian Lager Co. Ltd, Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)
   (Věc C-28/08 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Dokument týkající se zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinnosti - Ochrana osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Nařízení (ES) č. 1049/2001)
   2010/C 234/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci na podporu účastnice řízení podávající opravný prostředek: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a V. Jackson, zmocněnci, J. Coppel, barrister), Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a C. Fekete, zmocněnci)

      Další účastníci řízení: The Bavarian Lager Co. Ltd (zástupci: J. Webber a M. Readings, Solicitors), Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupci: H. Hijmans, A. Scirocco a H. Kranenborg, zmocněnci)

      Vedlejší účastnící na podporu dalších účastníků řízení: Dánské království (zástupce: B. Weis Fogh, zmocněnec), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Švédské království (zástupce: K. Petkovska, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2007 ve věci T-194/04, Bavarian Lager Co. Ltd. v. Komise Evropských společenství, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, jímž byl žalobkyni zamítnut přístup k dokumentu týkajícímu se zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinnosti ohledně právních předpisů Spojeného království o prodeji piva z ostatních členských států ve výčepech ve Spojeném království — Výklad čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. listopadu 2007, Bavarian Lager v. Komise (T-194/04) se v rozsahu, v němž jím bylo zrušeno rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, kterým byla zamítnuta žádost o zpřístupnění zápisu ze zasedání konaného 11. října 1996 obsahujícího všechna jména, a v němž jím byla Evropské komisi uložena náhrada nákladů řízení vzniklých společnosti The Bavarian Lager Co. Ltd, zrušuje.

               2)

               Žaloba společnosti The Bavarian Lager Co. Ltd., kterou bylo napadeno rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, jímž byla zamítnuta žádost o zpřístupnění úplného zápisu ze zasedání konaného dne 11. října 1996 obsahujícího všechna jména, se zamítá.

               3)

               Společnosti The Bavarian Lager Co. Ltd. se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí jak v rámci řízení o kasačním opravném prostředku, tak v řízení v prvním stupni.

               4)

               Dánské království, Finská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Rada Evropské unie a Evropský inspektor ochrany údajů ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Spojené věci T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 a T-119/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne  5. září 2007 – ReckittBenckiser v. OHIM

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2007 – ReckittBenckiser v. OHIM
   (Spojené věci T-2/05, T-3/05, T-49/05, T-118/05 a T-119/05) (1)

   (2007/C 283/74)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věcí.

      (1)  Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


title: Věc C-521/08: Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               7.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/21

         Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-521/08)
   (2009/C 32/35)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a A. A. Gilly, zmocněnci)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení plného souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají;

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 20. října 2007.

      (1)  Úř. věst. L 255, s. 22.


title: Věc C-172/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. srpna 2015 – Evropská komise v. Španělské království

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. srpna 2015 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-172/15) (1)

   (2015/C 398/34)
   Jednací jazyk: španělština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


title: Věc C-355/10: Žaloba podaná dne 14. července 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/34

         Žaloba podaná dne 14. července 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
   (Věc C-355/10)
   ()
   2010/C 246/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Dean, A. Auersperger Matić, zmocněnci)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2010/252/EU (1) ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie;

               —

               zachovat účinky rozhodnutí Rady až do jeho nahrazení;

               —

               uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Parlament se domáhá zrušení napadeného rozhodnutí na základě toho, že překračuje rámec vykonávací pravomoci stanovené v čl. 12 odst. 5 Schengenského hraničního kodexu (2) tím, že zavádí pravidla týkající se „zajištění“, „pátrání a záchrany“ a „vylodění“, které nelze považovat za součást „ostrahy“ vymezené článkem 12 Schengenského hraničního kodexu, ani za nepodstatné prvky a že mění podstatné prvky 5 Schengenského hraničního kodexu, což přísluší zákonodárci. Napadené rozhodnutí krom toho mění povinnosti členských států EU týkající se operací Frontex, které jsou stanoveny v nařízení Frontex (3).
   Zruší-li Soudní dvůr napadené rozhodnutí, má Parlament také za to, že by bylo vhodné, aby Soudní dvůr vykonal svou diskreční pravomoc k zachování účinků napadeného rozhodnutí podle čl. 264 odst. 2 SFEU do doby, než bude nahrazeno.

      (1)  Rozhodnutí Rady ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Úř. věst. L 111, s. 20).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1).

      (3)  Nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Úř. věst. L 349, s. 1).


title: Věc T-753/16: Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Severstal v. Komise

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/39

         Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Severstal v. Komise
   (Věc T-753/16)
   (2017/C 014/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: PAO Severstal (Čerepovec, Rusko) (zástupci: B. Evtimov, advokát, a D. O’Keeffe, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1328 ze dne 29. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících mimo jiné z Ruské federace a o konečném výběru prozatímního cla, vyhlášené v Úř. věst. L 210, 4.8.2016, v celém rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila článek 18 základního nařízení (1), článek 6.8 a přílohu II ADD (2), když žalobkyni považovala za částečně nespolupracujícího výrobce a použila údaje, které měla k dispozici, a dopustila se zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyně navíc byly důsledky částečného nedostatku spolupráce zjevně nepřiměřené vzhledem ke zjištěným omezeným nedostatkům.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila právo žalobkyně na spravedlivý proces a její právo na obhajobu, když omezila její možnosti hájit se sama proti opačným zjištěním Komise. Podle žalobkyně Komise ve skutečnosti odmítla/pominula veškeré dodatečné informace či argumenty žalobkyně týkající se jejího postavení částečně nespolupracujícího podniku.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nestanovila správné dumpingové rozpětí v souladu s čl. 2 odst. 12 základního nařízení poté, co porušila čl. 2 odst. 3 a 4, nesprávně vyložila čl. 2 odst. 9 a dopustila se v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, a dále z toho, že Komise neprovedla spravedlivé srovnání v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 3 odst. 2 a 5 základního nařízení a článek 3.1 ADD, zkreslila důkazy, které jí byly předloženy, a dopustila se v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně posoudila ukazatele újmy a neprovedla objektivní zkoumání stavu unijního průmyslu. Podle žalobkyně vycházela Komise pouze z vybraných ekonomických ukazatelů o stavu unijního průmyslu a zanedbala klíčové ukazatele, které by odrážely jiný, pozitivnější stav unijního průmyslu. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nepostupovala nestranně, když upřednostnila své závěry o újmě a zkreslila důkazy, které jí byly předloženy, přičemž neposoudila „volný“ a „závislý“ trh daného výrobku jako celek a společně pro všechny ukazatele, a když se rozhodla provést „analýzu z trojího hlediska“, která zkreslila celkové posouzení.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 3 odst. 7 základního nařízení, když nesprávně posoudila příčinnou souvislost mezi údajnými dumpingovými dovozy a situací unijního průmyslu. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nesplnila svou povinnost nepřičítat další faktory způsobující újmu na vrub údajným dumpingovým dovozům a přehlédla jiné faktory, které mohly společně a nerozdílně narušit příčinnou souvislost.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně určila úroveň pro odstranění újmy, čímž porušila čl. 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyně Komise konkrétně stanovila nepřiměřené a nadměrné ziskové rozpětí pro unijní průmysl a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když pro účely rozpětí újmy použila per analogiam úpravy pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk nezávislého dovozce upravené v čl. 2 odst. 9 základního nařízení.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).

      (2)  Antidumpingová dohoda WTO.


title: Věc T-44/17: Žaloba podaná dne 23. ledna 2017 – Camomilla v. EUIPO – CMT (CAMOMILLA)

text:
               27.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/17

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2017 – Camomilla v. EUIPO – CMT (CAMOMILLA)
   (Věc T-44/17)
   (2017/C 095/27)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Camomilla Srl (Buccinasco, Itálie) (zástupci: M. Mussi a H. Chiappetta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Neapol, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „CAMOMILLA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 7 077 555

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2016, ve věci R 2250/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil napadené rozhodnutí tak, aby byl návrh CMT na prohlášení neplatnosti zamítnut v plném rozsahu;

               —

               podpůrně změnil napadené rozhodnutí tak, aby byl návrh na prohlášení neplatnosti zamítnut i pro výrobky „třídy 18: výrobky z těchto materiálů (kůže a její imitace) nezahrnuté v jiných třídách, batohy, klíčenky (kožená galanterie), aktovky diplomatky, peněženky, peněženky nikoli ze vzácných kovů, tašky, kufříky na toaletní potřeby, pouzdra a taštičky; třídy 25: oděvy, obuv, kloboučnické zboží, rukavice, svetry přes ramena, štóly, župany“;

               —

               podpůrněji zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení a společnosti CMT Compagnia manifatture tessili Srl náhradu nákladů souvisejících s řízením před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 57 odst. 3 ve spojení s čl. 57 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-499/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG v. Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG v. Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst
   (Věc C-499/09)
   2010/C 63/35
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesfinanzhof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst

      Předběžné otázky

               1)

               Jedná se o dodání ve smyslu článku 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, pokud jsou prodávány pokrmy nebo jídla připravené k okamžité konzumaci?

               2)

               Záleží při odpovědi na první otázku na tom, zda jsou poskytovány dodatečné prvky služeb (možnost použít stoly, židle, jiná zařízení používaná během konzumace, promítání filmů v kině)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Má být pojem „potraviny“ uvedený v první kategorii přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají pouze potraviny „určené k vzetí s sebou“, tak jak jsou například typicky prodávány v obchodech s potravinami, nebo pod něj spadají také pokrmy nebo jídla, které byly vařením, smažením, pečením, nebo jiným způsobem připraveny k okamžité konzumaci?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


title: Věc F-1/09: Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Putterie-de-Beukelaer v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/53

         Žaloba podaná dne 9. ledna 2009 – Putterie-de-Beukelaer v. Komise
   (Věc F-1/09)
   (2009/C 55/96)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Françoise Putterie-de-Beukelaer (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení rozhodnutí nepřipustit žalobkyni do atestačního řízení za rok 2007.
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2008, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ohledně rozhodnutí o nepřípustnosti její účasti na atestaci za rok 2007;

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepřípustnosti účasti žalobkyně na atestaci za rok 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-310/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lunds tingsrätt – Švédsko) – Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser v. Anders Holmqvist (Sbližování právních předpisů — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS — Článek 8a — Činnost ve více členských státech)

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lunds tingsrätt – Švédsko) – Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser v. Anders Holmqvist
   (Věc C-310/07) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS - Článek 8a - Činnost ve více členských státech)
   (2008/C 313/12)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Lunds tingsrätt
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Svenska staten genom Tillsynsmyndigheten i Konkurser

      Žalovaný: Anders Holmqvist
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Lunds tingsrätt – Výklad článku 8a směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), změněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) – Záruka na mzdu pro pracovníky zaměstnané v dopravním podniku, který má své sídlo a svou jedinou provozovnu v členském státě a který provádí dodání zboží mezi členským státem původu a ostatními členskými státy
   Výrok
   Článek 8a směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby byl podnik usazený ve členském státě považován za podnik provozující činnost na území jiného členského státu, není nezbytné, aby měl tento podnik v uvedeném jiném státě pobočku či stálou provozovnu. Je však třeba, aby tento podnik měl v posledně uvedeném státě stálou hospodářskou přítomnost charakterizovanou existencí lidských zdrojů, které mu umožňují tam vykonávat činnost. V případě dopravního podniku usazeného ve členském státě pouhá okolnost, že zaměstnanec najatý daným podnikem v uvedeném státě uskutečňuje dodávky zboží mezi posledně uvedeným státem a jiným členským státem, neumožňuje dospět k závěru, že daný podnik má stálou hospodářskou přítomnost v jiném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


title: Věc T-502/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2011 — IIC-Intersport International v. OHIM — McKenzie (McKENZIE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství McKENZIE — Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství McKINLEY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               2.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2011 — IIC-Intersport International v. OHIM — McKenzie (McKENZIE)
   (Věc T-502/07) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství McKENZIE - Starší slovní a obrazová ochranná známka Společenství McKINLEY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 194/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Švýcarsko) (zástupce: P. Steinhauser, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: The McKenzie Corp. Ltd (Ponteland Village, Newcastle Upon Tyne, Spojené království) (zástupci: D. Alexander, QC, R. Kempner a O.M. Delafaille, solicitors)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. října 2007 (věc R 1425/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi The McKenzie Corporation Ltd a IIC — Intersport International Corp. GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti IIC–Intersport International Corp. GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc T-115/10: Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Spojené království v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Směrnice 92/43/EHS — Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin — Rozhodnutí 2010/45/EU — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Akt, který nelze napadnout žalobou — Čistě potvrzující akt — Nepřípustnost“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Spojené království v. Komise
   (Věc T-115/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2010/45/EU - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Akt, který nelze napadnout žalobou - Čistě potvrzující akt - Nepřípustnost)
   2011/C 211/54
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Ossowski, zmocněnec, ve spolupráci s D. Wyattem, QC, a M. Woodem, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a S. Boelaert, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/45/EU ze dne 22. prosince 2009, kterým se přijímá třetí aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. 2010, L 30, s. 322), v rozsahu, v němž se tímto rozhodnutím lokalita nazvaná „Estrecho oriental“ (s kódem ES6120032) označuje za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               O návrhu Španělského království na vstup do řízení jako vedlejšího účastníka není třeba rozhodnout.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-398/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Thomas Hogan a další v. Minister for Social and Family Affairs a další ( „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Sbližování právních předpisů — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 2008/94/ES — Působnost — Doplňkové zaměstnanecké systémy sociálního zabezpečení — Dávkově definovaný a nákladově vyrovnaný systém — Nedostatek finančních prostředků — Minimální úroveň ochrany — Hospodářská krize — Vyrovnaný hospodářský a sociální rozvoj — Povinnosti členského státu v případě nedostatku finančních prostředků — Odpovědnost členského státu v případě nesprávného provedení“ )

text:
               15.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Thomas Hogan a další v. Minister for Social and Family Affairs a další
   (Věc C-398/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Sbližování právních předpisů - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 2008/94/ES - Působnost - Doplňkové zaměstnanecké systémy sociálního zabezpečení - Dávkově definovaný a nákladově vyrovnaný systém - Nedostatek finančních prostředků - Minimální úroveň ochrany - Hospodářská krize - Vyrovnaný hospodářský a sociální rozvoj - Povinnosti členského státu v případě nedostatku finančních prostředků - Odpovědnost členského státu v případě nesprávného provedení)
   2013/C 171/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, Walter Walsh

      Žalovaní: Minister for Social and Family Affairs, Irlande, Attorney General

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad čl. 1 odst. 1 a článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. L 283, s. 36) — Doplňkové zaměstnanecké systémy sociálního zabezpečení — Nedostatek prostředků v uvedených systémech — Vnitrostátní právní úprava, která neobsahuje právní základ umožňující zaměstnancům získat od svého zaměstnavatele náhradu v případě platební neschopnosti podniku — Povinnost dotyčného členského státu přijmout nezbytná opatření na ochranu zájmů zaměstnanců — Skutečnosti, k nimž musí vnitrostátní soud přihlédnout při posuzování, zda byla tato povinnost dodržena.

      Výrok

               1)

               Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele musí být vykládána v tom smyslu, že se použije na práva bývalých zaměstnanců na starobní důchod z doplňkového systému sociálního zabezpečení zřízeného jejich zaměstnavatelem.

               2)

               Článek 8 směrnice 2008/94 musí být vykládán v tom smyslu, že pro účely určení, zda členský stát splnil povinnost stanovenou v tomto článku, nelze dávky zákonného důchodu zohlednit.

               3)

               Článek 8 směrnice 2008/94 musí být vykládán v tom smyslu, že pro jeho použití je dostatečné, že doplňkový zaměstnanecký systém sociálního zabezpečení nemá dostatečné finanční krytí k datu, k němuž se zaměstnavatel ocitne v platební neschopnosti, a že zaměstnavatel nemá z důvodu platební neschopnosti finanční prostředky nezbytné k tomu, aby do tohoto systému zaplatil příspěvky v dostatečné výši, jež by umožnily plnou úhradu dávek dlužných účastníkům tohoto systému. Není nezbytné, aby posledně uvedení účastníci prokázali existenci jiných faktorů, které zapříčinily ztrátu jejich práv na starobní důchod.

               4)

               Směrnice 2008/94 musí být vykládána v tom smyslu, že opatření přijatá Irskem po vydání rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 25. ledna 2007, Robins a další (C 278/05), nesplňují povinnosti stanovené touto směrnicí a že hospodářská situace dotyčného členského státu nepředstavuje zvláštní okolnost, která by mohla odůvodnit nižší úroveň ochrany zájmů zaměstnanců, co se týče jejich práv na starobní důchod na základě doplňkového zaměstnaneckého systému sociálního zabezpečení.

               5)

               Směrnice 2008/94 musí být vykládána v tom smyslu, že skutečnost, že opatření přijatá Irskem po vydání výše uvedeného rozsudku Robins a další ve výsledku neumožnila, aby žalobci v původním řízení získali více než 49 % hodnoty svých nabytých práv na starobní důchod na základě doplňkového zaměstnaneckého systému sociálního zabezpečení, sama o sobě představuje závažné porušení povinností tohoto členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


title: Věc T-456/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – TAO-AFI a SFIE-PE v. Parlament a Rada „Odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Unie — Roční úprava — Nařízení (EU) č. 422/2014 a 423/2014 — Vady postupu přijímání aktů — Nekonzultování odborových svazů“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – TAO-AFI a SFIE-PE v. Parlament a Rada
   (Věc T-456/14) (1)

   („Odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Unie - Roční úprava - Nařízení (EU) č. 422/2014 a 423/2014 - Vady postupu přijímání aktů - Nekonzultování odborových svazů“)
   (2016/C 392/32)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO AFI) (Brusel, Belgie) a Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE PE) (Brusel) (zástupci: M. Casado García Hirschfeld a J. Vanden Eynde, advokáti)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Troupiotis a E. Taneva, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, poté G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 422/2014 a 423/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterými se s účinkem ode dne 1. července 2011 a ode dne 1. července 2012 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody (Úř. věst. 2014, L 129, s. 5 a s. 12 ).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Association des fonctionnaires indépendants pour la défense de la fonction publique européenne (TAO-AFI) a Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.