title: Věc C-367/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 14. června 2021 – Hewlett Packard Development Company LP v. Senetic Spółka Akcyjna

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/5

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym w Warszawie (Polsko) dne 14. června 2021 – Hewlett Packard Development Company LP v. Senetic Spółka Akcyjna
      (Věc C-367/21)
      (2021/C 391/09)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud:

      Sąd Okręgowy w Warszawie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Hewlett Packard Development Company LP

         Žalovaná: Senetic Spółka Akcyjna

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 36 druhá věta SFEU ve spojení s čl. 15 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie (1), jakož i s čl. 19 odst. 1 druhou větou [SEU] vykládán v tom smyslu, že brání praxi vnitrostátních soudů členských států, které v případech, kdy

                              —

                              vyhoví návrhům vlastníka ochranné známky EU na uložení povinnosti zdržet se dovozu/importu, vývozu/exportu[,] propagování výrobků označených ochrannou známku EU nebo na uložení povinnosti stáhnout takové výrobky z trhu, a

                              —

                              v řízení o předběžném opatření rozhodnou o zabavení výrobků označených ochrannou známkou EU,

                        odkazují v rozhodnutí na „předměty, které nebyly uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem“, v důsledku čehož je zjištění, na které předměty označené ochrannou známkou EU se vztahují uložené povinnosti a zákazy (tj. zjištění, které předměty nebyly uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem), vzhledem k obecné formulaci rozhodnutí, ponecháno na orgán provádějící výkon rozhodnutí, jenž při uvedeném zjišťování vychází z prohlášení vlastníka ochranné známky nebo z pomůcek poskytnutých vlastníkem (vč. IT pomůcek a databází), přičemž přípustnost zpochybnění uvedených zjištění orgánu provádějícího výkon rozhodnutí v nalézacím řízení před soudem je vyloučena nebo omezena povahou procesních prostředků, které má žalovaný k dispozici v řízení o předběžném opatření a ve vykonávacím řízení?

                  2)

                  Musí být ustanovení článků 34, 35 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládána v tom smyslu, že brání vlastníkovi ochranné známky Společenství (nyní ochranné známky EU) dovolávat se ochrany podle článků 9 a 102 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (nyní články 9 a 130 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ze dne 14. června 2017 o ochranné známce Evropské unie), když

                              —

                              vlastník zapsané ochranné známky Společenství (ochranné známky EU) distribuuje v Evropském hospodářském prostoru a mimo něj výrobky označené touto ochrannou známkou, a to prostřednictvím autorizovaných distributorů, kteří mohou provádět další prodej výrobků označených ochrannou známkou jen subjektům, které spadají výlučně do oficiální distribuční sítě, a koncovým odběratelům výrobků, přičemž autorizovaní distributoři jsou povinni odebírat výrobky pouze od jiných autorizovaných distributorů nebo od vlastníka ochranné známky;

                              —

                              výrobky označené ochrannou známkou nemají žádné znaky ani jiné rozlišující prvky, které by umožnily určit místo jejich uvedení na trh vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem;

                              —

                              žalovaný nabyl výrobky označené ochrannou známkou na území Evropského hospodářského prostoru;

                              —

                              žalovaný převzal od prodejců výrobků označených ochrannou známkou prohlášení o tom, že tyto výrobky mohou být v souladu s právními předpisy uvedeny na trh v Evropském hospodářském prostoru;

                              —

                              vlastník zápisu ochranné známky EU neposkytuje žádné IT pomůcky (ani jiné pomůcky) ani nepoužívá žádný systém označování, které by potenciálnímu odběrateli výrobku označeného ochrannou známkou umožňovaly, aby si před koupí výrobku sám ověřil, že výrobek byl uveden na trh v Evropském hospodářském prostoru v souladu s právem, a žádosti odběratele o takové ověření odmítne vyhovět?

         (1)  Úř. věst. 2017, L 154, s. 1


title: Věc C-376/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 17. června 2021 – Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustrojstvoto a rakovoditel na Upravliavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014-2020 v. Obština Razlog

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varchoven administrativen sad (Bulharsko) dne 17. června 2021 – Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustrojstvoto a rakovoditel na Upravliavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014-2020 v. Obština Razlog
      (Věc C-376/21)
      (2021/C 391/10)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Varchoven administrativen sad

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel kasačního opravného prostředku: Zamestnik-ministar na regionalnoto razvitie i blagoustrojstvoto a rakovoditel na Upravliavaštija organ na Operativna programa „Regioni v rastež“ 2014-2020

         Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Obština Razlog

         Předběžné otázky

                  1.

                  Musí být čl. 160 odst. 1 a článek 2 nařízení 2018/1046 (1), jakož i čl. 102 odst. 1 a 2 nařízení č. 966/2012 vykládány v tom smyslu, že se vztahují i na veřejné zadavatele v členských státech Evropské unie, pokud jsou veřejné zakázky, které zadávají, financovány z prostředků evropských strukturálních a investiční fondů?

                  2.

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Musí být zásady transparentnosti, proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace stanovené v čl. 160 odst. 1 nařízení 2018/1046 a v čl. 102 odst. 1 nařízení č. 966/2012 vykládány v tom smyslu, že nebrání úplnému omezení hospodářské soutěže při zadávání veřejných zakázek formou jednacího řízení bez předchozího uveřejnění, pokud se předmět dané veřejné zakázky nevyznačuje žádnými zvláštnostmi, které vedou k tomu, že je objektivně nezbytné, aby ho realizoval pouze hospodářský subjekt, který byl vyzván k jednání? Musí být zejména čl. 160 odst. 1 a 2 ve spojení s čl. 164 odst. 1 písm. d) nařízení 2018/1046 a čl. 102 odst. 1 a 2 ve spojení s čl. 104 odst. 1 písm. d) nařízení č. 966/2012 vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle které může veřejný zadavatel po zrušení zadávacího řízení na veřejnou zakázku na základě skutečnosti, že jediná podaná nabídka je nevhodná, vyzvat k účasti na jednacím řízení bez předchozího uveřejnění pouze jeden hospodářský subjekt i v případě, že se předmět veřejné zakázky nevyznačuje žádnými zvláštnostmi, které vedou k tomu, že je objektivně nezbytné, aby ho realizoval pouze hospodářský subjekt, který byl vyzván k jednání?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2018/1046 ze dne 18. července 2018, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie, mění nařízení (EU) č. 1296/2013, (EU) č. 1301/2013, (EU) č. 1303/2013, (EU) č. 1304/2013, (EU) č. 1309/2013, (EU) č. 1316/2013, (EU) č. 223/2014 a (EU) č. 283/2014 a rozhodnutí č. 541/2014/EU a zrušuje nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 (Úř. věst. 2018, L 193, s. 1).


title: Věc C-377/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 21. června 2021 – Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre v. RM

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Mons (Belgie) dne 21. června 2021 – Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre v. RM
      (Věc C-377/21)
      (2021/C 391/11)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour du travail de Mons

         Účastníci původního řízení

         Odvolatelé: Ville de Mons, Zone de secours Hainaut – Centre

         Odpůrce: RM

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení 4 rámcové dohody provedené směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (1) vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž se při výpočtu výše platu profesionálních hasičů zaměstnaných na plný úvazek zohledňuje práce na částečný úvazek vykonávaná v postavení dobrovolného hasiče jako odpracovaná doba pro finanční účely v závislosti na objemu práce, tj. na době trvání skutečně vykonané práce, na základě zásady „poměrným dílem“, a nikoliv v závislosti na období, během něhož byla tato práce vykonávána?

         (1)  Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267.


title: Věc C-385/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 22. června 2021 – Zenith Media Communications SRL v. Consiliul Concurenţei

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie (Rumunsko) dne 22. června 2021 – Zenith Media Communications SRL v. Consiliul Concurenţei
      (Věc C-385/21)
      (2021/C 391/12)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: Zenith Media Communications SRL

         Odpůrkyně: Consiliul Concurenţei

         Předběžné otázky

      Musí být čl. 4 odst. 3 SEU a článek 101 SFEU vykládány v tom smyslu, že:

                  1)

                  ukládají orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu povinnost vykládat vnitrostátní pravidlo upravující stanovení pokuty v souladu se zásadou proporcionality v tom smyslu, že je třeba ověřit, zda celkový obrat, jak je uveden ve výkazu zisku a ztráty v rozvaze vztahující se k předchozímu finančnímu roku, věrně odráží hospodářské a finanční transakce v souladu s hospodářskou realitou?

                  2)

                  s ohledem na zásadu proporcionality brání praxi orgánu pro hospodářskou soutěž členského státu ukládat pokutu na základě obratu uvedeného ve výkazu zisku a ztráty v rozvaze vztahující se k předchozímu finančnímu roku, který zahrnuje částky přefakturované koncovým zákazníkům související se službami, u nichž byla prováděna zprostředkovatelská činnost nákupu mediálního prostoru, a nikoli pouze provize související se zprostředkovatelskou činností?

                  3)

                  brání výkladu ustanovení vnitrostátního práva v tom smyslu, že odpovědnost za správné zaúčtování a za podání věrného obrazu o hospodářských a finančních transakcí v souladu s hospodářskou realitou nese sankcionovaný podnik a že orgán pro hospodářskou soutěž členského státu je vázán způsobem, jakým sankcionovaný podnik plní tuto povinnost?


title: Věc C-392/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 24. června 2021 – TJ v. Inspectoratul General pentru Imigrări

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/8

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 24. června 2021 – TJ v. Inspectoratul General pentru Imigrări
      (Věc C-392/21)
      (2021/C 391/13)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Odvolatel-žalobce: TJ

         Odpůrce-žalovaný: Inspectoratul General pentru Imigrări

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být výraz „zvláštní zrak chránící pomůcka“ uvedený v článku 9 směrnice Rady 90/270/EHS ze dne 29. května 1990 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro práci se zobrazovacími jednotkami (1) vykládán v tom smyslu, že nemůže zahrnovat brýle?

                  2)

                  Rozumí se výrazem „zvláštní zrak chránící pomůcka“ uvedeným v článku 9 směrnice Rady 90/270/EHS pouze pomůcka používaná výlučně na pracovišti/při plnění pracovních povinností?

                  3)

                  Týká se povinnost poskytnout zvláštní zrak chránící pomůcku stanovená v článku 9 směrnice Rady 90/270/EHS výlučně nákupu pomůcky zaměstnavatelem nebo ji lze vykládat široce, tedy že zahrnuje i způsob, jakým má zaměstnavatel uhradit nezbytné náklady, které zaměstnanec vynaložil na pořízení pomůcky?

                  4)

                  Je s článkem 9 směrnice Rady 90/270/EHS slučitelné to, aby zaměstnavatel hradil tyto náklady formou obecného mzdového příplatku, který je vyplácen trvale z titulu „příplatku za ztížené pracovní podmínky“?

         (1)  Úř. věst. 1990 L 156, s. 14.


title: Věc C-402/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 30. června 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E a C v. S a Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 30. června 2021 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E a C v. S a Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-402/21)
      (2021/C 391/14)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Raad van State

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid, E a C

         Odpůrci: S a Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Mohou se turečtí státní příslušníci s právy vyplývajícími z článku 6 nebo 7 rozhodnutí č. 1/80 (1) dále odvolávat i na jeho článek 13?

                  2)

                  Vyplývá z článku 14 rozhodnutí č. 1/80, že turečtí státní příslušníci se již nemohou odvolávat na jeho článek 13, pokud z důvodu svého individuálního chování představují přítomné, skutečné a dostatečně závažné riziko pro základní zájem společnosti?

                  3)

                  Mohou být pro odůvodnění nového omezení, podle kterého může být ukončeno právo na pobyt tureckých státních příslušníků i po 20 letech z důvodů veřejného pořádku, uváděny změněné společenské představy, které vedly k novému omezení? Stačí v tomto ohledu, že nové omezení slouží cíli veřejného pořádku, nebo je rovněž nezbytné, aby omezení bylo pro dosažení tohoto cíle vhodné a nešlo nad rámec toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné?

         (1)  Rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 přijatého Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem.


title: Věc C-410/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 5. července 2021 – FU, DRV Intertrans BV

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie (Belgie) dne 5. července 2021 – FU, DRV Intertrans BV
      (Věc C-410/21)
      (2021/C 391/15)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Hof van Cassatie

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé podávající kasační opravný prostředek: FU, DRV Intertrans BV

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je třeba článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 (1) ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení vykládat v tom smyslu, že

                              —

                              pokud orgány členského státu, který vydal osvědčení A1, v návaznosti na žádost orgánů členského státu zaměstnání o zpětné zrušení uvedených osvědčení pouze předběžně zruší osvědčení a oznámí, že tato osvědčení již nejsou závazná, takže trestní řízení může v členském státě zaměstnání pokračovat a členský stát, který vydal osvědčení A1, přijme teprve po pravomocném skončení tohoto trestního řízení konečné rozhodnutí, že domněnka založená na osvědčení A1, že dotčení pracovníci jsou řádně pojištěni v systému sociálního zabezpečení tohoto vystavujícího členského státu, již neplatí a toto osvědčení A1 již není pro orgánů členského státu zaměstnání závazné,

                              —

                              v případě záporné odpovědi na tuto otázku: s ohledem na judikaturu Soudního dvora nemusí orgány členského státu zaměstnání zohlednit dotčená osvědčení A1 kvůli podvodu?

                  2)

                  Musí být čl. 13 odst. 1 písm. b) bod i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (2) ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení, čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 11 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (3) ze dne 21. října 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a kterým se zrušuje směrnice Rady 96/26/ES, jakož i čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 (4) o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční přepravy zboží ze dne 21. října 2009, vykládány v tom smyslu, že z okolnosti, že podnik, který získá osvědčení pro silniční dopravu v členském státě Evropské unie podle nařízení (ES) č. 1071/2009 a nařízení (ES) č. 1072/2009 a tedy musí být řádně a trvale usazen v tomto členském státě, nutně vyplývá, že je tím nevyvratitelně prokázáno, že tento podnik má pro určení použitelného systému sociálního zabezpečení své sídlo ve smyslu čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 883/2004 v tomto členském státě a že pro orgány členského státu zaměstnání jsou tyto závěry závazné?

         (1)  Úř. věst. 2009, L 284, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2004, L 166, s. 1.

         (3)  Úř. věst. 2009, L 300, s. 51.

         (4)  Úř. věst. 2009, L 300, s. 72.


title: Věc C-430/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 14. července 2021 – RS

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/10

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Craiova (Rumunsko) dne 14. července 2021 – RS
      (Věc C-430/21)
      (2021/C 391/16)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Craiova

         Účastník původního řízení

         Navrhovatel: RS

         Předběžné otázky

                  1.

                  Brání zásada nezávislosti soudnictví zakotvená v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU ve spojení s článkem 2 SEU a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení uvedené v čl. 148 odst. 2 rumunské Ústavy, jak jej vykládá Curtea Constituțională (Ústavní soud) ve svém rozhodnutí č. 390/2021, podle něhož vnitrostátní soudy nejsou oprávněny přezkoumat slučitelnost vnitrostátního ustanovení, prohlášeného za ústavní rozhodnutím Curtea Constituțională (Ústavní soud), s ustanoveními unijního práva?

                  2.

                  Brání zásada nezávislosti soudnictví zakotvená v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU ve spojení s článkem 2 SEU a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení uvedené v čl. 99 písm. ș) rumunského zákona č. 303/2004 o postavení soudců a státních zástupců, které umožňuje zahájit kárné řízení a uložit soudci disciplinární sankce za nedodržení rozsudku Curtea Constituțională (Ústavní soud) v případě, že je vyzván uznat přednostní uplatnění unijního práva ve vztahu k odůvodnění rozhodnutí Curtea Constituțională (Ústavní soud), tedy vnitrostátní ustanovení, které soudci odnímá pravomoc použít rozsudek Soudního dvora Evropské unie, který považuje za přednostní?

                  3.

                  Brání zásada nezávislosti soudnictví zakotvená v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci SEU ve spojení s článkem 2 SEU a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie takové vnitrostátní soudní praxi, která soudci zakazuje, pod sankcí disciplinární odpovědnosti, použít judikaturu Soudního dvora Evropské unie v trestním řízení týkajícím se stížnosti ohledně přiměřené délky trestního řízení, která je upravena v článku 4881 rumunského trestního řádu?


title: Věc C-437/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 16. července 2021 – Liberty Lines SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/11

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 16. července 2021 – Liberty Lines SpA v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
      (Věc C-437/21)
      (2021/C 391/17)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Liberty Lines SpA

         Odpůrce: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

         Předběžná otázka

      Brání [unijní] právo, a zejména zásady volného pohybu služeb a maximální otevřenosti hospodářské soutěže v souvislosti s veřejnými zakázkami na služby, takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 47 odst. 11a nařízení vlády s mocí zákona č. 50 ze dne 24. dubna 2017, přeměněné na zákon č. 96 ze dne 21. června 2017, které:

                  —

                  staví na roveň nebo alespoň právně umožňuje zrovnoprávnění rychlé námořní přepravy cestujících mezi přístavem Messina a přístavem Reggio Calabria s námořní železniční dopravou mezi poloostrovem a Sicílií, která je uvedena v čl. 2 písm. e) vyhlášky Ministerstva dopravy a námořní plavby č. 138 T ze dne 31. října 2000;

                  —

                  vytváří nebo může vytvořit výhradu ve prospěch společnosti Rete ferroviaria italiana S.p.a. pokud jde o služby námořního železničního spojení, také prostřednictvím rychlých plavidel, mezi Sicílií a poloostrovem?


title: Věc C-438/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/12

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2021 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA
      (Věc C-438/21 P)
      (2021/C 391/18)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Haasbeek, S. Bourgois, A. Sipos, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA), Biogen Netherlands BV

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  napadený rozsudek zrušil;

                  —

                  zamítl žalobu v prvním stupni a

                  —

                  uložil společnosti Pharmaceutical Works Polpharma S.A. náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Kasační opravný prostředek směřuje proti bodům 181 až 218, bodům 224 až 238, 248 až 265, 273 až 275, 280 až 282, 288, 289 a 292 napadeného rozsudku, jakož i proti závěrům obsaženým v jeho bodech 295 a 296 a ve výroku.
      Komise uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku:

                  1.

                  Tribunál zjevně zkreslil skutkový stav, což vedlo ke zjevně nesprávným právním závěrům, když své odůvodnění v napadeném rozsudku založil na chybném předpokladu, že Fumaderm byl německým Bundesinstitut für Arzneimittel und Mediczinprodukte („BfArM“) posouzen poprvé a naposledy v roce 1994.

                  2.

                  Tribunál porušil čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83 (1), jak je vykládán judikaturou Soudního dvora, tím, že vyžadoval – jako součást posouzení ze strany EMA a Komise, zda se na dva léčivé přípravky vztahuje stejná souhrnná registrace – nové posouzení kvalitativního složení prvního léčivého přípravku z hlediska účinných látek.
                  Zaprvé Tribunál protiprávně zahrnul do posouzení týkajícího se souhrnné registrace posouzení, které je součástí postupu registrace prvního léčivého přípravku. Zadruhé Tribunál protiprávně vytvořil dva navzájem si odporující koncepty souhrnné registrace, které závisely na tom, zda posouzení týkající se souhrnné registrace provádí Komise a EMA, nebo příslušný vnitrostátní orgán.

                  3.

                  Tribunál nezohlednil systém decentralizované aplikace právních předpisů v oblasti léčivých přípravků, který byl zaveden nařízením č. 726/2004 (2) a směrnicí 2001/83, porušil zásady svěřených pravomocí a subsidiarity, jež jsou zakotveny v článku 5 SEU, zásadu vzájemné důvěry, jakož i čl. 6 odst. 1, články 30 a 31 směrnice 2001/83 a čl. 57 odst. 1 a článek 60 nařízení č. 726/2004 tím, že dospěl k závěru, že Komise a EMA mají pravomoc a povinnost – v rámci posouzení, zda se na dva léčivé přípravky vztahuje stejná souhrnná registrace – provést nové posouzení nebo ověření předchozího posouzení příslušným vnitrostátním orgánem kvalitativního složení jednoho z těchto léčivých přípravků z hlediska účinných látek.

                  4.

                  Tribunál překročil meze soudního přezkumu tím, že vlastním vědeckým posouzením nahradil posouzení příslušných regulačních orgánů.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků. (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004, L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).


title: Věc C-439/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2021 Biogen Netherlands BV proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 14. července 2021 Biogen Netherlands BV proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA
      (Věc C-439/21 P)
      (2021/C 391/19)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Biogen Netherlands BV (zástupkyně: C. Schoonderbeek, advocaat)

         Další účastnice řízení: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Evropská agentura pro léčivé přípravky, Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  vyhověl kasačnímu opravnému prostředku,

                  —

                  zrušil napadený rozsudek.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně použil článek 277 SFEU tím, že neuznal, že námitka protiprávnosti vznesená proti rozhodnutí Komise ze dne 30. ledna 2014 o registraci humánního léčivého přípravku Tecfidera byla nepřípustná, jelikož toto rozhodnutí mohlo být napadeno přímo společností Polpharma, neboť je nařizovacím aktem, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření, a společnost Polpharma jím byla bezprostředně dotčena.
      Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál při svém posouzení námitky protiprávnosti nesprávně vyložil a použil pojem souhrnné registrace zakotvený v čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (1).
      Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně vyložil právní požadavky pro registraci kombinací léčivých látek v roce 1994 a při posuzování dané otázky neuznal obnovenou registraci Fumadermu v roce 2013.
      Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně vyložil a použil zásadu vzájemného uznávání posouzení a rozhodnutí přijatých vnitrostátními orgány, když dospěl k závěru, že v dané věci se tato zásada neuplatní na EMA ani na Komisi.
      Pátý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně uplatnil míru soudního přezkumu použitelnou ve vztahu k vědeckému posouzení a vědeckým důkazům tím, že učinil vlastní posouzení vědeckých údajů obsažených ve spisu.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc C-440/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2021 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/13

      Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2021 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 5. května 2021 ve věci T-611/18, Pharmaceutical Works Polpharma v. EMA
      (Věc C-440/21 P)
      (2021/C 391/20)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: S. Marino, S. Drosos, H. Kerr, zmocněnci)

         Další účastnice řízení: Pharmaceutical Works Polpharma S.A., Evropská komise, Biogen Netherlands BV

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadený rozsudek,

                  —

                  zamítl žalobu na neplatnost ve věci T-611/18 a

                  —

                  uložil žalobkyni v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení ve věci T-611/18 a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu kasačního opravného prostředku uplatňuje EMA čtyři důvody.

                  1.

                  První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil dvojího pochybení, když z nedávného obnovení registrace kombinace léčivých přípravků nevyvodil, že toto obnovení bylo provedeno v rozporu s důkazy dostupnými v době obnovení a tehdy platnými standardy.

                  2.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož měl za to, že EMA a Komise plní zvláštní funkci, která vyžaduje, aby Komise ověřila terapeutický účinek jedné z účinných látek kombinace léčivých přípravků registrované vnitrostátním orgánem, při posuzování práva na ochranu údajů týkajících se ústředně registrovaného monoterapeutického přípravku obsahujícího jednu z účinných látek kombinace léčivých přípravků.

                  3.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec směrnice 2001/83/ES (1), neboť měl za to, že posouzení za účelem souhrnné registrace vyžaduje, aby Komise ověřila terapeutický účinek jedné z účinných látek kombinace léčivých přípravků registrované vnitrostátním orgánem.

                  4.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z toho, že Tribunál překročil meze svého soudního přezkumu, neboť provedl nové posouzení některých vědeckých důkazů a Komisi vytýkal, že neprošetřila domnělé pochybnosti, jež údajně panovaly ohledně těchto vědeckých důkazů.

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků. (Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc C-456/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 23. července 2021 – E, F v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/14

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 23. července 2021 – E, F v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-456/21)
      (2021/C 391/21)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats ‘s-Hertogenbosch

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: E, F

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 10 odst. 1 písm. d) kvalifikační směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že je třeba západní normy, hodnoty a chování, které si státní příslušníci třetí země osvojí díky svému pobytu na území některého členského státu během značné části fáze jejich života, ve které se utváří jejich identita, přičemž se plně zapojují do společenského života, považovat za společnou minulost, kterou nelze změnit, resp. za rysy identity, které jsou natolik zásadní, že od dotčených osob nelze požadovat, aby se jich zřekly?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být státní příslušníci třetí země, kteří si – bez ohledu na příslušné důvody – díky faktickému pobytu na území některého členského státu během fáze jejich života, ve které se utváří jejich identita, osvojili obdobné západní normy a hodnoty, považováni za „příslušníky určité společenské vrstvy“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. d) kvalifikační směrnice? Musí být v této souvislosti otázka, zda se jedná o „určitou společenskou vrstvu, která má v dotyčné zemi odlišnou [identitu]“, posuzována z pohledu členského státu, nebo musí být tato podmínka ve spojení s čl. 10 odst. 2 kvalifikační směrnice vykládána v tom smyslu, že je rozhodující, že cizí státní příslušník může prokázat, že je v zemi původu považován za součást určité společenské vrstvy, resp. že jsou mu tam přinejmenším připisovány příslušné charakteristické rysy? Je požadavek, podle kterého může přijetí západního způsobu života odůvodnit přiznání postavení uprchlíka pouze v případě, že se toto přijetí západního způsobu života zakládá na náboženských nebo politických důvodech, slučitelný s článkem 10 kvalifikační směrnice ve spojení se zásadou nenavracení a právem na azyl?

                  3)

                  Je vnitrostátní právní praxe, podle které orgán, který má vydat rozhodnutí, v rámci posouzení žádostí o mezinárodní ochranu zvažuje nejvlastnější zájem dítěte, aniž ho nejprve (v každém řízení) přesně zjistí (resp. nechá zjistit), slučitelná s unijním právem, zejména s čl. 24 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) ve spojení s čl. 51 odst. 1 Listiny? Je odpověď na tuto otázku odlišná, jestliže členský stát musí posoudit žádost o povolení pobytu z řádných důvodů a při rozhodnutí o této žádosti je třeba zohlednit nejvlastnější zájem dítěte?

                  4)

                  Jakým způsobem a v jaké fázi posuzování žádosti o mezinárodní ochranu musí být ve světle čl. 24 odst. 2 Listiny zohledněn a zvážen nejvlastnější zájem dítěte, zejména újma, kterou nezletilý utrpěl v důsledku dlouhodobého faktického pobytu v členském státě? Je v této souvislosti relevantní, zda byl tento faktický pobyt oprávněný? Je při zvážení nejvlastnějšího zájmu dítěte v rámci tohoto posouzení relevantní, zda členský stát rozhodl o žádosti o mezinárodní ochranu ve lhůtách pro rozhodnutí stanovených unijním právem, zda nebyla splněna dříve uložená povinnost návratu a zda daný členský stát poté, co bylo vydáno rozhodnutí o navrácení, upustil od vyhoštění, v důsledku čehož mohl pokračovat faktický pobyt nezletilého v tomto členském státě?

                  5)

                  Je vnitrostátní právní praxe, podle které je mezi prvními a následnými žádostmi o mezinárodní ochranu rozlišováno v tom smyslu, že u následných žádostí o mezinárodní ochranu se nezohledňují řádné důvody, ve světle článku 7 Listiny ve spojení s čl. 24 odst. 2 Listiny slučitelná s unijním právem?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9)


title: Věc C-479/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. srpna 2021 – Trestní řízení proti SN a SD, další účastníci: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/15

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. srpna 2021 – Trestní řízení proti SN a SD, další účastníci: Governor of Cloverhill Prison, Ireland, Attorney General, Governor of Mountjoy prison
      (Věc C-479/21)
      (2021/C 391/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního trestního řízení

      SN a SD

         Předběžné otázky

                  1)

                  Lze ustanovení Dohody o vystoupení, která stanoví zachování režimu EZR (1) ve vztahu ke Spojenému království během přechodného období stanoveného v této dohodě, považovat za závazná pro Irsko s ohledem na jejich obsah významný z hlediska PSBP (2)?

                  2)

                  Lze ustanovení Dohody o obchodu a spolupráci, která stanoví zachování režimu EZR ve vztahu ke Spojenému království po uplynutí příslušného přechodného období, považovat za závazná pro Irsko s ohledem na jejich obsah významný z hlediska PSBP?

         (1)  Evropský zatýkací rozkaz

         (2)  Prostor svobody, bezpečnosti a práva


title: Věc C-480/21: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. srpna 2021 – W O, J L v. Minister for Justice and Equality

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/16

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 3. srpna 2021 – W O, J L v. Minister for Justice and Equality
      (Věc C-480/21)
      (2021/C 391/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Supreme Court

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelé: W O, J L

         Odpůrce: Minister for Justice and Equality

         Předběžné otázky

                  1.

                  Je třeba použít kritérium stanovené ve věci LM (1) a potvrzené ve věci L a P (2) za situace, kdy existuje skutečné nebezpečí, že navrhovatelé budou souzeni před soudy, které nejsou zřízeny zákonem?

                  2.

                  Je třeba použít kritérium stanovené ve věci LM a potvrzené ve věci L a P za situace, kdy osoba, která se snaží napadnout požadavek vyplývající z evropského zatýkacího rozkazu, nemůže splnit toto kritérium z důvodu, že v daném okamžiku není možné stanovit složení soudů, před nimiž bude souzena, z důvodu, že věci jsou přidělovány náhodně?

                  3.

                  Představuje neexistence účinného opravného prostředku, kterým by bylo možné napadnout platnost jmenování soudců v Polsku, za situace, kdy je zjevné, že navrhovatelé v danou chvíli nemohou prokázat, že soudy, před nimiž budou souzeni, budou složeny ze soudců, kteří nebyli platně jmenováni, porušení podstaty práva na spravedlivý proces, které vyžaduje, aby vykonávající stát odmítl předání navrhovatelů?

         (1)  Věc C-216/18 PPU, ECLI:EU:C:2018:586.

         (2)  Věci C-354/20 PPU a C-412/20 PPU, ECLI:EU:C:2020:1033.


title: Věc C-500/21 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2021 Health Information Management (HIM) proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-235/19, Health Information Management (HIM) v. Komise

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 13. srpna 2021 Health Information Management (HIM) proti rozsudku Tribunálu (desátého senátu) vydanému dne 9. června 2021 ve věci T-235/19, Health Information Management (HIM) v. Komise
      (Věc C-500/21 P)
      (2021/C 391/24)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Health Information Management (HIM) (zástupce: P. Zeegers, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  prohlásil kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný, a tedy

                  —

                  zrušil body 93 až 97 a 117 až 185 rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 9. června 2021 vydaného ve věci T-235/19, Health Information Management v. Komise,

                  —

                  zrušil body 1, 2, 3 a 5 výroku napadeného rozsudku,

                  —

                  vrátil věc Tribunálu, aby mohl rozhodnout o návrhu navrhovatelky obsaženém v žalobě podané dne 4. dubna 2019,

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů a odměn jejího právního zástupce, jejichž výše je předběžně stanovena na 15 000 € bez DPH.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Health Information Management tři důvody: i) porušení práv na obhajobu a na řádnou správu, zakotvených v článku 41 Listiny základních práv; ii) porušení de povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 druhého pododstavce SFEU, a iii) porušení a nesprávné použití článku 272 SFEU a v důsledku toho i porušení zásad nestrannosti a proporcionality.


title: Věc T-130/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2021 – CCPL a další v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej – Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty – Finanční záruka – Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 – Platební schopnost – Návrh na odklad vykonatelnosti – Nedostatek fumus boni juris“)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/18

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2021 – CCPL a další v. Komise
      (Věc T-130/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s potravinovými obaly pro maloobchodní prodej - Rozhodnutí, kterým se ukládají pokuty - Finanční záruka - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Platební schopnost - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek fumus boni juris“)
      (2021/C 391/25)
      Jednací jazyk: italština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio d’Émilie, Itálie), Coopbox Group SpA (Bibbiano, Itálie), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovensko) (zástupci: E. Cucchiara a E. Rocchi, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a T. Baumé, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU, který zní na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2020) 8940 final ze dne 17. prosince 2020, kterým se nahrazují pokuty uložené rozhodnutím Komise C(2015) final ze dne 24. června 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, pokud jde o CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC, Coopbox Group SpA a Coopbox Easten s.r.o. (věc AT.39563 – Potravinové obaly pro maloobchodní prodej) v rozsahu, v němž žalobkyním ukládá poskytnout finanční záruku nebo předběžně zaplatit uložené pokuty.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-189/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2021 – Aloe Vera of Europe v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Nařízení (ES) č. 1925/2006 – Látky podléhající zákazu, omezení nebo přezkumu Společenství – Nařízení (EU) 2021/468 – Zákaz přípravků z listů druhů aloe obsahujících deriváty hydroxyanthracenu – Návrh na odklad vykonatelnosti – Absence naléhavosti“)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/18

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 22. července 2021 – Aloe Vera of Europe v. Komise
      (Věc T-189/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Nařízení (ES) č. 1925/2006 - Látky podléhající zákazu, omezení nebo přezkumu Společenství - Nařízení (EU) 2021/468 - Zákaz přípravků z listů druhů aloe obsahujících deriváty hydroxyanthracenu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Absence naléhavosti“)
      (2021/C 391/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Aloe Vera of Europe BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: B. Van Vooren, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: W. Farrell a B. Rous Demiri, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti nařízení Komise (EU) 2021/468 ze dne 18. března 2021, kterým se mění příloha III nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1925/2006, pokud jde o botanické druhy obsahující deriváty hydroxyanthracenu (Úř. věst. 2021, L 96, s. 6), na dobu devíti měsíců od vydání požadovaného usnesení

         Výrok

                  1)

                  Návrh vydání předběžného opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-285/21 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. července 2021 – Alliance française de Bruxelles-Europe a další v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Veřejné zakázky na služby – Poskytování služeb jazykového vzdělávání – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/19

      Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 27. července 2021 – Alliance française de Bruxelles-Europe a další v. Komise
      (Věc T-285/21 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Poskytování služeb jazykového vzdělávání - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 391/27)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Alliance française de Bruxelles Europe (Brusel, Belgie) a 7 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupce: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Araujo Arce a M. Ilkova, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na jedné straně na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 19. dubna 2021 o zadání části 4 zakázky (jazykové vzdělávání ve francouzštině), která se týká rámcových smluv o jazykovém vzdělávaní pro orgány, instituce úřady a agentury Evropské unie (č. HR/2020/OP/0014) zaprvé konsorciu CLL Centre de Langues – Allingua a zadruhé konsorciu Alliance Europe Multilingue, které tvoří žalobci a dále na přijetí jakéhokoli jiného předběžného opatření, které bude Tribunál považovat za vhodné.

         Výrok

                  1)

                  Návrh vydání předběžných opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-457/21: Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Coulter Ventures v. EUIPO – iWeb (R)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/20

      Žaloba podaná dne 2. srpna 2021 – Coulter Ventures v. EUIPO – iWeb (R)
      (Věc T-457/21)
      (2021/C 391/29)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Coulter Ventures LLC (Columbus, Ohio, Spojené státy) (zástupce: R. Dissmann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: iWeb GmbH (Berlín, Německo)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie R – Přihláška č. 13 750 849

         Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2021, ve věci R 2789/2019-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly žalobkyni v řízení před EUIPO.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-475/21: Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – Francie v. Komise

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/21

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – Francie v. Komise
      (Věc T-475/21)
      (2021/C 391/30)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, T. Stéhelin, A L. Desjonquères, G. Bain, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil částečně prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2021/988 ze dne 16. června 2021, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) v rozsahu, v němž používá opravu ve výši 45 869 990,19 euro, pokud jde o „Dobrovolnou podporu vázanou na produkci“, na základě „Opatření 24 – rok podání žádosti 2017 (finanční rok 2018)“ a „Opatření 24 – rok podání žádosti 2017 (finanční rok 2019)“ pro rozpočtové roky 2018 a 2019;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí jediný žalobní důvod směřující proti napadenému rozhodnutí.
      Podle žalobkyně se Komise dopustila nesprávného právního posouzení vycházejícího z nesprávného výkladu čl. 52 odst. 2 nařízení č. 1307/2013 (1) v rozsahu, v němž měla za to, že luskoviny pěstované ve směsi s travinami nemohou být způsobilé pro režim dobrovolné podpory vázané na produkci.
      Zaprvé čl. 52 odst. 2 nařízení č. 1307/2013 umožňuje členským státům zavést režim dobrovolné podpory vázané na produkci ve prospěch všech běžných praktik zavedených v členských státech v odvětví bílkovinných plodin, kam patří luskoviny pěstované pro vysoký obsah bílkovin.
      Zadruhé musí být čl. 52 odst. 2 nařízení č. 107/2013 vykládán v tom smyslu, že odvětví bílkovinných plodin zahrnuje praxi, která je běžná zejména ve Francii, která spočívá v pěstování směsí trav a krmných luskovin, které ve směsi převažují.
      Komise se tedy tím, že měla přijetím napadeného rozhodnutí za to, že pěstování směsí trav a krmných luskovin, které ve směsi převažují, není způsobilé pro režim dobrovolné podpory vázané na produkci podle článku 52 nařízení č. 1307/2013, dopustila nesprávného právního posouzení

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1307/2013 ze dne 17. prosince 2013 , kterým se stanoví pravidla pro přímé platby zemědělcům v režimech podpory v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zrušují nařízení Rady (ES) č. 637/2008 a nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (Úř. věst. L 347, 20.12.2013, s. 608).


title: Věc T-476/21: Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – TransnetBW v. ACER

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/22

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – TransnetBW v. ACER
      (Věc T-476/21)
      (2021/C 391/31)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: TransnetBW GmbH (Stuttgart, Německo) (zástupci: T. Burmeister a P. Kistner, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro spolupráci energetických regulačních orgánů

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ACER ze dne 28. května 2021 ve věci č. A-001-2021 (kons.), týkající se odvolání proti rozhodnutí ACER č. 30/2020 o metodice pro sdílení nákladů na redispečink a vzájemnou obchodní výměnu pro jádro regionu pro výpočet kapacity (dále jen „napadené rozhodnutí“);

                  —

                  uložil ACER náhradu nákladů řízení vynaložených společností TransnetBW GmbH.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že rozsah metodiky pro sdílení nákladů na redispečink a vzájemnou obchodní výměnu (dále jen „metodika pro sdílení nákladů RDCT“), jak byl potvrzen v napadeném rozhodnutí, je protiprávní. Metodika pro sdílení nákladů RDCT, jak byla potvrzena v napadeném rozhodnutí, protiprávně rozšiřuje uplatnění zásady „znečišťovatel platí“ na sdílení nákladů nápravných opatření uplatňovaných v zásadě na všech prvcích přenosové soustavy v jádru regionu pro výpočet kapacity, i když se podle zákona jedná o výjimku z obecné povinnosti vlastníků sítě udržovat a rozšiřovat své sítě podle potřeb trhu (zásada „vlastník platí“).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že stanovení společné prahové hodnoty kruhových toků na 10 % v metodice pro sdílení nákladů RDCT, jak byla potvrzena v napadeném rozhodnutí, je protiprávní. ACER neměla pravomoc stanovit společnou prahovou hodnotu kruhových toků a odvolací senát ACER neměl pravomoc ji potvrdit. Společná prahová hodnota kruhových toků byla stanovena na příliš nízké úrovni 10 % a byla založena na nedostatečných a sporných údajích.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z toho, že sankcionování překročení prahové hodnoty kruhových toků je protiprávní. Sankcionování překročení prahové hodnoty kruhových toků ve srovnání s vnitřními toky nemá právní základ, je v rozporu se zásadou „znečišťovatel platí“, zásadou zákazu diskriminace a zásadou proporcionality a stanoví nesprávné pobídky.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát ACER protiprávně provedl pouze omezený přezkum komplexních technických a hospodářských posouzení, která měla ACER provést během postupu schvalování metodiky pro sdílení nákladů RDCT, a to v rozporu s povinnou intenzitou přezkumu prováděného odvolacím senátem ACER, jak ji definoval Tribunál ve věci Aquind (Tribunál, rozhodnutí ze dne 18. listopadu 2020, Věc T-735/18).


title: Věc T-480/21: Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – British Airways v. Komise

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/23

      Žaloba podaná dne 9. srpna 2021 – British Airways v. Komise
      (Věc T-480/21)
      (2021/C 391/32)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: British Airways plc (Harmondsworth, Spojené království) (zástupci: A. Lyle Smythe a R. O’Donoghue, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  uložil Komisi povinnost neprodleně zaplatit částku úroků z prodlení, tj. úroky z prodlení z částky 104 040 000 na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentního bodu, za období od 14. února 2011 do 8. února 2016 (po odečtení částky již zaplacené jako „zaručený výnos“), nebo podpůrně sazby, kterou Tribunál považuje za vhodnou;

                  —

                  uložil Komisi povinnost zaplatit složený úrok (nebo podpůrně úrok z prodlení) z úroků z prodlení (nebo z jakékoli jiné částky, jejíž úhrada bude Komisi nařízena v souladu s předchozím bodem) na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro její hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentního bodu, nebo podpůrně sazby, kterou Tribunál považuje za vhodnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise o odmítnutí zaplatit výše uvedené částky obsažené v jejích dopisech ze dne 30. dubna 2021 a 2. července 2021 a prohlásil jej za od počátku neplatné;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení a jiných výdajů vzniklých žalobkyni.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že British Airways je oprávněna požadovat úhradu úroků z prodlení v rámci žaloby podané na základě čl. 266 prvního pododstavce SFEU, neboť Komise byla povinna zaplatit tuto částku v rámci splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu ve věci T-48/11.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že British Airways je podpůrně oprávněna požadovat úhradu úroků z prodlení v rámci žaloby na určení mimosmluvní odpovědnosti na základě čl. 266 druhého pododstavce, článku 268 a článku 340 SFEU.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že British Airways je každopádně oprávněna požadovat na základě čl. 266 prvního pododstavce, nebo podpůrně druhého pododstavce, článku 268 a článku 340 SFEU úhradu složeného úroku z částky, která jí měla být zaplacena dne 8. února 2016.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že odmítnutí Komise zaplatit úroky z prodlení a složené úroky, jež bylo obsaženo v jejích dopisech ze dne 30. dubna 2021 (1) a ze dne 2. července 2021 (2), je založeno na porušení Smluv (a sice článku 266 SFEU) a obecné zásady unijního práva, podle které musí unijní orgány vrátit částky v návaznosti na vydání rozsudku, kterým se dané opatření zrušuje. Žalobkyně tedy tvrdí, že rozhodnutí musí být zrušeno na základě článku 263 SFEU.

         (1)  Dopis Komise ze dne 30. dubna 2021 zaslaný žalobkyni

         (2)  Dopis Komise ze dne 2. července 2021 zaslaný žalobkyni [ARES(2021)4317994]


title: Věc T-487/21: Žaloba podaná dne 10. srpna 2021 – Neoperl v. EUIPO (Zobrazení válcovité sanitární vložky)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/24

      Žaloba podaná dne 10. srpna 2021 – Neoperl v. EUIPO (Zobrazení válcovité sanitární vložky)
      (Věc T-487/21)
      (2021/C 391/33)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Neoperl AG (Reinach, Švýcarsko) (zástupci: H. Börjes Pestalozza a U. Kaufmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: přihláška poziční ochranné známky Evropské unie (Zobrazení válcovité sanitární vložky) – přihláška č. 15 786 544

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. června 2021 ve věci R 2327/2019-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 2017/1001;

                  —

                  porušení čl. 95 odst. 1 první věty nařízení č. 2017/1001.


title: Věc T-494/21: Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – Ryanair a Malta Air v. Komise

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/25

      Žaloba podaná dne 6. srpna 2021 – Ryanair a Malta Air v. Komise
      (Věc T-494/21)
      (2021/C 391/35)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) a Malta Air ltd. (Pietà, Malta) (zástupci: F.-C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating a I.-G Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 5. dubna 2021 o státní podpoře SA.59913 (2021/N) – Francie – COVID 19 – Rekapitalizace společností Air France a Air France- KLM Holding, (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná neprávem vyloučila společnost KLM z rozsahu působnosti napadeného rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila dočasný rámec pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření koronavirové nákazy COVID-19.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje konkrétní ustanovení SFEU a základní zásady unijního práva, které tvoří základ liberalizace letecké dopravy v EU od konce od konce 80. let 20. století (tj. zákaz diskriminace, volný pohyb služeb (2) a svoboda usazování).

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná i přes zásadní obtíže nezahájila formální vyšetřovací řízení a porušila procesní práva žalobkyň.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila svoji povinnost uvést odůvodnění.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí nesplnilo požadavky článku 342 SFEU a nařízení 1/58, které se týká jazyků oficiálních dokumentů unijních orgánů. (3)

         (1)  Úř. věst. 2021, C 240, s. 13.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3-20).

         (3)  Rada EHS: Nařízení č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. 1958, 17, s. 385-386).


title: Věc T-498/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Lotion v. EUIPO (BLACK IRISH)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/26

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Lotion v. EUIPO (BLACK IRISH)
      (Věc T-498/21)
      (2021/C 391/36)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Lotion LLC (Woodland Hills, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: A. Deutsch, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie BLACK IRISH – přihláška č. 18 189 156

         Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. června 2021 ve věci R 199/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí,

                  —

                  vyhověl sporné přihlášce k zápisu sporných a nyní požadovaných výrobků,

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2017/1001,

                  —

                  porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 2017/1001,

                  —

                  porušení článku 94 nařízení č. 2017/1001,

                  —

                  porušení obecných zásad unijního práva, zejména zásad rovného zacházení a řádné správy.


title: Věc T-499/21: Žaloba podaná dne 14. srpna 2021 – Ryanair v. Komise

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/27

      Žaloba podaná dne 14. srpna 2021 – Ryanair v. Komise
      (Věc T-499/21)
      (2021/C 391/37)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko) (zástupci: E. Vahida, F. C. Laprévote, V. Blanc, S. Rating a I.-G. Metaxas-Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 23. dubna 2021 o státní podpoře SA.62304 (2021/N) – Portugalsko – COVID-19: odškodnění společnosti TAP Portugal; (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně uplatnila čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU a dopustila se zjevně nesprávného posouzení při přezkoumání přiměřenosti pomoci s ohledem na škody způsobené krizí COVID-19.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila konkrétní ustanovení SFEU a všeobecné zásady unijního práva, na kterých je založena liberalizace letecké dopravy v Unii od konce osmdesátých let dvacátého století (tj. zákaz diskriminace, volný pohyb služeb – uplatňovaný na leteckou dopravu podle nařízení (ES) č. 108/2008 (2) – a svoboda usazování).

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná i přes závažné obtíže nezahájila formální vyšetřovací řízení a porušila procesní práva žalobkyně.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 240, s. 33.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3-20).


title: Věc T-500/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/28

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (TOGETHER. FORWARD.)
      (Věc T-500/21)
      (2021/C 391/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Švýcarsko) (zástupkyně: L. Alonso Domingo, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie TOGETHER. FORWARD. – Přihláška č. 18 288 035

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2021, ve věci R 417/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001, a v důsledku toho odstavce 2 uvedeného článku 7, a to na základě nesprávného posouzení vnímání relevantního spotřebitele;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve vztahu ke sporné ochranné známce.


title: Věc T-501/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících roh kostky)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/28

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících roh kostky)
      (Věc T-501/21)
      (2021/C 391/39)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Švýcarsko) (zástupkyně: L. Alonso Domingo, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících roh kostky) – Přihláška č. 18 252 130

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. června 2021, ve věci R 79/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 na základě nesprávného posouzení vnímání relevantního spotřebitele;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve vztahu ke sporné ochranné známce.


title: Věc T-502/21: Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících čtverec)

text:
               27.9.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 391/29

      Žaloba podaná dne 16. srpna 2021 – Philip Morris Products v. EUIPO (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících čtverec)
      (Věc T-502/21)
      (2021/C 391/40)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Philip Morris Products SA (Neuchâtel, Švýcarsko) (zástupkyně: L. Alonso Domingo, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Zobrazení kombinace černých a bílých čar tvořících čtverec) – Přihláška č. 18 252 146

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2021, ve věci R 78/2021-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  rozhodl, že EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 na základě nesprávného posouzení vnímání relevantního spotřebitele;

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001 ve vztahu ke sporné ochranné známce.


title: Věc C-760/18: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Lasithiou – Řecko) – M. V. a další v. Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“ („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 1999/70/ES – Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS – Ustanovení 5 – Opatření, která mají předcházet zneužití vznikajícímu využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou – Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru – Po sobě jdoucí smlouvy nebo první prodloužená smlouva – Rovnocenné právní opatření – Ústavou stanovený absolutní zákaz přeměny pracovních smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou – Povinnost konformního výkladu“)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/2

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Lasithiou – Řecko) – M. V. a další v. Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“
      (Věc C-760/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 - Opatření, která mají předcházet zneužití vznikajícímu využitím po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou - Pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Po sobě jdoucí smlouvy nebo první prodloužená smlouva - Rovnocenné právní opatření - Ústavou stanovený absolutní zákaz přeměny pracovních smluv na dobu určitou na smlouvy na dobu neurčitou - Povinnost konformního výkladu“)
      (2021/C 128/02)
      Jednací jazyk: řečtina

         Předkládající soud

      Monomeles Protodikeio Lasithiou

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: M. V. a další

         Žalovaný: Organismos Topikis Aftodioikisis (O.T.A.) „Dimos Agiou Nikolaou“

         Výrok

                  1)

                  Ustanovení 1 a ustanovení 5 bod 2 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládána v tom smyslu, že výraz „po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou“, který je v nich uveden, zahrnuje rovněž automatické prodlužování pracovních smluv na dobu určitou zaměstnanců v oblasti úklidových služeb územních samosprávných celků, k němuž došlo v souladu s výslovnými vnitrostátními ustanoveními a bez ohledu na skutečnost, že nebyla dodržena obecně stanovená písemná forma pro uzavírání po sobě jdoucích pracovních smluv.

                  2)

                  Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že pokud došlo ke zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou ve smyslu tohoto ustanovení, povinnost předkládajícího soudu zvolit v co největším možném rozsahu takový výklad a aplikaci všech relevantních ustanovení vnitrostátního práva, které umožní náležitě sankcionovat toto zneužití a odstranit následky porušení unijního práva, zahrnuje posouzení otázky, zda se pro účely tohoto konformního výkladu mohou případně použít stále platná ustanovení dřívější vnitrostátní právní úpravy, která umožňují přeměnu po sobě jdoucích pracovních smluv uzavřených na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, ačkoli vnitrostátní ustanovení ústavní povahy takovou přeměnu ve veřejném sektoru absolutně zakazují.

         (1)  Úř. věst. C 103, 18.3.2019.


title: Věc C-56/19 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. února 2021 – RFA International LP v. Evropská komise („Kasační opravný prostředek – Dumping – Dovoz ferrosilicia pocházejícího z Ruska – Nařízení (ES) č. 1225/2009 – Článek 11 odst. 9 a 10 – Zamítnutí žádostí o vrácení již zaplacených antidumpingových cel – Početně určená vývozní cena – Posouzení zohlednění antidumpingových cel v cenách dalšího prodeje a v pozdějších kupních cenách v Evropské unii – Povinnost postupovat stejným způsobem jako při šetření, které vedlo k uložení antidumpingového cla – Změna okolností – Odečtení zaplacených antidumpingových cel – Nezvratné důkazy“)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/3

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. února 2021 – RFA International LP v. Evropská komise
      (Věc C-56/19 P) (1)

      („Kasační opravný prostředek - Dumping - Dovoz ferrosilicia pocházejícího z Ruska - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 11 odst. 9 a 10 - Zamítnutí žádostí o vrácení již zaplacených antidumpingových cel - Početně určená vývozní cena - Posouzení zohlednění antidumpingových cel v cenách dalšího prodeje a v pozdějších kupních cenách v Evropské unii - Povinnost postupovat stejným způsobem jako při šetření, které vedlo k uložení antidumpingového cla - Změna okolností - Odečtení zaplacených antidumpingových cel - Nezvratné důkazy“)
      (2021/C 128/03)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: RFA International LP (zástupci: B. Evtimov, advokát, M. Krestiyanova a E. Borovikov, advokáti, N. Tuominen, avocată, a D. O’Keeffe, solicitor)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J.-F. Brakeland, A. Demeneix a P. Němečková, poté J.-F. Brakeland a P. Němečková, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Kasační opravný prostředek se zamítá.

                  2)

                  Společnosti RFA International LP se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 155, 6.5.2019.


title: Spojené věci C-407/19 a C-471/19: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State, Grondwettelijk Hof – Belgie) – Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19) v. Belgische Staat C-407/19), Ministerraad (C-471/19) („Řízení o předběžné otázce – Článek 45 SFEU – Volný pohyb pracovníků – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Článek 56 SFEU – Volný pohyb služeb – Výkon přístavních činností – Přístavní dělníci – Přístup k povolání a nábor – Pravidla uznávání přístavních dělníků – Přístavní dělníci nezařazení na seznam pracovníků upravený vnitrostátními právními předpisy – Omezení délkou trvání pracovní smlouvy – Mobilita přístavních dělníků mezi přístavními oblastmi – Pracovníci zajišťující logistickou činnost – Bezpečnostní osvědčení – Naléhavé důvody obecného zájmu – Bezpečnost v přístavních oblastech – Ochrana zaměstnanců – Proporcionalita“)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/3

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State, Grondwettelijk Hof – Belgie) – Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19) v. Belgische Staat C-407/19), Ministerraad (C-471/19)
      (Spojené věci C-407/19 a C-471/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Článek 49 SFEU - Svoboda usazování - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Výkon přístavních činností - Přístavní dělníci - Přístup k povolání a nábor - Pravidla uznávání přístavních dělníků - Přístavní dělníci nezařazení na seznam pracovníků upravený vnitrostátními právními předpisy - Omezení délkou trvání pracovní smlouvy - Mobilita přístavních dělníků mezi přístavními oblastmi - Pracovníci zajišťující logistickou činnost - Bezpečnostní osvědčení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Bezpečnost v přístavních oblastech - Ochrana zaměstnanců - Proporcionalita“)
      (2021/C 128/04)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soudy

      Raad van State, Grondwettelijk Hof

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV (C-407/19), Middlegate Europe NV (C-471/19)

         Žalovaní: Belgische Staat C-407/19), Ministerraad (C-471/19)

         Za přítomnosti: Katoen Natie Bulk Terminals NV, General Services Antwerp NV, Koninklijk Verbond der Beheerders van Goederenstromen (KVBG) CVBA, MVH Logistics en Stuwadoring BV

         Výrok

                  1)

                  Články 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě ukládající osobám nebo podnikům, které si přejí vykonávat v přístavní oblasti přístavní činnosti, včetně činností nesouvisejících s nakládkou a vykládkou lodí v úzkém slova smyslu, povinnost využívat pouze přístavní dělníky uznané v souladu s podmínkami a pravidly stanovenými touto právní úpravou, pokud se tyto podmínky a tato pravidla zakládají na objektivních, nediskriminačních a předem známých kritériích umožňujících přístavním dělníkům z jiných členských států doložit, že ve státě původu splňují požadavky rovnocenné požadavkům vztahujícím se na tuzemské přístavní dělníky, a pokud nezavádějí omezený seznam dělníků, které lze takto uznat.

                  2)

                  Články 45, 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které:

                              —

                              uznání přístavních dělníků přísluší správní komisi, která je paritně složena z členů jmenovaných organizacemi zaměstnavatelů a organizacemi zaměstnanců;

                              —

                              tato komise rovněž v závislosti na potřebě pracovní síly rozhoduje, zda uznaní dělníci mají či nemají být zařazeni na seznam přístavních pracovníků, přičemž u přístavních dělníků, kteří nejsou na tento seznam zařazeni, je doba jejich uznání omezena délkou trvání jejich pracovní smlouvy, takže pro každou novou smlouvu, kterou uzavírají, musí být zahájeno nové uznávací řízení;

                              —

                              není stanovena žádná maximální lhůta, v níž musí tato komise rozhodnout.

                  3)

                  Články 45, 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které se pracovník uzná za přístavního dělníka – s výjimkou případu, kdy může doložit splnění rovnocenných podmínek v jiném členském státě – pouze pokud prokáže, že:

                              —

                              je prohlášen za zdravotně způsobilého externí službou pro prevenci rizik a ochranu při práci, k níž je přidružena organizace, jejímiž členy jsou povinně všichni zaměstnavatelé působící v dané přístavní oblasti;

                              —

                              úspěšně absolvoval psychotechnické zkoušky před orgánem, který byl za tím účelem určen touto organizací zaměstnavatelů;

                              —

                              absolvoval třítýdenní přípravné kurzy pro získání dovedností v bezpečnosti práce a odborné kvalifikace a

                              —

                              úspěšně složil závěrečnou zkoušku z tohoto školení,
                              pokud úloha svěřená organizaci zaměstnavatelů a případně odborovým organizacím uznaných přístavních dělníků při jmenování orgánů pověřených provedením takových vyšetření, testů nebo zkoušek nemůže zpochybnit jejich transparentnost, objektivnost a nestrannost.

                  4)

                  Články 45, 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které si přístavní dělníci uznaní v souladu se zákonným režimem, který se na ně uplatňoval před vstupem této právní úpravy v platnost, zachovávají na základě této právní úpravy postavení uznaných přístavních dělníků a jsou zařazeni na seznam přístavních dělníků stanovený touto právní úpravou.

                  5)

                  Články 45, 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že převedení přístavního dělníka na seznam pracovníků jiné přístavní oblasti, než ve které byl uznán, podléhá podmínkám a pravidlům stanoveným kolektivní smlouvou, pokud se tyto podmínky a pravidla ukazují jako nezbytné a přiměřené ve vztahu k cíli spočívajícímu v zajištění bezpečnosti v každé přístavní oblasti, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

                  6)

                  Články 45, 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že pracovníci logistiky musí mít „bezpečnostní osvědčení“, které je vydáváno proti předložení průkazu totožnosti a pracovní smlouvy a jehož pravidla vydávání a postup pro jeho získání stanoví kolektivní smlouva, pokud jsou podmínky pro vydání takového osvědčení nezbytné a přiměřené ve vztahu k cíli spočívajícímu v zaručení bezpečnosti v přístavních oblastech a pokud postup stanovený pro jeho získání neukládá nadměrnou a nepřiměřenou administrativní zátěž.

         (1)  Úř. věst. C 288, 26.8.2019.

         Úř. věst. C 348, 14.10.2019.


title: Věc C-77/20: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – trestní řízení proti K. M. („Řízení o předběžné otázce – Společná rybářská politika – Nařízení (ES) č. 1224/2009 – Kontrolní režim k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky – Používání zařízení, které umožňuje automatické třídění úlovků podle velikosti, na palubě rybářského plavidla – Článek 89 – Opatření k zajištění dodržování pravidel – Článek 90 – Trestní sankce – Zásada proporcionality“)

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/5

      Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. února 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – trestní řízení proti K. M.
      (Věc C-77/20) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná rybářská politika - Nařízení (ES) č. 1224/2009 - Kontrolní režim k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky - Používání zařízení, které umožňuje automatické třídění úlovků podle velikosti, na palubě rybářského plavidla - Článek 89 - Opatření k zajištění dodržování pravidel - Článek 90 - Trestní sankce - Zásada proporcionality“)
      (2021/C 128/05)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Court of Appeal

         Účastník původního trestního řízení

      K. M.

         Za přítomnosti: The Director of Public Prosecutions

         Výrok

      Články 89 a 90 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006, nahlížené ve světle zásady proporcionality zakotvené v čl. 49 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, musí být vykládány v tom smyslu, že s výhradou ověření, jejichž provedení přísluší předkládajícímu soudu, nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které za účelem postihu porušení článku 32 nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 227/2013 ze dne 13. března 2013, stanoví nejen uložení pokuty, ale také povinné zabavení úlovků a zakázaných lovných zařízení nebo lovných zařízení, která nejsou v souladu s právními předpisy, nalezených na palubě dotyčného plavidla.

         (1)  Úř. věst. C 137, 27.4.2020.


title: Věc C-356/20 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2020 AL proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. června 2020 ve věci T-83/19, AL v. Komise

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/5

      Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2020 AL proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 10. června 2020 ve věci T-83/19, AL v. Komise
      (Věc C-356/20 P)
      (2021/C 128/06)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): AL (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise
      Usnesením ze dne 10. prosince 2020 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek jako zjevně neopodstatněný.


title: Věc C-561/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Belgie) dne 26. října 2020 – Q, R, S v. United Airlines, Inc.

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel (Belgie) dne 26. října 2020 – Q, R, S v. United Airlines, Inc.
      (Věc C-561/20)
      (2021/C 128/07)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Nederlandstalige ondernemingsrechtbank Brussel

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Q, R, S

         Žalovaná: United Airlines, Inc.

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být čl. 3 odst. 1 písm. a) a článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, tak, jak je vykládá Soudní dvůr, vykládány v tom smyslu, že cestující má vůči leteckému dopravci, který není dopravcem Společenství, nárok na náhradu škody, pokud do cílového místa určení dorazil v důsledku zpoždění na posledním dílčím úseku letu s místem odletu a příletu na území třetí země a bez mezipřistání na území členského státu se zpožděním v rozsahu tří hodin nebo více, a tento dílčí úsek letu je součástí letu s přestupem, který má jako první místo odletu letiště na území členského státu, jako jeden celek jej provádí tento letecký dopravce a cestujícím byl prostřednictvím jediné rezervace zarezervován u dopravce Společenství, který žádný úsek tohoto letu neprovozuje?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nařízení č. 261/2004, je-li vykládáno ve smyslu první otázky, v rozporu s mezinárodním právem, zejména se zásadou, že každý stát má úplnou a výlučnou svrchovanost nad svým územím a svým vzdušným prostorem, protože podle tohoto výkladu má být unijní právo použito na situaci, která nastala na svrchovaném území třetí země?

         (1)  Úř. věst. 2004, L 46, s. 1.


title: Věc C-579/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 2. listopadu 2020 – F, A, G, H, I v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/6

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 2. listopadu 2020 – F, A, G, H, I v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-579/20)
      (2021/C 128/08)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, pobočka Haarlem

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: F, A, G, H, I

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Zaručuje čl. 15 písm. c) kvalifikační směrnice (1) ochranu pouze ve výjimečných situacích, kdy míra svévolného násilí charakterizující mezinárodní nebo vnitrostátní ozbrojený konflikt dosáhne takové vysoké úrovně, že existují závažné důvody se domnívat, že civilista bude v případě vrácení do dotyčné země nebo případně regionu vystaven z pouhého důvodu své přítomnosti na území dotyčné země nebo dotyčného regionu skutečně nebezpečí ohrožení ve smyslu tohoto ustanovení? A je třeba takovou výjimečnou situaci chápat jako „most extreme case of general violence“ ve smyslu rozsudku N. A. v. Spojené království (2)?
                  V případě záporné odpovědi na první část první otázky:

                  2)

                  Musí být čl. 15 písm. c) kvalifikační směrnice vykládán v tom smyslu, že také nižší míra svévolného násilí, než je ta, která je v souvislosti s výše uvedenou výjimečnou situací relevantní, ve spojení s osobní a individuální situací žadatele, může vést k tomu, že existují závažné důvody se domnívat, že žadatel bude v případě návratu do dotyčné země nebo dotyčného regionu vystaven nebezpečí ohrožení ve smyslu této právní úpravy?
                  V případě kladné odpovědi na druhou otázku:

                  3)

                  Je třeba v této souvislosti použít pohyblivou stupnici, která rozlišuje podle míry svévolného násilí a s ní souvisejícího stupně závažnosti individuální situace? A jaká osobní a individuální situace může hrát roli při posuzování orgánu rozhodujícího o žádosti o azyl a vnitrostátního soudu?
                  V případě kladné odpovědi na první otázku:

                  4)

                  Je slučitelné s článkem 15 kvalifikační směrnice, aby byla žadateli, který se nachází v situaci, ve které je míra svévolného násilí nižší, než je ta, která je ve výše uvedené výjimečné situaci relevantní, a jenž může prokázat, že je (mimo jiné) specificky dotčen z důvodu skutečností vlastních jeho osobní situaci, přiznána doplňková ochrana výlučně na základě čl. 15 písm. a) nebo b) této směrnice?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).

         (2)  ESLP, 17. července 2008, CE:ECHR:2008:07l7JUDO02590407.


title: Věc C-624/20: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam (Nizozemsko) dne 24. listopadu 2020 – E. K. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               12.4.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/7

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam (Nizozemsko) dne 24. listopadu 2020 – E. K. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
      (Věc C-624/20)
      (2021/C 128/09)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Předkládající soud

      Rechtbank Den Haag, Sitzungsort Amsterdam

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: E. K.

         Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

         Předběžné otázky

                  1)

                  Jsou členské státy příslušné stanovit, zda je právo pobytu na základě článku 20 SFEU jako takové dočasné povahy či není dočasné povahy, nebo to musí být definováno unijním právem?

                  2)

                  Použije-li se výklad podle unijního práva: Je při použití směrnice 2003/109/ES (1) nutno rozlišovat mezi různými závislými právy pobytu, která mají státní příslušníci třetích zemí podle unijního práva, mezi něž patří také závislé právo pobytu, které je přiznáno rodinnému příslušníkovi občana Unie podle směrnice 2004/38/ES, a právo pobytu na základě článku 20 SFEU?

                  3)

                  Je právo pobytu podle článku 20 SFEU, které svou povahou závisí na existenci vztahu závislosti mezi státním příslušníkem třetí země a občanem Unie a je proto konečné, dočasné povahy?

                  4)

                  Je-li právo pobytu na základě článku 20 SFEU dočasné povahy: Musí být čl. 3 odst. 2 písm. e) směrnice [v tomto případě] vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, podle nějž jsou ze získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ve smyslu této směrnice vyloučena pouze povolení k pobytu stanovená vnitrostátním právem?

         (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44).