title: Věc T-120/10: Žaloba podaná dne 8. března 2010 — ClientEarth a další v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/42

         Žaloba podaná dne 8. března 2010 — ClientEarth a další v. Komise
   (Věc T-120/10)
   2010/C 134/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království), Transport & Environment (Brusel, Belgie), European Environmental Bureau (Brusel, Belgie) a BirdLife International (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Hockman QC, barrister)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobců

               —

               určit, že žalovaná porušila nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízení (ES) č. 1367/2006 (2);

               —

               určit, že důvody pro odepření přístupu k dokumentu podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 musí být uvedeny v písemné odpovědi v rámci předepsaných lhůt dvoufázového správního postupu, nebo od nich musí být jakožto od tvrzení dovolávajících se výjimky nebo liberačního důvodu upuštěno, a že jinak nepodléhají soudnímu přezkumu;

               —

               zrušit napadené rozhodnutí ze dne 9. února 2010 (SG.E3/MM/psi-Ares(2010)70321), kterým Komise projevila úmysl odepřít žalobcům přístup k některým dokumentům obsahujícím informace o životním prostředí;

               —

               uložit žalované, aby bez prodlení a bez dalších úprav v souladu s článkem 10 nařízení č. 1049/2001 poskytla přístup ke všem požadovaným dokumentům identifikovaným během jejího přezkumu žádosti ze dne 15. října 2009 a potvrzující žádosti ze dne 17. prosince 2009, jakož i k veškerým dokumentům vytvořeným během jejich posuzování;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci, a případnými vedlejšími účastníky řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svým návrhem se žalobci podle článku 263 SFEU domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. února 2010, kterým žalovaná projevila úmysl odepřít žalobcům přístup k některým dokumentům obsahujícím informace o životním prostředí týkající se emisí skleníkových plynů v důsledku výroby biopaliv, které byly vytvořeny nebo využity Komisí v souladu se směrnicí 2009/28/ES (3).
   Na podporu své žaloby uplatňují žalobci následující žalobní důvody:

               Zaprvé byl porušen článek 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyl poskytnut včasný přístup k dokumentům, ani nebyly sděleny důvody pro jeho odepření. Žádost byla podána dne 15. října 2009. Žalovaná částečně žádost zamítla, když zpřístupnila čtyři dokumenty a odepřela přístup ke zhruba dvěma stům dokumentů. Žalobci napadli základ pro toto zamítnutí. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise odepřela přístup ke zbývajícím dokumentům a odmítla poskytnout pádné důvody pro jeho odepření.

               Zadruhé byly porušeny čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyly sděleny podrobné důvody pro odepření přístupu k jednotlivým dokumentům. Aby bylo možné výjimku uplatnit, musí být v rámci předepsané lhůty v písemné odpovědi sděleny podrobné důvody pro odepření přístupu ke každému jednotlivému dokumentu. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise odmítla zbývající dokumenty zpřístupnit, a nesdělila ani žádné podrobné důvody pro odepření přístupu k nim, jak to vyžaduje nařízení a judikatura.

               Žalobci navíc tvrdí, že byl porušen článek 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyl proveden konkrétní individuální přezkum obsahu každého jednotlivého dokumentu. Komise je povinna provést konkrétní individuální přezkum obsahu každého jednotlivého dokumentu při určování, zda se na daný dokument nebo jakoukoliv jeho část vztahuje výjimka z obecného pravidla, podle něhož mají být veškeré dokumenty zpřístupněny. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise přiznala, že tento rozbor ve vztahu k požadovaným dokumentům neprovedla, a v rozsahu, v němž byl nějaký rozbor proveden, nebyl žalobcům zpřístupněn.

               Dále žalobci tvrdí, že byl porušen čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 z důvodu protiprávního použití výjimky podle čl. 4 odst. 3. Komise se původně výjimky podle čl. 4 odst. 3 dovolávala ve vztahu ke zhruba dvěma stům dokumentů. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise dané dokumenty nezpřístupnila. Aby se Komise mohla dovolávat výjimky podle čl. 4 odst. 3, musí prokázat, že dokument nebo informace, která je v něm obsažena, by vážně ohrozily její rozhodovací proces. Žalobci tvrdí, že dokumenty, které obsahují informace o životním prostředí týkající se emisí do životního prostředí, by vážně neohrozily rozhodovací proces Komise a že v rozsahu, v němž se na jakýkoliv dokument nebo informaci výjimka vztahuje, existuje převažující veřejný zájem na jejich zpřístupnění.

               Současně žalobci tvrdí, že byl porušen čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyla provedena revize dokumentů. Jakmile Komise odmítne zpřístupnit požadované dokumenty, musí zvážit, zda není možné revidovat ty oddíly, na něž se jinak vztahuje výjimka, a zpřístupnit ty části, na něž se výjimka nevztahuje. Žalobci tvrdí, že Komise revizi nezvážila, ani neprovedla, a v důsledku toho odepřela přístup k informacím nebo částem dokumentů, které měly být jinak zpřístupněny.

               Konečně žalobci uvádějí, že žalovaná porušila čl. 4 odst. 7 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že neurčila období použití výjimky podle čl. 4 odst. 3. Jakmile Komise odmítne zpřístupnit požadované dokumenty nebo jejich části, musí určit období, během něhož se výjimka použije. Žalobci tvrdí, že Komise nepřezkoumala, ani nesdělila období, během něhož se lze jinak platného nároku na uplatnění výjimky dovolávat.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, s. 16).


title: Věc T-548/11: Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2012 — MIP Metro v. OHIM — Real Seguros (real,- QUALITY) ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Zrušení starších národních ochranných známek — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/47

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. listopadu 2012 — MIP Metro v. OHIM — Real Seguros (real,- QUALITY)
   (Věc T-548/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Zrušení starších národních ochranných známek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 26/93
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J. C. Plate a R. Kaase, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Real Seguros, SA (Porto, Portugalsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. srpna 2011 (věc R 114/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Real Seguros, SA a MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení vynaložené v řízení před Tribunálem.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc T-324/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. října 2009 — Estonsko v. Komise ( Zemědělství — Společná organizace trhů — Přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států — Nařízení (ES) č. 832/2005, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru — Žaloba na neplatnost — Kolegialita — Koncept zásob — Okolnosti, za jakých se vytvořily zásoby — Odůvodnění — Správný úřední postup — Dobrá víra — Zákaz diskriminace — Právo vlastnit majetek — Proporcionalita )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/37

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. října 2009 — Estonsko v. Komise
   (Věc T-324/05) (1)

   („Zemědělství - Společná organizace trhů - Přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 832/2005, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru - Žaloba na neplatnost - Kolegialita - Koncept „zásob“ - Okolnosti, za jakých se vytvořily zásoby - Odůvodnění - Správný úřední postup - Dobrá víra - Zákaz diskriminace - Právo vlastnit majetek - Proporcionalita“)
   2009/C 282/69
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně L. Visaggio a E. Randvere, poté T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe a E. Randvere, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Lotyšská republiká (zástupkyně: původně E. Balode Buraka, poté L. Ostrovska a K. Drēviņa, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Estonská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.

               3)

               Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc C-263/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 19. června 2008 – Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening v. Stockholms kommun genom dess marknämnd

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta domstolen (Švédsko) dne 19. června 2008 – Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening v. Stockholms kommun genom dess marknämnd
   (Věc C-263/08)
   (2008/C 209/51)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Högsta domstolen
   Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Djurgården-Lilla Värtans Miljöskyddsförening

      Odpůrce: Stockholms kommun genom dess marknämnd
   Předběžné otázky

               1)

               Má být bod 10 přílohy II směrnice 85/337 (1) vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na vodohospodářská díla, jež zahrnují odčerpávání podzemní vody z tunelu pro elektrické vedení, která do tohoto tunelu vniká, a provádění infiltrace (doplňování) vody do země nebo do svahu za účelem kompenzace jakéhokoli snížení objemu podzemní vody, a výstavbu a údržbu zařízení na takové odčerpávání a infiltraci?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Vyplývá z článku 10a směrnice 85/337 – podle něhož má dotčená veřejnost mít za určitých okolností možnost dosáhnout přezkoumání soudem nebo jiným nezávislým a nestranným orgánem zřízeným ze zákona a napadnout tak hmotnou nebo procesní zákonnost rozhodnutí – že existuje rovněž požadavek, aby dotčená veřejnost měla právo napadnout rozhodnutí soudu vydané v územním řízení v případě, kdy dotčená veřejnost měla možnost účastnit se soudního řízení o vydání územního rozhodnutí a předložit soudu své vyjádření?

               3)

               Pokud jsou odpovědi na první a druhou otázku kladné: Mají být čl. 1 odst. 2, čl. 6 odst. 4 a článek 10a směrnice 85/337 vykládány v tom smyslu, že s ohledem na dotčenou veřejnost uvedenou v čl. 6 odst. 4 a článku 10a je možné stanovit různé vnitrostátní požadavky, s tím, že malá místní sdružení na ochranu životního prostředí tak mají právo účastnit se rozhodovacích postupů uvedených v čl. 6 odst. 4 pro záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí v oblasti, kde takové sdružení působí, ale nikoli právo podat opravný prostředek uvedené v článku 10a?

      (1)  Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40).


title: Věc C-80/05 P: Opravný prostředek podaný dne 18. února 2005 (faxem ze dne 16. února 2005) Glunz AG a OSB Deutschland GmbH, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 1. prosince 2004 ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. v. Komise Evropských společenství, podporovaná Glunz AG a OSB Deutschland GmbH

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/16

         Opravný prostředek podaný dne 18. února 2005 (faxem ze dne 16. února 2005) Glunz AG a OSB Deutschland GmbH, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 1. prosince 2004 ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. v. Komise Evropských společenství, podporovaná Glunz AG a OSB Deutschland GmbH
   (Věc C-80/05 P)
   (2005/C 106/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 18. února 2005 (faxem ze dne 16. února 2005) opravný prostředek podaný Glunz AG a OSB Deutschland GmbH, zastoupenými Dr. Hansem-Jörgem Niemeyerem a Hengelerem Muellerem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 1. prosince 2004, ve věci T-27/02, Kronofrance S.A. v. Komise Evropských společenství, podporovaná Glunz AG a OSB Deutschland GmbH.
   Účastníci řízení podávající opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) ze dne 1. prosince 2004 ve věci T-27/02 (1) a žalobu zamítl;

               2.

               podpůrně zrušil napadený rozsudek a vrátil věc k novému projednání Soudu prvního stupně;

               3.

               uložil žalobkyni v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Napadený rozsudek Soudu prvního stupně musí být zrušen z následujících důvodů:

               —

               Soud porušil ustanovení čl. 87 odst. 3 ES, když nesprávně vyložil multisektorální rámec pro regionální podpory velkých investičních plánů a nerespektoval přitom uvážení, které přísluší Komisi při formulaci a použití tohoto rámce Společenství. Dále je chybné hospodářské posouzení Soudu, podle kterého podpory na trhu v propadu zjevně vytvářejí značné riziko narušení hospodářské soutěže, i když v dotčeném odvětví neexistují žádné nadbytečné volné kapacity.

               —

               Soud na základě nesprávného výkladu čl. 230 čtvrtého pododstavce ES připustil žalobu jako přípustnou, když došel k závěru, že žalobkyně měla aktivní legitimaci k podání žaloby v řízení v prvním stupni. Žalobkyně není spornou podporou osobně a bezprostředně dotčena, protože mezi ní a účastníky řízení podávajícími opravný prostředek neexistuje soutěžní vztah.

               —

               Soud porušil ustanovení článku 64 svého jednacího řádu. Měl přijmout organizační procesní opatření, aby vyjasnil faktickou situaci a určil skutečnosti, které mohou zakládat aktivní legitimaci žalobkyně.

               —

               Soud porušil ustanovení čl. 230 druhého pododstavce ES tím, že ve svém rozsudku šel nad rámec žalobních důvodů dovolávaných v žalobě.

      (1)  Úř. věst. C 31, 05.02.2005.


title: Věc C-222/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J. W. Schoonhoven proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 193/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 17. května 2005 ve věci 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J. W. Schoonhoven proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Věc C-222/05)
   (2005/C 193/21)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 17. května 2005 ve věci 1. J. van der Weerd, 2. Maatschap van der Bijl, 3. J. W. Schoonhoven proti Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Existuje podle práva Společenství povinnost zkoumat z úřední povinnosti důvody, které jsou vyvozeny ze směrnice 85/511/EHS (1), přestože nepatří do základu sporu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1: Má povinnost vyplývající z čl. 11 odst. 1 první odrážky ve spojení s čl. 13 odst. 1 druhou odrážkou směrnice 85/511/EHS k zajištění toho, že laboratorní vyšetření zaměřená na prokázání slintavky a kulhavky budou provedena některou z laboratoří uvedených v příloze B směrnice 85/511/EHS, přímý účinek?

               3)

                           a)

                           Má být čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS vykládán tak, že z okolnosti, že výskyt slintavky a kulhavky je zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, mají být vyvozeny právní důsledky?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3a:
                           Je účelem čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS ochrana zájmů jednotlivců, jako jsou žalobci ve věcech v původním řízení? V případě, že tomu tak není, mohou se jednotlivci, jako jsou žalobci v původních řízeních, dovolávat případného porušení povinností, které pro orgány členských států vyplývají z tohoto ustanovení?

                           c)

                           V případě, že z odpovědi na otázku 3b vyplyne, že se jednotlivci mohou dovolávat čl. 11 odst. 1 směrnice 85/511/EHS:
                           Jaké právní důsledky mají být vyvozeny ze zjištění výskytu slintavky a kulhavky laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS?

               4)

               Má být příloha B směrnice 85/511/EHS s ohledem na ustanovení článků 11 a 13 této směrnice vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat také na ID-Lelystad B.V.?

               5)

               V případě, že z odpovědí na předchozí otázky vyplyne, že výskyt slintavky a kulhavky může být zjištěn laboratoří, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo že příloha B směrnice 85/511/EHS má být vykládána tak, že se uvedení „Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad“ může nebo musí vztahovat na také na ID-Lelystad B.V.:
               Má být směrnice 85/511/EHS vykládána tak, že stanoví, že vnitrostátní správní orgán pověřený rozhodováním je vázán výsledky vyšetření laboratoře, která je uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, nebo v případě, že z odpovědi na otázku 3a vyplyne, že správní orgán může opírat svá opatření pro tlumení slintavky a kulhavky také o výsledky laboratoře, která není uvedena v příloze B směrnice 85/511/EHS, je vázán výsledky vyšetření takové laboratoře, nebo patří určení jeho pravomocí do procesní autonomie členského státu, a má soudce, jemuž byla věc v původním řízení předložena, zkoumat, zda relevantní předpisy platí nezávisle na tom, jestli se laboratorní vyšetření provádí na základě povinnosti práva Společenství nebo vnitrostátního práva, jakož i zkoumat, zda použití vnitrostátního procesně právního rámce nečiní provádění předpisů práva Společenství nadměrně obtížným nebo prakticky nemožným?

               6)

               V případě, že z odpovědi na otázku 5 vyplyne, že vázanost vnitrostátních orgánů laboratorním výsledkem je upravena směrnicí 85/511/EHS:
               Jsou vnitrostátní orgány nutně vázány výsledkem laboratorního vyšetření na prokázání slintavky a kulhavky? V případě že ne, jaký prostor pro uvážení ponechává směrnice 85/511/EHS vnitrostátním orgánům?

      (1)  Směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11).


title: Věc C-504/15: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone – Itálie) – trestní řízení proti Antoniovi Paolu Contimu „Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora — Totožné předběžné otázky — Články 49 SFEU a 56 SFEU — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — hazardní hry — Rozsudek Soudního dvora, který prohlásil vnitrostátní právní úpravu o koncesích pro výkon činnosti přijímání sázek za neslučitelnou s unijním právem — Změna uspořádání systému v důsledku nového zadávacího řízení — Bezúplatné postoupení užití vlastněného hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběr sázek — Omezení — Naléhavé důvody obecného zájmu — Přiměřenost“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/12

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone – Itálie) – trestní řízení proti Antoniovi Paolu Contimu
   (Věc C-504/15) (1)

   („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - hazardní hry - Rozsudek Soudního dvora, který prohlásil vnitrostátní právní úpravu o koncesích pro výkon činnosti přijímání sázek za neslučitelnou s unijním právem - Změna uspořádání systému v důsledku nového zadávacího řízení - Bezúplatné postoupení užití vlastněného hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběr sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Přiměřenost“)
   (2016/C 270/15)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Frosinone

      Účastník původního trestního řízení

   Antonio Paolo Conti

      Výrok

   Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc T-549/12: Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2013 — Nemeco v. OHIM — Coca Cola (NU)

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/30

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2013 — Nemeco v. OHIM — Coca Cola (NU)
   (Věc T-549/12) (1)

   2013/C 336/65
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 63, ze dne 2.3.2013.


title: Věc C-194/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Susanne Gassmayr v. Bundesminister für Wissenschaft und Forschung ( „Sociální politika — Směrnice 92/85/EHS — Zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň — Článek 5 odst. 3 a čl. 11 body 1 až 3 — Přímý účinek — Těhotná zaměstnankyně, které je přiznáno během těhotenství pracovní volno — Zaměstnankyně na mateřské dovolené — Nárok na vyplácení odměny za pracovní pohotovost“ )

text:
               28.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 234/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Susanne Gassmayr v. Bundesminister für Wissenschaft und Forschung
   (Věc C-194/08) (1)

   (Sociální politika - Směrnice 92/85/EHS - Zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň, zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň - Článek 5 odst. 3 a čl. 11 body 1 až 3 - Přímý účinek - Těhotná zaměstnankyně, které je přiznáno během těhotenství pracovní volno - Zaměstnankyně na mateřské dovolené - Nárok na vyplácení odměny za pracovní pohotovost)
   2010/C 234/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Susanne Gassmayr

      Žalovaný: Bundesminister für Wissenschaft und Forschung

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 11 bodů 1, 2 a 3 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110) — Přímý účinek — Nárok zaměstnankyně na vyplácení nepaušální odměny za pohotovostní služby mimo obvyklou pracovní dobu („Journaldienstzulage“) během období, kdy platí zákaz zaměstnávat těhotné zaměstnankyně, nebo během mateřské dovolené

      Výrok

               1)

               Článek 11 body 1 až 3 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) má přímý účinek a zakládá ve prospěch jednotlivců práva, kterých se mohou dovolávat vůči členskému státu, který tuto směrnici neprovedl do vnitrostátního práva nebo ji provedl nesprávně, tedy práva, která musí vnitrostátní soudy chránit.

               2)

               Článek 11 bod 1 směrnice 92/85 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že těhotná zaměstnankyně, které bylo dočasně přiznáno z důvodu těhotenství pracovní volno, má nárok na odměnu za práci ve výši průměrného výdělku, kterého dosahovala v průběhu referenčního období před začátkem svého těhotenství, s výjimkou odměny za pracovní pohotovost.

               3)

               Článek 11 body 2 a 3 směrnice 92/85 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že zaměstnankyně na mateřské dovolené má nárok na odměnu za práci ve výši průměrného výdělku, kterého dosahovala v průběhu referenčního období před začátkem této mateřské dovolené, s výjimkou odměny za pracovní pohotovost.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc C-228/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 19. května 2006 – Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli v. Spolková republika Německo, vedlejší účastník řízení: Bundesagentur für Arbeit

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 19. května 2006 – Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli v. Spolková republika Německo, vedlejší účastník řízení: Bundesagentur für Arbeit
   (Věc C-228/06)
   (2006/C 190/13)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Vedlejší účastník řízení: Bundesagentur für Arbeit
   Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 23. listopadu 1970 (1) vykládán tak, že je třeba spatřovat omezení volného pohybu služeb v tom, že turecký státní příslušník, který pracuje pro turecký podnik v přeshraniční dopravě jako řidič nákladního vozu registrovaného v Německu, musí mít pro vstup do Německa na základě § 4 odst. 1, § 6 AufenthG ze dne 30. července 2004 a čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 539/2001 (2) schengenské vízum, zatímco v době vstupu dodatkového protokolu v platnost mohl vstupovat do Spolkové republiky Německo bez víza?

               2)

               Má být v případě kladné odpovědi na první otázku čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu vykládán v tom smyslu, že turečtí státní příslušníci uvedení v bodě 1) nepotřebují pro vstup do Německa vízum?

      (1)  Úř. věst. L 293, s. 4.

      (2)  Úř. věst. L 81, s. 1.


title: Věc C-189/11: Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Evropská komise v. Španělské království

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/16

         Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-189/11)
   2011/C 186/27
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a C. Soulay, zmocněnci)

      Žalovaný: Španělské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že

                           —

                           uplatňuje zvláštní režim pro cestovní kanceláře v případech, kdy jsou cestovní služby prodávány jiné osobě než cestujícímu;

                           —

                           vyloučilo z uplatňování uvedeného režimu prodej cest, které jsou organizovány pořadateli cest a prodávány veřejnosti cestovními kancelářemi jednajícími vlastním jménem;

                           —

                           umožňuje cestovním kancelářím za určitých okolností uvést na faktuře celkovou částku, která nemá vztah ke skutečné DPH přenesené na zákazníka, a zákazníkovi umožňuje, je-li osobou povinnou k dani, odpočíst tuto celkovou částku od splatné DPH a

                           —

                           umožňuje cestovním kancelářím, v rozsahu, v němž využívají zvláštního režimu, stanovit základ daně celkově pro každé zdaňovací období,

         nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 306 až 310, 226, 168, 169 a 73 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Komise se domnívá, že to, jak Španělské království uplatňuje zvláštní režim pro cestovní kanceláře, v rozsahu, v němž není omezen na služby poskytované cestujícím, jak vyžaduje směrnice, nýbrž vztahuje se i na plnění uskutečňovaná mezi cestovními kancelářemi, je v rozporu s předpisy v oblasti DPH.
   Kromě toho to, že z uvedeného zvláštního režimu jsou vyloučeny prodeje cest, které jsou organizovány pořadateli cest a prodávány veřejnosti cestovními kancelářemi jednajícími vlastním jménem, rovněž není v souladu se směrnicí, jelikož takové činnosti spadají, podle názoru Komise bez jakýchkoliv pochyb, mezi činnosti, na které se vztahuje zvláštní režim.
   Komise má za to, že směrnici o DPH porušují rovněž španělská pravidla, která cestovním kancelářím dovolují, bez jakékoliv opory v uvedené směrnici, uvést na faktuře celkovou částku DPH, která nemá vztah ke skutečné DPH přenesené na zákazníka, dále pravidla, která zákazníkovi umožňují, je-li osobou povinnou k dani, odpočíst tuto celkovou částku od splatné DPH, a také pravidla, která cestovním kancelářím umožňují, v rozsahu, v němž využívají zvláštního režimu, stanovit základ daně celkově pro každé zdaňovací období.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1


title: Věc C-580/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshofs (Rakousko) dne 17. listopadu 2016 – Firma Hans Bühler KG

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshofs (Rakousko) dne 17. listopadu 2016 – Firma Hans Bühler KG
   (Věc C-580/16)
   (2017/C 078/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku „Revision“: Firma Hans Bühler KG

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 141 písm. c) směrnice 2006/112, který podle ustanovení článku 42 (ve spojení s článkem 197) směrnice 2006/112 umožňuje, že se nepoužije čl. 41 odst. 1 směrnice 2006/112, vykládán v tom smyslu, že podmínka, která je v něm uvedena, není splněna tehdy, když osoba povinná k dani je usazena a pro účely DPH identifikována v členském státě, z něhož je zboží odesláno nebo přepraveno, i když tato osoba pro pořízení určitého zboží uvnitř Společenství používá identifikační číslo pro účely DPH jiného členského státu?

               2)

               Musí být články 42 a 265 ve spojení s článkem 263 směrnice 2006/112 vykládány v tom smyslu, že čl. 41 odst. 1 směrnice 2006/112 se nepoužije pouze tehdy, když je souhrnné hlášení podáno ve stanovené lhůtě?


title: Věc C-172/16: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer v. Swiss International Air Lines AG

text:
               5.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 454/20

      Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Düsseldorf – Německo) – Ljiljana Kammerer, Frank Kammerer v. Swiss International Air Lines AG
      (Věc C-172/16) (1)

      (2016/C 454/38)
      Jednací jazyk: němčina
      Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 211, 13. 6. 2016.


title: Věc F-133/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise ( Veřejná služba — Úředníci — Žádost o vydání osobních věcí — Rozhodnutí, jímž se zamítá stížnost, v jiném něž úředníkově mateřském jazyce — Stížnost podaná po lhůtě — Zjevná nepřípustnost )

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/45

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise
   (Věc F-133/06) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Žádost o vydání osobních věcí - Rozhodnutí, jímž se zamítá stížnost, v jiném něž úředníkově mateřském jazyce - Stížnost podaná po lhůtě - Zjevná nepřípustnost“)
   (2009/C 6/90)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Komise, jímž se zamítá žádost žalobce o doručení věcí, které původně zanechal ve služebním bytě, který mu byl přidělen v Angole, do jeho současného bydliště, a jednak návrh na náhradu škody
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007, s. 18.


title: Věc C-133/10: Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/15

         Žaloba podaná dne 15. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-133/10)
   2010/C 148/23
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Peere a K. Walkerová, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/81/ES ze dne 28. listopadu 2005, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř určitých podniků (1), nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice 2005/81/ES uplynula dne 19. prosince 2006. Ke dni podání této žaloby přitom žalované dosud nepřijalo veškerá opatření nezbytná k provedení této směrnice, nebo o nich v každém případě neuvědomilo Komisi.

      (1)  Úř. věst. L 312, s. 47.


title: Věc F-78/06: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2006 – Suhadolnik v. Soudní dvůr (Úředníci — Přijímání — Jmenování — Zkušební doba — Úředník ve zkušební době — Jmenování — Zařazení do platové třídy a stupně — Přechodná opatření dle přílohy XIII služebního řádu — Přípustnost žaloby)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/49

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2006 – Suhadolnik v. Soudní dvůr
   (Věc F-78/06) (1)

   (Úředníci - Přijímání - Jmenování - Zkušební doba - Úředník ve zkušební době - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Přechodná opatření dle přílohy XIII služebního řádu - Přípustnost žaloby)
   (2006/C 331/110)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Simona Suhadolnik (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume a C. Bernard-Glanz, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupce: M. Schauss, zmocněnec)

      Další účastnice řízení podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 22. července o jmenování žalobkyně a o stanovení její platové třídy podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a jejího platového stupně podle nového znění článku 32 služebního řádu, a jednak žádost o přeřazení, stejně jako žádost o náhradu škody.
   Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 17.


title: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. prosince 2004 ve věci C-272/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Hauptzollamt Neubrandenburg proti Jensi Christianu Siigovi (Celní kodex Společenství — Vznik celního dluhu — Režim dočasného použití — Výměna tahače návěsu)

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (pátého senátu)
   ze dne 15. prosince 2004
   ve věci C-272/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Hauptzollamt Neubrandenburg proti Jensi Christianu Siigovi (1)

   (Celní kodex Společenství - Vznik celního dluhu - Režim dočasného použití - Výměna tahače návěsu)
   (2005/C 45/15)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-272/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 13. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 24. června 2003, v řízení Hauptzollamt Neubrandenburg proti Jensi Christianu Siigovi, jednajícímu pod obchodním jménem „Internationale Transport“ Export-Import, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulman a R. Schintgen (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Článek 718 odst. 3 písm. d) a čl. 670 písm. p) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládány v tom smyslu, že zakazují použití tahače registrovaného mimo celní území Společenství za účelem přepravy návěsu z místa nacházejícího se na celním území Společenství, kde je naložen zbožím, na jiné místo nacházející se na celním území Společenství, kde je odstaven pouze za tím účelem, aby byl později přepraven jiným tahačem k příjemci zboží usazenému mimo celní území Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


title: Věc C-477/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 7. července 2010 ve věci T-111/07, Agrofert Holding a.s. v. Evropská komise

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 7. července 2010 ve věci T-111/07, Agrofert Holding a.s. v. Evropská komise
   (Věc C-477/10 P)
   ()
   2010/C 328/39
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: B. Smulders, P. Costa de Oliveira, V. Bottka, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Agrofert Holding a další, Švédské království, Finská republika, Dánské království, Polski Koncern Naftowy Orlen SA

      Návrhová žádání navrhovatelky

   Navrhovatelka požaduje, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (prvního senátu) ze dne 7. července 2010 ve věci T-111/07 Agrofert Holding a.s. v. Komise;

               —

               s konečnou platností rozhodl o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku; a

               —

               uložil žalobkyni ve věci T-111/07 povinnost nahradit Komisi náklady jí vzniklé v řízení v prvním stupni a v řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tento kasační opravný prostředek se týká výkladu výjimek z práva na přístup k dokumentům, které se týkají i) ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu (dále jen výjimka „z důvodu vyšetřování“), ii) ochrany obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby (dále jen výjimka z důvodu „obchodních zájmů“), iii) ochrany rozhodovacího procesu Komise (dále jen výjimka „z důvodu rozhodovacího procesu“) a iv) ochrany právního poradenství (dále jen výjimka „z důvodu právního poradenství“). Tyto výjimky jsou uvedeny v čl. 4 odst. 2, třetí odrážce, čl. 4 odst. 2, první odrážce, čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci, druhé odrážce, a v čl. 4 odst. 2, druhé odrážce nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) (dále jen „nařízení 1049/2001“).
   Konkrétně se tento kasační opravný prostředek týká použití těchto výjimek na dokumenty obsažené ve spisu Komise, který se týká kontroly spojování podniků podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (2) (dále jen nařízení o kontrole spojování).
   Komise je toho názoru, že se Tribunál v napadeném rozsudku dopustil právního pochybení, když při výkladu výše uvedených výjimek nezohlednil specifické charakteristiky řízení v oblasti hospodářské soutěže a záruky obsažené v nařízení o kontrole spojování ve prospěch podniků účastnících se spojení. Tribunál se především nepokusil vytvořit skutečnou a harmonickou rovnováhu mezi oběma právními úpravami použitelnými na tento případ. Namísto toho nesprávně vyložil pravidla o přístupu k dokumentům a tím znemožnil použití pravidel o kontrole spojování.
   První otázkou předloženou Soudnímu dvoru k posouzení je rozsah povinnosti zachovávat profesní tajemství, která je upravena v nařízení o kontrole spojování a v článku 339 SFEU,pro účely výkladu výjimek z práva na přístup k dokumentům, a především výjimek „z důvodu vyšetřování“ a z důvodu „obchodních zájmů“.
   Druhá otázka předložená Soudnímu dvoru se týká závěru Tribunálu, podle něhož v této věci nenastaly žádné zvláštní okolnosti, na jejichž základě měl být odepřen přístup k dokumentům, takže Komise neměla povinnost posuzovat konkrétně a individuálně každý požadovaný dokument a podrobně odůvodnit odepření týkající se obsahu každého požadovaného dokumentu.
   Třetí otázka se týká restriktivního výkladu výjimky „z důvodu vyšetřování“, podle něhož se tato výjimka nemůže použít po vydání rozhodnutí Komise, jímž se ukončuje správní řízení o kontrole spojování.
   Čtvrtá otázka předložená Soudnímu dvoru se týká rozsahu povinnosti uvést odůvodnění pro účely prokázání rizika zpřístupnění především pro ochranu „obchodních zájmů“, „rozhodovacího procesu“ a „právního poradenství“.
   Pátá otázka směřující Soudnímu dvoru se týká výkladu pravidel o částečném přístupu. Komise má za to, že k tomu, aby mohla efektivně provádět svá šetření související se spojováním podniků, musí dodržovat povinnosti, které jí ukládá nařízení o kontrole spojování, především pak povinnosti týkající se profesního tajemství a to i v případě, že se její rozhodnutí stalo pravomocným. Pokud navíc procesní pravidla upravující určitou oblast, tak jak jsou vykládána v judikatuře, poskytují určitým dokumentům, jako jsou interní dokumenty Komise, ochranu, musí být uznáno, že takové dokumenty nejsou všeobecně přístupné podle nařízení č. 1049/2001. Rozsudek Tribunálu vyvolal pochybnosti ohledně rozsahu možností, jaké má Komise při šetřeních v této oblasti, jakož i práv účastníků, kteří jí tyto dokumenty předložili, a tento kasační opravný prostředek je určen k tomu, aby Soudnímu dvoru umožnil objasnit správný přístup.
   Komise podává tedy tento kasační opravný prostředek, aby Soudnímu dvoru umožnila rozhodnout o zásadních otázkách, které rozsudek Tribunálu vyvolal, a aby oba dotyčné právní nástroje koherentně a harmonicky vyložil.

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 43.

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1).


title: Věc T-293/08: Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2010 — BASF Plant Science a další v. Komise ( „Sbližování právních předpisů — Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí — Autorizační postup pro uvádění na trh — Nepřijetí rozhodnutí — Žaloba pro nečinnost — Zánik předmětu sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/43

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2010 — BASF Plant Science a další v. Komise
   (Věc T-293/08) (1)

   (Sbližování právních předpisů - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Autorizační postup pro uvádění na trh - Nepřijetí rozhodnutí - Žaloba pro nečinnost - Zánik předmětu sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2010/C 221/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BASF Plant Science GmbH (Ludwigshafen, Německo), Plant Science Sweden AB (Svalöv, Švédsko), Amylogene HB (Svalöv) a BASF Plant Science Co. GmbH, dříve BASF Plant Science Holding GmbH (Ludwigshafen) (zástupci: D. Waelbroeck a U. Zinsmeister, advokáti, a D. Slater, solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. O’Reilly a M. C. Zadra, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Bering Liisberg a R. Holdgaard, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba směřující k určení, že Komise tím, že nepřijala rozhodnutí na základě oznámení zaslaného žalobkyněmi ohledně uvedení geneticky modifikovaných brambor Amflora na trh, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77) a s čl. 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).

      Výrok

               1)

               Není již třeba rozhodovat o této žalobě.

               2)

               Účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne  1. prosince 2005  ve věci C-116/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal de commerce de Nancy): Établissements Dhumeaux a Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) proti ALBV SA, ALBV SA proti Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), původně Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA proti CIGMA International SA, a ALBV SA proti Jean Max Gustin, jako nucený správce Tragex Gel SA (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nepřípustnost)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/14

      USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 1. prosince 2005
   ve věci C-116/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal de commerce de Nancy): Établissements Dhumeaux a Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) proti ALBV SA, ALBV SA proti Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), původně Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA proti CIGMA International SA, a ALBV SA proti Jean Max Gustin, jako nucený správce Tragex Gel SA (1)

   (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nepřípustnost)
   (2006/C 60/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-116/05, jejímž předmětem je žádost rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím tribunal de commerce de Nancy (Francie), ze dne 14. února 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 10. března 2005, v řízení Établissements Dhumeaux a Cie SA, Société d'études et de commerce (SEC) proti ALBV SA, ALBV SA proti Tragex Gel SA, Agence fédérale pour la sécurité de la chaîne alimentaire (AFSCA), původně Institut d'expertise vétérinaire (IEV), ALBV SA proti CIGMA International SA, a ALBV SA proti Jean Max Gustin, jako nucenému správci Tragex Gel SA, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J. Malenovský, předseda senátu, A. La Pergola (zpravodaj) a J.-P. Puissochet; soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím tribunal de commerce de Nancy ze dne 14. února 2005 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc C-237/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Belgický stát v. Nathalie De Fruytier ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 13 část A odst. 1 písm. d) — Osvobození určitých činností ve veřejném zájmu — Dodávání lidských orgánů, krve a mléka — Přeprava orgánů a vzorků humánního původu prováděná osobou samostatně výdělečně činnou pro nemocnice a laboratoře — Pojmy „dodání zboží“ a  „poskytování služeb“ — Kritéria rozlišení“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/10

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Belgický stát v. Nathalie De Fruytier
   (Věc C-237/09) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 13 část A odst. 1 písm. d) - Osvobození určitých činností ve veřejném zájmu - Dodávání lidských orgánů, krve a mléka - Přeprava orgánů a vzorků humánního původu prováděná osobou samostatně výdělečně činnou pro nemocnice a laboratoře - Pojmy „dodání zboží“ a „poskytování služeb“ - Kritéria rozlišení)
   2010/C 209/13
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Belgický stát

      Odpůrkyně: Nathalie De Fruytier

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Belgie) — Výklad čl. 13 části A bodu 1 písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození určitých činností ve veřejném zájmu — Dodávání lidských orgánů, krve a mléka — Možnost postavit přepravu orgánů a vzorků humánního původu prováděnou osobou samostatně výdělečně činnou pro nemocnice a laboratoře na roveň dodávání?

      Výrok

   Článek 13 část A odst. 1 písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, který osvobozuje „dodávání lidských orgánů, krve a mléka“ od daně z přidané hodnoty, musí být vykládán tak, že se nepoužije na přepravu orgánů a vzorků humánního původu prováděnou osobou samostatně výdělečně činnou pro nemocnice a laboratoře.

      (1)  Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


title: Věc C-223/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. května 2015 – combit Software GmbH v. Commit Business Solutions Ltd

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. května 2015 – combit Software GmbH v. Commit Business Solutions Ltd
   (Věc C-223/15)
   (2015/C 294/22)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: combit Software GmbH

      Žalovaná: Commit Business Solutions Ltd

      Předběžné otázky
       (1)

   Jaké důsledky má pro posouzení nebezpečí záměny slovní ochranné známky Společenství, je-li z hlediska průměrného spotřebitele určité části členských států zvuková podobnost ochranné známky Společenství s označením, jemuž je vytýkáno, že porušuje ochrannou známku, neutralizována významovým rozdílem, avšak z hlediska průměrného spotřebitele jiných členských států nikoli:

               a)

               Je pro posouzení nebezpečí záměny relevantní hledisko jedné či druhé části nebo hledisko fiktivního průměrného spotřebitele všech členských států?

               b)

               Je nutno konstatovat či odmítnout porušení ochranné známky Společenství pro celé území Evropské unie, existuje-li nebezpečí záměny jen v určité části, nebo je nutno v tomto případě rozlišovat mezi jednotlivými členskými státy?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc T-470/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – X-cen-tek v. EUIPO (vyobrazení trojúhelníku) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující trojúhelník — Absolutní důvod pro zamítnutí — Nedostatek rozlišovací způsobilosti — Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – X-cen-tek v. EUIPO (vyobrazení trojúhelníku)
   (Věc T-470/16) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující trojúhelník - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 277/64)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: X-cen-tek GmbH & Co. KG (Wardenburg, Německo) (zástupce: H. Hillers, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. června 2016 (věc R 2565/2015-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení zobrazujícího trojúhelník jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti X-cen-tek GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 383, 17. 10. 2016.


title: Věc F-126/07: Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Van Beers v. Komise

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/57

         Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Van Beers v. Komise
   (Věc F-126/07)
   (2008/C 22/110)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Isabelle Van Beers (Woluwe-St-Etienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o odmítnutí kandidatury žalobkyně v rámci osvědčovacího období 2006;

               —

               určit, že čl. 4 odst. 2 obecných prováděcích ustanovení (dále jen OPU) k článku 45a služebního řádu úředníků (dále jen služební řád) je protiprávní v rozsahu, v němž je jeho účelem buď vyloučit zohlednění skutečné úrovně úkolů vykonávaných kandidátem na certifikaci nebo zachovat odlišení mezi bývalými kategoriemi C* a B* po 30. dubnu 2006;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně, úřednice Komise v platové třídě AST 6, podala svou kandidaturu v rámci osvědčovacího období 2006. Dne 29. března 2007 orgán oprávněný ke jmenování potvrdil své rozhodnutí ze dne 22. února 2007 poté, co se proti tomuto rozhodnutí žalobkyně odvolala, kterým s konečnou platností její kandidatura v rámci osvědčovacího období 2006 nebyla přijata.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje nejprve zjevně nesprávné posouzení.
   Kromě toho uplatňuje protiprávnost čl. 4 odst. 2 OPU k článku 45a služebního řádu.
   Žalobkyně zvláště uplatňuje porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace a přiměřenosti, porušení zásady řádné správy a očekávání služebního postupu, jakož i zásady ochrany legitimního očekávání.


title: Věc T-228/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2008 – Malheiro v. Komise

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/30

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. června 2008 – Malheiro v. Komise
   (Věc T-228/07) (1)

   (2008/C 183/59)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 24, 8.9.2007.


title: Věc C-237/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 22. května 2015 – Minister for Justice and Equality v. Francis Lanigan

text:
               20.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 22. května 2015 – Minister for Justice and Equality v. Francis Lanigan
   (Věc C-237/15)
   (2015/C 236/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Ireland

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Minister for Justice and Equality

      Odpůrce: Francis Lanigan

      Předběžné otázky

               1)

               Jaké účinky jsou spojeny s nedodržením lhůt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutí ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) (1) ve spojení s článkem 15 téhož rámcového rozhodnutí?

               2)

               Plynou z nedodržení lhůt stanovených v článku 17 rámcového rozhodnutí ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) určitá práva osobě, která byla během rozhodování o svém předání držena ve vazbě po dobu překračující tyto lhůty?

      (1)  Úř. věst. L 190, s. 1.


title: Věc T-311/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2006 – Buendía Sierra v. Komise ( Úředníci — Povýšení — Hodnotící období 2003 — Udělení prioritních bodů )

text:
               16.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 310/13

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2006 – Buendía Sierra v. Komise
   (Věc T-311/04) (1)

   („Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Udělení prioritních bodů“)
   (2006/C 310/25)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: José Luis Buendía Sierra (Brusel, Belgie) (zástupci: M. van der Woude a V. Landes, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení

               —

               rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit žalobci pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, sdělené dne 2. července 2003, potvrzené rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámeným dne 16. prosince 2003;

               —

               rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit žalobci žádný zvláštní prioritní bod za dodatečné činnosti v zájmu orgánu za hodnotící období 2003, oznámené prostřednictvím systému Sysper 2 dne 16. prosince 2003;

               —

               následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobci celkem 20 bodů za hodnotící období 2003; seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 69-2003 ze dne 13. listopadu 2003; seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 73-2003 ze dne 27. listopadu 2003; a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jména žalobce na výše uvedené seznamy;

               —

               v případě potřeby, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. června 2004, kterým se zamítá jeho stížnost podaná dne 12. února 2004.

         Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise, kterým je žalobci uděleno celkem 20 bodů pro povýšení a na jehož základě není žalobce zapsán na seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc C-522/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgerichts (Německo) dne 19. listopadu 2012 — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgerichts (Německo) dne 19. listopadu 2012 — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH
   (Věc C-522/12)
   2013/C 32/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgerichts

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Tevfik Isbir

      Žalovaná: DB Services GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba pojem „minimální mzda“ v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) vykládat v tom smyslu, že označuje protiplnění zaměstnavatele za takovou práci zaměstnance, která je podle právního či správního předpisu nebo podle obecně závazné kolektivní smlouvy uvedené v úvodní větě čl. 3 odst. 1 směrnice pouze a úplně odměněná minimální mzdou podle kolektivní smlouvy (dále jen „běžné plnění“), a proto je k povinnosti vyplácet minimální mzdu třeba započíst jen ta plnění zaměstnavatele, která jsou odměnou za uvedené běžné plnění a zaměstnanci musí být k dispozici nejpozději v době splatnosti pro příslušné období placení mzdy?

               2)

               Je třeba pojem „minimální mzda“ v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) směrnice 96/71/ES vykládat v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním ustanovením nebo praxi, podle kterých nejsou plnění zaměstnavatele považována za součást minimální mzdy, a nemají tedy být zahrnuty do splnění nároku na minimální mzdu, pokud zaměstnavatel poskytuje tato plnění na základě povinnosti upravené v kolektivní smlouvě,

                           —

                           která je podle vůle stran kolektivní smlouvy a vnitrostátního zákonodárce určená k tomu, aby sloužila k vytvoření majetku v rukou zaměstnanců,
                           a za tímto účelem:

                           —

                           se měsíční plnění zaměstnavatele určená zaměstnancům dlouhodobě ukládají, například jako příspěvek na spoření, příspěvek na stavbu nebo nabytí obytné budovy nebo jako příspěvek na kapitálové životní pojištění, a

                           —

                           jsou podporována pomocí státních příspěvků a daňových výhod, a

                           —

                           zaměstnanec může uvedenými příspěvky disponovat až po uplynutí několikaleté lhůty, a

               3)

               výše příspěvků závisí jako měsíční pevná částka pouze na dohodnuté pracovní době, nikoliv však na odměně za práci („příspěvky na spoření zaměstnanců“)?

      (1)  Úř. věst. L 18, s. 1.


title: Věc F-25/07: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2010 — Bleser v. Soudní dvůr ( „Veřejná služba — Úředníci — Jmenování — Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel — Články 2 a 13 přílohy XIII ke služebnímu řádu — Zásada transparentnosti — Zásada souladu mezi platovou třídou a pracovním místem — Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku — Povinnost péče vůči zaměstnancům — Zásada řádné správy — Zásada právní jistoty a zásada zákazu zpětné účinnosti — Pravidlo zakazující reformatio in pejus — Zásada ochrany legitimního očekávání — Zásada dobré víry — Zásada patere legem quam ipse fecisti“ )

text:
               5.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/18

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. prosince 2010 — Bleser v. Soudní dvůr
   (Věc F-25/07) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazování do platových tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Články 2 a 13 přílohy XIII ke služebnímu řádu - Zásada transparentnosti - Zásada souladu mezi platovou třídou a pracovním místem - Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku - Povinnost péče vůči zaměstnancům - Zásada řádné správy - Zásada právní jistoty a zásada zákazu zpětné účinnosti - Pravidlo zakazující reformatio in pejus - Zásada ochrany legitimního očekávání - Zásada dobré víry - Zásada patere legem quam ipse fecisti)
   2011/C 38/33
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Thomas Bleser (Nittel, Německo) (zástupci: P. Goergen a M. Wehrheim, advokáti)

      Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupci: původně M. Schauss, zmocněnec, poté A. V. Placco a M. Glaeser, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Soudního dvora o zařazení žalobce uvedeného na seznamu kandidátů vhodných k přijetí před vstupem nového služebního řádu v platnost podle méně příznivých ustanovení nového služebního řádu [článek 12 přílohy XIII k nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků] — Žaloba na náhradu škody s příslušenstvím

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007, s. 36.


title: Věc T-169/09: Žaloba podaná dne 28. dubna 2009 — Vidieffe v. OHIM — Ellis International Group Holdings (GOTHA)

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/57

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2009 — Vidieffe v. OHIM — Ellis International Group Holdings (GOTHA)
   (Věc T-169/09)
   2009/C 141/115
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vidieffe Srl (Bologna, Itálie) (zástupci: M. Lamandini, advokát, D. De Pasquale, advokát, M. Pappalardo, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit, pro porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11. s. 1) [nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2008 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 78 s. 1] a zneužití pravomoci, rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. února 2009, v rozsahu v němž částečně vyhovuje odvolání a zrušuje rozhodnutí námitkového oddělení OHIM v rozsahu, v němž toto zamítá námitku, pokud jde o „zboží z kůže a imitace kůže, výrobky z těchto látek nezahrnuté v jiných třídách; kufry a kufříky, deštníky, slunečníky a vycházkové hole“ třídy 18 a všechny výrobky třídy 25; a v důsledku toho potvrdit v plném rozsahu rozhodnutí námitkového oddělení OHIM (věc č. B 909 350, 22. únor 2008);

               —

               uložit OHIM, aby přijal všechna opatření nezbytná k vyhovění rozhodnutí Soudu;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GOTHA“ (přihláška č. 3 665 957) pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Perry Ellis International Group Holdings Ltd

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „gotcha“ (č. 2 896 199) pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v celém rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné přijetí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nahrazeno nařízením č. 207/2009) a v každém případě zneužití pravomoci z důvodu domněnky, že mezi označeními, která nemohou být zaměněna, existovalo nebezpečí záměny


title: Věc T-579/13: Žaloba podaná dne 6. listopadu 2013 — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe v. Komise

text:
               21.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 377/18

         Žaloba podaná dne 6. listopadu 2013 — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe v. Komise
   (Věc T-579/13)
   2013/C 377/42
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Řím, Itálie) (zástupci: D. Dodaro a S. Cianciullo, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že nabídka úspěšného uchazeče Città di Roma Metronotte s.r.l. není v souladu se zvláštními právními předpisy o zadávání veřejných zakázek, a zejména s bodem 5.2 zadávací dokumentace, podle které měly být nabídky vyhotoveny v souladu „s evropským a vnitrostátním pracovním právem použitelným v oblasti převodu podniků, a zejména se směrnicí 2001/23/ES a s vnitrostátními ustanoveními, která ji provádějí“, obzvláště s ohledem na „ustanovení týkající se zachování práv pracovníků v případě změny zaměstnavatele v důsledku smluvního převodu podniku“;

               —

               určil, že nabídka, kterou předložila Città di Roma Metronotte s.r.l., objektivně porušuje zásady rovného zacházení a hospodářské soutěže, a je tedy v rozporu s ustanoveními obsaženými v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie, jehož bod 41 odůvodnění uvádí, že „účelem zadávání veřejných zakázek je zajistit dotyčným orgánům za nejlepších možných podmínek požadovaná plnění při zachování zásad rovného přístupu k veřejným zakázkám, transparentnosti a zákazu diskriminace“;

               —

               v důsledku toho zrušil zadání veřejné zakázky ve prospěch Città di Roma Metronotte s.r.l. a případně uzavřenou smlouvu s výše uvedeným podnikem;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu škody.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Zastoupení Evropské komise v Itálii č. ARES (2013) 2936015 ze dne 27. srpna 2013, jehož předmětem je „PO/2013-11-SEC/ROM — vyhlášení interinstitucionální veřejné zakázky na zadání strážních a recepčních služeb v Domě Evropské unie, kanceláře v Římě a v Milánu — Položka 1 RCE a UIPE v Římě“ a kterým se zamítá nabídka žalobkyně.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení zvláštních právních předpisů o zadávání veřejných zakázek a zásady rovného zacházení.

                           —

                           v této souvislosti se uvádí, že zvláštní právní předpisy stanovily, že úspěšný uchazeč měl převzít zaměstnance a zaměstnat registrované strážce zaměstnané dosavadním podnikem na tomtéž místě. Úspěšný uchazeč nicméně odmítl zaměstnance převzít; a že

                           —

                           implicitním potvrzením zadání veřejné zakázky žalovaná porušila zásadu rovného zacházení, na níž stojí přijetí a nestranné uplatňování pravidel zadávání veřejných zakázek, která jsou jednoznačná a stejná pro všechny účastníky.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení Evropské komise (EU) č. 1268/2012

                           —

                           v tomto ohledu je tvrzeno porušení zásady zakotvené v článku 2 směrnice 2004/18/ES týkající se zaručení rovného zacházení s uchazeči, jakož i zásad vyjádřených v uvedené směrnici, jejichž cílem je zaručit kromě dodržení předpisů použitelných v oblasti ochrany práce i dodržení transparentnosti a hospodářské soutěže; a že

                           —

                           úspěšnému uchazeči umožnilo předložit ekonomicky výhodnější nabídku pouze nedodržení zvláštních právních předpisů o zadávání veřejných zakázek, kolektivní smlouvy a zásad Společenství a vnitrostátních zásad zaručujících ochranu pracovníků, které ostatní uchazeči dodrželi.


title: Věc T-206/17: Žaloba podaná dne 3. dubna 2017 – Argus Security Projects v. Komise a EUBAM

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/33

         Žaloba podaná dne 3. dubna 2017 – Argus Security Projects v. Komise a EUBAM
   (Věc T-206/17)
   (2017/C 195/46)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)

      Žalovaní: Evropská komise, Mise Evropské unie pro pomoc při integrované správě hranic v Libyi (EUBAM)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EUBAM Libye ze dne 24. ledna 2017, kterým se nahrazuje původní rozhodnutí ze dne 16. února 2014 o nevybrání nabídky podané společností Argus v rámci veřejného nabídkového řízení týkajícího se poskytování bezpečnostních služeb v rámci pomocné mise Evropské unie pro pomoc při integrované správě hranic v Libyi (smlouva EUBAM-13-020) a o zadání veřejné zakázky společnosti Garda;

               —

               uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 110 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1), pravidel stanovených v dokumentech pro zadání veřejné zakázky, konkrétně v bodech 4.1 a 12.1 pokynů pro uchazeče, a zásad rovného zacházení s uchazeči a zákazu diskriminace. Tento žalobní důvod se skládá ze tří částí:

                           —

                           první část vycházející z neexistence nasazení technických a operačních prostředků podle podmínek zakázky;

                           —

                           druhá část vycházející z neexistence nasazení personálních prostředků podle podmínek zakázky;

                           —

                           třetí část vycházející z umělé povahy plánu nasazení prostředků a kritika zohlednění minulých zkušeností uchazečů v nepřátelském prostředí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z podstatné změny původních podmínek zakázky a z porušení zásady rovného zacházení. Tento žalobní důvod se skládá ze dvou částí:

                           —

                           první část vycházející z vyhodnocení personálních prostředků;

                           —

                           druhá část vycházející z vyhodnocení technických prostředků a plánu nasazeni prostředků.


title: Věc T-146/06: Žaloba podaná dne 22. května 2006 – SANOFI AVENTIS v. OHIM – G. D. SEARLE ( ATURION )

text:
               12.8.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/23

         Žaloba podaná dne 22. května 2006 – SANOFI AVENTIS v. OHIM – G. D. SEARLE („ATURION“)
   (Věc T-146/06)
   (2006/C 190/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: SANOFI AVENTIS, S.A. (Paříž) (zástupci: E. Armijo Chavarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: G. D. SEARLE LLC
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2006 ve věci R 227/2005-1;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: G. D. SEARLE LLC

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ATURION“ pro výrobky třídy 5 – přihláška č. 1 662 311.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „URION“ pro výrobky třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, neboť dotčené ochranné známky mohou vyvolat v obchodním styku nebezpečí záměny.


title: Věc C-461/05: Žaloba podaná dne  23. prosince 2005  Komisí Evropských společenství proti Dánskému království

text:
               25.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/18

         Žaloba podaná dne 23. prosince 2005 Komisí Evropských společenství proti Dánskému království
   (Věc C-461/05)
   (2006/C 48/35)
   Jednací jazyk: dánština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 23. prosince 2005 předložena žaloba směřující proti Dánskému království, podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Wilmsem a H. C. Støvlbækem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil, že Dánské království tím, že odmítlo vypočítat a zaplatit vlastní zdroje, které nebyly vybrány z důvodu bezcelního dovozu vojenského vybavení, a tím, že odmítlo zaplatit úroky z prodlení z vlastních zdrojů, které Dánsko neposkytlo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článků 2, 9, 10 a 11 nařízení č. 1552/89 pro období do 31. května 2000 a na základě týchž článků nařízení č. 1150/2000 pro období po tomto dni.

               2.

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Komise zastává názor, že Dánsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 pro období do 31. května 2000 včetně a z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 od 1. června 2000 do 31. prosince 2002 z důvodu, že nezaplatilo vlastní zdroje z dovozu vojenského vybavení.
   Toto porušení Smlouvy pokračovalo do doby, kdy nabylo účinnosti nařízení (ES) č. 150/2003, tedy do 1. ledna 2003. Podle tohoto nařízení mohou být cla na dovoz určitých typů vojenského vybavení od tohoto dne zrušena.
   Podle názoru Komise členský stát, který nedodržoval celní pravidla práva Společenství, což vedlo ke ztrátě vlastních zdrojů, má povinnost zaplatit Společenství částku odpovídající této ztrátě. K této částce musí být připočítány též úroky z prodlení podle článku 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000.
   Dánské orgány měly podle článků 2, 9, 10 a 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 vypočítat a zaúčtovat částky týkající se dotčených dovozů ve stanovené době, v souladu s čl. 217 odst. 1 celního kodexu Společenství, a poskytnout tyto částky Komisi.
   Komise konstatuje, že Dánsko, ačkoliv o to bylo požádáno, neprovedlo výpočty nezbytné ke stanovení těchto částek, které nebyly Společenství zaplaceny jako vlastní zdroje z důvodu dotčeného porušení Smlouvy, které trvalo od účetního roku 1998.
   Komise též konstatuje, že částky odpovídající dotčenému celnímu dluhu nebyly poskytnuty Komisi do 31. března 2002.
   Komise tedy konstatuje, že Dánsko tím, že nestanovilo své vlastní zdroje, pokud jde o dovozy vojenského vybavení a neposkytlo tyto zdroje Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 a nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000.


title: Věc T-301/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — IG Communications v. OHIM — Citigroup a Citibank (CITIGATE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství CITIGATE — Starší slovní a obrazové národní ochranné známky a ochranné známky Společenství obsahující prvek „citi“ — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Skupina ochranných známek — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky — Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“ )

text:
               10.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — IG Communications v. OHIM — Citigroup a Citibank (CITIGATE)
   (Věc T-301/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CITIGATE - Starší slovní a obrazové národní ochranné známky a ochranné známky Společenství obsahující prvek „citi“ - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Skupina ochranných známek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Prospěch neprávem získaný z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
   2012/C 343/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: IG Communications Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough, QC, a R. Beard, solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci řízení před Tribunálem: Citigroup, Inc. (New York, New York, Spojené státy); a Citibank, NA (New York) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, advokáti, a H. O’Neill, solicitor, poté V. von Bomhard a A. Renck)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 (věc R 821/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Citigroup, Inc. a Citibank, NA na straně jedné a IG Communications Ltd na straně druhé.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti IG Communications Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


title: Věc T-812/14: Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – BPC Lux 2 a další v. Komise

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/60

         Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – BPC Lux 2 a další v. Komise
   (Věc T-812/14)
   (2015/C 046/78)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Lucembursko), BPC UKI LP (George Town, Kajmanské ostrovy), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town, Kajmanské ostrovy), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Spojené státy), Queen Street Fund Ltd (George Town, Kajmanské ostrovy), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), CSS LLC (Chicago, Spojené státy), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town, Kajmanské ostrovy), TP Lux HoldCo (Lucemburk, Lucembursko), VR Global Partners LP (George Town, Kajmanské ostrovy), Absalon II Ltd (Dublin, Irsko), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Spojené státy), City of New York Group Trust (New York, Spojené státy), Dignity Health (San Francisco, Spojené státy), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Lucemburk, Lucembursko), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin, Irsko), San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Spojené státy) (zástupci: J. Webber a M. Steenson, Solicitors, a P. Fajardo, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise přijaté dne 3. srpna 2014, že nevznese námitky proti opatření oznámenému Portugalskem za účelem restrukturalizace Banco Espirito Santo S.A. (BES), v řízení SA.39250, a

               —

               uložil Komise náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila právních, skutkových a procesních pochybení, když zjevně nesprávně posoudila okolnosti případu, zvláště pokud jde o dostupnost soukromého kapitálu pro restrukturalizaci BES.

                           —

                           Komise porušila řadu požadavků sdělení o bankovnictví, když vůbec neposoudila nebo neodůvodnila, zda a) byla podpora omezena na nezbytné minimum, b) byl soukromý kapitál využit v maximálním rozsahu, c) byla uplatněna výjimka z požadavku, že držitelé podřízeného dluhu přispívají v plném rozsahu, na základě dopadu na finanční stabilitu a nepřiměřenosti, a d) byla dodržena zásada, že žádný věřitel se nesmí dostat do méně výhodného postavení.

                           —

                           Komise nepřezkoumala okolnosti případu, a tudíž vycházela z nesprávného skutkového předpokladu, že jedinou alternativou k oznámeným opatřením je likvidace BES. Komise nezohlednila důkazy o tom, že byl k dispozici nový soukromý kapitál, který mohl snížit státní podporu požadovanou v oznámeném opatření.

                           —

                           Komise byla povinna zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Jelikož tak Komise neučinila, porušila procesní práva, která toto ustanovení přiznává žalobkyním.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila procesní práva žalobkyň, když nezahájila formální vyšetřovací řízení.

                           —

                           Oznámení, posuzováno objektivně, vyvolalo vážné potíže při posouzení, a to po skutkové i právní stránce.

                           —

                           Předběžné posouzení Komise, které trvalo pouze jednu neděli, nemůže být vzhledem k významu a složitosti předmětu vyšetřování považováno za úplné a dostatečné.

                           —

                           Komise měla důvodně za to, že dostupné informace mohou být nespolehlivé nebo je přinejmenším nutné je ověřit dříve, než bude možné je považovat za spolehlivé.

                           —

                           Komise nezohlednila body 50 až 53 sdělení o bankovnictví, které stanoví dvoufázový proces záchrany a restrukturalizace v takových naléhavých situacích, jako je situace BES.

                           —

                           Komise byla povinna zahájit formální vyšetřování. Skutečnost, že tak Komise neučinila, tak zbavila žalobkyně jakožto zúčastněné strany jakékoli možnosti účastnit se řízení, a to v rozporu s jejich legitimními procesními právy podle čl. 108 odst. 2 SFEU.


title: Věc T-657/11: Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace — Dopis, kterým Komise oznamuje svůj záměr vymáhat upravené částky podle smlouvy o financování výzkumu — Akty neoddělitelné od smlouvy — Nepřípustnost“ )

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/10

         Usnesení Tribunálu ze dne 6. září 2012 — Technion a Technion Research & Development Foundation v. Komise
   (Věc T-657/11) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace - Dopis, kterým Komise oznamuje svůj záměr vymáhat upravené částky podle smlouvy o financování výzkumu - Akty neoddělitelné od smlouvy - Nepřípustnost)
   2012/C 319/18
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Calciu a F. Moro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 19. října 2011, kterým ohlašuje vystavení oznámení o dluhu na vrácení částky 97 106,72 eura odpovídající výši upravených částek dle smlouvy č. 034984 (Mosaica) na základě závěrů finančního auditu týkajícího se mimo jiné této smlouvy uzavřené v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Ústavu Technion — Israel Institute of Technology a nadaci Technion Research & Development Foundation Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


title: Věc C-522/11: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Lecce — Itálie) — trestní řízení proti Abdoul Khadre Mbaye ( „Článek 99 jednacího řádu — Prostor svobody, bezpečnosti a práva — Směrnice 2008/115/CE — Společné normy a postupy při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí — Vnitrostátní právní úprava, která trestá neoprávněný pobyt trestními sankcemi“ )

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/16

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. března 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Lecce — Itálie) — trestní řízení proti Abdoul Khadre Mbaye
   (Věc C-522/11) (1)

   (Článek 99 jednacího řádu - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/CE - Společné normy a postupy při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Vnitrostátní právní úprava, která trestá neoprávněný pobyt trestními sankcemi)
   2013/C 156/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Giudice di pace di Lecce

      Účastník původního trestního řízení

   Abdoul Khadre Mbaye

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Ufficio del Giudice di Pace Lecce — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. b), jakož i článků 6, 7 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví pokutu 5 000 až 10 000 eur pro cizince, který neoprávněně vstoupil na vnitrostátní území nebo který tam neoprávněně pobývá — Přípustnost trestního činu neoprávněného pobytu — Přípustnost okamžitého vyhoštění na období přinejmenším pěti let jako náhrady pokuty

      Výrok

               1)

               Na základě čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí nemohou být státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou stíhaní nebo odsouzení za trestný čin neoprávněného pobytu stanovený právní úpravou členského státu, s ohledem na tento jediný trestný čin vyloučeni z působnosti této směrnice.

               2)

               Směrnice 2008/115 nebrání právní úpravě členského státu, jaká je dotčená ve věci v původním řízení, která trestá neoprávněný pobyt státních příslušníků třetí země pokutou, která může být nahrazena vyhoštěním, ale tato možnost nahrazení může být použita jen tehdy, pokud situace dotčené osoby odpovídá jedná ze situací uvedených v čl. 7 odst. 4 této směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc T-57/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2009 — E.ON Ruhrgas a E.ON Földgáz Trade v. Komise ( Žaloba na neplatnost — Hospodářská soutěž — Spojení podniků — Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem — Závazky — Dopisy Komise týkající se závazků — Akty nenapadnutelné žalobou — Nepřípustnost )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/64

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2009 — E.ON Ruhrgas a E.ON Földgáz Trade v. Komise
   (Věc T-57/07) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Spojení podniků - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem - Závazky - Dopisy Komise týkající se závazků - Akty nenapadnutelné žalobou - Nepřípustnost“)
   2009/C 267/114
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: E.ON Ruhrgas International AG (Essen, Německo) a E.ON Földgáz Trade Zrt (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: G. Wiedemann a T. Lübbig, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žádost o zrušení rozhodnutí údajně obsažených v dopisech Komise ze dne 19. prosince 2006 a 16. ledna 2007, týkajících se závazků přijatých E.ON Ruhrgas International AG a uvedených v článku 3 rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2005, kterým Komise prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.3696 — E.ON/MOL)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               E.ON Ruhrgas International AG a E.ON Földgáz Trade trade Zrt ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 95, 28.4.2007.