title: Věc C-327/09: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern ( „Článek 249 čtvrtý pododstavec ES — Akty orgánů — Rozhodnutí Komise určené jednotlivci — Nařízení (ES) č. 258/97 — Nová potravina nebo nová složka potravin — Rozhodnutí 2000/196/ES —  ‚Stevia rebaudiana Bertoni: rostliny a sušené listy‘ — Neudělení souhlasu s uvedením na trh — Účinky vůči jiné osobě než adresátovi“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/4

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern
   (Věc C-327/09) (1)

   (Článek 249 čtvrtý pododstavec ES - Akty orgánů - Rozhodnutí Komise určené jednotlivci - Nařízení (ES) č. 258/97 - Nová potravina nebo nová složka potravin - Rozhodnutí 2000/196/ES - ‚Stevia rebaudiana Bertoni: rostliny a sušené listy‘ - Neudělení souhlasu s uvedením na trh - Účinky vůči jiné osobě než adresátovi)
   2011/C 179/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Mensch und Natur AG

      Žalovaný: Freistaat Bayern

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof –Výklad čl. 249 čtvrtého pododstavce ES a rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2000, kterým se zamítá uvádění „Stevia rebaudiana Bertoni: rostliny a sušené listy“ na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 (Úř. věst. L 61, s. 14) — Rozhodnutí Komise určené jednotlivci — Účinek vůči jiné osobě než adresátovi

      Výrok

   Rozhodnutí Komise přijaté na základě článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin, kterým se zamítá uvádění potraviny nebo složky potravin na trh Unie, je závazné jen pro ty osoby, které jsou v tomto rozhodnutí označeny jako jeho adresáti. Příslušné orgány členských států jsou naproti tomu povinny ověřit, zda výrobek uváděný na trh na území tohoto členského státu, jehož vlastnosti se zřejmě shodují s vlastnostmi výrobku, který je předmětem tohoto rozhodnutí Komise, je novou potravinou nebo novou složkou potravin ve smyslu čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení, a případně musí uložit dotyčné osobě povinnost dosáhnout souladu s ustanoveními uvedeného nařízení.

      (1)  Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. října 2004 ve věci T-36/99, Lenzing AG proti Komisi Evropských společenství (Státní podpory — Žaloba na zrušení — Přípustnost — Akt osobně se dotýkající žalobkyně — Čl. 87 odst. 1 ES — Dohody o novém splátkovém kalendáři a o splácení dluhů — Kritérium soukromého věřitele)

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/12

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 21. října 2004
   ve věci T-36/99, Lenzing AG proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Státní podpory - Žaloba na zrušení - Přípustnost - Akt osobně se dotýkající žalobkyně - Čl. 87 odst. 1 ES - Dohody o novém splátkovém kalendáři a o splácení dluhů - Kritérium soukromého věřitele)
   (2004/C 314/30)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-36/99, Lenzing AG, se sídlem v Lenzing (Rakousko), zastoupená původně H.-J. Niemeyerem, dále I. Brinkerem a U. Soltészem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Kreuschitz a D. Triantafyllou, ve spolupráci s M. Núñez-Müllerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Španělským královstvím (zmocněnkyně: N. Díaz Abad, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na částečné zrušení rozhodnutí Komise 1999/395/ES ze dne 28. října 1998 o státní podpoře poskytnuté Španělskem Sniace, SA, se sídlem v Torrelavega, Cantabria (Úř. věst. 1999, L 149, s. 40), ve znění rozhodnutí Komise 2001/43/ES ze dne 20. září 2000 (Úř. věst. 2001, L 11, s. 46), Soud (pátý rozšířený senát), ve složení R. García-Valdecasas, předseda, P. Lindh, J. D. Cooke, H. Legal a M. E. Martins Ribeiro, soudci; vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Článek 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 1999/395/ES ze dne 28. října 1998 o státní podpoře poskytnuté Španělskem Sniace, SA, se sídlem v Torrelavega, Cantabria ve znění rozhodnutí Komise 2001/43/ES ze dne 20. září 2000 se zrušuje.

               2)

               Komise ponese své náklady a náklady žalobkyně.

               3)

               Španělské království ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 160, 5.6.1999.


title: Věc C-228/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2016 Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. února 2016 ve věci T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) v. Komise

text:
               13.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/39

      Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2016 Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. února 2016 ve věci T-639/14, Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) v. Komise
      (Věc C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (zástupci: Efthymios Bourtzalas, Anargiros Oikonomou, Efstathia Salaka, Charalampos Synodinos, Charisios Tagaras, Denis Waelbroeck, advokáti)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit napadené usnesení;

                  —

                  nařídit vrácení věci Tribunálu, aby rozhodl o návrhových žádáních navrhovatelky směřujících ke zrušení napadeného aktu ze dne 12. června 2014;

                  —

                  uložit odpůrkyni náhradu všech nákladů řízení, a sice jak nákladů v prvním stupni řízení tak nákladů v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Navrhovatelka tvrdí, že napadené usnesení je stiženo nesprávným právním posouzením ve významném rozsahu a musí být zrušeno z následujících důvodů:

                  1.

                  zjevně nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, pokud jde o závěr, že se věc T-639/14 stala bezpředmětnou, jelikož tento závěr je založen na domnělém „nahrazení“ napadeného aktu aktem Komise ze dne 25. března 2015;

                  2.

                  porušení zásad řádné správy, právní jistoty a účinné soudní ochrany tím, že bylo rozhodnuto, že akt ze dne 25. března 2015 nahradil napadený akt;

                  3.

                  zjevně nesprávné právní posouzení, pokud jde o výklad a použití zásady legality aktů orgánů Evropské unie;

                  4.

                  zkreslení skutkového stavu a porušení práva být vyslechnut, pokud jde o závěr, že odůvodnění napadeného aktu „nikterak neodkazuje na státní povahu případné podpory ve formě rozhodčího nálezu“ a zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o závěr, že právní vady v napadeném aktu, které uplatňuje společnost DEI „budou nutně předmětem posouzení ve (…) věci T-352/15“;

                  5.

                  zkreslení odůvodnění společnosti DEI týkajícího se kritérií, na jejichž základě mělo být rozhodnuto o tom, zda bude v této věci vydáno rozhodnutí, či nikoli, pokud jde o stížnost z roku 2012, a zjevně nesprávné právní posouzení, pokud jde o závěr, že stížnost z roku 2012 byla „implicitně“ zamítnuta aktem Komise ze dne 25. března 2015; a

                  6.

                  nesprávné právní posouzení a zjevně nesprávné posouzení v tom, že bylo rozhodnuto, že každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.


title: Věc T-50/16: Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2016 – Maďarsko v. Komise

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/25

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2016 – Maďarsko v. Komise
   (Věc T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Jednací jazyk: maďarština
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25. 4. 2016.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2005 ve věci T- 274/03, Focus Magazin Verlag GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (Ochranná známka Společenství — Námitky — Zpětvzetí přihlášky — Bezpředmětné rozhodnutí ve věci)

text:
               17.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 229/18

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 29. června 2005
   ve věci T- 274/03, Focus Magazin Verlag GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí přihlášky - Bezpředmětné rozhodnutí ve věci)
   (2005/C 229/38)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T- 274/03, Focus Magazin Verlag GmbH, se sídlem v Mnichově (Německo), zastoupená U. Gürtlerem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: B. Müller a A. Folliard-Monguiral), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je France Télécom SA, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupená D. Martym, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2003 (věc R 849/2001-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Focus Magazin Verlag GmbH a France Télécom SA, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, V. Tiili a O. Czúcz, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 29. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:

               1.

               O žalobě již není třeba rozhodnout.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003


title: Věc T-430/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2013 Evropským hospodářským a sociálním výborem (EHSV) proti rozsudku vydanému dne 26. června 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-21/12, Achab v. EHSV

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/38

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. srpna 2013 Evropským hospodářským a sociálním výborem (EHSV) proti rozsudku vydanému dne 26. června 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-21/12, Achab v. EHSV
   (Věc T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Arsène, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)

      Další účastník řízení: Mohammed Achab (Brusel, Belgie)

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-21/12 v části, v níž bylo tímto rozsudkem zrušeno rozhodnutí EHSV ze dne 9. června 2011 o vrácení příspěvku za práci v zahraničí vypláceného M. Achabovi od 1. července 2010 a nařízeno, že EHSV ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalobcem v řízení v prvním stupni;

               —

               vyhověl návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem, tj. zamítl žalobu jako zcela neopodstatněnou;

               —

               uložil druhému účastníkovi řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení vynaložených v rámci tohoto řízení a v rámci řízení před Soudem pro veřejnou službu.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel pět důvodů kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že SVS měl nesprávně za to, že podmínky pro vydání bezdůvodného obohacení nejsou splněny.

               2)

               Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že napadený rozsudek přispívá k bezdůvodnému obohacení žalobce v řízení v prvním stupni.

               3)

               Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zjevně nesprávného posouzení spočívajícího v tom, že SVS měl nesprávně za to, že EHSV nikdy neučinil oznámení pro své zaměstnance s upozorněním na důsledky naturalizace.

               4)

               Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že Soud porušil zásadu striktního uplatňování finančních ustanovení a zásadu restriktivního výkladu ustanovení upravujících výjimku.

               5)

               Pátý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení v souvislosti s rozdělením nákladů řízení.


title: Věc C-354/12 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2013 — Asa sp. z o. o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ( „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu — Ochranná známka Společenství — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Relativní důvod zamítnutí — Slovní ochranná známka FEMIFERAL — Námitky majitele starší slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky feminatal“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/47

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 11. dubna 2013 — Asa sp. z o. o. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-354/12 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Relativní důvod zamítnutí - Slovní ochranná známka FEMIFERAL - Námitky majitele starší slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky feminatal)
   2013/C 225/82
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Asa sp. z o. o. (zástupkyně: M. Chimiak, adwokat)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 25. května 2012, Asa v. OHMI — Merck (FEMIFERAL) (T-110/11), kterým Tribunál zamítl jako neopodstatněnou žalobu společnosti Asa sp. zoo, jež je přihlašovatelkou slovní ochranné známky „FEMIFERAL“, znějící na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 19. listopadu 2010 č. R 0182/2010-1, jímž bylo zrušeno rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítlo námitku podanou majitelem národní slovní ochranné známky „Feminatal“ a národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „feminatal“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Asa sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


title: Věc C-360/06: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Korporační daň — Oceňování nekótovaných podílů v kapitálových společnostech)

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 2. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg – Německo) – Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Věc C-360/06) (1)

   (Svoboda usazování - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Oceňování nekótovaných podílů v kapitálových společnostech)
   (2008/C 301/09)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Hamburg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Žalovaná: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

      Za přítomnosti: Heinrich Bauer Verlag KG
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Hamburg – Výklad článku 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článku 43 ES) a článku 58 Smlouvy o ES (nyní po změně článku 48 ES) – Oceňování nekótovaných podílů v kapitálových společnostech – Rozdílné oceňování podílu v tuzemské osobní společnosti a podílu v osobní společnosti usazené v jiném členském státě
   Výrok
   Při neexistenci právoplatného odůvodnění brání článek 52 Smlouvy o EHS (později článek 52 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 43 ES) a článek 58 Smlouvy o EHS (později článek 58 Smlouvy o ES, nyní článek 48 ES) uplatňování daňových právních předpisů členského státu, jež v rámci oceňování nekótovaných podílů v kapitálové společnosti za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, mají za následek přiznání vyšší hodnoty podílu této společnosti na základním kapitálu osobní společnosti usazené v jiném členském státě než jejímu podílu v osobní společnosti v dotčeném členském státě, avšak pouze tehdy, pokud jí takový podíl umožňuje vykonávat určitý vliv na rozhodování osobní společnosti usazené v jiném členském státě a určovat její činnost.

      (1)  Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


title: Věc F-20/15: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – FG v. Evropská komise „Veřejná služba — Úředníci — Reforma služebního řádu — Nařízení č. 1023/2013 — Druhy pracovních míst — Přechodná pravidla pro zařazení na určitý druh pracovního místa — Článek 30 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu — Způsobilost k povýšení do vyšší platové třídy — Povyšovací řízení za rok 2014 — Administrátor, který nenese ‚zvláštní odpovědnost‘ — Možnost povýšení maximálně do platové třídy AD 12 — Nezařazení jména tohoto administrátora do seznamu úředníků platové třídy AD 12 způsobilých pro povýšení — Možnost požádat o použití čl. 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu — Lhůta do 31. prosince 2015 — Přípustnost žaloby — Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ — Změna elektronického osobního spisu úředníka — Administrativní údaje — Zveřejnění na intranetové stránce orgánu — Nedodržení požadavků kladených na postup před zahájením soudního řízení — Článek 81 jednacího řádu“

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/53

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – FG v. Evropská komise
   (Věc F-20/15) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Reforma služebního řádu - Nařízení č. 1023/2013 - Druhy pracovních míst - Přechodná pravidla pro zařazení na určitý druh pracovního místa - Článek 30 odst. 2 přílohy XIII služebního řádu - Způsobilost k povýšení do vyšší platové třídy - Povyšovací řízení za rok 2014 - Administrátor, který nenese ‚zvláštní odpovědnost‘ - Možnost povýšení maximálně do platové třídy AD 12 - Nezařazení jména tohoto administrátora do seznamu úředníků platové třídy AD 12 způsobilých pro povýšení - Možnost požádat o použití čl. 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Lhůta do 31. prosince 2015 - Přípustnost žaloby - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Změna elektronického osobního spisu úředníka - Administrativní údaje - Zveřejnění na intranetové stránce orgánu - Nedodržení požadavků kladených na postup před zahájením soudního řízení - Článek 81 jednacího řádu“)
   (2015/C 279/67)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: FG (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a C. Ehrbar, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam úředníků navrhovaných na povýšení do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení za rok 2014.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 127, 20. 4. 2015, s. 41.


title: Věc C-139/09: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/44

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. ledna 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-139/09) (1)

   2010/C 63/75

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 141, 20.6.2009.


title: Věc T-254/17: Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Intermarché Casino Achats v. Komise

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/29

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Intermarché Casino Achats v. Komise
   (Věc T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Intermarché Casino Achats (Paříz, Francie) (zástupci: Y. Utzschneider a J. Jourdan, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že článek 20 nařízení č. 1/2003 se na základě článku 277 SFEU v projednávané věci nepoužije;

               —

               na základě článků 263 a 277 SFEU zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 1056 ze dne 9. února 2017;

               —

               uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z protiprávnosti rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2017, ve kterém žalobkyni nařizuje, aby se podrobila kontrole podle čl. 20 odst. 1 a 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1) (dále jen „napadené rozhodnutí“). Podle žalobkyně je napadené rozhodnutí protiprávní v rozsahu, v němž je založeno na ustanoveních, která jsou v rozporu s Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“). Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že:

                           —

                           článek 20 nařízení č. 1/2003 porušuje právo na účinnou právní ochranu zaručené v článku 47 Listiny a článku 6 EÚLP, jelikož nestanoví účinné prostředky nápravy vůči průběhu kontrol prováděných Komisí;

                           —

                           článek 20 nařízení č. 1/2003 porušuje rovněž zásadu rovnosti zbraní zaručenou v článku 47 Listiny a článku 6 EÚLP v rozsahu, v němž neupravuje přístup k písemnostem, na nichž je založeno rozhodnutí Komise o kontrole, ani k jejich oznámení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění, jímž je stiženo napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž je nedostatečně odůvodněno v rozporu s požadavky čl. 20 odst. 4 nařízení č. 1/2003. Žalobkyně má totiž za to, že v napadeném rozhodnutí není nikde vysvětleno, jak je dotčena případným porušením, a není v něm ani přesně uvedeno dotyčné období, během kterého mělo údajně dojít k porušení práva hospodářské soutěže. Toto porušení povinnosti uvést odůvodnění má tím závažnější důsledky, že napadené rozhodnutí nezahrnuje písemnosti, z nichž vychází.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z protiprávnosti napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž jej Komise přijala, aniž měla k dispozici dostatečně závažné nepřímé důkazy umožňující nabýt podezření, že byla porušena pravidla hospodářské soutěže, a tedy odůvodnit kontrolu v prostorách žalobkyně.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z protiprávnosti napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž nerespektuje základní právo na nedotknutelnost obydlí, jež je stanoveno v článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP, a to z důvodu nepřiměřené povahy kontroly, kterou nařizuje, a neexistence dostatečné záruky proti zneužití.


title: Věc C-49/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer ( „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 97/7/ES — Ochrana spotřebitele — Smlouvy uzavřené na dálku — Informování spotřebitelů — Poskytnuté nebo obdržené informace — Stálý komunikační prostředek — Pojem — Hypertextový odkaz na internetové stránky dodavatele — Právo odstoupit od smlouvy“ )

text:
               22.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 287/8

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer
   (Věc C-49/11) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 97/7/ES - Ochrana spotřebitele - Smlouvy uzavřené na dálku - Informování spotřebitelů - Poskytnuté nebo obdržené informace - Stálý komunikační prostředek - Pojem - Hypertextový odkaz na internetové stránky dodavatele - Právo odstoupit od smlouvy)
   2012/C 287/12
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Wien

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Content Services Ltd

      Žalovaná: Bundesarbeitskammer

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Wien — Výklad čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, s. 19; Zvl. vyd. 15/003, s. 319) — Informace týkající se smlouvy poskytnuté spotřebiteli prostřednictvím hypertextového odkazu na internetovou stránku dodavatele — Právo spotřebitele obdržet tyto informace stálým komunikačním prostředkem — Výklad pojmu „stálý komunikační prostředek“

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku musí být vykládán v tom smyslu, že obchodní počínání, které spočívá ve zpřístupnění informací uvedených v tomto ustanovení pouze prostřednictvím hypertextového odkazu na internetové stránky dotyčného podniku, nesplňuje požadavky stanovené v uvedeném ustanovení, neboť tyto informace nejsou ani tímto podnikem „poskytnuty“, ani spotřebitelem „obdrženy“ ve smyslu téhož ustanovení, a že takové internetové stránky, jako jsou stránky dotčené v původním řízení, nelze považovat za „stálý komunikační prostředek“ ve smyslu uvedeného čl. 5 odst. 1.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc T-384/15: Žaloba podaná dne 13. července 2015 – EDF Luminus v. Parlament

text:
               12.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 337/24

         Žaloba podaná dne 13. července 2015 – EDF Luminus v. Parlament
   (Věc T-384/15)
   (2015/C 337/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: EDF Luminus (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Verhoeven a O. Vanden Berghe, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;

               —

               a proto uložil Evropskému parlamentu:

               —

               povinnost zaplatit společnosti EDF Luminus částku 4 39  672,95 eur;

               —

               povinnost zaplatit společnosti EDF Luminus smluvní úrok z této částky ode dne splatnosti faktur;

               —

               náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z porušení použitelných zákonných a smluvních ustanovení a z porušení zásady rovnosti a zásady zákazu diskriminace, neboť jí Parlament odmítá uhradit příspěvky vybírané v souvislosti s elektrickou energií, které zaplatila regionu Hlavní město Brusel. Žalobkyně tvrdí, že sporné příspěvky musí jít k tíži Parlamentu, protože vyplývají z dodávek elektrické energie pro Parlament.


title: Věc C-287/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 společnostmi Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-93/10, Bilbaína de Alquitranes a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 společnostmi Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-93/10, Bilbaína de Alquitranes a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
   (Věc C-287/13 P)
   2013/C 252/23
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bilbaína de Alquitranes, SA, Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o. (zástupce: K. Van Maldegem, avocat)

      Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-93/10; a

               —

               zrušit rozhodnutí ED/68/2009 Evropské agentury pro chemické látky („napadené rozhodnutí“), kterým byla smola, černouhelný dehet, vysokoteplotní, č. CAS 65996 93 2 („CTPHT“) identifikována jako látka pro případné zahrnutí do seznamu podle článku 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1); nebo

               —

               podpůrně vrátit věc Tribunálu, aby znovu rozhodl o žalobě na neplatnost podané navrhovatelkami;

               —

               uložit další účastnici řízení všechny náklady řízení (včetně nákladů vynaložených před Soudním dvorem).

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál porušil právo Společenství tím, že zamítl jejich návrh na částečné zrušení napadeného rozhodnutí. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zejména uvádí, že se Tribunál dopustil mnoha chyb při výkladu právního rámce, jenž se vztahuje na jejich situaci. V důsledku toho se Tribunál dopustil několika nesprávných právních posouzení, zejména:

               —

               konstatováním, že se věc týká komplexních vědeckých a technických skutkových okolností a identifikace CTPHT jako látky s PBT a vPvB vlastnostmi na základě jejích složek v koncentraci alespoň 0,1 % nebylo stiženo zjevně nesprávným posouzením; a

               —

               že složky CTPHT nemusí být jednotlivě identifikovány jako látky s PBT nebo vPvB vlastnostmi v samostatném rozhodnutí ECHA na základě podrobného posouzení provedeného za tímto účelem; a

               —

               že zásada rovného zacházení nebyla porušena.

         Z těchto důvodů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že by rozsudek Tribunálu ve věci T-93/10 a napadené rozhodnutí mělo být zrušeno.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


title: Věc F-10/15: Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/48

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise
   (Věc F-10/15)
   (2015/C 089/59)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: ZZ a další (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke a T. Van Lysebeth, advokáti)

      Žalovaná: Komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí stanovících nárok žalobců na náhradu ročních cestovních výdajů podle článku 8 přílohy VII služebního řádu ve znění nařízení Parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád a PŘOZ.

      Návrhová žádání žalobců

   Žalobci navrhují, aby Soud:

               —

               zrušil výplatní pásky žalobců za měsíc červen 2014 v rozsahu, v němž je v nich poprvé uplatněn článek 8 přílohy VII služebního řádu ve znění platném od 1. ledna 2014 za účelem stanovení náhrady jejich ročních cestovních výdajů;

               —

               v případě nutnosti zrušil standardizovaná rozhodnutí ze dne 15. října 2014, jimiž byla zamítnuta jejich stížnost;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-602/11: Žaloba podaná dne 22. listopadu 2011 — Pêra-Grave v. OHIM — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/30

         Žaloba podaná dne 22. listopadu 2011 — Pêra-Grave v. OHIM — Fundação De Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)
   (Věc T-602/11)
   2012/C 32/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pêra-Grave Sociedade Agrícola, Unipessoal, Lda (Évora, Portugalsko) (zástupce: J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fundação Eugénio De Almeida (Évora, Portugalsko)

      Návrhová žádání:

               —

               Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. září 2011 ve věci R 1797/2010-2 s tím důsledkem, že námitka podaná proti přihlašované ochranné známce bude zamítnuta v plném rozsahu a zápis přihlašované ochranné známky tak bude umožněn v plném rozsahu; a

               —

               uložit žalovanému náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů řízení vzniklých žalobkyni v souvislosti s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA“ pro výrobky zařazené do třídy 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7291669

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Portugalská obrazová ochranná známka č. 283684 „VINHO PÊRAMANCA TINTO“ pro výrobky zařazené do třídy 33; portugalská obrazová ochranná známka č. 308864 „VINHO PÊRAMANCA BRANCO“pro výrobky zařazené do třídy 33; portugalská obrazová ochranná známka č. 405797 „PÊRAMANCA“pro výrobky zařazené do třídy 33

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění námitce a odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro všechny napadené výrobky

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát se (i) dopustil nesprávného právního posouzení, když omezil váhu četných vzhledových, sluchových a konceptuálních rozdílů mezi označeními, a tím, že zvýšil — a tím nadhodnotil — celkový dojem jediného prvku, který mají společný, slova „PÊRA“ a „MANCA“; a (ii) nesprávně použil zásady a přístup stanovený Tribunálem v rozsudku T-332/05 „TERRANUS/TERRA“ na tuto věc a považoval míru celkové podobnosti mezi kolidujícími označeními za dostatečnou pro vznik nebezpečí záměny.


title: Věc T-452/08: Žaloba podaná dne 6. října 2008 – DHL Aviation a DHL Hub Leipzig v. Komise

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/34

         Žaloba podaná dne 6. října 2008 – DHL Aviation a DHL Hub Leipzig v. Komise
   (Věc T-452/08)
   (2009/C 6/70)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: DHL Aviation NV (Zaventem, Belgie) a DHL Hub Leipzig GmbH (Schkeuditz, Německo) (zástupci: A. Burnside, Solicitor a B. van de Walle de Ghelcke, právník)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž označuje žalobkyně za příjemkyně státní podpory, která je považována za neslučitelnou se společným trhem, a v rozsahu, v němž rozhodnutí nařizuje Německu zajistit navrácení uvedené státní podpory, a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. července 2008 ve věci C 48/2006 (ex N 227/2006) – Německo, v rozsahu, v němž označuje žalobkyně za příjemkyně státní podpory, která je považována za neslučitelnou se společným trhem, a v rozsahu, v němž rozhodnutí nařizuje Německu zajistit navrácení uvedené státní podpory.
   Dne 5. dubna 2006 oznámilo Německo opatření provedená státem vlastněným letištěm Lipsko a spolkovou zemí Sasko, která zahrnovala výstavbu a související provoz nové jižní vzletové a přistávací dráhy na letišti v Lipsku; zejména založení evropské centrály skupiny DHL pro její expresní zásilkové služby na uvedeném letišti. Oznámená opatření byla, konkrétně „Rámcová dohoda“ (1) uzavřená mezi letištěm a Centrálou DHL Lipsko, jakož i „Doporučující dopis“ vydaný spolkovou zemí Sasko ve prospěch letiště Lipsko a Centrály DHL Lipsko k zaplacení stanovené částky náhrady škody pro případ, že by Centrála DHL Lipsko již dále nepůsobila na letišti tak, jak je zamýšleno. Žalobkyně uplatňují, že jsou v důsledku napadeného rozhodnutí zbaveny smluvních povinností, které na sebe vzalo Letiště Lipsko a Mitteldeutsche Flughafen („MFAG“) v rámci Rámcové dohody, jakož i záruky poskytnuté Doporučujícím dopisem, a jsou také povinny navrátit uvedenou státní podporu.
   Žalobkyně uvádějí následující žalobní důvody.

               Svým prvním a druhým žalobním důvodem uplatňují žalobkyně, že se Komise při použití čl. 87 odst. 1 ES dopustila zjevného pochybení. Označením „doložky nočních letů“ a „doložky 90 %“ za státní podporu, nepoužila Komise dle názoru žalobkyň uvedené ustanovení správně. Žalobkyně uplatňují, že Komise zjevně pochybila při použití kritéria soukromého investora, neboť se domnívala, že vztažným bodem byl listopad 2004, a nikoli skutečné datum uzavření Rámcové dohody. Dále se žalobkyně domáhají toho, že se Komise dopustila zjevného pochybení, neboť se domnívala, že bez ohledu na vztažný bod pro investiční rozhodnutí představují tzv. neomezené záruky poskytnuté v Rámcové dohodě v každém případě státní podporu, protože rizika, která DHL v těchto ustanoveních předpokládala, byla financována vkladem kapitálu, který sám o sobě představuje státní podporu.

               Na základě svého druhého žalobního důvodu se žalobkyně domáhají toho, že Komise nepoužila správně čl. 87 odst. 1 ES, neboť měla za to, že Doporučující dopis představuje státní podporu, aniž by zohlednila obvyklou obchodní praxi mezi holdingovými společnostmi a společnostmi dceřinnými.

               Třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňují, že Komise porušila článek 253 ES, tím že nezohlednila všechny relevantní okolnosti, když označila doložku nočních letů, doložku 90 % a Doporučující dopis za státní podporu.

               Čtvrtým důvodem žalobkyně uplatňují, že Komise se při nařízení navrácení uvedené státní podpory dopustila zjevně nesprávného posouzení.

               Pátým důvodem uplatňují žalobkyně, že Komise porušila článek 235 ES, když měla za to, že články 8 a 9 Rámcové dohody obsahují uvedenou státní podporu, a rozhodla, že tato ustanovení nejsou slučitelná se společným trhem, a musí být proto odstraněna.

      (1)  Podle sdělení zveřejněného v Úř. věst. 2007, C 48, s. 7, ukládá tato dohoda letišti povinnost vybudovat novou jižní vzletovou a přistávací dráhu a další povinnosti spojené s kapacitou a provozem. V případě nesplnění (např. pokud regulačními orgány zakážou noční lety) může společnost DHL vymáhat náhradu svých ztrát a škod.


title: Věc C-585/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Karlsruhe (Německo) dne 24. listopadu 2011 — Philipp Seeberger v. Studentenwerk Heidelberg

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Karlsruhe (Německo) dne 24. listopadu 2011 — Philipp Seeberger v. Studentenwerk Heidelberg
   (Věc C-585/11)
   2012/C 49/24
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgericht Karlsruhe

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Philipp Seeberger

      Žalovaný: Studentenwerk Heidelberg

      Předběžné otázky

   Brání unijní právo vnitrostátní právní úpravě, která odmítá přiznání podpory na vzdělávání pro studium v jiném členském státu výlučně z důvodu, že student, který uplatnil právo volného pohybu, neměl na počátku studia trvalé bydliště ve svém členském státu původu po dobu nejméně tří let? (1)

      (1)  Výklad článků 20 a 21 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) — občanství Unie a volný pohyb.


title: Výmaz věci C-163/04

text:
               19.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/20

         Výmaz věci C-163/04 (1)

   (2005/C 45/43)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 25. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C- 163/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce): Franz Werner proti Finanzamt Cloppenburg.

      (1)  Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


title: Věc T-395/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Miettinen v. Rada „Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Stanovisko právní služby Rady k návrhu směrnice a nařízení Evropského parlamentu a Rady o trestněprávním postihu za obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem — Částečné odepření přístupu — Výjimka týkající se ochrany právních stanovisek — Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Miettinen v. Rada
   (Věc T-395/13) (1)

   („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Stanovisko právní služby Rady k návrhu směrnice a nařízení Evropského parlamentu a Rady o trestněprávním postihu za obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem - Částečné odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany právních stanovisek - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu“)
   (2015/C 363/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Samuli Miettinen (Espoo, Finsko) (zástupci: O. Brouwer a E. Raedts, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně K. Pellinghelli, P. Plaza García a K. Toomus, poté P. Plaza García, A. Jensen a M. Bauer, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobce: Švédské království (zástupci: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg a C. Hagerman, poté A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, K. Sparrman, E. Karlsson, L. Swedenborg a F. Sjövall, zmocněnci) a Estonská republika (zástupce: N. Grünberg, zmocněnec)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 13. května 2013, kterým se odmítá úplný přístup k dokumentu č. 12979/12 ze dne 27. července 2012 obsahujícímu stanovisko právní služby Rady, které se týká návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o trestněprávním postihu za obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem, návrhu nařízení o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem a návrhu jiných nástrojů ohledně harmonizace správních sankcí v rámci finančních služeb.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 13. května 2013, kterým se odmítá úplný přístup k dokumentu č. 12979/12 ze dne 27. července 2012 obsahujícímu stanovisko právní služby Rady, které se týká návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o trestněprávním postihu za obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem, návrhu nařízení o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem a návrhu jiných nástrojů ohledně harmonizace správních sankcí v rámci finančních služeb, jakož i dopis Rady ze dne 23. července 2013 se zrušují.

               2)

               Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Samulim Miettinenem.

               3)

               Švédské království a Estonská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


title: Věc C-210/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2008 Sebirán, S.L., proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. března 2008 ve věci T-332/04, Sebirán, S.L. v. OHIM a El Coto de Rioja, S.A.

text:
               19.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2008 Sebirán, S.L., proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. března 2008 ve věci T-332/04, Sebirán, S.L. v. OHIM a El Coto de Rioja, S.A.
   (Věc C-210/08 P)
   (2008/C 183/29)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sebirán, S.L. (zástupci: J. Caldrón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a El Coto de Rioja, S. A
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek čtvrtého senátu Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 ve věci T-332/04 z důvodu zjevné slučitelnosti ochranných známek EL COTO/COTO DE IMAZ (na straně jedné) a COTO D'ARCIS (na straně druhé);

               —

               uložit odpůrci náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Nesouhlas s posouzením provedeným Soudem prvního stupně: Sebirán má za to, že na ochrannou známku Společenství COTO D'ARCIS se nevztahuje zákaz stanovený v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1), neboť na základě námitky majitele starší ochranné známky, v tomto případě ochranných známek Společenství EL COTO a COTO DE IMAZ, není třeba odmítnout přihlášku pozdější ochranné známky, protože pro účely ustanovení, které stanoví tento zákaz, je předmětná ochranná známka dostatečně odlišná od straších ochranných známek, a to i navzdory tomu, že zboží či služby, jež obě značky označují, jsou shodné či podobné. Krom toho neexistuje žádná pravděpodobnost záměny ze strany veřejnosti na celém území Evropské unie. Tato pravděpodobnost záměny však nezahrnuje pravděpodobnost asociace s pozdější ochrannou známkou.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc F-40/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 3. května 2013 — Marcuccio v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Bývalý úředník, který odešel do důchodu z důvodu invalidity — Úraz — Nedostatek krytí — Žaloba, která se stala bezpředmětnou — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/47

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 3. května 2013 — Marcuccio v. Komise
   (Věc F-40/11) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Bývalý úředník, který odešel do důchodu z důvodu invalidity - Úraz - Nedostatek krytí - Žaloba, která se stala bezpředmětnou - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 252/83
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí určujícího dávky, na které má žalobce nárok z důvodu své částečné doživotní invalidity

      Výrok usnesení

               1)

               O žalobě ve věci F-40/11, Marcuccio v. Komise, není třeba rozhodnout.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 34.


title: Věc C-57/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. února 2009 — Spolková republika Německo v. B, vedlejší účastník: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/3

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 10. února 2009 — Spolková republika Německo v. B, vedlejší účastník: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   (Věc C-57/09)
   2009/C 129/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesverwaltungsgericht.

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Spolková republika Německo

      Žalovaný: B

      Vedlejší účastník: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Předběžné otázky

               1.

               Jedná se o vážný nepolitický zločin nebo o protiprávní jednání, které je v rozporu se zásadami a cíli Organizace spojených národů ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1), pokud byl žadatel příslušníkem organizace, která je uvedena na seznamu osob, skupin a entit, který je uveden v příloze ke společnému postoji Rady o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, a která používá teroristické metody, a žadatel aktivně podporoval ozbrojený boj této organizace?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je podmínkou vyloučení přiznání postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 2004/83/ES skutečnost, že je žadatel nadále nebezpečný?

               3.

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Je podmínkou vyloučení přiznání postavení uprchlíka podle čl. 12 odst. 2 písm. b) a c) směrnice 2004/83/ES přezkum přiměřenosti v souvislosti s konkrétním případem?

               4.

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku:

                           a)

                           Je nutno při přezkumu přiměřenosti zohlednit to, že žadatel požívá ochrany proti vyhoštění podle článku 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950 nebo podle vnitrostátních ustanovení?

                           b)

                           Je vyloučení [přiznání postavení uprchlíka] nepřiměřené pouze v obzvláště výjimečných případech?

               5.

               Je ve smyslu článku 3 směrnice 2004/83/ES slučitelné s touto směrnicí to, že žadatel má nárok na azyl podle vnitrostátního ústavního práva, přestože podle čl. 12 odst. 2 směrnice existuje důvod pro vyloučení [přiznání postavení uprchlíka]?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12.


title: Věc C-404/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe v. Komise

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2012 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 14. června 2012 ve věci T-338/08, Stichting Natuur en Milieu, Pesticide Action Network Europe v. Komise
   (Věc C-404/12 P)
   2013/C 9/45
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a K. Michoel, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Stichting Natuur en Milieu Pesticide Action Network Europe, Evropská komise, Polská republika

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje,

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 14. června 2012 ve věci T-338/08;

               —

               zamítnout žalobu žalobkyň v prvním stupni v plném rozsahu;

               —

               uložit žalobkyním v prvním stupni společně a nerozdílně náhradu nákladů Rady v projednávaném řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Podle názoru Rady vykazuje rozsudek Tribunálu ve výše uvedené věci dvě porušení práva. I když Rada nepopírá zjištění Tribunálu, že Komise nevystupovala v dotčené věci jako zákonodárce, přesto zastává názor, že Tribunál nevyložil a nepoužil správně takzvanou judikaturu „Nakajima“ (1) a „Fediol“ (2). Proto Tribunál neprávem rozhodl, že legalita nařízení (ES) č. 1367/2006 (3) mohla být přezkoumána na základě Aarhuské úmluvy (4) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.
   Dále se Rada domnívá, že volba, kterou učinil zákonodárce v nařízení č. 1367/2006, v každém případě plně odpovídá Aarhuské úmluvě. V tomto ohledu není výklad čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy Tribunálem správný v rozsahu, v němž neuznává svobodu rozhodování, která přísluší stranám uzavírajícím úmluvu.
   Rada proto navrhuje, aby byl rozsudek Tribunálu ve výše uvedené věci zrušen a bylo vydáno konečné rozhodnutí ve věci tak, že se žaloba žalobkyň v prvním stupni zamítne v plném rozsahu.

      (1)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. května 1991, Nakajima v. Rada, C-69/89, Recueil, s. I-2069.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 1989, Fediol v. Komise, 70/87, Recueil, s. 1781.

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).

      (4)  Aarhuská úmluva o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, schválená rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, 17.5.2005, s. 1).


title: Věc C-67/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad – Varna (Bulharsko) dne 7. února 2017 – Todor Iliev v. Blagovesta Ilieva

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/30

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rayonen sad – Varna (Bulharsko) dne 7. února 2017 – Todor Iliev v. Blagovesta Ilieva
   (Věc C-67/17)
   (2017/C 112/39)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Rayonen sad – Varna

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Todor Iliev

      Žalovaná: Blagovesta Ilieva

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje žaloba mezi bývalými manželi na rozdělení movité věci nabyté během manželství do společného jmění manželů právní spor týkající se majetkových vztahů mezi manželi ve smyslu čl. 1 odst. [2] písm. a) nařízení č. 44/2001 (1)?

               2)

               Je právní spor o rozdělení movité věci, která byla nabyta během manželství, u příslušného vnitrostátního orgánu ale byla zaregistrována jen na jméno jednoho z manželů, podle čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení č. 44/2001 vyloučen z působnosti tohoto nařízení?

               3)

               Který soud je příslušný rozhodnout právní spor mezi bývalými manželi týkající se vlastnictví movité věci nabyté během jejich civilního manželství, jsou-li manželé státními příslušníky jednoho členského státu Unie, během řízení ale bylo zjištěno, že v době uzavření manželství, nabytí věci, ukončení manželství a návrhu na rozdělení věcí po ukončení manželství měli bydliště v jiném členském státě?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1).


title: Věc T-658/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2013 BP proti rozsudku vydanému dne 30. září 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/12, BP v. FRA

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 10. prosince 2013 BP proti rozsudku vydanému dne 30. září 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-38/12, BP v. FRA
   (Věc T-658/13 P)
   2014/C 61/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BP (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

      Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. září 2013 ve věci F-38/12;

               —

               následně zrušil rozhodnutí ze dne 27. února 2012 o neprodloužení pracovní smlouvy navrhovatelky a o jejím přeřazení do jiného oddělení; uložil další účastnici řízení náhradu hmotné újmy, kterou utrpěla navrhovatelka v odhadované výši 1 320 eur měsíčně od září 2012, ke které je nutné připočítat úroky z prodlení ve výši odpovídající klíčové sazbě Evropské centrální banky navýšené o dva procentní body; a uložil další účastnici řízení náhradu morální újmy navrhovatelky, vyčíslené ex aequo et bono na částku 50 000 eur; a

               —

               uložil další účastnici řízení na náhradu nákladů řízení v řízení v prvním stupni a odvolacím řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka následující důvody kasačního opravného prostředku.

               1)

               První důvod kasačního opravného prostředku se týká neprodloužení pracovní smlouvy navrhovatelky

                           —

                           Zaprvé navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu porušil zásadu práv na obhajobu a právo být vyslechnut a právo na přístup k relevantním informacím zakotvenou v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a zkreslil důkazy;

                           —

                           Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu tím, že odmítl povolit druhou výměnu tvrzení a předložení relevantních důkazů v odpovědi na vyjádření další účastnice řízení a na jednání, porušil právo navrhovatelky na obhajobu, dopustil se zjevně nesprávného posouzení a odepřel navrhovatelce přístup ke spravedlivému procesu,

                           —

                           Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil zjevně nesprávného posouzení prvního žalobního důvodu týkajícího se zjevně nesprávného posouzení prvního žalobního důvodu, týkajícího se zjevně nesprávného posouzení rozhodnutí další účastnice řízení a zkreslení skutkových okolností a důkazů,

                           —

                           Začtvrté navrhovatelka tvrdí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil zjevně nesprávného posouzení žalobních důvodů týkajících se odvetných opatření a zneužití pravomoci, zkreslení skutkových okolností a důkazů.

               2)

               Důvod kasačního opravného prostředku týkající se rozhodnutí o přeřazení

                           —

                           Zaprvé navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu v rozporu s právem posoudil druhý žalobní důvod týkající se protiprávní a jednostranné změny podstatné náležitosti pracovní smlouvy, nepřiměřeného poměru mezi pracovním místem a platovou třídou, a zkreslení důkazů,

                           —

                           Zadruhé navrhovatelka tvrdí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného posouzení jejího tvrzení týkajícího se skutečnosti, že před rozhodnutím o jejím přeřazení nebyla vyslechnuta, a porušení práv na obhajobu.

               3)

               Navrhovatelka tvrdí, že došlo k porušení čl. 87 odst. 2 a článku 88 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, pokud jde o náklady řízení a povinnost uvést odůvodnění.


title: Věc C-33/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 20. ledna 2016 – A Oy

text:
               29.3.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 111/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 20. ledna 2016 – A Oy
   (Věc C-33/16)
   (2016/C 111/16)
   Jednací jazyk: finština

      Předkládající soud

   Korkein hallinto-oikeus

      Účastnice původního řízení

      Stěžovatelka: A Oy

      Zúčastněná: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 148 písm. d) směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládán v tom smyslu, že nakládka a vykládka lodi představují služby ve smyslu tohoto ustanovení, které jsou ve smyslu čl. 148 písm. a) této směrnice určeny pro bezprostřední potřeby nákladu námořních lodí?

               2)

               Musí být čl. 148 písm. d) směrnice 2006/112/ES, s ohledem na bod 24 rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci Elmeka, spojené věci C 181/04 až C 183/04, podle nějž nelze osvobození stanovené v tomto ustanovení rozšířit na služby, které jsou poskytnuty ve stadiu předcházejícím prodeji, vykládán v tom smyslu, že to platí i pro službu, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, u níž služba, kterou na prvním stupni obratu poskytl subdodavatel společnosti A Oy, zahrnuje službu fyzicky bezprostředně zaměřenou na náklad, kterou společnost A Oy dále fakturuje spedičnímu nebo dopravnímu podniku?

               3)

               Musí být čl. 148 písm. d) směrnice 2006/112/ES, s ohledem na bod 24 výše uvedeného rozsudku Soudního dvora Evropské unie, podle nějž osvobození stanovené v tomto ustanovení platí jen pro služby poskytnuté přímo rejdaři, vykládán v tom smyslu, že v něm stanovené osvobození se neuplatní, pokud je služba poskytnuta osobě oprávněné disponovat s nákladem, například vývozci nebo dovozci zboží?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc C-178/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Ahmed Adem a Hamrin Mosa Rashi v. Spolková republika Německo

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Ahmed Adem a Hamrin Mosa Rashi v. Spolková republika Německo
   (Věc C-178/08)
   (2008/C 197/07)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ahmed Adem a Hamrin Mosa Rashi

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?

               2)

               Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka

                           a)

                           existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek

                           b)

                           uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo

                           c)

                           bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?

               3)

               Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování

                           a)

                           podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,

                           b)

                           při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


title: Věc T-93/17: Žaloba podaná dne 14. února 2017 – Duferco Long Products v. Komise

text:
               18.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/38

         Žaloba podaná dne 14. února 2017 – Duferco Long Products v. Komise
   (Věc T-93/17)
   (2017/C 121/57)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Duferco Long Products SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff a M. Favart, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil, že je tato žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               zrušil čl. 1 písm. f) a článek 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. ledna 2016 o státních podporách SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), které poskytla Belgie ve prospěch společnosti Duferco;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila Komise při analýze povahy pari passu šestého opatření, které bylo prohlášeno za neslučitelné se společným trhem. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části:

                           —

                           první část, podle které se předmětná transakce na rozdíl od závěrů Komise uskutečnila pari passu;

                           —

                           druhá část, podle které je posouzení Komise týkající se povahy pari passu transakce stiženo závažnými pochybeními ve výpočtu a posouzení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise dopustila při analýze kritéria soukromého investora v tržním hospodářství. Tento žalobní důvod se dělí na čtyři části:

                           —

                           první část, podle které se Komise tím, že zaměnila uplatnitelnost a uplatnění kritéria soukromého investora v tržním hospodářství, dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávně uplatnila kritérium soukromého investora v tržním hospodářství;

                           —

                           druhá část, podle které Komise tím, že neprovedla srovnávací analýzu, resp. nepoužila jinou metodu posouzení předmětné transakce, porušila zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, jakož i povinnost uvést odůvodnění a povinnost postupovat s náležitou péčí při posuzování tohoto kritéria;

                           —

                           třetí část, podle které Komise porušila při posuzování kritéria soukromého investora v tržním hospodářství povinnost uvést odůvodnění a povinnost postupovat s náležitou péčí;

                           —

                           čtvrtá část, podle které Valonský region poskytl řadu dokumentů, které dokládají, že Foreign Strategic Investment Holding, který je dceřinou společností Société Wallonne de Gestion et de Participation, vystupoval jako soukromý investor v tržním hospodářství.


title: Věc C-145/16: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – Aramex Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane „Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Sazební zařazení — Kombinovaná nomenklatura — Platnost — Nařízení (EU) č. 301/2012 — Čísla 8703 a 8711 — Tříkolové vozidlo nazývané ‚Spyder‘“

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof Amsterdam – Nizozemsko) – Aramex Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane
   (Věc C-145/16) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie a společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Platnost - Nařízení (EU) č. 301/2012 - Čísla 8703 a 8711 - Tříkolové vozidlo nazývané ‚Spyder‘“)
   (2017/C 112/15)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Gerechtshof Amsterdam

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Aramex Nederland BV

      Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane

      Výrok

   Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění prováděcího nařízení Komise (EU) č. 927/2012 ze dne 9. října 2012 musí být vykládána v tom smyslu, že takové tříkolové vozidlo, jako je vozidlo, o které se jedná ve věci v původním řízení a které je vybaveno pneumatikami vyráběnými pro tříkolové motocykly, jež jsou však podobné pneumatikám pro osobní automobily, je řízeno pomocí řídítek a je vybaveno systémem řízení spočívajícím na Ackermanově principu, patří do čísla 8703 této nomenklatury.

      (1)  Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


title: Věc T-719/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Tri Ocean Energy v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Sýrii — Zmrazení finančních prostředků — Nesprávné posouzení“

text:
               24.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 392/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Tri Ocean Energy v. Rada
   (Věc T-719/14) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení“)
   (2016/C 392/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Tri Ocean Energy (Káhira, Egypt) (zástupci: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC, a N. Sheikh, solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/678/SZBP ze dne 26. září 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 283, s. 59), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1013/2014 ze dne 26. září 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 283, s. 9), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/678/SZBP ze dne 26. září 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1013/2014 ze dne 26. září 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Tri Ocean Energy.

               2)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Tri Ocean Energy.

      (1)  Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


title: Věc T-557/11: Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2014 – Elsid a další v. Komise

text:
               15.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/72

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2014 – Elsid a další v. Komise
   (Věc T-557/11) (1)

   2014/C 315/118
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


title: Věc T-300/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2007 – easyJet v. Komise

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/41

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2007 – easyJet v. Komise
   (Věc T-300/04) (1)

   (2007/C 247/67)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


title: Věc T-514/15: Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Komise

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/31

         Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. Komise
   (Věc T-514/15)
   (2015/C 371/33)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varšava, Polsko) (zástupce: P. Hoffman, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 12. června 2015, GESTDEM 2015/1291, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k odůvodněnému stanovisku vydanému Evropskou komisí v rámci oznamovacího postupu 2014/537/PL,

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 17. července 2015, GESTDEM 2015/1291, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k odůvodněnému stanovisku vydanému Maltskou republikou v rámci oznamovacího postupu 2014/537/PL,

               —

               uložil Evropská komise náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že odepřením přístup k odůvodněnému stanovisku vydanému Komisí byl porušen čl. 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení (ES) č. 1049/2001 (1):

                           —

                           Článek 4 odst. 2 třetí odrážka nařízení č. 1049/2001 nemůže být rozumně vykládán tak, že znamená, že dokument v držení Komise nemůže být zpřístupněn, ohrožuje-li cíle inspekce, šetření nebo auditu, i když uvedený dokument nebyl vypracován v rámci této inspekce, šetření nebo auditu, či pro jejich účely.

                           —

                           V rámci oznamovacího postupu nelze na předložený dokument uplatnit jakýkoliv obecný předpoklad, podle nějž by zpřístupnění dokumentu ohrozilo ochranu cílů řízení o nesplnění povinnosti, jelikož ve vztahu k tomuto řízení žádný takový obecný předpoklad neexistuje.

                           —

                           Argument Komise, podle něhož se její stanovisko týká opatření směřujícího k ukončení porušování práva Evropské unie a obsahuje odkazy na výzvu dopisem, kterým Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti, a vyhodnocení oznámeného opatření v souvislosti s tímto řízením, neprokazuje existenci obecného předpokladu, že odůvodněné stanovisko nesmí být zpřístupněno.

                           —

                           Stanovisko Komise je nesoudržné, jelikož ta své rozhodnutí zakládá na obecném předpokladu a zároveň uplatňuje zvláštnosti „této specifické věci“.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení de čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001 a článku 296 SFEU odepřením přístupu k odůvodněnému stanovisku Komise:

                           —

                           Komise měla každopádně své odůvodněné stanovisko zpřístupnit alespoň částečně, tzn. po odstranění všech odkazů na výzvu dopisem týkající se řízení o nesplnění povinnosti.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 odepřením přístupu k odůvodněnému stanovisku Komise navzdory tomu, že existuje vyšší veřejný zájem na jeho zpřístupnění:

                           —

                           Jelikož se odůvodněné stanovisko týkalo opatření, které již bylo projednáno parlamentem, a vedlo ke změně tohoto opatření, je jeho zpřístupnění nezbytné k tomu, aby poslanci pochopili důvody toho, proč po nich vláda požaduje změnit návrh zákona, který je jim předkládán. V důsledku toho existuje vyšší veřejný zájem na zpřístupnění. Demokratický proces nemůže řádně fungovat, pokud by bylo po parlamentu požadováno, aby provedl stanoviska Komise, u nichž nedošlo ke zpřístupnění.

                           —

                           Jelikož legalita oznamovacího postupu, a tudíž vykonatelnosti přijatého návrhu zákona mohou záviset na znění stanoviska Komise, existuje na základě zásady právní jistoty vyšší veřejný zájem na jeho zpřístupnění.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení třetího bodu odůvodnění a čl. 8 odst. 4 směrnice 98/34/ES (2) odepřením přístupu k odůvodněnému stanovisku Komise:

                           —

                           Odepření přístupu k odůvodněnému stanovisku Komise je neslučitelné s povahou směrnice 98/34, která je založena na transparentnosti. To platí zejména tehdy, jestliže dotčený členský stát neuplatnil důvěrnost podle čl. 8 odst. 4 směrnice.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z odepření přístupu k odůvodněnému stanovisku Malty:

                           —

                           Odepření přístupu ke stanovisku nelze zakládat pouze na tom, že Komise hodlá zohlednit odůvodněné stanovisko Malty při přijetí rozhodnutí v probíhajícím řízení o nesplnění povinnosti nebo že toto stanovisko vložila v takovém řízení do spisu.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 296 SFEU odepření přístupu k odůvodněnému stanovisku Malty:

                           —

                           Komise nejprve odmítla rozhodnout o zpřístupnění stanoviska Malty z důvodů, které bylo možné vykládat pouze tak, rozhodnutí bude záležet na tom, zda Komise bude s rozsudkem Tribunálu ve věci T-402/12, Carl Schlyter v. Komise, podle něhož jsou odůvodněná stanoviska předmětem zpřístupnění, souhlasit, nebo nebude a podá tak proti němu kasační opravný prostředek. Komise však proti tomuto rozsudku kasační opravný prostředek nepodala a přístup odepřela z důvodů, které nemají s rozsudkem žádnou souvislost a které musela sama Komise považovat za nedostatečné, neboť v opačném případě by musela zveřejnit zamítavé rozhodnutí předtím, než uplynula lhůta pro odvolání ve věci T-402/12.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

      (2)  Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).


title: Věc C-12/05 P: Opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2005 H. Meisterem proti rozsudku vynesenému dne 28. října 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-76/03, H. Meister v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/4

         Opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2005 H. Meisterem proti rozsudku vynesenému dne 28. října 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-76/03, H. Meister v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-12/05 P)
   (2005/C 93/08)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 18. ledna 2005 opravný prostředek podaný H. Meisterem, zastoupeným P. Goergenem, advokátem, proti rozsudku vynesenému dne 28. října 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (třetím senátem) ve věci T-76/03, H. Meister v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
   Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               prohlásil opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,

               2.

               zrušil rozsudek T-76/03 Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 28. října 2004, s výjimkou ustanovení, která v bodech 202 až 208 napadeného rozsudku uvádějí, že předseda OHIM se dopustil pochybení při výkonu své funkce, které může vést k náhradě,

               3.

               s konečnou platností rozhodl ve sporu nebo vrátil věc Soudu, aby rozhodl, a vyhověl návrhům podaným navrhovatelem v prvním stupni,

               4.

               uložil OHIM náhradu celkových nákladů řízení v obou stupních.

         Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
   Soud jednak svůj rozsudek nesprávně, nedostatečně a rozporuplně odůvodnil a jednak se dopustil nesprávného právního posouzení.
   Nedostatky v odůvodnění spočívají nejprve ve zkreslení skutečností. Soud totiž náhodně vybral a nepřesně určil skutkové okolnosti. Spočívají následně v nesprávné právní kvalifikaci napadeného rozhodnutí a zvláště v zamítnutí kvalifikovat je jako disciplinární sankci. Soud se rovněž dopustil nedostatku v odůvodnění tím, že správě přiznal širokou pravomoc uvážení při hodnocení zájmu služby, což znehodnocuje povinnost zohlednit zájem úředníka, a tím že potvrdil, že soudní kontrola týkající se dodržení podmínky týkající se zájmu služby se musí omezit na otázku, zda orgán oprávněný ke jmenování neužil své posuzovací pravomoci zjevně nesprávným způsobem. Soud ostatně nesprávně posoudil zájem služby a nezohlednil zájem úředníka. Rovněž nesprávně použil zásadu přiměřenosti tím, že rozhodl, že napadené rozhodnutí tuto zásadu respektuje, zatímco nebylo ani přiměřeným opatřením, ani nejméně omezujícím. Soud se dále dopustil nesprávného posouzení rovnocennosti nebo srovnatelnosti nového pracovního místa s dřívějším zaměstnáním. Podle jeho odůvodnění totiž každé přeřazení spojené se získanou platovou třídou respektuje kritérium rovnocennosti zaměstnání. Soud konečně opomněl uvést skutečnosti, které mu sloužily k hodnocení morální újmy utrpěné žalobcem.
   Soud se rovněž dopustil četných nesprávných právních posouzení. Označil nejprve rozhodnutí o změně přidělení za pouhé vnitřní organizační opatření, povinnost odůvodnění za povinnost považovanou za obecnou právní zásadu. Dále se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neprohlásil porušení práva na spravedlivý proces k újmě navrhovatele. Soud se rovněž dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o uplatnění práva na svobodu slova tím, že se opomněl jasně vyslovit ohledně rozsahu práva na svobodu slova, kterého mohl požívat navrhovatel v projednávané věci. Soud se konečně dopustil nesprávného právního posouzení, pokud jde o uplatnění práv obhajoby a zejména práva být slyšen před rozhodnutím o přeřazení.


title: Věc C-184/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  30. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus) – Uudenkaupungin kaupunki (DPH — Odpočet daně zaplacené na vstupu — Investiční majetek — Nemovitý majetek — Oprava odpočtů)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 30. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus) – Uudenkaupungin kaupunki
   (Věc C-184/04) (1)

   (DPH - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Investiční majetek - Nemovitý majetek - Oprava odpočtů)
   (2006/C 143/15)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein hallinto-oikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Uudenkaupungin kaupunki
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Helsingin hallinto-oikeuden – Výklad čl. 13 části C druhého pododstavce, čl. 17 odst. 6 a článku 20 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 23) – Odpočet daně zaplacené na vstupu z investičního majetku používaného v rámci plnění pro která osoba povinná k dani později zvolila zdanění – Vnitrostátní právní úprava podřizující nárok na odpočet uplatnění možnosti volby zdanění ve lhůtě 6 měsíců od uvedení nemovitosti do provozu
   Výrok

               1)

               Článek 20 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že s výhradou ustanovení jeho odstavce 5, ukládá členským státům, aby stanovily opravu odpočtů daně z přidané hodnoty, pokud jde o investiční majetek.

               2)

               Článek 20 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že oprava, kterou stanoví, je rovněž použitelná v situaci, kdy byl investiční majetek nejprve použit pro činnost osvobozenou od daně, která nevedla ke vzniku nároku na odpočet daně, a poté, v průběhu opravného období, byl použit pro účely činnosti podléhající dani z přidané hodnoty.

               3)

               Článek 13 část C druhý pododstavec šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát, který přiznává svým osobám povinným k dani možnost volby zdanění nájmu nemovitosti daní z přidané hodnoty, není podle tohoto ustanovení oprávněn vyloučit odpočet daně z přidané hodnoty z investic do nemovitostí uskutečněných před tím, než byla uplatněna tato možnost volby, pokud nebyla přihláška k DPH za účelem výkonu této možnosti podána do šesti měsíců od uvedení této nemovitosti do provozu.

               4)

               Článek 17 odst. 6 šesté směrnice 77/388 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát, který přiznává svým osobám povinným k dani možnost volby zdanění nájmu nemovitosti daní z přidané hodnoty, není podle tohoto ustanovení oprávněn vyloučit odpočet daně z přidané hodnoty z investic do nemovitostí uskutečněných před tím, než byla uplatněna tato možnost volby, pokud nebyla přihláška k DPH za účelem výkonu možnosti podána do šesti měsíců od uvedení této nemovitosti do provozu.

      (1)  Úř. věst. C 156, 12.6.2004.


title: Věc C-403/05: Žaloba podaná dne  17. listopadu 2005  Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství

text:
               14.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 10/14

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2005 Evropským parlamentem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc C-403/05)
   (2006/C 10/29)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. listopadu žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství a podaná Evropským parlamentem, zastoupeným R. Passosem, E. Waldherr a K. Lindahl, jako zmocněnci.
   Evropský parlament navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               zrušil rozhodnutí, kterým se schvaluje projekt týkající se zabezpečení hranic na Filipínách financovaný z rozpočtové položky 19 10 02 souhrnného rozpočtu Evropských společenství (Philippine Border Management Project; no ASIA/2004/016-924), který byl přijat provedením nařízení (EHS) č. 443/92 (1) o finanční a technické pomoci asijským a latinskoamerickým rozvojovým zemím a o hospodářské spolupráci s nimi

               2.

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Evropský parlament požaduje zrušení rozhodnutí Komise z toho důvodu, že Komise překročila své výkonné pravomoci.
   Hlavní cíl napadeného rozhodnutí spočívá v boji proti terorismu tím, že provádí rezoluci Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1373 (2001) o boji proti terorismu. Cílem nařízení č. 443/92 je naopak rozvojová pomoc formou technické a finanční, jakož i hospodářské spolupráce. Výkonné pravomoci delegované tímto základním aktem ukládají Komisi zajistit řízení a finanční a technickou pomoc a hospodářskou spolupráci. Opatření určené na pomoc vládě Filipín na zvýšení zabezpečení hranic s cílem boje proti terorismu, jde nad rámec výkonných pravomocí stanovených v základním aktu a je tedy protiprávní.
   Napadené opatření nebylo zveřejněno v Úředním věstníku. Evropský parlament se o plném znění textu dozvěděl až dne 9. září 2005.

      (1)  Úř. věst. L 52, 27.2.1992, s. 1.


title: Věc C-354/05: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne  18. května 2006  – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2003/55/ES — Vnitřní trh se zemním plynem)

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/11

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-354/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/55/ES - Vnitřní trh se zemním plynem)
   (2006/C 165/19)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Heller a B. Schima, zmocněnci)

      Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: S. Schreiner, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57), ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


title: Věc C-45/05: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 2. února 2005 ve věci Maatschap Schonewille-Prins proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit

text:
               16.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 93/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 2. února 2005 ve věci Maatschap Schonewille-Prins proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit
   (Věc C-45/05)
   (2005/C 93/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 2. února 2005 ve věci Maatschap Schonewille-Prins proti Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Voedselkwaliteit, který došel kanceláři Soudního dvora dne 4. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Musí být článek 21 nařízení (ES) č. 1254/1999 (1) vykládán v tom smyslu, že jakákoli nesrovnalost při dodržování nařízení (ES) č. 1760/2000 ve vztahu ke zvířeti vede k úplnému vyloučení poskytnutí porážkové prémie za toto zvíře?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je pak článek 21 nařízení (ES) č. 1254/1999 právně závazný, zejména ve spojení s důsledky, které z něj vyplývají?

               3.

               Jsou články 44 a 45 nařízení (ES) č. 2419/2001 (2) použitelné na nesrovnalosti při dodržování nařízení (ES) č. 1760/2000 (3)?

               4.

               V případě kladné odpovědi na třetí otázku, vede pak správné použití článku 45 nařízení (ES) č. 2419/2001 ve spojení s článkem 44 k tomu, že se vyloučení porážkových prémií při opomenutí v souvislosti s hlášením údajů provozovateli počítačové databáze nepoužije, pokud předané údaje, jako v projednávaném případě údaje o dodávkách, jsou z věcného hlediska zcela správné (a byly správné již od počátku a nemusely být tudíž opravovány)? Pokud toto neplatí pro každé opomenutí, platí to v případě, o nějž se jedná v projednávané věci, kdy opomenutí spočívalo v opožděném předání údajů (o několik dnů nebo týdnů), zatímco k porážce dojde podstatně později?

               5.

               Musejí být článek 11 nařízení (EHS) č. 3887/92 (4) nebo článek 22 nařízení (ES) č. 1760/2000 nebo čl. 47 odst. 2 nařízení (ES) č. 2419/2001 vykládány v tom smyslu, že členský stát je oprávněn prostřednictvím vnitrostátní sankce, která má zajistit dodržování tohoto nařízení, vyloučit nárok na porážkovou prémii upravený právem Společenství nebo provést snížení tohoto nároku?

               6.

               Bude-li pátá otázka zodpovězena zcela nebo zčásti kladně, použijí se odpovídajícím způsobem výjimky upravené právem Společenství ze snížení a vyloučení ve Společenství, zejména články 44 a 45 nařízení (ES) č. 2419/2001, na vnitrostátní snížení a vyloučení?

               7.

               V případě kladné odpovědi na šestou otázku, vede pak správné odpovídající použití článku 45 nařízení (ES) č. 2419/2001 ve spojení s článkem 44 k tomu, že opomenutí v souvislosti s hlášením údajů do počítačové databáze, konkrétně opožděné předání údajů, nemůže vést k vyloučení porážkové prémie, pokud jsou údaje uvedené v registru, jako v projednávaném případě datum dodávky, z věcného hlediska zcela správné?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11).

      (3)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 (Úř. věst. L 204, s. 1).

      (4)  Nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 391, s. 36).