title: Věc T-455/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Bateni v. Rada („Mimosmluvní odpovědnost – Společná zahraniční a bezpečnostní politika – Omezující opatření přijatá vůči Íránu – Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje – Pravomoc Tribunálu – Promlčení – Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/17

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Bateni v. Rada
      (Věc T-455/17) (1)

      („Mimosmluvní odpovědnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Seznam osob a subjektů, jimž se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Pravomoc Tribunálu - Promlčení - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
      (2021/C 338/21)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Naser Bateni (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Schlingmann, advokát)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix a M. Bishop, zmocněnci)

         Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: C. Hödlmayr, J. Roberti di Sarsina a M. Kellerbauer, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článků 268 a 340 SFEU a znějící na náhradu újmy, která žalobci údajně vznikla tím, že jeho jméno bylo zařazeno na seznamy obsažené zaprvé v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 195, s. 39), a to rozhodnutím Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. 2011, L 319, s. 71), a v příloze VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. 2010, L 281, s. 1), a to prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. 2011, L 319, s. 11), zadruhé v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1) a zatřetí v příloze rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. 2013, L 306, s. 18), a v příloze prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení č. 267/2012 (Úř. věst. 2013, L 306, s. 3).

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zčásti odmítá jako nepřípustná a zčásti zamítá jako neopodstatněná.

                  2)

                  Naser Bateni ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

                  3)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc T-648/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Nike European Operations Netherlands a Converse Netherlands v. Komise („Státní podpory – Podpora provedená Nizozemskem ve prospěch společnosti Nike – Předběžná daňová rozhodnutí (tax rulings) – Rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení – Zásada obvyklých tržních podmínek – Zvýhodnění – Selektivní povaha – Rovné zacházení – Řádná správa – Nedostatečné předběžné posouzení – Závažné obtíže – Povinnost uvést odůvodnění“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/18

      Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2021 – Nike European Operations Netherlands a Converse Netherlands v. Komise
      (Věc T-648/19) (1)

      („Státní podpory - Podpora provedená Nizozemskem ve prospěch společnosti Nike - Předběžná daňová rozhodnutí (tax rulings) - Rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení - Zásada obvyklých tržních podmínek - Zvýhodnění - Selektivní povaha - Rovné zacházení - Řádná správa - Nedostatečné předběžné posouzení - Závažné obtíže - Povinnost uvést odůvodnění“)
      (2021/C 338/22)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Nike European Operations Netherlands BV (Hilversum, Nizozemsko), Converse Netherlands BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: R. Martens a D. Colgan, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2019) 6 final ze dne 10. ledna 2019 o státní podpoře SA.51284 (2018/NN) – Nizozemsko – Možná státní podpora ve prospěch společnosti Nike, kterým se zahajuje formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnostem Nike European Operations Netherlands BV a Converse Netherlands BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 413, 9.12.2019.


title: Věc T-680/19: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Irish Wind Farmers’ Association a další v. Komise („Státní podpory – Odvětví energetiky – Irská právní úprava daně z nemovitostí určených k podnikání – Způsob výpočtu výše daně, kterou mají odvádět výrobci elektřiny z fosilních paliv – Stížnost podaná provozovateli větrných parků – Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory – Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – Závažné obtíže – Procesní práva zúčastněných stran“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Irish Wind Farmers’ Association a další v. Komise
      (Věc T-680/19) (1)

      („Státní podpory - Odvětví energetiky - Irská právní úprava daně z nemovitostí určených k podnikání - Způsob výpočtu výše daně, kterou mají odvádět výrobci elektřiny z fosilních paliv - Stížnost podaná provozovateli větrných parků - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Závažné obtíže - Procesní práva zúčastněných stran“)
      (2021/C 338/23)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Irish Wind Farmers’ Association Clg (Kilkenny, Irsko), Carrons Windfarm Ltd (Shanagolden, Irsko), Foyle Windfarm Ltd (Dublin, Irsko), Greenoge Windfarm Ltd (Bunclody, Irsko), (zástupkyně: M. Segura Catalán a M. Clayton, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a S. Noë, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2019) 5257 final ze dne 9. července 2019 o státní podpoře SA.44671 (2019/NN) – Irsko.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 423, 16.12.2019.


title: Věc T-28/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – ID v. ESVČ („Veřejná služba – Smluvní zaměstnanci – Rozhodnutí o propuštění před koncem zkušební doby – Zjevná nedostatečnost práce – Nevhodné chování – Článek 84 pracovního řádu“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/19

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – ID v. ESVČ
      (Věc T-28/20) (1)

      („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Rozhodnutí o propuštění před koncem zkušební doby - Zjevná nedostatečnost práce - Nevhodné chování - Článek 84 pracovního řádu“)
      (2021/C 338/24)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ID (zástupce: C. Bernard Glanz, advokát)

         Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a R. Spáč, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh podaný na základě článku 270 SFEU znějící jednak na zrušení rozhodnutí ESVČ ze dne 6. března 2019 o ukončení smlouvy žalobce před koncem zkušební doby a jednak na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která žalobci údajně vznikla v důsledku tohoto rozhodnutí.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  ID se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 95, 23.3.2020.


title: Věc T-205/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Frommer v. EUIPO – Minerva (I-cosmetics) („Ochranná známka Evropské unie – Řízení o zrušení – Slovní ochranná známka Evropské unie I-cosmetics – Skutečné užívání ochranné známky – Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Frommer v. EUIPO – Minerva (I-cosmetics)
      (Věc T-205/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie I-cosmetics - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2021/C 338/25)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Angela Frommer (Unterschleißheim, Německo) (zástupce: F. Remmertz, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: J. Ivanauskas a V. Ruzek, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Minerva GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: R. Dissmann, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. února 2020 (věc R 675/2019-2) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Minerva a A. Frommer.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Angela Frommer ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

                  3)

                  Společnost Minerva GmbH ponese vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 201, 15.6.2020.


title: Věc T-386/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Micron Technology v. EUIPO (INTELLIGENCE, ACCELERATED) („Ochranná známka Evropské unie – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INTELLIGENCE, ACCELERATED – Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu – Popisný charakter – Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/20

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – Micron Technology v. EUIPO (INTELLIGENCE, ACCELERATED)
      (Věc T-386/20) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INTELLIGENCE, ACCELERATED - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) 2017/1001“)
      (2021/C 338/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Micron Technology, Inc. (Boise, Idaho, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, QC)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: L. Rampini a V. Ruzek, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. dubna 2020 (věc R 2873/2019-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení INTELLIGENCE, ACCELERATED k zápisu jako ochranné známky Evropské unie.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá

                  2)

                  Společnosti Micron Technology, Inc se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 271, 17.8.2020.


title: Věc T-492/20: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – S. Tous v. EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Lampa) („(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující lampu – Starší ochranné známky Evropské unie znázorňující plyšového medvídka – Důvody neplatnosti – Článek 25 odst. 1 písm. b) a e) nařízení (EU) č. 6/2002“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/21

      Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2021 – S. Tous v. EUIPO – Zhejiang China-Best Import & Export (Lampa)
      (Věc T-492/20) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující lampu - Starší ochranné známky Evropské unie znázorňující plyšového medvídka - Důvody neplatnosti - Článek 25 odst. 1 písm. b) a e) nařízení (EU) č. 6/2002“)
      (2021/C 338/27)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: S. Tous, SL (Manrèse, Španělsko) (zástupci: D. Gómez Sánchez a J. Gracia Albero, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: A. Söder, zmocněnkyně)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Zhejiang China-Best Import & Export Co. Ltd (Hangzhou, Čína)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2020 (věc R 1553/2019-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi S. Tous a Zhejiang China-Best Import & Export.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnosti S. Tous, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 313, 21.9.2020.


title: Věc T-777/19 R: Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 2. července 2021 – Bourel a další v. Komise („Řízení o předběžných opatřeních – Státní podpory – Výstavba větrných elektráren – Individuální opatření podpory poskytnuté Francií ve prospěch několika mořských větrných elektráren – Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné s vnitřním trhem – Započetí prací – Návrh na předběžné opatření – Neexistence naléhavosti“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/22

      Usnesení místopředsedy Tribunálu ze dne 2. července 2021 – Bourel a další v. Komise
      (Věc T-777/19 R)
      („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Výstavba větrných elektráren - Individuální opatření podpory poskytnuté Francií ve prospěch několika mořských větrných elektráren - Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné s vnitřním trhem - Započetí prací - Návrh na předběžné opatření - Neexistence naléhavosti“)
      (2021/C 338/28)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: David Bourel (Pléneuf Val André, Francie) a dalších 5 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesen (zástupce: M. Le Berre, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a A. Bouchagiar, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článků 278 a 279 SFEU znějící zejména na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C(2019) 5498 final ze dne 26. června 2019, kterým se rozhodla nevznést námitku vůči podporám ve prospěch několika mořských větrných elektráren oznámeným Francouzskou republikou.

         Výrok

                  1)

                  Návrh na předběžné opatření se zamítá.

                  2)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-728/20: Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2021 – OM v. Komise („Žaloba na neplatnost – Veřejná služba – Úředníci – Sociální zabezpečení – JSIS – Úhrada léčebných nákladů – Zamítnutí žádosti – Zamítnutí stížnosti – Nahrazení odůvodnění – Podání druhé stížnosti – Lhůta k podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/22

      Usnesení Tribunálu ze dne 25. června 2021 – OM v. Komise
      (Věc T-728/20) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - JSIS - Úhrada léčebných nákladů - Zamítnutí žádosti - Zamítnutí stížnosti - Nahrazení odůvodnění - Podání druhé stížnosti - Lhůta k podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2021/C 338/29)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: OM (zástupkyně: N. de Montigny, advokátka)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Hohenecker a L. Vernier, zmocněnci)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Úřadu Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) ze dne 9. a 17. září 2019, kterými bylo odmítnuto proplacení výdajů žalobkyně na zdravotní testy, a dále na zrušení rozhodnutí ze dne 23. března 2020, kterým byla zamítnuta stížnost podaná proti těmto rozhodnutím.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  OM se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 53, 15.2.2021.


title: Věc T-75/21: Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2021 – Mendes de Almeida v. Rada („Žaloba na neplatnost – Institucionální právo – Posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce – Nařízení (EU) 2017/1939 – Jmenování evropských žalobců Úřadu evropského veřejného žalobce – Jmenování jednoho z kandidátů navržených Portugalskem – Lhůta k podání žaloby – Počátek běhu lhůty – Nepřípustnost“)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/23

      Usnesení Tribunálu ze dne 8. července 2021 – Mendes de Almeida v. Rada
      (Věc T-75/21) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Institucionální právo - Posílená spolupráce za účelem zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce - Nařízení (EU) 2017/1939 - Jmenování evropských žalobců Úřadu evropského veřejného žalobce - Jmenování jednoho z kandidátů navržených Portugalskem - Lhůta k podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Nepřípustnost“)
      (2021/C 338/30)
      Jednací jazyk: portugalština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ana Carla Mendes de Almeida (Sobreda, Portugalsko) (zástupci: R. Leandro Vasconcelos a M. Marques de Carvalho, advokáti)

         Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: K. Pleśniak, R. Meyer, K. Kouri a J. Gil, zmocněnci)

         Předmět

      Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2020/1117 ze dne 27. července 2020 o jmenování evropských žalobců Úřadu evropského veřejného žalobce (Úř. věst. 2020, L 244, s. 18) v rozsahu, v němž je evropským žalobcem Úřadu evropského veřejného žalobce jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy AD 13 na neobnovitelné funkční období tří let ode dne 29. července 2020 jmenován José Eduardo Moreira Alves d’Oliveira Guerra.

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se jako nepřípustná odmítá.

                  2)

                  O žádosti o zrychlené řízení již není důvodné rozhodovat.

                  3)

                  O návrhu Rady na rozhodnutí o překážce v řízení již není důvodné rozhodovat.

                  4)

                  Ana Carla Mendes de Almeida nahradí náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 128, 12.4.2021.


title: Věc T-349/21: Žaloba podaná dne 21. června 2021 – Německo v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/23

      Žaloba podaná dne 21. června 2021 – Německo v. Komise
      (Věc T-349/21)
      (2021/C 338/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a R. Kanitz, zmocněnci)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2021/534 ze dne 24. března 2021, kterým se podle čl. 39 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/33/EU stanoví, zda je opatření přijaté Německem s cílem zakázat, aby byl na trh uveden model výtahu vyráběný společností Orona, důvodné, či nikoli (1),

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že v důsledku nezohlednění významu požadavku na svislou vzdálenost mezi střechou klece a stropem šachty došlo k porušení oddílu 2.2 přílohy I směrnice 95/16/ES ve spojení s harmonizovanou normou EN 81-1

                              —

                              Komise nezohlednila význam svislé vzdálenosti mezi střechou klece a stropem šachty, kterou předepisuje harmonizovaná norma EN 81-1 v původním znění a v současném znění (EN 81-20) ji dokonce zdůrazňuje. Napadené rozhodnutí předně zásadním způsobem opomíjí výpočet minimální svislé vzdálenosti. Podle Komise navíc pro posouzení základních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost dle směrnice 95/16/ES není v prvé řadě rozhodující tato svislá vzdálenost, nýbrž objem únikového prostoru nad klecí. Komise mimoto chybně srovnává požadavky na únikový prostor a volný prostor v horní části šachty s týmiž požadavky na prostor v dolní části šachty.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že v důsledku nesprávného určení scénářů nehod relevantních pro posouzení došlo k porušení oddílu 2.2 přílohy I směrnice 95/16/ES ve spojení s harmonizovanou normou EN 81-1

                              —

                              Komise provedla nesprávné posouzení požadavků podle oddílu 2.2 přílohy I směrnice 95/16/ES ohledně zabránění riziku sevření, když v bodě 55 odůvodnění napadeného rozhodnutí zohlednila jako relevantní scénář nehody pouze selhání přídavné brzdy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že v důsledku nezohlednění významu potřebného času pro zaujetí bezpečné polohy a rizika nekontrolovatelného pohybu výtahové klece vzhůru došlo k nesprávnému zjištění skutkového stavu

                              —

                              Komise v rámci celkového posouzení vychází v bodech 55 až 57 odůvodnění napadeného rozhodnutí z chybných předpokladů o nebezpečnosti a pravděpodobnosti nekontrolovatelného pohybu výtahové klece vzhůru.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že převzetím chybných údajů ze studie společnosti Conformance došlo k nesprávnému zjištění a posouzení skutkového stavu

                              —

                              Komise své rozhodnutí založila na chybném celkovém srovnání ze studie společnosti Conformance.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení pravidel dokazování a čl. 5 odst. 2 směrnice 95/16/ES

                              —

                              Komise v rozhodnutí nedostatečně zohlednila, že doklady o shodě předložené výrobcem nejsou v podstatných bodech úplné. Z bodů odůvodnění kromě toho vyplývá, že se Komise chybně domnívá, že důkazní břemeno leží na straně orgánu pro dohled nad trhem, je-li při odchylce od normy sporné, zda by bezpečnostní požadavky byly splněny v rámci rovnocenného alternativního řešení.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 106, s. 60.


title: Věc T-358/21: Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Hotel Cipriani v. EUIPO – Altunis (CIPRIANI FOOD)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/25

      Žaloba podaná dne 25. června 2021 – Hotel Cipriani v. EUIPO – Altunis (CIPRIANI FOOD)
      (Věc T-358/21)
      (2021/C 338/32)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Hotel Cipriani (Benátky, Itálie) (zástupci: M. Rieger Jansen, D. Op de Beeck a W. Pors, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Altunis-Trading, Gestão e Serviços, Lda (Funchal, Portugalsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie CIPRIANI FOOD – Ochranná známka Evropské unie č. 683 250

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2021, ve věci R 1599/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí v plném rozsahu zrušil;

                  —

                  potvrdil zrušení žaloby v plném rozsahu a napadenou ochrannou známku Evropské unie zrušil,

                  —

                  uložil EUIPO a případným vedlejším účastníkům, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení navrhovatele na zrušení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení článku 94 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001;

                  —

                  Porušení čl. 15 nařízení Rady (ES) č. 207/2009;

                  —

                  Pochybení odvolacího senátu způsobené tím, že rozhodl, že „přípravky vyrobené z obilovin“ nelze vhodně rozčlenit.


title: Věc T-359/21: Žaloba podaná dne 18. června 2021 – ClientEarth v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/25

      Žaloba podaná dne 18. června 2021 – ClientEarth v. Komise
      (Věc T-359/21)
      (2021/C 338/33)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ClientEarth AISBL (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Logue, Solicitor a J. Kenny, Barrister at Law)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  Zrušil konkludentní rozhodnutí žalované ze dne 9. dubna 2021, kterým jí nebyly zpřístupněny požadované dokumenty a informace v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízením (ES) č. 1367/2006 (2) týkající se zaprvé účinných látek mankozeb a cypermethrin a zadruhé hlasování členských států ve Stálém výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva ve vztahu k prováděcím nařízením Komise (EU) č. 2019/2094 (3), č. 2020/2087 (4), č. 2019/1589 (5) a č. 2018/1262 (6), a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná neuvedla odůvodnění v rozporu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001, čl. 41 odst. 2 třetí odrážkou Listiny základních práv Evropské unie a čl. 296 odst. 2 SFEU.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).

         (3)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/2094 ze dne 29. listopadu 2019, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek benfluralin, dimoxystrobin, fluazinam, flutolanil, mankozeb, mekoprop-P, mepikvat, metiram, oxamyl a pyraklostrobin (Úř. věst. 2019, L 317, s. 102).

         (4)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2020/2087 ze dne 14. prosince 2020, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh neobnovuje schválení účinné látky mankozeb a kterým se mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2020, L 423, s. 50).

         (5)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2019/1589 ze dne 26. září 2019, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek amidosulfuron, beta-cyfluthrin, bifenox, chlortoluron, klofentezin, klomazon, cypermethrin, daminozid, deltamethrin, dikamba, difenokonazol, diflubenzuron, diflufenikan, fenoxaprop-P, fenpropidin, fludioxonil, flufenacet, fosthiazát, indoxakarb, lenacil, MCPA, MCPB, nikosulfuron, pikloram, prosulfokarb, pyriproxyfen, thiofanát-methyl, triflusulfuron a tritosulfuron (Úř. věst. 2019, L 248, s. 24).

         (6)  Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/1262 ze dne 20. září 2018, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o prodloužení doby platnosti schválení účinných látek 1-methylcyklopropen, beta-cyfluthrin, chlorthalonil, chlortoluron, klomazon, cypermethrin, daminozid, deltamethrin, dimethenamid-P, diuron, fludioxonil, flufenacet, flurtamon, fosthiazát, indoxakarb, MCPA, MCPB, prosulfokarb, thiofanát-methyl a tribenuron (Úř. věst. 2018, L 238, s. 62).


title: Věc T-366/21: Žaloba podaná dne 29. června 2021 – Coinbase v. EUIPO – bitFlyer (coinbase)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/26

      Žaloba podaná dne 29. června 2021 – Coinbase v. EUIPO – bitFlyer (coinbase)
      (Věc T-366/21)
      (2021/C 338/34)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Coinbase, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: bitFlyer Inc. (Tokio, Japonsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k ochranné známce coinbase – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 308 248

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2021, ve věci R 1751/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 59 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-369/21: Žaloba podaná dne 30. června 2021 – Unimax Stationery v. EUIPO – Mitsubishi Pencil (uni)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/27

      Žaloba podaná dne 30. června 2021 – Unimax Stationery v. EUIPO – Mitsubishi Pencil (uni)
      (Věc T-369/21)
      (2021/C 338/35)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Unimax Stationery (Daman, Indie) (zástupkyně: E. Amoah, advokátka)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mitsubishi Pencil Co. Ltd (Tokio, Japonsko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie uni – Ochranná známka Evropské unie č. 6 920 615

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2021, ve věci R 1909/2020-5

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 59 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a d) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-373/21: Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Etablissements Nicolas v. EUIPO – St. Nicolaus (NICOLAS)

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/28

      Žaloba podaná dne 1. července 2021 – Etablissements Nicolas v. EUIPO – St. Nicolaus (NICOLAS)
      (Věc T-373/21)
      (2021/C 338/36)
      Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Etablissements Nicolas (Thiais, Francie) (zástupce: T. de Haan, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem: St. Nicolaus a.s. (Liptovský Mikuláš, Slovensko)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

         Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie NICOLAS – Ochranná známka Evropské unie č. 6 231 484

         Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2021, ve věci R 1195/2020-4

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  uložil EUIPO a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v souvislosti s řízením před čtvrtým odvolacím senátem Úřadu.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc T-376/21: Žaloba podaná dne 2. července 2021 – Instituto Cervantes v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/28

      Žaloba podaná dne 2. července 2021 – Instituto Cervantes v. Komise
      (Věc T-376/21)
      (2021/C 338/37)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Instituto Cervantes (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil žalobu za přípustnou;

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise, která byla část 3 (španělský jazyk) zakázky na rámcové smlouvy na výuku jazyků pro orgány, instituce a agentury Evropské unie (č. HR/2020/OP/0014) přidělena na prvním místě seskupení CLL Centre de Langues-Allingua a na druhém místě žalobkyni;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí z hlediska posouzení relativních charakteristik nabídek.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z neprovedení srovnání relativních charakteristik nabídek.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jehož se měla Komise dopustit tím, že odmítla části nabídky přístupné prostřednictvím hypertextového odkazu začleněného do textu, a to bez ověření jejich řádnosti.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vycházející zaprvé z neexistence vztahu mezi posouzením vnitřních charakteristik nabídky žalobkyně a jejím hodnocením v dílčích kritériích 1.1 a 1.2 stanovených v oznámení o zakázce, a zadruhé z porušení zásady transparentnosti.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení cíle spočívajícího v co největší otevřenosti veřejných zakázek hospodářské soutěži.


title: Věc T-380/21: Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Flybe v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/29

      Žaloba podaná dne 5. července 2021 – Flybe v. Komise
      (Věc T-380/21)
      (2021/C 338/38)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Flybe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: G. Peretz; QC a D. Colgan, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. dubna 2021, které se týká jejího schválení dohody o uvolnění letištních časů mezi British Airways a Flybe Limited, ve věci č. COMP/M.6447 – IAG/BMI, a to zrušením poznámky pod čarou č. 23 napadeného rozhodnutí, anebo podpůrně, aby změnil poznámku pod čarou č. 23 napadeného rozhodnutí, a

                  —

                  přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného skutkového zjištění při vysvětlování omezení uložených v rámci dohody o uvolnění letištních časů. Žalobkyně uvádí, že dohoda, sjednaná společnostmi British Airways a Flybe limited (dříve Thyme OPCO Limited), neobsahuje žádnou zmínku o potřebě, že každé postoupení letištních časů musí být spojeno s převodem provozní licence. Žalobkyně tvrdí, že Komise doplněním formulace „tzn. spolu s provozní licencí Thyme“ v poznámce pod čarou č. 23 tudíž nesprávně uvedla to, co mělo být shrnutím dohody.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející tvrzení, že Komise řádně neposoudila způsobilost žalobkyně být schopna vyhovět dodatečnému požadavku postoupit opravné letištní časy pouze jako součást převodu provozní licence, což je v rozporu s tím, co je možné podle předpisů Spojeného království o udělování licencí leteckým společnostem.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise nezohlednila skutkový, hospodářský a právní kontext dohody o uvolnění letištních časů, z kterého vyplývá, že není třeba uložit požadavek v souvislosti s převodem provozní licence.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že přístup Komise je v rozporu se zásadou právní jistoty. Žalobkyně uvádí, že závazky skupiny International Consolidated Airlines Group neobsahují omezení převodu opravných letištních časů.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně být slyšena tím, že uložila omezení, aniž toto omezení nejprve projednala s žalobkyní.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila povinnost uvést odůvodnění. Žalobkyně tvrdí, že Komise neuvádí žádné důvody pro uložení omezení žalobkyni v rozporu s požadavkem, že právní akty uvádějí důvody, na nichž jsou založeny.


title: Věc T-383/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Banque postale v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/30

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Banque postale v. SRB
      (Věc T-383/21)
      (2021/C 338/39)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Banque postale (Paříž, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  podle článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krizí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  podle článku 277 SFEU prohlásil následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci za nepoužitelná:

                              —

                              čl. 69 odst. 1 a 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              čl. 4 odst. 2, články 6 a 7 a přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení v rozsahu, v němž způsob výpočtu příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí stanovený nařízením o jednotném mechanismu pro řešení krizí a nařízením v přenesené pravomoci neodráží skutečnou velikost institucí, ani jejich skutečné riziko.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality v rozsahu, v němž mechanismus příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krizí stanovený nařízením o jednotném mechanismu pro řešení krizí a nařízením v přenesené pravomoci se zakládá na posouzení, které uměle zvyšuje rizikový profil takových velkých francouzských institucí, jako je žalobkyně, a vede tak k nepřiměřeně vysoké částce příspěvku.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, jelikož výpočet výše příspěvků předem stanovený v nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, nařízení v přenesené pravomoci a v prováděcím nařízení nelze předvídat v dostatečném časovém předstihu s přesností, a dále tento výpočet nezávisí ani tak na situaci a rizikovém profilu instituce, jako spíš na její relativní situaci ve vztahu k ostatním přispívajícím institucím. Konečně má žalobkyně za to, že Komise neměla být odpovědná za stanovení ukazatelů rizik v rámci nařízení v přenesené pravomoci, jelikož tato kritéria představují při určování výše příspěvků vysoce strukturující a rozhodující prvek (článek 290 SFEU).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy v rozsahu, v němž napadené rozhodnutí neobsahuje dostatečně jasné a úplné údaje k odůvodnění a kontrole výše dlužného příspěvku.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady účinné soudní ochrany. Na podporu tohoto žalobního důvodu žalobkyně uvádí rovněž skutečnost, že napadené rozhodnutí neobsahuje dostatečně jasné a úplné údaje k odůvodnění a kontrole výše dlužného příspěvku.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o omezení použití neodvolatelných platebních příslibů z důvodu, že napadené rozhodnutí přesně a podrobně neuvádí, proč je nezbytné stanovit horní hranici pro použití neodvolatelných platebních příslibů (dále jen „EIP“) na 15 %, a dále přijmout jako záruku pouze hotovost.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že riziko procyklického chování a likvidity, kterých se SRB dovolává za účelem omezení využívání EIP, jsou neopodstatněná, a to zejména s ohledem na charakteristické rysy EIP a kontext jejich používání.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení. Žalobkyně tvrdí, že SRB vychází z nesprávného výkladu ustanovení, která umožňují využívání EIP tím, že na základě abstraktní analýzy ukládá totožné opatření všem institucím, a dále zbavuje tato ustanovení užitečného účinku v rozsahu, v němž je podíl EIP systematicky a bez dostatečného odůvodnění omezen na zákonné minimum.


title: Věc T-384/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Confédération nationale du Crédit Mutuela a další v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/31

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Confédération nationale du Crédit Mutuela a další v. SRB
      (Věc T-384/21)
      (2021/C 338/40)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Confédération nationale du Crédit Mutuel (Paříž, Francie) a 26 dalších žalobců (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krize v rozsahu, v němž se týká žalobců;

                  —

                  na základě článku 277 SFEU prohlásil za nepoužitelná následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci:

                              —

                              článek 69 odst. 1, čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              článek 4 odst. 2, články 6 a 7, jakož i přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci osm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako důvody uplatňované v rámci věci T-383/21, Banque postale v. SRB.


title: Věc T-385/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – BPCE a další v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/32

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – BPCE a další v. SRB
      (Věc T-385/21)
      (2021/C 338/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: BPCE (Paříž, Francie) a 44 dalších žalobců (zástupci: A. Gosset- Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krize v rozsahu, v němž se týká žalobců;

                  —

                  na základě článku 277 SFEU prohlásil za nepoužitelná následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci:

                              —

                              článek 69 odst. 1, čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              článek 4 odst. 2, články 6 a 7, jakož i přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci osm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako důvody uplatňované v rámci věci T-383/21, Banque postale v. SRB.


title: Věc T-386/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/33

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Crédit agricole a Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. Komise
      (Věc T-386/21)
      (2021/C 338/42)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Crédit agricole SA (Montrouge, Francie), Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (zástupci: D. Beard, barrister, a C. Hutton, solicitor)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil, a to částečně nebo v celém rozsahu, rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. dubna 2021 (C(2021) 2871);

                  —

                  zrušil, a to částečně nebo v celém rozsahu, sankci uloženou rozhodnutím Evropské komise ze dne 28. dubna 2021 (C(2021) 2871);

                  —

                  uložil Evropské komisi povinnost přijmout opatření nezbytná k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora podle článku 266 SFEU;

                  —

                  uložil Evropské komisi náhradu nákladů vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s touto žalobou a se všemi následujícími fázemi tohoto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávných skutkových zjištění Komise při konstatování, že se žalobkyně podílely na jediném a pokračujícím protiprávním jednání z hlediska účelu:

                              —

                              Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávných skutkových zjištění, když shledala, že údajná výměna informací o kategoriích chování představuje jednání protiprávní z hlediska účelu, která mohou být součástí jediného a pokračujícího protiprávního jednání.

                              —

                              Komise neprovedla potřebnou analýzu na podporu konstatování jednání protiprávního z hlediska účelu ve vztahu k údajnému koordinování kategorií chování.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávných skutkových zjištění Komise při konstatování, že se žalobkyně podílely na celkovém plánu a že jejich údajná účast byla pokračující.

                              —

                              Komise neprokázala, že by se žalobkyně podílely na celkovém plánu nebo že by o něm věděly.

                              —

                              Komise neprokázala, že by se první nebo druhá žalobkyně podílely na pokračujícím protiprávním jednání.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod, vycházející z nesprávného právního posouzení Komise spočívajícího v domněnce, že druhá žalobkyně věděla o některých informacích.

                              —

                              Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a nesprávných skutkových zjištění spočívajících v domněnce, že hospodářské subjekty věděly o všech informacích obsažených v chatu společnosti Bloomberg již z toho pouhého důvodu, že byly přihlášeny do chatovací místnosti. Komise tudíž buď nesprávně vyložila stávající judikaturu, nebo nepřiměřeně rozšířila její použití.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávných skutkových zjištění a zjevně nesprávného právního posouzení Komise při výpočtu výše sankce.

                              —

                              Komise se nepřípustně odchýlila od pokynů pro výpočet pokut, když při výpočtu hodnoty obratu nevycházela z posledního celého roku, ve kterém docházelo k údajnému protiprávnímu jednání.

                              —

                              Komise porušila zásadu rovného zacházení při určování specifického odrazujícího koeficientu.

                              —

                              Komise se nepřípustně odchýlila od pokynů pro výpočet pokut, když pro výpočet hodnoty obratu nepoužila nejlepší dostupné údaje.

                              —

                              Komise nesprávně posoudila závažnost a polehčující okolností.

                              —

                              Komise se dopustila zjevně nesprávných skutkových zjištění při posuzování délky trvání protiprávního jednání.


title: Věc T-387/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Société générale a další v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/34

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Société générale a další v. SRB
      (Věc T-387/21)
      (2021/C 338/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Société générale (Paříž, Francie) Crédit du Nord (Lille, Francie) a SG Option Europe (Puteaux, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krize v rozsahu, v němž se týká žalobců;

                  —

                  na základě článku 277 SFEU prohlásil za nepoužitelná následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci:

                              —

                              článek 69 odst. 1, čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              článek 4 odst. 2, články 6 a 7, jakož i přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci osm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako důvody uplatňované v rámci věci T-383/21, Banque postale v. SRB.


title: Věc T-388/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Crédit agricole a další v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/35

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Crédit agricole a další v. SRB
      (Věc T-388/21)
      (2021/C 338/44)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Crédit agricole SA (Montrouge, Francie) a 48 dalších žalobců (zástupci: A. Gosset Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobci navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krize v rozsahu, v němž se týká žalobců;

                  —

                  na základě článku 277 SFEU prohlásil za nepoužitelná následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci:

                              —

                              článek 69 odst. 1, čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              článek 4 odst. 2, články 6 a 7, jakož i přílohu I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňují žalobci osm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako důvody uplatňované v rámci věci T-383/21, Banque postale v. SRB.


title: Věc T-397/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – BNP Paribas v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/35

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – BNP Paribas v. SRB
      (Věc T-397/21)
      (2021/C 338/45)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BNP Paribas (Paříž, Francie) (zástupci: A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi a M. Dalon, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí č. SRB/ES/2021/22 ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného fondu pro řešení krize v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

                  —

                  na základě článku 277 SFEU prohlásil za nepoužitelná následující ustanovení nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí, prováděcího nařízení a nařízení v přenesené pravomoci:

                              —

                              článek 69 odst. 1, čl. 69 odst. 2, čl. 70 odst. 1 a čl. 70 odst. 2 písm. a) a b) nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí;

                              —

                              článek 4 odst. 2, články 6 a 7, jakož i příloha I nařízení v přenesené pravomoci;

                              —

                              článek 4 prováděcího nařízení;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné jako žalobní důvody uplatňované v rámci věci T-383/21, Banque Postale v. SRB.


title: Věc T-398/21: Žaloba podaná dne 6. července 2021 – Ryanair a Ryanair Sun v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/36

      Žaloba podaná dne 6. července 2021 – Ryanair a Ryanair Sun v. Komise
      (Věc T-398/21)
      (2021/C 338/46)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ryanair DAC (Swords, Irsko), Ryanair Sun S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: F. C. Laprévote, E. Vahida, V. Blanc, S. Rating a I. G Metaxas Maranghidis, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí žalované ze dne 22. prosince 2020 o státní podpoře SA.59158 – Polsko – COVID-19 – Podpora pro LOT (1) a

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila Dočasný rámec pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření koronavirové nákazy COVID-19. Žalovaná konkrétně neprokázala, že je společnost LOT oprávněna k získání rekapitalizační podpory podle Dočasného rámce, a neposoudila, zda vedle rekapitalizace existovaly jiné vhodnější a méně omezující opatření. Žalobkyně rovněž tvrdí, že žalovaná provedla vadnou analýzu přiměřenosti, pokud jde o částku rekapitalizace, o odměnu z poskytnuté podpory a podmínky ukončení podpory ze strany státu a také o prvky podpory týkající se oblasti řízení a zamezení nepatřičnému narušování hospodářské soutěže.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nesprávně použila čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU, když měla za to, že může sloužit za právní základ odůvodňující přiznání podpory. Žalobkyně rovněž tvrdí, že žalovaná neprokázala nezbytnost, vhodnost a přiměřenost podpory k řešení vážné poruchy v polském hospodářství a neprovedla „test vyváženosti“, kdy má vyvážit očekávané pozitivní dopady podpory v podobě naplnění cílů stanovených v čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU proti jejím negativním dopadům v podobě narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí porušuje konkrétní ustanovení SFEU a obecné zásady evropského práva, které byly základem liberalizace letecké dopravy v EU od druhé poloviny osmdesátých let (to znamená zákaz diskriminace, volný pohyb služeb – uplatňovaný v letecké dopravě prostřednictvím nařízení (ES) č. 1008/2008 (2) – a svoboda usazování).

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory závažným obtížím a porušila procesní práva žalobkyň.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila svoji povinnost uvést odůvodnění.

         (1)  Úř. věst. 2021, C 260, s. 10.

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. 2008, L 293, s. 3).


title: Věc T-401/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – KN v. Parlament

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/37

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – KN v. Parlament
      (Věc T-401/21)
      (2021/C 338/47)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobce: KN (zástupci: M. Casado García-Hirschfeld a M. Aboudi, advokáti)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil, že je tato žaloba přípustná;

                  —

                  zrušil napadené rozhodnutí;

                  —

                  rozhodl o náhradě nemajetkové újmy vyčíslené ex aequo et bono na částku 100 000 eur;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 28. dubna 2021 o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2019, oddíl VI – Evropský hospodářský a sociální výbor [2020/2145(DEC)], a usnesení Evropského parlamentu ze dne 29. dubna 2021 obsahujícímu vyjádření, která jsou nedílnou součástí výše uvedeného rozhodnutí, uplatňuje žalobce dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení čl. 16 odst. 1 SFEU, článků 1 a 8 Listiny základních práv Evropské unie, článků 4 a 5 nařízení 2018/1725 (1), jakož i z porušení zásady důvěrnosti disciplinárních řízení a soudních informací a článku 10 nařízení č. 883/2013 (2).

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na presumpci neviny, zásady řádné správy a zásady proporcionality.

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. 2018, L 295, s. 39).

         (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 ze dne 11. září 2013 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a o zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 (Úř. věst. 2013, L 248, s. 1).


title: Věc T-405/21: Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Dexia Crédit Local v. SRB

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/38

      Žaloba podaná dne 7. července 2021 – Dexia Crédit Local v. SRB
      (Věc T-405/21)
      (2021/C 338/48)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Dexia Crédit Local (Paříž, Francie) (zástupci: H. Gilliams a J. M. Gollier, advokáti)

         Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 14. dubna 2021 o výpočtu příspěvků předem na rok 2021 do Jednotného výboru pro řešení krizí s referenčním číslem SRB/ES/2021/22;

                  —

                  uložil Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení článku 69 nařízení č. 806/2014 přijatým rozhodnutím v rozsahu, v němž stanoví cílovou úroveň pro rok 2021 na osminu z 1,35 % hodnoty pojištěných vkladů.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti nařízení v přenesené pravomoci č. 2015/63:

                              —

                              z důvodu porušení zásady proporcionality tím, že výpočet příspěvků předem do Jednotného fondu pro řešení krize zaprvé není v souladu s cíli nařízení č. 806/2014, zadruhé nezohledňuje skutečnost, že žalobkyně je úvěrovou institucí v postupné likvidaci, na kterou se vztahuje veřejná záruka a která v zásadě nikdy nemůže využít prostředky z Jednotného fondu pro řešení krize a zatřetí způsobuje, že nařízené řešení je nákladnější;

                              —

                              z důvodu porušení zásady rovného zacházení tím, že zachází stejným způsobem s institucemi, které jsou v postupné likvidaci a na které se vztahuje veřejná záruka, a s institucemi, které v likvidaci nejsou.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod podpůrně vychází z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení Jednotným výborem pro řešení krizí ze stejných důvodů, jako jsou důvody vylíčené v rámci druhého žalobního důvodu, jelikož tento výbor nedodržel tyto zásady tím, že bez přizpůsobení uplatnil na žalobkyni ustanovení nařízení v přenesené pravomoci č. 2015/63.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatku transparentnosti a neuvedení odůvodnění, neboť poskytnuté informace neumožňují užitečně využít právo na obhajobu.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu článků 5, 69 a 70 nařízení č. 806/2014, jelikož tyto články byly přijaty na základě článku 114 SFEU, i když se nejedná o sbližování právních předpisů.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z neexistence právního základu článků 5, 69 a 70 nařízení č. 806/2014, neboť tyto články byly přijaty na základě článku 114 SFEU, i když se jedná o daňové právní předpisy.


title: Věc T-408/21: Žaloba podaná dne 9. července 2021 – HB v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/41

      Žaloba podaná dne 9. července 2021 – HB v. Komise
      (Věc T-408/21)
      (2021/C 338/51)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: HB (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  prohlásil tuto žalobu za přípustnou a důvodnou;
                  a v důsledku toho

                  —

                  zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. května 2021, oznámená dne 10. května 2021, týkající se vrácení (i) 4 241 507 eur (zakázka TACIS/2006/101-510) (jistina) nebo 4 674 256,92 eura (jistina navýšená o úroky z prodlení plynoucí ode dne 30. dubna 2021) a (ii) 1 197 055,86 eura (zakázka CARDS/2008/166-429) (jistina) nebo 1 298 608,85 eura (jistina navýšená o úroky z prodlení plynoucí ode dne 30. dubna 2021), od nichž musí být odečteno 399 825 eur;

                  —

                  uložil povinnost navrátit všechny částky, které Komise případně vybrala na základě tohoto rozhodnutí, navýšené o úroky z prodlení v sazbě uplatňované Evropskou centrální bankou navýšené o 7 procentních bodů;

                  —

                  uložil povinnost nahradit škodu předběžné vyčíslenou na symbolické 1 euro;

                  —

                  uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise k přijetí napadených rozhodnutí, nedostatku právního základu a porušení zásady ochrany legitimního očekávání. Žalobkyně má za to, že Komise neměla pravomoc k přijetí napadených rozhodnutí, jež tvořila exekuční titul k vymáhání pohledávky, kterou údajně má vůči ní, jelikož smlouva mezi těmito dvěma stranami neobsahuje rozhodčí doložku, která by přiznávala pravomoc unijním soudům ve sporech mezi stranami v oblasti smluv.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení finančního nařízení tím, že Komise nemá vůči žalobkyni žádnou pohledávku a v každém případě žádnou jistou pohledávku.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, povinnosti náležité péče a zásady nestrannosti, jež jsou zakotveny v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí pro odůvodnění zahájení řízení o vymáhání uvádí, že nereagovala na oznámení o dluhu, upomínku ani výzvu dopisem. Tímto však žalovaná podle ní opomněla upřesnit, že žalobkyně tyto akty zpochybnila, a dále zmínit, že se belgický soud prohlásil příslušným k rozhodování o žalobě, která k němu byla podána na základě dvou smluv. Žalobkyně dodává, že žalovaná též nesplnila povinnost uvést odůvodnění, neboť nevysvětlila důvody, které ji v projednávané věci vedly k jejímu rozhodnutí. Konečně má žalobkyně za to, že Komise neposoudila s náležitou péčí a nestranně všechny relevantní skutečnosti v projednávané věci.


title: Věc T-418/21: Žaloba podaná dne 12. července 2021 – Alauzun a další v. Komise a EMA

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/42

      Žaloba podaná dne 12. července 2021 – Alauzun a další v. Komise a EMA
      (Věc T-418/21)
      (2021/C 338/52)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Virginie Alauzun (Saint-Cannat, Francie) a dalších 774 žalobců a žalobkyň (zástupce F. Di Vizio, advokát)

         Žalované: Evropská komise, Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)

         Návrhová žádání

      Žalobci a žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil prováděcí rozhodnutí Evropské komise ze dne 31. května 2021 EMEA/H/C/005735/II/0030 pro nedodržení podstatných formálních náležitostí a pro nedostatek odůvodnění při udělování podmínečné registrace;

                  —

                  podpůrně zrušil stanovisko Výboru pro humánní léčivé přípravky Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) vydané dne 28. května 2021, jímž EMA doporučila podmínečnou registraci vakcíny Comirnaty od výrobců BioNTech a Pfizer;

                  —

                  uložil EMA a Komisi náhradu veškerých nákladů řízení žalobců a žalobkyň.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby proti rozhodnutí Komise ze dne 31. května 2021, kterým se mění podmínečná registrace humánního léčivého přípravku „Comirnaty – mRNA vakcína proti onemocnění COVID-19 (modifikovaný nukleosid)“ přiznaná rozhodnutím C(2020) 9598(final), uvádějí žalobci a žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí a z nedostatku odůvodnění. Žalobci a žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že v napadených rozhodnutích není doloženo, že by předmětná vakcína spadala do působnosti nařízení č. 507/2006 (1) nebo odpovídala požadavkům jeho článků 2 a 4. Předmětná podmínečná registrace totiž podle žalobců a žalobkyň nesplňuje kvalifikaci naléhavosti nebo onemocnění ohrožujícího život dotyčné veřejnosti. Žalobci a žalobkyně dodávají, že uvedená registrace nemůže ani být založena na pozitivním poměru rizika a prospěšnosti, ani vyhovět neuspokojeným léčebným potřebám. Konečně žalobci a žalobkyně tvrdí, že přínos napadené registrace pro veřejné zdraví nemůže převážit nad rizikem skutečnosti, že jsou dosud požadovány dodatečné údaje.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z porušení základních práv, konkrétně práva na nedotknutelnost lidské osobnosti zakotveného v článku 3 a práva na život zakotveného v článku 2 Listiny základních práv Evropské unie.

         (1)  Nařízení Komise (ES) č. 507/2006 ze dne 29. března 2006 o podmínečné registraci pro humánní léčivé přípravky spadající do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. 2006, L 92, s. 6).


title: Věc T-420/21: Žaloba podaná dne 12. července 2021 – Cargolux v. Komise

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/43

      Žaloba podaná dne 12. července 2021 – Cargolux v. Komise
      (Věc T-420/21)
      (2021/C 338/53)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Cargolux Airlines International SA (Cargolux) (Sandweiler, Lucembursko) (zástupci: G. Goeteyn a E. Aliende Rodríguez, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil dopis Komise společnosti Cargolux ze dne 30. dubna 2021 v celém rozsahu;

                  —

                  nařídil Unii, zastoupené Komisí, nahradit škodu vzniklou společnosti Cargolux v důsledku toho, že Komise nezaplatila splatný úrok z prodlení a splatný složený úrok na základě čl. 266 prvního pododstavce SFEU v souladu s rozsudkem ze dne 16. prosince 2015, Cargolux Airlines International SA v. Komise (věc T-39/11), a tudíž zaplatit následující částky v souladu s čl. 266 druhým pododstavcem SFEU, článkem 268 SFEU a čl. 340 druhým pododstavcem SFEU:

                              a)

                              splatný úrok z prodlení, tj. úrok z částky 39 900 000 EUR ve výši sazby pro refinanční operace Evropské centrální banky k 1. listopadu 2010 (jmenovitě 1 %), navýšené o 3,5 %, za období od 15. února 2011 do 5. února 2016, tj. částku 8 075 972,03 EUR, nebo případně ve výši úrokové sazby, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou; a

                              b)

                              splatný složený úrok, tj. úrok z částky splatného úroku z prodlení podle písmene a) za období od 5. února 2016 do dne, kdy Komise skutečně zaplatí žalovanou částku podle písmene a) [nebo – pokud Tribunál zamítne návrh společnosti Cargolux, aby byl splatný složený úrok počítán od 5. února 2016 – přinejmenším za období od data podání této žaloby do dne, kdy Komise skutečně zaplatí žalovanou částku podle písmene a)], ve výši sazby pro refinanční operace Evropské centrální banky k 1. listopadu 2010 (jmenovitě 1 %), navýšené o 3,5 % (nebo případně ve výši úrokové sazby, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou);

                  —

                  uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených společností Cargolux v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

                  1.

                  První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí oznámené dopisem ze dne 30. dubna 2021 je stiženo nesprávným právním posouzením a musí být zrušeno na základě článku 263 SFEU. Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí obsahuje nesprávný závěr, že nárok společnosti Cargolux vznesený v její žádosti o zaplacení splatného úroku z prodlení a splatného složeného úroku ze dne 2. února 2021 je promlčený, potažmo nepřípustný.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vychází z toho, že v důsledku porušení čl. 266 prvního pododstavce SFEU ze strany Komise nese Unie mimosmluvní odpovědnost za zaplacení náhrady odpovídající splatnému úroku z prodlení a splatnému složenému úroku v souladu s čl. 266 druhým pododstavcem SFEU, článkem 268 SFEU a čl. 340 druhým pododstavcem SFEU.


title: Věc T-426/21: Žaloba podaná dne 14. července 2021 – Assaad v. Rada

text:
               23.8.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/44

      Žaloba podaná dne 14. července 2021 – Assaad v. Rada
      (Věc T-426/21)
      (2021/C 338/54)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: Nizar Assaad (Bejrút, Libanon) (zástupci: M. Lester, Barrister, G. Martin a C. Enderby Smith, Solicitors)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2021/751 ze dne 6. května 2021 (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) 2021/743 ze dne 6. května 2021 (2), jimiž byl změněn bod 36 přílohy I rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP a bod 36 přílohy II nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 (dále jen „napadená opatření“), v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobce na podporu své žaloby tvrdí, že Rada od roku 2011 opakovaně uváděla, že žalobce není osobou uvedenou v bodě 36 unijního seznamu omezujících opatření přijatých vzhledem k situaci v Sýrii. Napadenými opatřeními se Rada pokusila tento postoj zvrátit a nyní – bez jakéhokoli zdůvodnění nebo skutkového či právního základu – tvrdí, že žalobce je ve skutečnosti na seznamy zařazen od roku 2011. Žalobce svými důvody pro zrušení napadá tento obrat v postoji Rady v rámci napadených opatření s tím, že je založen na nesprávném posouzení, jehož se měla Rada dopustit v několika ohledech, je protiprávně retroaktivní a odporuje zásadě právní jistoty, je překročením a zneužitím pravomocí Rady a je v rozporu se zásadou res judicata.

         (1)  Úř. věst. 2021, L 160, s. 115.

         (2)  Úř. věst. 2021, L 160, s. 1.


title: Věc C-546/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Rakousko) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP v. Übernahmekommission („Řízení o předběžné otázce – Právo společností – Nabídky převzetí – Směrnice 2004/25/ES – Článek 5 – Povinná nabídka – Článek 4 – Dozorčí orgán – Pravomocné rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení povinnosti předložit nabídku převzetí – Závaznost tohoto rozhodnutí v rámci pozdějšího řízení o správní sankci zahájeného týmž orgánem – Zásada efektivity unijního práva – Obecné zásady unijního práva – Právo se v řízení účinně hájit – Listina základních práv Evropské unie – Články 47 a 48 – Právo nevypovídat – Presumpce neviny – Přístup k nezávislému a nestrannému soudu“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/6

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Rakousko) – FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP v. Übernahmekommission
      (Věc C-546/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Právo společností - Nabídky převzetí - Směrnice 2004/25/ES - Článek 5 - Povinná nabídka - Článek 4 - Dozorčí orgán - Pravomocné rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení povinnosti předložit nabídku převzetí - Závaznost tohoto rozhodnutí v rámci pozdějšího řízení o správní sankci zahájeného týmž orgánem - Zásada efektivity unijního práva - Obecné zásady unijního práva - Právo se v řízení účinně hájit - Listina základních práv Evropské unie - Články 47 a 48 - Právo nevypovídat - Presumpce neviny - Přístup k nezávislému a nestrannému soudu“)
      (2021/C 462/03)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: FN, GM, Adler Real Estate AG, HL, Petrus Advisers LLP

         Žalovaná: Übernahmekommission

         Výrok

      Články 4 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, vykládané ve světle práva se v řízení účinně hájit zaručeného unijním právem, a konkrétně práva být vyslechnut, jakož i ve světle článků 47 a 48 Listiny, musí být vykládány v tom smyslu, že brání praxi členského státu, podle níž je rozhodnutí konstatující porušení této směrnice, které nabylo právní moci, závazné v pozdějším řízení o uložení správní sankce trestněprávní povahy za porušení ustanovení uvedené směrnice, v rozsahu, v němž strany dotčené tímto řízením nemohly během předchozího řízení o určení, že došlo k tomuto protiprávnímu jednání, v plném rozsahu uplatnit právo na to se v řízení účinně hájit, a zejména být vyslechnut, ani uplatnit právo nevypovídat a využít zásady presumpce neviny ve vztahu ke všem skutkovým okolnostem, které budou později použity pro účely obvinění, nebo nemohly využít právo na účinný opravný prostředek proti takovému rozhodnutí před soudem, který má pravomoc rozhodovat o skutkových a právních otázkách.

         (1)  Úř. věst. C 427, 26.11.2018.


title: Věc C-605/18: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Raksouko) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM v. Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA) („Řízení o předběžné otázce – Cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu nacházejícím se nebo provozovaném v některém členském státě – Povinnost transparentnosti – Oznamování ‚významných účastí‘ nabytých na kapitálu společností ‚osobami jednajícími ve shodě‘ – Směrnice 2004/109/ES – Článek 3 odst.1a čtvrtý pododstavec – Pojem ‚přísnější požadavky‘ – Směrnice 2004/25/ES – ‚Dohled‘ ze strany orgánu určeného podle článku 4 této směrnice“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/7

      Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Raksouko) – Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM v. Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)
      (Věc C-605/18) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu nacházejícím se nebo provozovaném v některém členském státě - Povinnost transparentnosti - Oznamování ‚významných účastí‘ nabytých na kapitálu společností ‚osobami jednajícími ve shodě‘ - Směrnice 2004/109/ES - Článek 3 odst.1a čtvrtý pododstavec - Pojem ‚přísnější požadavky‘ - Směrnice 2004/25/ES - ‚Dohled‘ ze strany orgánu určeného podle článku 4 této směrnice“)
      (2021/C 462/04)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP, GM

         Žalovaný: Finanzmarktaufsichtsbehörde (FMA)

         Výrok

      Článek 3 odst. 1a čtvrtý pododstavec bod iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/50/EU ze dne 22. října 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která podřizuje držitele akcií nebo fyzické či právnické osoby uvedené v článku 10 nebo 13 směrnice 2004/109, ve znění směrnice 2013/50, přísnějším požadavkům ve smyslu tohoto čtvrtého pododstavce týkajícím se oznamování významných účastí, než jsou požadavky stanovené ve směrnici 2004/109, ve znění směrnice 2013/50, a které vyplývají z právních a správních předpisů přijatých zejména ohledně nabídek převzetí, avšak zároveň orgánu tohoto členského státu určenému podle článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí nesvěřuje pravomoc k zajištění dodržování takovýchto požadavků.

         (1)  Úř. věst. C 445, 10.12.2018.


title: Věc C-107/19: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 9 – Česká republika) – XR v. Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost („Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Směrnice 2003/88/ES – Úprava pracovní doby – Pojmy ‚pracovní doba‘ a ‚doba odpočinku‘ – Doba přestávky, během které musí být zaměstnanec do dvou minut připraven k výjezdu – Přednost unijního práva“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/7

      Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 9 – Česká republika) – XR v. Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost
      (Věc C-107/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Pojmy ‚pracovní doba‘ a ‚doba odpočinku‘ - Doba přestávky, během které musí být zaměstnanec do dvou minut připraven k výjezdu - Přednost unijního práva“)
      (2021/C 462/05)
      Jednací jazyk: čeština

         Předkládající soud

      Obvodní soud pro Prahu 9

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: XR

         Žalovaný: Dopravní podnik hl. m. Prahy, akciová společnost

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že doba přestávky, která je poskytnuta pracovníkovi v průběhu jeho denní pracovní doby a během které musí být v případě potřeby připraven do dvou minut k výjezdu, je „pracovní dobou“ ve smyslu uvedeného ustanovení, pokud z celkového posouzení všech okolností vyplývá, že omezení uložená tomuto pracovníkovi během uvedené doby přestávky jsou takové povahy, že objektivně a velmi významně ovlivňují možnost pracovníka nakládat volně s časem, během něhož jeho profesní služby nejsou vyžadovány, a věnovat se v tomto čase vlastním zájmům.

                  2)

                  Zásada přednosti unijního práva musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní soud, který rozhoduje poté, co bylo jeho rozhodnutí zrušeno nadřízeným soudem, byl v souladu s vnitrostátním procesním právem vázán právním názorem tohoto nadřízeného soudu, když tento názor není slučitelný s unijním právem.

         (1)  Úř. věst. C 131, 8.4.2019.


title: Věc C-768/19: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Spolková republika Německo v. SE („Řízení o předběžné otázce – Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany – Směrnice 2011/95/EU – Článek 2 písm. j) třetí odrážka – Pojem ‚rodinný příslušník‘ – Zletilá osoba žádající o mezinárodní ochranu z důvodu svého rodinného vztahu s nezletilou osobou, která již získala doplňkovou ochranu – Rozhodný den pro posouzení nezletilosti“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/8

      Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Spolková republika Německo v. SE
      (Věc C-768/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Společná politika v oblasti azylu a doplňkové ochrany - Směrnice 2011/95/EU - Článek 2 písm. j) třetí odrážka - Pojem ‚rodinný příslušník‘ - Zletilá osoba žádající o mezinárodní ochranu z důvodu svého rodinného vztahu s nezletilou osobou, která již získala doplňkovou ochranu - Rozhodný den pro posouzení nezletilosti“)
      (2021/C 462/06)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesverwaltungsgericht

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Spolková republika Německo

         Žalovaný: SE

         za přítomnosti. Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

         Výrok

                  1)

                  Článek 2 písm. j) třetí odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že pokud se žadatel o azyl, který vstoupil na území hostitelského členského státu, na kterém se nachází jeho nezletilé svobodné dítě, snaží odvodit ze statusu doplňkové ochrany získaného tímto dítětem právo na azyl podle právních předpisů tohoto členského státu, přiznávajících takové právo osobám, na které se vztahuje čl. 2 písm. j) třetí odrážky směrnice 2011/95, je dnem rozhodným pro posouzení, zda osoba požívající této ochrany je „nezletilá“ ve smyslu tohoto ustanovení, za účelem rozhodnutí o žádosti o mezinárodní ochranu podané tímto žadatelem o azyl, den, kdy posledně uvedený předložil, případně i neformálním způsobem, žádost o azyl.

                  2)

                  Článek 2 písm. j) třetí odrážka směrnice 2011/95 ve spojení s jejím čl. 23 odst. 2 a článkem 7 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „rodinný příslušník“ nevyžaduje skutečné obnovení rodinného života mezi rodičem osoby požívající mezinárodní ochrany a jeho dítětem.

                  3)

                  Článek 2 písm. j) směrnice 2011/95 ve spojení s jejím čl. 23 odst. 2 musí být vykládán v tom smyslu, že práva, která rodinní příslušníci osoby požívající doplňkové ochrany odvozují ze statusu doplňkové ochrany získaného jejich dítětem, zejména výhody uvedené v bodech 24 až 35 této směrnice, trvají i poté, co tato osoba požívající ochrany dosáhne zletilosti, po dobu platnosti povolení k pobytu, které je jim uděleno v souladu s čl. 24 odst. 2 této směrnice.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-783/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne v. GB („Řízení o předběžné otázce – Zemědělství – Ochrana označení původu a zeměpisných označení – Jednotná a vyčerpávající povaha – Nařízení (EU) č. 1308/2013 – Článek 103 odst. 2 písm. a) bod ii) – Článek 103 odst. 2 písm. b) – Použití názvů, které evokují označení – Chráněné označení původu (CHOP) ‚Champagne‘ – Služby – Srovnatelnost výrobků – Používání obchodního názvu ‚Champanillo‘“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona – Španělsko) – Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne v. GB
      (Věc C-783/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Zemědělství - Ochrana označení původu a zeměpisných označení - Jednotná a vyčerpávající povaha - Nařízení (EU) č. 1308/2013 - Článek 103 odst. 2 písm. a) bod ii) - Článek 103 odst. 2 písm. b) - Použití názvů, které evokují označení - Chráněné označení původu (CHOP) ‚Champagne‘ - Služby - Srovnatelnost výrobků - Používání obchodního názvu ‚Champanillo‘“)
      (2021/C 462/07)
      Jednací jazyk: španělština

         Předkládající soud

      Audiencia Provincial de Barcelona

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne

         Žalovaný: GB

         Výrok

                  1)

                  Článek 103 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, musí být vykládán v tom smyslu, že chrání chráněná označení původu (CHOP) před jednáními souvisejícími jak s výrobky, tak se službami.

                  2)

                  Článek 103 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že „použití[…] názvů, které [označení] evokují“ podle tohoto ustanovení zaprvé nevyžaduje jako nezbytný předpoklad, aby výrobek s CHOP a výrobek nebo služba, na které se vztahuje sporné označení, byly totožné nebo podobné, a zadruhé je prokázáno, jestliže užívání názvu vytváří v mysli průměrného, běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného evropského spotřebitele dostatečně přímou a jednoznačnou vazbu mezi tímto názvem a dotčeným CHOP. Existence takové vazby může plynout z vícera okolností, a to zejména z částečného zahrnutí chráněného označení, z fonetické a vzhledové podobnosti obou názvů a z toho vyplývající obdobnosti a dokonce i z absence těchto okolností, z pojmové blízkosti mezi CHOP a dotčeným názvem nebo i z podobnosti mezi výrobky, na které se vztahuje totéž CHOP, a výrobky nebo službami, na něž se vztahuje tentýž název.

                  3)

                  Článek 103 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1308/2013 musí být vykládán v tom smyslu, že podmínkou „použití[…] názvů, které [označení] evokují“ podle tohoto ustanovení není učinění závěru o nekalé hospodářské soutěži, jelikož toto ustanovení zavádí specifickou samostatnou ochranu, která se použije nezávisle na ustanoveních vnitrostátního práva o nekalé hospodářské soutěži.

         (1)  Úř. věst. C 19, 20.1.2020.


title: Věc C-855/19: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelnego Sądu Administracyjnego – Polsko) – G. Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy („Řízení o předběžné otázce – Daň z přidané hodnoty (DPH) – Směrnice 2006/112/ES – Článek 69 – Povinnost k DPH – Pořízení pohonných hmot uvnitř Společenství – Povinnost platby DPH předem – Článek 206 – Pojem ‚předběžné splátky‘ – Článek 273 – Správný výběr DPH a boj proti daňovým únikům – Rozhodovací prostor členských států“)

text:
               15.11.2021

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/10

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. září 2021 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelnego Sądu Administracyjnego – Polsko) – G. Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy
      (Věc C-855/19) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 69 - Povinnost k DPH - Pořízení pohonných hmot uvnitř Společenství - Povinnost platby DPH předem - Článek 206 - Pojem ‚předběžné splátky‘ - Článek 273 - Správný výběr DPH a boj proti daňovým únikům - Rozhodovací prostor členských států“)
      (2021/C 462/08)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: G. Sp. z o.o.

         Žalovaný: Dyrektor Izby Administracji Skarbowej w Bydgoszczy

         Výrok

      Články 69, 206 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010, musí být vykládány v tom smyslu, že brání ustanovení vnitrostátního práva, které ukládá povinnost zaplatit daň z přidané hodnoty (DPH) z pořízení pohonných hmot uvnitř Společenství před tím, než tato daňová povinnost vznikne ve smyslu tohoto článku 69.

         (1)  Úř. věst. C 61, 24.2.2020.