title: Věc C-19/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 16. ledna 2012 — Efir OOD v. Direktor na Direkcia Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv

text:
               24.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 16. ledna 2012 — Efir OOD v. Direktor na Direkcia Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv
   (Věc C-19/12)
   2012/C 89/22
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven admministrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Efir OOD

      Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Plovdiv

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné čl. 62 body 1 a 2 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1) o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že pojem uskutečnění zdanitelného plnění se vztahuje jak na zdanitelná plnění, tak i plnění osvobozená od daně?

               2)

               Pro případ, že první otázka bude zodpovězena záporně: Je přípustná taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava použitelná v původním řízení, podle níž dochází k uskutečnění zdanitelného plnění také k okamžiku uskutečnění plnění osvobozených od daně?

               3)

               Mají články 63, 65 a 73 směrnice 2006/112 přímý účinek?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


title: Věc T-713/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — 9Flats v. OHIM — Tibesoca (9flats.com)

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/17

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — 9Flats v. OHIM — Tibesoca (9flats.com)
   (Věc T-713/13)
   2014/C 61/30
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: 9Flats GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: H. Stoffregen, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tibesoca, SL (Valencie, Španělsko)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2013 ve věci R 1671/2012-2;

               —

               zrušil rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu ze dne 13. července 2012 vydané v řízení o námitkách č. B 1 898 686;

               —

               zamítl námitky proti přihlášce ochranné známky „9flats.com“ — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 832 635.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „9flats.com“ pro služby zařazené do tříd 36, 38, 39 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 832 635

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Tibesoca, SL

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská obrazová ochranná známka, které obsahuje číslice a slovní prvky „40 flats apartments“, pro služby zařazené do třídy 43, španělská slovní ochranná známka, která obsahuje číslice a slovní prvky „11 flats apartments“, pro služby zařazené do třídy 43 a španělská obrazová ochranná známka, která obsahuje číslice a slovní prvek „50 flats“, pro služby zařazené do třídy 43

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo částečně vyhověno

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-493/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2014 – Sanofi v. OHIM – GP Pharm (GEPRAL) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Mezinárodní zápis s určením Evropského společenství — Slovní ochranná známka GEPRAL — Starší mezinárodní slovní ochranná známka DELPRAL — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               3.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 388/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 24. září 2014 – Sanofi v. OHIM – GP Pharm (GEPRAL)
   (Věc T-493/12) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s určením Evropského společenství - Slovní ochranná známka GEPRAL - Starší mezinárodní slovní ochranná známka DELPRAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 388/14
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanofi (Paříž, Francie) (zástupce: C. Hertz-Eichenrode, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: GP Pharm, SA, SL (Sant Quinti de Mediona, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2012 (věc R 201/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sanofi SA a GP Pharm SA.

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2012 (věc R 201/2012-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Sanofi SA a GP Pharm SA se zrušuje.

               2.

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


title: Věc T-112/06: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2008 – Inter-Ikea v. OHIM – Waibel (idea) ( Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Obrazová ochranná známka Společenství idea — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky a starší slovní a obrazové ochranné známky Společenství IKEA — Důvod relativní neplatnosti — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 )

text:
               23.2.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 51/42

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. ledna 2008 – Inter-Ikea v. OHIM – Waibel (idea)
   (Věc T-112/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství idea - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky a starší slovní a obrazové ochranné známky Společenství IKEA - Důvod relativní neplatnosti - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94“)
   (2008/C 51/77)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Inter-Ikea Systems BV (Delft, Nizozemsko) (zástupci: J. Gulliksson a J. Olsson, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Walter Waibel (Dingolfing, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. února 2006 (věc R 80/2005-1) v řízení o prohlášení neplatnosti mezi Inter-Ikea Systems BV a Waltrem Waibelem.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Inter-Ikea Systems BV se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů, které vynaložil Walter Waibel v řízení před odvolacím senátem.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006.


title: Věc T-689/14: Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2014 – ENISA v. Psarras

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/31

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. prosince 2014 – ENISA v. Psarras
   (Věc T-689/14) (1)

   (2015/C 056/45)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda kasačního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


title: Věc T-174/11: Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Modelo Continente Hipermercados v. Komise

text:
               7.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 139/28

         Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Modelo Continente Hipermercados v. Komise
   (Věc T-174/11)
   2011/C 139/53
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Modelo Continente Hipermercados, SA — pobočka ve Španělsku (Alcorcón, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan, R. Calvo Salinero, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil důvody uvedené v této žalobě za přípustné a opodstatněné a v důsledku toho zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades) (zákon o dani z příjmu právnických osob) obsahuje prvky státní podpory;

               —

               podpůrně, zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, když se použije na nabytí podílů, které vedou k získání kontroly;

               —

               podpůrně, zrušil rozhodnutí pro porušení podstatných procesních náležitostí a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwill vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. 2011, L 7, s. 48).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž bylo stanoveno, že opatření představuje státní podporu.

                           —

                           Komise neprokázala, že dotčené daňové opatření zvýhodňuje „určité podniky nebo určitá odvětví výroby“. Komise se omezila na domněnku, že toto opatření je selektivní, jelikož se vztahuje pouze na nabytí podílů v zahraničních společnostech, a nikoliv v tuzemských společnostech. Žalobkyně se domnívá, že uvedené odůvodnění je nesprávné a pohybuje se v kruhu. Skutečnost, že použití zkoumaného opatření je — stejně jako u kterékoliv jiného daňového opatření — založeno na splnění určitých objektivních požadavků, neznamená, že jde o opatření právně nebo fakticky selektivní. Podle odůvodnění Komise by byly prima facie všechny daňové předpisy selektivní.

                           —

                           Dále na první pohled rozdílné zacházení podle čl. 12 odst. 5 TRLIS rozhodně nepředstavuje selektivní zvýhodnění, nýbrž staví na roveň z daňového hlediska všechny operace nabytí akcií, ať vnitrostátních nebo zahraničních: vzhledem k nemožnosti provedení přeshraničních spojení podniků lze provádět odpisy majetku podniku pouze v rámci státu, jelikož v takovém případě existují daňové normy, které to umožňují. V tomto smyslu čl. 12 odst. 5 TRLIS pouze rozšiřuje takovou možnost na koupi aktiv v zahraničních společnostech, což je operace, která je z funkčního hlediska nejbližším ekvivalentem vnitrostátních spojení podniků, a zapadá tedy do struktury a logiky španělského systému.

                           —

                           Podpůrně, rozhodnutí Komise je nepřiměřené, jelikož přinejmenším případy převzetí kontroly zahraničních podniků by měly být postaveny na roveň vnitrostátním spojením podniků a jsou tak odůvodněny strukturou a logikou španělského systému.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí, jelikož nebylo dodrženo řízení použitelné v případě existujících podpor.

                           —

                           Napadené rozhodnutí odmítá argumenty týkající se funkční ekvivalence opatření, když popírá, že přeshraniční fúze v rámci EU jsou v praxi nemožné. Podle názoru Komise následné přijetí směrnic EU v dané oblasti, k němuž došlo po nabytí účinnosti dotčeného opatření, odstranilo jakoukoliv případně existující překážku. Žalobkyně se v tomto ohledu domnívá, že pokud by byla přijata teze Komise a směrnice EU skutečně odstranily překážky přeshraničních fúzí, quad non, jedná se o případ existujících podpor. Postup kontroly existujících podpor se však podstatně liší od postupu v této věci, takže došlo k porušení podstatných procesních náležitostí.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu nesprávného právního posouzení při určení příjemce podpory.

                           —

                           I kdyby dospěl Tribunál k závěru, že čl. 12 odst. 5 TRLIS obsahuje prvky státní podpory, Komise měla provést podrobnou hospodářskou analýzu za účelem určení příjemců případné podpory. Žalobkyně má za to, že příjemci podpory (v podobě vyšší kupní ceny za podíly) by byli každopádně prodávající podílů, a nikoliv, jak tvrdí Komise, španělské podniky, které uvedené opatření použily.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. května 2005 ve věci C-287/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 93/104/ES — Úprava pracovní doby — Neprovedení ve stanovené lhůtě)

text:
               23.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 182/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 26. května 2005
   ve věci C-287/04: Komise Evropských společenství proti Švédskému království (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/104/ES - Úprava pracovní doby - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
   (2005/C 182/32)
   Jednací jazyk: švédština
   Ve věci C-287/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 5. července 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: L. Ström van Lier a N. Yerrell) proti Švédskému království (zmocněnec: A. Kruse), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), předseda senátu, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články 3, 6 a 8 směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.

               2.

               Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 228, 11.9.2004


title: Věc T-333/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Wessang v. OHIM ( „Ochranná známka společenství — Námitkové řízení — Žádost o zápis obrazové ochranné známky Společenství star foods — Starší slovní ochranná známka Společenství a obrazová ochranná známka Společenství STAR SNACKS — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               24.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 366/32

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. října 2012 — Wessang v. OHIM
   (Věc T-333/11) (1)

   (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Žádost o zápis obrazové ochranné známky Společenství star foods - Starší slovní ochranná známka Společenství a obrazová ochranná známka Společenství STAR SNACKS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2012/C 366/63
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokátka)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Greinwald GmbH (Kempten, Německo) (zástupci: A. Schulz a C. Onken, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2011 (věc R 1837/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Nicolasem Wessangem a společností Greinwald GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. dubna 2011 (věc R 1837/2010-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků spadajících do tříd 29, 30 a 32 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, s výjimkou „piv“ spadajících do třídy 32 ve smyslu Niceské dohody.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Nicolasem Wessangem.

               4)

               Nicolas Wessang ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

               5)

               Greinwald GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


title: Věc F-104/05: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Valero Jordana v. Komise (Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Období pro povýšení 2004 — Přidělení prioritních bodů — Použití ustanovení nového služebního řádu)

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/31

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Valero Jordana v. Komise
   (Věc F-104/05) (1)

   (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2004 - Přidělení prioritních bodů - Použití ustanovení nového služebního řádu)
   (2008/C 116/58)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Gregorio Valero Jordana (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Merola a I. van Schendel, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s D. Slaterem, advokátem)
   Předmět věci
   Zrušení rozhodnutí Komise o přidělení prioritních bodů žalobci za hodnotící období 2004, jakož i rozhodnutí nepovýšit ho do platové třídy A*12 za totéž hodnotící období
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí o stanovení celkového počtu bodů G. Valero Jordany za období pro povýšení 2004, jakož i rozhodnutí nepovýšit ho za toto období se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise Evropských společenství ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 27 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-394/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


title: Věc C-390/05: Žaloba podaná dne  27. října 2005  Komisí Evropských společenství proti Řecké republice

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/11

         Žaloba podaná dne 27. října 2005 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
   (Věc C-390/05)
   (2005/C 330/21)
   Jednací jazyk: řečtina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. října 2005 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou U. Wölkerem, právním poradcem, a M. Konstantinidisem, členem její právní služby, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (1) ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu;

               2.

               uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Žalobkyně má za to, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, jelikož nepřijala opatření způsobilá k vymezení minimálních kvalifikačních požadavků požadovaných od personálu odpovědného za znovuzískání, recyklaci, regeneraci a zneškodňování regulovaných látek, které poškozují ozonovou vrstvu.
   Žalobkyně má rovněž za to, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 6 uvedeného nařízení, jelikož Komisi nezaslala, jak ji k tomu uvedené ustanovení zavazuje, zprávu o systémech zřízených pro účely sběru použitých regulovaných látek včetně údajů o dostupných zařízeních a o množství znovuzískaných, recyklovaných, regenerovaných nebo zneškodněných regulovaných látek.
   Konečně žalobkyně vytýká Řecké republice, že porušila čl. 17 odst. 1 uvedeného nařízení z toho důvodu, že nepřijala na svém vnitrostátním území, jak ji k tomu toto ustanovení zavazuje, všechna opatření způsobilá zajistit roční preventivní kontrolu pevně instalovaných zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg.

      (1)  Úř. věst. L 244, 29.9. 2000, s. 1


title: Věc T-626/14: Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Modrá koule)

text:
               6.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 351/29

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Wm. Wrigley Jr. v. OHIM (Modrá koule)
   (Věc T-626/14)
   2014/C 351/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter, a C. Schmitt, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. června 2014 ve věci R 169/2014-5

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka s vyobrazením modré koule pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 21 a 30 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 37  483.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc C-352/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per l'Abruzzo (Itálie) dne 25. července 2012 — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per l'Abruzzo (Itálie) dne 25. července 2012 — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano
   (Věc C-352/12)
   2012/C 295/39
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per l'Abruzzo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Žalované: Comune di Castelvecchio Subequo, Comune di Barisciano

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), články 2 a 28 a kategorie 8 a 12 přílohy [II], vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uzavření písemných smluv mezi dvěma zadavateli týkajících se vypracování studie a posouzení seismické odolnosti zdravotnických zařízení, které se mají vykonat s ohledem na vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti zařízení a zejména budov strategického významu, za úplatu nepřevyšující náklady spojené s výkonem těchto činností?

               2)

               Brání konkrétně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména její čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), články 2 a 28 a kategorie 8 a 12 její přílohy [II], vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uzavření písemných smluv mezi dvěma zadavateli ohledně podpůrných činností pro obce a města ve věci studie, analýzy a projektu rekonstrukce historických center obcí Barisciano a Castelvecchio Subequo, jak jsou lépe popsány v technických specifikacích připojených k dohodě a jak jsou definovány v sektorových vnitrostátních a regionálních právních předpisech, přičemž nevýnosnost finančního protiplnění není zjevná, a v případě, že použití přímého zadání je výslovně odůvodněno s přihlédnutím k primárním a sekundárním předpisům přijatým po zemětřesení a s ohledem na konkrétně vyjádřený veřejný zájem?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-246/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 21. května 2014 – Vittoria De Bellis a další v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Itálie) dne 21. května 2014 – Vittoria De Bellis a další v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   (Věc C-246/14)
   2014/C 421/25
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Vittoria De Bellis, Diana Perrone, Cesaria Antonia Villani

      Žalovaný: Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   Usnesením ze dne 15. října 2014 Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil, že zjevně nemá pravomoc k zodpovězení otázek, které mu byly položeny.


title: Věc C-43/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecretaris van Financiën (Volný pohyb kapitálu — Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) — Vnitrostátní právní úprava daně dědické a daně z převodu/přechodu majetku, která při výpočtu jejich výše nepřipouští odpočet dluhů, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti, jestliže osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, neměla v okamžiku své smrti bydliště ve členském státě, v němž se nachází nemovitý majetek, který je předmětem dědění — Omezení — Odůvodnění — Nedostatek — Neexistence dvoustranné dohody o zamezení dvojímu zdanění — Dopady nižšího daňového zápočtu zamezujícího dvojímu zdanění v členském státě, v němž má uvedená osoba bydliště, na omezení volného pohybu kapitálu)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecretaris van Financiën
   (Věc C-43/07) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) - Vnitrostátní právní úprava daně dědické a daně z převodu/přechodu majetku, která při výpočtu jejich výše nepřipouští odpočet dluhů, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti, jestliže osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, neměla v okamžiku své smrti bydliště ve členském státě, v němž se nachází nemovitý majetek, který je předmětem dědění - Omezení - Odůvodnění - Nedostatek - Neexistence dvoustranné dohody o zamezení dvojímu zdanění - Dopady nižšího daňového zápočtu zamezujícího dvojímu zdanění v členském státě, v němž má uvedená osoba bydliště, na omezení volného pohybu kapitálu)
   (2008/C 285/10)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Předkládající soud
   Hoge Raad der Nederlanden
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článků 56 a 58 ES – Vnitrostátní právní úprava, která se týká dědické daně vztahující se k nemovitostem a která neumožňuje, aby se od hodnoty nemovitosti odečetly dluhy spojené s rozdělením pozůstalosti, pokud měl zůstavitele v okamžiku úmrtí bydliště v jiném členském státě – Metoda srovnání použitelná při určení úrovně dědické daně v případě, kdy měl zůstavitel v okamžiku úmrtí bydliště v členském státě, kde se nemovitost nachází – Dvoustranná úmluva určená k zamezení dvojího zdanění.
   Výrok

               1)

               Články 73b a 73d Smlouvy o ES (nyní článek 56 ES a článek 58 ES) musí být vykládány tak, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, kterou se řídí výpočet dědické daně a daně z přechodu majetku, které jsou vybírány z nemovitého majetku nacházejícího se v tomto členském státě, která nestanoví možnost odečíst při výpočtu těchto daní dluhy, které váznou na dědickém podílu navýšeném na základě testamentárního rodičovského rozdělení pozůstalosti, pokud osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, měla v okamžiku své smrti bydliště nikoli v tomto státě, ale v jiném členském státě – ačkoli je stanoveno, že takovýto odpočet je možný v případě, že tato osoba měla v témže okamžiku bydliště ve členském státě, ve kterém se nachází nemovitá věc, která je předmětem dědění – pokud se na základě takovéto právní úpravy uplatňuje progresivní daňová sazba, neboť nemožnost zohlednit uvedené dluhy by ve spojení s touto progresivní daňovou sazbou mohla vést k vyššímu daňovému zatížení dědiců, kteří nemají nárok na takovýto odpočet.

               2)

               Na odpověď v bodě 1 výroku nemá vliv okolnost, že právní úprava členského státu, v němž měla osoba, která po sobě zanechala pozůstalost, v okamžiku své smrti bydliště, jednostranně stanoví možnost přiznat daňový zápočet z titulu dědické daně z nemovitého majetku nacházejícího se v jiném členském státě splatné v tomto jiném státě.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc C-412/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 22. září 2008 – Swiss Caps AG v. Hauptzollamt Singen

text:
               6.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 22. září 2008 – Swiss Caps AG v. Hauptzollamt Singen
   (Věc C-412/08)
   (2008/C 313/21)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Swiss Caps AG

      Žalovaný: Hauptzollamt Singen
   Předběžné otázky

               1)

               Má být číslo 1517 kombinované nomenklatury [příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 – kombinovaná nomenklatura (KN)] (1) vykládáno tak, že přidání 10 mg lecitinu, 18,8 mg vitamínu E, 8,2 mg vosku, 8 mg pantothenanu vápenatého, 0,2 mg listové kyseliny a 0,11 mg biotinu do směsi složené z 500 mg za studena lisovaného oleje z černého kmínu (62,5 resp. 83,3 %), 38,7 mg sójového oleje a 16 mg zahuštěného másla je nutno považovat za natolik nepatrné množství, že neovlivní zařazení takovéhoto přípravku do tohoto čísla?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku:
               Mají být všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury bod 5 vykládána tak, že pouzdra kapslí, jejichž obsahem jsou výše uvedené látky, je nutno považovat za obaly?

               3)

               V případě záporné odpovědi na druhou otázku:
               Má být číslo 1517 kombinované nomenklatury vykládáno tak, že pouzdro kapsle, které je složeno ze 313,97 mg hydrolyzátu želatiny (47,3 % želatiny, 17,2 % glycerolu, 35,5 % vody), 4,30 mg pasty, která je z 50 % složena z oxidu titaničitého a z 50 % z glycerolu, jakož i 1,73 mg pasty, která je z 25 % složena ze žlutého chinolinového laku a ze 75 % z glycerolu, vede k vyloučení výše popsaných kapslí z tohoto čísla?

      (1)  Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.


title: Věc T-68/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2014 – Hemmati v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Zákaz vstupu — Žaloba na neplatnost — Právní zájem na podání žaloby — Přípustnost – Povinnost odůvodnění“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/15

         Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2014 – Hemmati v. Rada
   (Věc T-68/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Zákaz vstupu - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Povinnost odůvodnění“)
   2014/C 235/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci/Účastnice řízení

      Žalobce: Abdolnaser Hemmati (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a D. Gicheva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh směřující ke zrušení zaprvé rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), v rozsahu, v jakém zařazuje jméno žalobce ndo přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), v rozsahu, v jakém zařazuje jméno žalobce do přílohy VIII nařízení (EU) č. 961/2010 Rady ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), a zadruhé čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010, jakož i čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413, v rozsahu, v jakém se uvedená ustanovení týkají žalobce.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá, jednak proto, že byla podána k soudu, který není příslušný o ní rozhodnout v rozsahu, v jakém směřuje ke zrušení čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, a jednak jako nepřípustná v rozsahu, v jakém směřuje ke zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.

               2)

               Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, v rozsahu, v jakém jméno Abdolnasera Hemmatiho zařazuje do přílohy II rozhodnutí 2010/413, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010, v rozsahu, v jakém zařazuje jméno A. Hemmatiho do přílohy VIII nařízení č. 961/2010, se zrušují.

               3)

               Rada Evropské unie ponese čtyři pětiny vlastních nákladů a nákladů vynaložených A. Hemmatim.

               4)

               Abdolnaser Hemmati ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Radou.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Věc T-397/06 R: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2007 – Dow AgroSciences v. EÚBP ( Předběžné opatření — Návrh na odklad provádění — Směrnice 91/414/EHS — Evropský úřad pro bezpečnost potravin — Nepřípustnost )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/43

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 1. března 2007 – Dow AgroSciences v. EÚBP
   (Věc T-397/06 R)
   („Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Směrnice 91/414/EHS - Evropský úřad pro bezpečnost potravin - Nepřípustnost“)
   (2007/C 95/88)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) (zástupci: A. Cuvillier a D. Detken, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na odklad provádění aktu EÚBP ze dne 28. července 2006, aktualizovaného dne 6. října 2006, pokud jde o posouzení účinné látky Haloxyfop-R, ve smyslu směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1), jakož i na nařízení dalších předběžných opatření.
   Výrok

               1)

               Návrh na předběžné opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-36/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Japan Airlines v. Komise

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/25

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Japan Airlines v. Komise
   (Věc T-36/11)
   2011/C 80/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Japan Airlines International Co., Ltd. (zástupci: J.-F. Bellis a K. Van Hove, advokáti, a R. Burton, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2010;

               —

               podpůrně, na základě své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, snížit pokutu uloženou žalobkyni a AL a Japan Airlines Corporation; a

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 ve věci COMP/39.258 — Airfreight. Toto rozhodnutí konstatuje, že žalobkyně, jakož i Japan Airlines Corporation (JAC) (která byla převzata žalobkyní a zanikla) porušily článek 101 SFEU a článek 53 EHP tím, že s ostatními dopravci koordinovaly své ceny za nákladní leteckou dopravu, pokud jde o (i) palivové příplatky, (ii) bezpečnostní příplatky a (iii) nezaplacení provizí z příplatků.
   Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů.

               1)

               V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a článkem 53 EHP, jelikož při definování rozsahu protiprávního jednání, jehož se žalobkyně, jak bylo zjištěno, účastnila, zahrnuje linky, které žalobkyně neobsluhovala a neměla právní nárok je obsluhovat.

               2)

               V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a článkem 53 EHP, jelikož Komise tvrdí, že má pravomoc ve věci nákladní letecké dopravy na linkách směřujících z třetího státu do EHP, pokud jsou takové služby prodávány zákazníkům usazeným mimo EHP.

               3)

               V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu se zásadami zákazu diskriminace a proporcionality, jelikož uplatňuje rozdílné důkazní požadavky na rozdílné dopravce.

               4)

               V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu s Pokyny pro stanovování pokut z roku 2006 a se zásadou legitimního očekávání, jelikož do příslušné hodnoty prodejů, která byla použita jako základ pro výpočet pokuty, zahrnuje příjmy plynoucí z cen za nákladní leteckou dopravu, jež nesouvisí s protiprávním jednáním.

               5)

               V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu s Pokyny pro stanovování pokut z roku 2006 a se zásadou legitimního očekávání, jelikož do příslušné hodnoty prodejů, která byla použita jako základ pro výpočet pokuty, zahrnuje příjmy plynoucí z nákladní letecké dopravy na linkách směřujících z třetích států do EHP.

               6)

               V rámci šestého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož omezuje snížení pokuty udělené žalobkyni na základě právního rámce na 15 %.

               7)

               V rámci sedmého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou zákazu diskriminace, jelikož žalobkyni neposkytuje snížení pokuty ve výši 10 % na základě omezené účasti na protiprávním jednání, zatímco ostatním adresátům rozhodnutí, kteří se nacházejí v situaci objektivně podobné situaci žalobkyně, bylo takové snížení poskytnuto.

               8)

               V rámci osmého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality, jelikož nebyly zohledněny zvláštní okolnosti věci.


title: Věc C-404/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA ( „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Dokumenty týkající se řízení o kontrole spojování podniků — Nařízení (EHS) č. 4064/89 a (ES) č. 139/2004 — Odepření přístupu — Výjimky vztahující se k ochraně cílů vyšetřování, obchodních zájmů, právního poradenství a rozhodovacího procesu orgánů — Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů, kterých se týká žádost o přístup“ )

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA
   (Věc C-404/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o kontrole spojování podniků - Nařízení (EHS) č. 4064/89 a (ES) č. 139/2004 - Odepření přístupu - Výjimky vztahující se k ochraně cílů vyšetřování, obchodních zájmů, právního poradenství a rozhodovacího procesu orgánů - Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů, kterých se týká žádost o přístup)
   2012/C 258/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: B. Smulders, O. Beynet a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující navrhovatelku: Česká republika (zástupci: M. Smolek a D. Hadroušek, zmocněnci), Francouzská republika (zástupce: J. Gstalter, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Éditions Odile Jacob SAS (zástupci: O. Fréget a L. Eskenazi, advokáti) Lagardère SCA (zástupci: A. Winckler, F. de Bure a J.-B. Pinçon, advokáti)

      Vedlejší účastníci podporující Éditions Odile Jacob SAS: Dánské království (zástupci: S. Juul Jørgensen a C. Vang, zmocněnci), Švédské království (zástupkyně: K. Petkovska, zmocněnkyně)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 9. června 2010, Éditions Jacob v. Komise (T-237/05), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2005 (D(2005)3286) v rozsahu, v němž zamítl přístup žalobkyně k dokumentům souvisejícím s řízením o kontrole spojování podniků č. COMP/M.2978: Lagardère/Natexis/VUP — Dokumenty, které se týkají řízení o kontrole spojování podniků — Výjimka vztahující se k ochraně cílů vyšetřování — Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální posouzení obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístupu k dokumentům

      Výrok

               1)

               Body 2 až 6 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 9. června 2010, Éditions Jacob v. Komise (T-237/05) se zrušují.

               2)

               Vedlejší kasační opravný prostředek se zamítá.

               3)

               Žaloba podaná Tribunálu Evropské unie, jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise D(2005) 3286 ze dne 7. dubna 2005 v části, v níž byla zamítnuta žádost společnosti Éditions Odile Jacob SAS o zpřístupnění dokumentů týkajících se řízení o kontrole spojování podniků COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP, se zamítá.

               4)

               Éditions Odile Jacob SAS ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Lagardère SCA jak v řízení v prvním stupni, tak v souvislosti s řízením o tomto kasačním opravném prostředku.

               5)

               Česká republika, Dánské království, Francouzská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Rozsudek Soudu ze dne 17. prosince 2010 ve věci E-5/10 – Dr. Joachim Kottke v. Präsidial Anstalt a Sweetyle Stiftung (Zajištění nákladů na řízení před vnitrostátními soudy – diskriminace – článek 4 EHP – odůvodnění)

text:
               19.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/6

         ROZSUDEK SOUDU
   ze dne 17. prosince 2010
   ve věci E-5/10
   Dr. Joachim Kottke v. Präsidial Anstalt a Sweetyle Stiftung
   (Zajištění nákladů na řízení před vnitrostátními soudy – diskriminace – článek 4 EHP – odůvodnění)
   (2011/C 148/06)
   Ve věci E-5/10 mezi Dr. Joachimem Kottke a Präsidial Anstalt a Sweetyle Stiftung – ŽÁDOST k soudu podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora podaná soudem Fürstliches Obergericht (knížecí odvolací soud) v Lichtenštejnsku týkající se výkladu článku 4 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce-zpravodaj) a Henrik Bull, soudci, vynesl dne 17. prosince 2010 tento rozsudek:

               1)

               Ustanovení vnitrostátních právních předpisů, podle nichž žalobce v rámci občanského řízení, který je nerezident, má povinnost zajistit náklady na soudní řízení, zatímco žalobci, jejichž místo bydliště je v daném státě, takové záruky poskytovat nemusí, znamená nepřímou diskriminaci podle článku 4 dohody o EHP.

               2)

               Aby bylo možné tuto diskriminaci odůvodnit na základě cílů veřejného zájmu, musí být ustanovení vnitrostátních právních předpisů nutné pro jejich dosažení a přiměřené.

               3)

               Druhá podmínka není splněna, pokud stát, v němž má žalobce bydliště, povoluje vymáhání nákladů na základě smluvních závazků nebo jednostranně.

               4)

               V dalších případech rovněž ustanovení o zajištění nelze vyžadovat způsobem neúměrně ovlivňujícím zájmy žalobce nerezidenta, co se týče jeho schopnosti podat žalobu. To zejména znamená, že zajištění nelze vyžadovat pro částku, která je nepřiměřená vzhledem k předpokládaným výdajům, jež vzniknou žalované straně, je nadměrně vysoká nebo která musí být složena ve velmi krátké době. Důležitými faktory rovněž jsou forma požadovaného zajištění, situace, která vedla k jeho uložení, a zda má žalobce nárok na poskytnutí právní pomoci.

               5)

               Vnitrostátnímu soudu přísluší určit, zda byly podmínky odůvodnění v konkrétním případě splněny.


title: Věc F-31/07 RENV: Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. července 2011 — Putterie v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/53

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. července 2011 — Putterie v. Komise
   (Věc F-31/07 RENV) (1)

   2011/C 282/102
   Jednací jazyk: francouzština
   V důsledku smírného narovnání sporu předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007, s. 38.


title: Věc T-343/15: Žaloba podaná dne 27. června 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. OHIM (Vzhled čerpací stanice)

text:
               24.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/48

         Žaloba podaná dne 27. června 2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. OHIM (Vzhled čerpací stanice)
   (Věc T-343/15)
   (2015/C 279/61)
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polsko) (zástupce: M. Siciarek, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Vzhled čerpací stanice) – přihláška č. 12 416 954

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. dubna 2015, ve věci R 2250/2014-5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které žalobkyni vznikly v řízení před odvolacím senátem OHIM a před Tribunálem.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 2 a článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-471/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin käräjäoikeus (Finsko) dne 4. listopadu 2008 – Sanna Maria Parviainen v. Finnair Oyj

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin käräjäoikeus (Finsko) dne 4. listopadu 2008 – Sanna Maria Parviainen v. Finnair Oyj
   (Věc C-471/08)
   (2009/C 19/22)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Helsingin käräjäoikeus
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Sanna Maria Parviainen

      Žalovaný: Finnair Oyj
   Předběžná otázka
   Je třeba čl. 11 odst. 2 směrnice (1) o ochraně těhotenství vykládat v tom smyslu, že se má zaměstnankyni, která byla z důvodu těhotenství převedena na jinou, méně placenou činnost, zaplatit podle směrnice odměna ve stejné výši, jaká jí byla v průměru placena před tímto převedením, a záleží v této souvislosti na tom, jaké příplatky byly zaměstnankyni dodatečně placeny k měsíční základní mzdě a na jakém základě jí byly placeny?

      (1)  Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), Úř. věst. L 348 ze dne 28. listopadu 1992, s. 1.


title: Věc T-290/05: Žaloba podaná dne 25. července 2005 – Friedrich Weber v. Komise

text:
               15.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 257/12

         Žaloba podaná dne 25. července 2005 – Friedrich Weber v. Komise
   (Věc T-290/05)
   (2005/C 257/24)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Friedrich Weber (Kolín, Německo) (Zástupce): W. Declair, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhy žalobce

               —

               změnit rozhodnutí žalované ze dne 27. května 2005 tak, že jí bude uloženo poskytnout žalobci v souladu s jeho dopisy ze dne 23. dubna 2005 a ze dne 27. dubna 2005 přístup k dokumentům, v souvislosti s řízením o podpoře E 3/2005 o financování veřejnoprávních rozhlasů v Německu, podle nařízení (ES) č. 1049/2001.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   V napadeném rozhodnutí Komise s odkazem na čl. 4 odst. 2 třetí odrážku a čl. 4 odst. 3 první pododstavec nařízení o přístupu veřejnosti k dokumentům (1) zamítla žádost žalobce na přístup k dokumentům v souvislosti s řízením o podpoře E 3/2005 o financování veřejnoprávních rozhlasů v Německu.
   Žalobce uplatňuje, že existuje veřejný zájem na zveřejnění dotčených dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


title: Věc T-492/12: Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — von Storch a další v. ECB

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/18

         Žaloba podaná dne 12. listopadu 2012 — von Storch a další v. ECB
   (Věc T-492/12)
   2013/C 32/29
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Sven A. von Storch (Berlín, Německo) a 5216 dalších (zástupci: M. Kerber a B. von Storch, advokáti)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o řadě technických parametrů souvisejících s přímými transakcemi Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů za neslučitelná s články 123 až 125 SFEU, prohlásil je podle článku 264 SFEU za neplatná a zabránil jejich dalšímu provádění;

               —

               prohlásil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o dodatečných opatřeních k zachování dostupnosti zajištění pro protistrany s cílem zachovat jim přístup operacím Eurosystému na poskytování likvidity za neslučitelná s články 123 až 125 SFEU, prohlásil je podle článku 264 SFEU za neplatná a zabránil jejich dalšímu provádění;

               —

               uložil podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody:

               1)

               Sporná rozhodnutí jsou v rozporu s články 123 až 125 SFEU. Žalobci v této souvislosti tvrdí, že článek 123 SFEU zakazuje monetarizaci státních dluhů, a že tento zákaz, jak je patrno již z nařízení (ES) č. 3603/93 (1) platí obecně, to znamená pro primární a pro sekundární trh.

               2)

               Evropská centrální banka dále porušuje článek 127 SFEU. Žalobci tvrdí, že cílem mandátu monetární politiky ECB je cenová stabilita. Realizací uvedených opatření však EZB provádí fiskální politiku a jedná ultra-vires.

               3)

               Napadená rozhodnutí jsou krom toho neslučitelná s protokolem (č. 27) o vnitřním trhu a hospodářské soutěži (2) ve spojení s článkem 51SEU. Podle názoru žalobců představuje nákup cenných papírů států ve finanční tísni přímý zásah do segmentu trhu, který se vyznačuje převisem nabídky. Tento nákup představuje umělé snížení nabídky s příslušnými dopady na běžný výnos těchto cenných papírů, které není slučitelné se zásadami nenarušené hospodářské soutěže.

               4)

               Evropská centrální banka jedná v rozporu s článkem 130 SFEU ve spojení s článkem 7 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (3), protože se prezident ECB nechal k přijetí napadených rozhodnutí dotlačit.

               5)

               Nákup státních dluhopisů, který není motivovaný úvahami monetární, nýbrž fiskální politiky, a který neslouží zajištění cenové stability, negativně ovlivňuje trhy a ohrožuje tím důvěru v nezávislou monetární politiku. Podle názoru žalobců vyplývá z normativního systému evropské měnové unie subjektivní právo na zdržení se zjevně destabilizačního jednání, které je neslučitelné zejména s články 123 a 125 SFEU.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 3603/93 ze dne 13. prosince 1993, kterým se upřesňují definice pro použití zákazů uvedených v článcích 104 a 104b Smlouvy (Úř. věst. L 332, s. 1; Zvl. vyd. 10/01, s. 27).

      (2)  Úř. věst. 2010, C 83, s. 309.

      (3)  Protokol (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (Úř. věst. C 83, s. 230).


title: Věc T-174/10: Žaloba podaná dne 12. dubna 2010 — ARA v. OHIM — Allrounder (vyobrazení písmene „A“ s dvěma rohy)

text:
               3.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/41

         Žaloba podaná dne 12. dubna 2010 — ARA v. OHIM — Allrounder (vyobrazení písmene „A“ s dvěma rohy)
   (Věc T-174/10)
   2010/C 179/73
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ara AG (Langenfeld, Německo) (zástupce: M. Gail, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allrounder SARL (Sarrebourg, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 ve věci R 481/2009-1;

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Allrounder SARL.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která vyobrazuje písmeno „A“ s dvěma rohy, pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zejména slovní ochranná známka „A“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


title: Věc C-451/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. října 2008 – Helmut Müller GmbH v. Bundesanstalt für Immobilienaufgaben

text:
               10.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. října 2008 – Helmut Müller GmbH v. Bundesanstalt für Immobilienaufgaben
   (Věc C-451/08)
   (2009/C 6/20)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Oberlandesgericht Düsseldorf
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Helmut Müller GmbH

      Žalovaná: Bundesanstalt für Immobilienaufgaben
   Předběžné otázky

               1)

               Předpokládá veřejná zakázka na stavební práce dle článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) ze svého znění, že výkon stavební práce je v předmětném či fyzickém smyslu pořízen pro veřejného zadavatele a že mu bezprostředně hospodářsky prospívá?

               2)

               Pokud není možné se s ohledem na pojmové vymezení veřejné zakázky na stavební práce obsažené v článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice 2004/18/ES vzdát prvku pořízení: Je třeba dle druhé varianty tohoto předpisu přijmout jako pořízení stavebních prací, pokud provedení stavebních prací pro veřejného zadavatele má plnit určitý veřejně stanovený účel (například má sloužit urbanistickému vývoji části obce) a veřejný zadavatel má dle zakázky pravomoc zajistit, aby bylo dosaženo veřejného účelu a že stavba bude tomuto účelu do budoucna sloužit?

               3)

               Vyžaduje pojem veřejné zakázky na stavební práce dle první a druhé varianty článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice 2004/18/ES, aby byl podnikatel přímo či nepřímo zavázán k povedení stavebních prací? Musí se rovněž jednat o takovou povinnost, jejíž splnění je možné soudně vymáhat?

               4)

               Vyžaduje pojem veřejné zakázky na stavební práce dle třetí varianty článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice 2004/18/ES, aby byl podnikatel zavázán k provedení stavebních prací nebo tyto byly jako takové předmětem zakázky?

               5)

               Patří zakázky, prostřednictvím kterých mají být zajištěny požadavky uvedené veřejným zadavatelem, aby byla prováděná stavba k dispozici pro určitý veřejný účel, a prostřednictvím kterých je dána veřejnému zadavateli (dle smluvní dohody) současně pravomoc (zprostředkovaně ve vlastním zájmu) zajistit, aby stavba sloužila tomuto veřejnému účelu, pod režim veřejných zakázek dle třetí varianty článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice 2004/18/ES?

               6)

               Je splněn pojem „[odpovídá] požadavkům stanoveným veřejným zadavatelem“ dle článku 1 odst. 2 písmeno b) směrnice 2004/18/ES tehdy, pokud mají být stavební práce provedeny dle plánů, které prověřil a odsouhlasil veřejný zadavatel?

               7)

               Je třeba dle článku 1 odst. 3 směrnice 2004/18/ES zamítnout koncesi na veřejné stavební práce, pokud její držitel je nebo bude vlastníkem pozemku, na kterém má být provedena stavba, nebo v případě, kdy bude koncese udělena na dobu neurčitou?

               8)

               Je třeba použít směrnici 2004/18/ES – s právním důsledkem spočívajícím v povinnosti veřejného zadavatele vypsat veřejnou soutěž – také tehdy, pokud se prodej pozemku uskuteční prostřednictvím třetí osoby a zadání veřejné zakázky na stavební práce proběhne teprve později a při uzavření smlouvy o prodeji pozemku zatím nebyla veřejná zakázka udělena, ovšem v posledně uvedeném okamžiku již byl na straně veřejného zadavatele stanoven cíl, aby takováto zakázka udělena byla?

               9)

               Je třeba navzájem odlišné, ovšem související úkony týkající se prodeje pozemku a veřejné zakázky na stavební práce posuzovat z hlediska předpisů v oblasti zadávání veřejných zakázek jako jeden celek v případě, kdy bylo v okamžiku vzniku smlouvy o prodeji pozemku zamýšleno udělení veřejné zakázky na stavební práce a účastníci vědomě vytvořili z věcného – a rovněž i časového – pohledu úzké propojení těchto smluv (ve vazbě na rozhodnutí Soudního dvora ze dne 10.11.2005 – C 29/04, ve věci Stadt Mödling)?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


               2.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 150/12

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 30. dubna 2009 proti Islandu
   (Věc E-5/09)
   2009/C 150/13
   Dne 30. dubna 2009 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Bjørnarem Alterskjærem a Ólafurem Jóhannesem Einarssonem, žalobu proti Islandu k Soudu ESVO.
   Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:

               1)

               nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného mimo jiné v bodě 7b přílohy IX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnila Islandská republika své povinnosti podle článku 64 odst. 1 tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP
               a

               2)

               Islandská republika nese náklady tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Věc se týká neprovedení směrnice o zajištění.

               —

               Kontrolní úřad ESVO má za to, že islandská vláda neposkytla žádný údaj o provedení této směrnice do islandského práva.

               —

               Kontrolní úřad ESVO má za to, že islandská vláda nepopřela neprovedení této směrnice.


title: Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-127/05 ( Úř. věst. C 56, 10.3.2007, s. 28 )

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/43

         Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-127/05

      (
            „Úřední věstník Evropské unie “C 56, ze dne 10. března 2007, s. 28
         )

   (2007/C 96/90)
   Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-127/05, Lootus Teine Osaühing v. Rada, je třeba chápat takto:

         „Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Lootus Teine Osaühing v. Rada
         (Věc T-127/05) (1)

         (‚Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 2269/2004 a nařízení (ES) č. 2270/2004 - Rybolov - Rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 - Osoby přímo a bezprostředně dotčené - Nepřípustnost‘)
         (2007/C 56/56)
         Jednací jazyk: angličtina
         Účastníci řízení

            Žalobkyně: Lootus Teine Osaühing (Lootus) (Tartu, Estonsko) (zástupci: T. Sild a K. Martin, advokáti)

            Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, F. Ruggeri Laderchi a A. Westerhof Lörefflerova, zmocněnci)

            Další účastnice řízení podporující žalobkyni: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)

            Další účastnice řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupce: K. Banks, zmocněnec)
         Předmět věci
         Návrh na částečné zrušení jednak přílohy nařízení Rady (ES) č. 2269/2004 ze dne 20. prosince 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2340/2002 a (ES) č. 2347/2002, pokud jde o rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 (Úř. věst. L 396, s. 1), a jednak část 2 přílohy nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství (Úř. věst. 396, s. 4), v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají rybolovných práv přidělených Estonsku.
         Výrok

                     1)

                     Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                     2)

                     Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou.

                     3)

                     Komise ponese vlastní náklady řízení.“

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Spojené věci T-209/02 a T-210/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  22. března 2006  – Andreas Mausolf v. Europol ( Zaměstnanci Europolu — Plat — Platové třídy přiznávané na základě hodnocení — Rozhodnutí ředitele )

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/11

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2006 – Andreas Mausolf v. Europol
   (Spojené věci T-209/02 a T-210/04) (1)

   („Zaměstnanci Europolu - Plat - Platové třídy přiznávané na základě hodnocení - Rozhodnutí ředitele“)
   (2006/C 121/18)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Andreas Mausolf (Leiden, Nizozemsko) (zástupci: M. Baltusen a P. de Casparis, advokáti)

      Žalovaný: Office européen de police (Europol) (zástupci: původně K. Hennessy-Massaro a D. Heimans, dále pak K. Hennesy-Massaro, N. Urban a D. Neumann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrhy směřující jednak ke zrušení rozhodnutí ze dne 23. listopadu 2001, kterým ředitel Europolu přiznal žalobci zvýšení platové třídy od 1. července 2001, jakož i rozhodnutí implicitně zamítající stížnost žalobce proti tomuto rozhodnutí, a jednak zrušení rozhodnutí ze dne 2. ledna 2003 a 1. března 2004, kterými ředitel Europolu zamítl dodatečné zvýšení platové třídy od 1. července 2002.
   Výrok rozsudku

               1)

               Žaloby se zamítají.

               2)

               Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


title: Věc C-191/11 P: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. února 2012 — Yorma’s AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG ( „Kasační opravný prostředek — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek „yorma’s“ — Starší slovní ochranná známka Společenství NORMA — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny“ )

text:
               5.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 133/11

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. února 2012 — Yorma’s AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG
   (Věc C-191/11 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek „yorma’s“ - Starší slovní ochranná známka Společenství NORMA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny)
   2012/C 133/19
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Yorma’s AG (zástupce: A. Weiß, Rechtsanwältin)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG (zástupce: A. Parr, Rechtsanwältin)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 15. února 2011, Yorma’s v. OHIM — Norma Lebensmittelfilialbetrieb (YORMA’S) (T 213/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. února 2010, zamítajícímu přihlášku obrazového označení se slovním prvkem „yorma’s“ jako ochranné známky Společenství pro určité služby zařazené do tříd 35 a 42 a vyhovujícímu námitkám majitelky starší slovní ochranné známky Společenství „NORMA“ — Nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami — Nesprávné posouzení podobnosti dotčených ochranných známek a služeb — Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Yorma’s AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


title: Věc T-394/09: Žaloba podaná dne 5. října 2009 — General Bearing Corp. v. OHIM (GENERAL BEARING CORPORATION)

text:
               5.12.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 297/26

         Žaloba podaná dne 5. října 2009 — General Bearing Corp. v. OHIM (GENERAL BEARING CORPORATION)
   (Věc T-394/09)
   2009/C 297/39
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: General Bearing Corp. (West Nyack, Spojené státy) (zástupce: A. Dellmeier-Beschorner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. července 2009 ve věci R 73/2009-1;

               —

               uložit žalovanému zapsat dotčenou ochrannou známku Společenství;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení před Soudem; a

               —

               stanovit datum ústního jednání, bude-li považováno za nezbytné.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GENERAL BEARING CORPORATION“ pro výrobky ve třídách 7 a 12.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady 207/2009, jakož i obecných zásad práva ochranných známek tím, že odvolací senát měl nesprávně za to, že dotčená ochranná známka Společenství je nezpůsobilá k zápisu z důvodu svého čistě popisného charakteru.


title: Věc F-119/15: Žaloba podaná dne 20. srpna 2015 – ZZ v. Europol

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/56

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2015 – ZZ v. Europol
   (Věc F-119/15)
   (2015/C 354/67)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: W. J. Dammingh a N.D. Dane, advokáti)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Europolu přijatého k provedení rozsudku Tribunálu, kterým se potvrzuje rozhodnutí o neuzavření smlouvy na dobu neurčitou se žalobcem a kterým se žalobci nabízí paušální částka v hodnotě, která podle žalobce nepostačuje k nahrazení újmy, kterou údajně utrpěl z důvodu neprovedení rozsudků Tribunálu.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 29. července 2014 v rozsahu, v němž nebyla žalobci tímto rozhodnutím poskytnuta smlouva na dobu neurčitou, a v rozsahu v němž mu byla tímto rozhodnutím nabídnuta kompenzace ve výši 10  000 eur, jakož i rozhodnutí ze dne 22. května 2015, a to v rozsahu, v němž byla tímto rozhodnutím odmítnuta stížnost podaná žalobcem proti rozhodnutí ze dne 29. července 2014;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení zahrnující rovněž náklady na zastoupení advokáty.


title: Věc C-173/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2012 Verenigde Douaneagenten BV proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. února 2012 ve věci T-32/11, Verenigde Douaneagenten v. Komise

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. dubna 2012 Verenigde Douaneagenten BV proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 10. února 2012 ve věci T-32/11, Verenigde Douaneagenten v. Komise
   (Věc C-173/12 P)
   2012/C 184/07
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Verenigde Douaneagenten BV (zástupce: S. H. L. Moolenaar, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek z důvodů uvedených v tomto kasačním opravném prostředku;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

                     První dva důvody kasačního opravného prostředku
                   se týkají nesprávného právního posouzení, kterého se Tribunál dopustil konstatováním, že žalovaná správně dospěla k závěru, že průvodní osvědčení EUR.1 byla vydána na základě nesprávného popisu skutkových okolností vývozcem.
               Tribunál přitom vychází z jednotlivých dopisů adresovaných před téměř dvěma a půl lety Departement van Economische Zaken (ministerstvo hospodářství), které umožňují vícero výkladů, jakož i z mylně nepodstatného použití režimu kumulace, Tribunál přitom pominul skutečnost, že tento režim je samotnými orgány považován za velmi složitý.
               Tribunál současně pominul skutečnost, že nizozemské celní orgány v řízení před Gerechtshof te Amsterdam prohlásily, že nemohou dokázat, že předmětné průvodní osvědčení EUR.1 bylo vydáno na základě nesprávného popisu skutkových okolností vývozcem.

               2)

                     Třetí a čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku
                   se týkají nesprávných právních posouzení, kterých se Tribunál dopustil konstatováním, že celní orgány v Curaçao v době vydání průvodních osvědčení EUR.1 nevěděly nebo nemusely vědět, že u dotčeného zboží nepřipadalo v úvahu preferenční zacházení.
               Tribunál ve svých úvahách pomíjí skutečnost, že Departement van Economische Zaken provedl v Curaçao u vývozce v souvislosti s udělením průvodních osvědčení EUR.1 nejméně jednu kontrolu na místě. Tribunál krom toho pominul skutečnost, že celní orgány v Curaçao při vydání průvodních osvědčení EUR.1 kontrolovaly původ sporného cukru v souvislosti s jeho zpracováním, aby tak přezkoumali zvolený režim.
               Tribunál dále přehlédl, že průvodní osvědčení EUR.1 byla celními orgány vydána na základě osvědčení o původu formuláře A (dále jen „formulář A“) z nichž pro účely vydání průvodních osvědčení EUR.1 nelze vycházet.
               Ty stejné celní orgány přijaly při dovozu surovin do Curaçao formuláře A. Skutečnost, že se právě tyto formuláře A ztratily při požáru v archivu celních úřadů v Curaçao, není možné přičítat navrhovatelce kasačního opravného prostředku. Vzhledem k tomu, že je archiv zničen, není již možné určit, které písemnosti spis celních orgánů obsahoval.
               Závěr Tribunálu, že kurátor tyto podklady předal členům delegace žalované, když tito byli o orgánu, není opodstatněný. Pouze z tohoto nelze vyvodit závěr, že by se tam formuláře A nenacházely.


title: Spojené věci T-259/02 až T-264/02 a T-271/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Raiffeisen ZentralBank Österreich a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Rakouský bankovní trh — Klub Lombard — Dopad na obchod mezi členskými státy — Výpočet pokut )

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/29

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2006 – Raiffeisen ZentralBank Österreich a další v. Komise
   (Spojené věci T-259/02 až T-264/02 a T-271/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Rakouský bankovní trh - ‚Klub Lombard‘ - Dopad na obchod mezi členskými státy - Výpočet pokut“)
   (2006/C 331/65)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Raiffeisen ZentralBank Österreich AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: S. Völcker, advokát) (věc T-259/02); Bank Austria Creditanstalt AG (Vídeň) (zástupci: C. Zschocke a J. Beninca, advokáti) (věc T-260/02); Anteilsverwaltung BAWAG PSK AG, původně Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, (Vídeň) (zástupci: původně H.-J. Niemeyer a M. von Hinden, poté H.-J. Niemeyer, advokáti) (věc T-261/02); Raiffeisenlandesbank Niederösterreich-Wien AG (Vídeň) (zástupce: H. Wollmann, advokát) (věc T-262/02); BAWAG PSK Bank für Arbeit und Wirtschaft und Österreichische Postsparkasse AG, původně Österreichische Postsparkasse AG (Vídeň) (zástupci: původně H.-J. Niemeyer a M. von Hinden, poté H.-J. Niemeyer, advokáti) (věc T-263/02); Erste Bank der oesterreichischen Sparkassen AG (Vídeň) (zástupce: původně W. Kirchhoff, F. Montag, G. Bauer a A. Wegner, poté F. Montag a A. Wegner, advokáti) (věc T-264/02); Österreichische Volksbanken AG (Vídeň) a Niederösterreichische Landesbank-Hypothekenbank AG (St. Pölten, Rakousko) (zástupci: R. Roniger, A. Ablasser, R. Bierwagen a F. Neumayr, advokáti) (věc T-271/02)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně S. Raiting, poté A. Bouquet, zmocněnci ve spolupráci s D. Waelbroeckem a U. Zinsmeisterem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrhy na úplné či částečné zrušení rozhodnutí Komise 2004/138/ES ze dne 11. června 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/36.571/D-1 – Rakouské banky – „klub Lombard“) (Úř. věst. 2004, L 56, s. 1), a podpůrně návrh na snížení pokut uložených uvedeným žalobkyním.
   Výrok rozsudku

               1)

               Ve věci T-236/02 se článkem 3 rozhodnutí Komise 2004/138/ES ze dne 11. června 2002 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Věc COMP/36.571/D-1, Rakouské banky – „klub Lombard“) snižuje pokuta uložená Österreichische Postsparkasse AG, jejíž právní nástupkyní je žalobkyně, na 3 795 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloby zamítají.

               3)

               Ve věci T-259/02 se vzájemná žaloba podaná Komisí zamítá.

               4)

               Ve věcech T-260/2 až T-262/02, T-264/02 a T-271/02 se žalobkyním ukládá náhrada nákladů řízení.

               5)

               Ve věci T-259/02 ponese žalobkyně vlastní náklady a 90 % nákladů vynaložených Komisí. Komise ponese 10 % vlastních nákladů.

               6)

               Ve věci T-263/02 ponese každý účastník řízení vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


title: Věc C-141/08 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. října 2009 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA, Italská republika ( Kasační opravný prostředek — Obchodní politika — Dumping — Dovozy žehlicích prken pocházejících z Číny — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 7 písm. c) a článek 20 odst. 4 a 5 — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Právo na obhajobu — Antidumpingové šetření — Lhůty stanovené podnikům k předložení jejich stanovisek )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/9

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. října 2009 — Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA, Italská republika
   (Věc C-141/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Obchodní politika - Dumping - Dovozy žehlicích prken pocházejících z Číny - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. c) a článek 20 odst. 4 a 5 - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Právo na obhajobu - Antidumpingové šetření - Lhůty stanovené podnikům k předložení jejich stanovisek“)
   2009/C 282/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd (zástupci: J.-F. Bellis, advokát, G. Vallera, Barrister)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, E. McGovern, barrister, B.O'Connor, solicitor), Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet, T. Scharf a K.Talabér-Ritz, zmocněnci), Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA (zástupci: G. Berrische a G. Wolf Rechtsanwälte), Italská republika (zástupci: R. Adam, zmocněnec a W. Ferrante, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soud prvního stupně (šestého senátu) ze dne 29. ledna 2008 Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd. (T-206/07), kterým Soud zamítl navrhovatelkou podanou žalobu směřující ke zrušení nařízení Rady (ES) č. 452/2007 ze dne 23. dubna 2007 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny (Úř. věst. L 109, s. 12,, v rozsahu, v jakém toto nařízení zavádí antidumpingové clo na dovoz žehlicích prken vyráběných navrhovatelkou — Právní pochybení vyplývající z věcně nesprávných zjištění Soudu a z neexistence sankce spojené s porušením práva na obhajobu konstatovaným Soudem — Výklad čl. 2 odst. 7 písm. c) a čl. 20 odst. 4 a 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45) — Pojem podniku „působícího v tržním hospodářství“ a dosah minimální lhůty deseti dnů poskytnuté podniku, proti kterému je vedeno antidumpingové šetření, k předložení případných připomínek

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 29. ledna 2008, Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware v. Rada (T-206/07), se zrušuje v tom rozsahu, v jakém Soud rozhodl, že porušením čl. 20 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, nedošlo k zásahu do práva Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd na obhajobu.

               2)

               Nařízení (ES) č. 452/2007 ze dne 23. dubna 2007 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého z dovozů žehlicích prken pocházejících z Čínské lidové republiky a Ukrajiny se zrušuje v tom rozsahu, v jakém zavádí antidumpingové clo na dovozy žehlicích prken vyráběných Foshan Shunde Yongjian Housewares & Hardware Co. Ltd.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení v obou stupních.

               4)

               Komise Evropských společenství, Vale Mill (Rochdale) Ltd, Pirola SpA, Colombo New Scal SpA a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C158, 21.06.2008.


title: Věc C-506/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2015 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-561/13, Španělsko v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/24

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2015 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve věci T-561/13, Španělsko v. Komise
   (Věc C-506/15 P)
   (2015/C 381/26)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: M. A. Sampol Pucurull, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               v každém případě vyhovět odvolání a rozsudek ze dne 15. července 2015 ve věci T-561/13 částečně zrušit,

               —

               zrušit částečně napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vylučuje výdaje vynaložené Španělským královstvím v rámci programu na podporu venkova autonomní oblasti Galicie na období 2007 -2013 ve výši 7 57  968,97 eur z titulu vyrovnávacího příspěvku pro oblasti s přírodním znevýhodněním (opatření 211 a 212),

               —

               v každém případě uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      První důvod: Prostřednictvím prvního důvodu kasačního opravného prostředku Španělské království tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval z moci úřední porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož Evropské komise přijala sporné rozhodnutí po uplynutí přiměřené lhůty.

      Druhý důvod: V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku má Španělské království za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s porušením článků 10 a 14 nařízení Komise (EU) č. 65/2011 (1) ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova, a článku 35 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (2) ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanovují společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, když měl za to, že tyto články ukládají španělským orgánům povinnost provést při kontrolách na místě sčítání zvířat.

      (1)  Úř. věst. L 368, s. 74.

      (2)  Úř. věst. L 141, s. 18.


title: Věc T-603/15: Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2017 – Frank v. Komise „Žaloba na neplatnost — Rámcový program pro výzkum a inovace Horizont 2020 — Výzvy k předkládání návrhů a související činnosti v rámci pracovního programu ERC 2015 — Rozhodnutí ERCEA, podle kterého žalobkyní předložený návrh nesplňuje stanovené požadavky — Implicitní rozhodnutí Komise o zamítnutí správní stížnosti týkající se rozhodnutí ERCEA — Chybné označení žalované — Nepřípustnost“

text:
               6.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/19

         Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2017 – Frank v. Komise
   (Věc T-603/15) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Rámcový program pro výzkum a inovace Horizont 2020 - Výzvy k předkládání návrhů a související činnosti v rámci pracovního programu ERC 2015 - Rozhodnutí ERCEA, podle kterého žalobkyní předložený návrh nesplňuje stanovené požadavky - Implicitní rozhodnutí Komise o zamítnutí správní stížnosti týkající se rozhodnutí ERCEA - Chybné označení žalované - Nepřípustnost“)
   (2017/C 178/25)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Regine Frank (Bonn, Německo) (zástupci: původně W. Trautner, poté E. Niitväli, M. Reysen, poté E. Niitväli, M. Reysen a S. Wachs, a nakonec S. Conrad, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a B. Conte, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Výkonné agentury Evropské rady pro výzkum (ERCEA) ze dne 5. června 2015 týkajícího se návrhu žalobkyně č. 680151 v rámci programu „ERC starting grant“, kterýžto návrh nebyl v první fázi vyhodnocen pozitivně a nebyl připuštěn do hodnocení druhé fáze, a implicitního rozhodnutí Komise o zamítnutí správní stížnosti podané žalobkyní na základě čl. 22 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (Úř. věst. 2003, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 235).

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Regine Frank a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc C-376/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 22. června 2017 – Minister for Justice and Equality Ireland a Attorney General v. Arkadiusz Piotr Lipinski

text:
               28.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 22. června 2017 – Minister for Justice and Equality Ireland a Attorney General v. Arkadiusz Piotr Lipinski
   (Věc C-376/17)
   (2017/C 283/35)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Supreme Court

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelé: Minister for Justice and Equality, Ireland a Attorney General

      Odpůrce: Arkadiusz Piotr Lipinski

      Předběžné otázky

               1.

               Má se pojem „soudní jednání“ uvedený v článku 4a rámcového rozhodnutí (1) vykládat v případě, že příslušný soud členského státu uzná určitou osobu vinnou a odsoudí ji, přičemž trest, který byl této osobě původně uložen, je v rámci odvolacího řízení pozměněn a následně dojde k odkladu výkonu tohoto trestu (pozměněného v odvolacím řízení) a po zrušení předmětného odkladu se výkon trestu opětovně nařídí, v tom smyslu, že:

                           a)

                           se jím rozumí pouze řízení, které vede k rozhodnutí o vině a k uložení původního trestu (dále jen „původní trest“), nebo

                           b)

                           se jím rozumí řízení uvedené v písm. a) nebo jakékoliv nebo všechna následující řízení:

                                       i)

                                       případné odvolací řízení, které navazuje na řízení podle písm. a) a v jehož rámci je původní trest na základě odvolání pozměněn (dále jen „pozměněný trest“);

                                       ii)

                                       řízení, které vede k následnému odkladu výkonu pozměněného trestu (nebo jeho části);

                                       iii)

                                       řízení, které vede ke zrušení odkladu výkonu pozměněného trestu (nebo jeho části)?

               2.

               Má-li být pojem „soudní jednání“ vykládán tak, že se jím rozumí nebo že zahrnuje případné odvolací řízení, které vede k uložení pozměněného trestu, brání platnosti evropského zatýkacího rozkazu, není-li uvedena skutečnost, že osoba, jejíž předání je požadováno, byla o předmětném odvolacím řízení informována a byla v něm zastoupena, a to bez ohledu na skutečnost, že na základě informací dodatečně poskytnutých v průběhu řízení v dožádaném státě je ze skutkového hlediska jasné, že dotčená osoba byla o odvolacím řízení skutečně informována a byla v něm zastoupena?

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


title: Věc T-532/17: Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – Coral Venture v. SRB

text:
               23.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 357/22

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2017 – Coral Venture v. SRB
   (Věc T-532/17)
   (2017/C 357/30)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Coral Venture, S.L. (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: M. Niño Camazón, advokátka)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               připustil žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí přijatého SRB dne ze 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým bylo rozhodnuto o vyhlášení řešení krize ve vztahu k instituci Banco Popular a schválen program řešení krize, obsahující opatření k řešení krize použitelná na tuto instituci, a příslušným procením postupem vyhověl návrhovým žádáním v plném rozsahu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-210/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. května 2011 — Belgický stát v. Medicom sprl

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Belgie) dne 9. května 2011 — Belgický stát v. Medicom sprl
   (Věc C-210/11)
   2011/C 211/28
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát

      Žalovaná: Medicom sprl

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo užívání celé nemovitosti či její části pro soukromé potřeby jednatelů, členů představenstva nebo společníků a jejich rodiny společnosti povinné k dani s právní subjektivitou, která je ve vlastnictví této společnosti a je tak používána v plném rozsahu pro potřeby jejího podniku, považováno za poskytování služeb osvobozené od daně jako pacht nebo nájem nemovitého majetku ve smyslu uvedeného čl. 13 části B písm. b), v případě, že za toto užívání není dohodnuto žádné nájemné v penězích, ale toto užívání je považováno za nepeněžité plnění zdaněné z toho důvodu v rámci daně z příjmů, které jednatelé podléhají, přičemž toto užívání je z daňového hlediska považováno za protiplnění části práce vykonané jednateli, členy představenstva nebo společníky?

               2)

               Je třeba tato ustanovení vykládat v tom smyslu, že dané osvobození se použije v uvedeném případě tehdy, pokud společnost neprokáže existenci nezbytné souvislosti mezi provozem podniku a poskytnutím celé nemovitosti či její části k dispozici jednatelům, členům představenstva nebo společníkům, a stačí v tomto případě existence nepřímé souvislosti?

      (1)  Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 23.