title: Věc T-15/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2016 – Simet v. Komise „Státní podpory — Retroaktivní vyrovnání za veřejnou službu poskytnuté italskými orgány — Služby meziregionální autobusové dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem — Zachování závazku veřejné služby — Přiznání vyrovnání — Nařízení (EHS) č. 1191/69“

text:
               18.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 136/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2016 – Simet v. Komise
   (Věc T-15/14) (1)

   („Státní podpory - Retroaktivní vyrovnání za veřejnou službu poskytnuté italskými orgány - Služby meziregionální autobusové dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Zachování závazku veřejné služby - Přiznání vyrovnání - Nařízení (EHS) č. 1191/69“)
   (2016/C 136/40)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Simet SpA (Rossano Calabro, Itálie) (zástupci: A. Clarizia, C. Varrone a P. Clarizia, avocats)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a P. J. Loewenthal, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/201/EU ze dne 2. října 2013 o vyrovnání společnosti Simet SpA za služby veřejné dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 (státní podpora SA.33037 (2012/C) – Itálie) (Úř. věst. 2014, L 114, s. 67).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Simet SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


title: Výmaz věci C-11/03

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/23

         Výmaz věci C-11/03 (1)

   (2005/C 57/38)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 25. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-11/03: (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State): Boss Pharma NV proti Belgische Staat.

      (1)  Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


title: Věc C-95/12: Žaloba podaná dne 21. února 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               21.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/19

         Žaloba podaná dne 21. února 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
   (Věc C-95/12)
   2012/C 118/32
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Montaguti a G. Braun, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 2 SFEU, tím, že nepřijala všechna opatření, která byla podle rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 23. října 2007 ve věci C-112/05, Komise v. Německo, jehož předmětem byl rozpor ustanovení zákona VW s právem Unie, (1) povinna přijat;

               —

               uložit Spolkové republice Německo zaplacení penále ve výši 282 725,10 eur za den, jakož i paušální částky ve výši 31 114,72 eur za den, splatné na konto vlastních zdrojů Evropské unie;

               —

               uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozsudek Soudního dvora ve věci C-112/05, Komise v. Německo, byl vydán dne 23. října 2007. V této věci Komise v zásadě uplatňovala, že tři ustanovení zákona VW tím, že zaprvé odchylně od obecné úpravy omezují hlasovací právo každého akcionáře na 20 % základního kapitálu společnosti Volkswagen, že zadruhé vyžadují více než 80 % většinu zastoupeného kapitálu pro usnesení valné hromady, pro které vyžaduje obecná úprava pouze 75 % většinu zastoupeného kapitálu, a že zatřetí odchylně od obecné úpravy umožňují spolkovému státu a spolkové zemi Dolní Sasko vyslat po dvou zástupcích do dozorčí rady společnosti Volkswagen, mohou odrazovat od přímých investic, a tím zakládají omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 ES.
   Z výše uvedeného rozsudku Soudního dvora vyplývá, že všechna tři vytýkaná ustanovení zákona VW vždy sama o sobě představují porušení volného pohybu kapitálu.
   Zákon přijatý Spolkovou republikou Německo, kterým tato podle svého názoru provedla rozsudek Soudního dvora, nicméně nadále stanoví, že usnesení valné hromady společnosti Volkswagen AG, pro které je podle ustanovení Aktiengesetz (zákon o akciových společnostech) nezbytná 75 % většina základního kapitálu zastoupeného při přijímání daného usnesení, vyžadují většinu více než 80 % základního kapitálu. Spolková republika toto odůvodňuje odkazem na výrok rozsudku ve věci C-112/05, podle kterého toto ustanovení představuje porušení práva jen ve spojení s oběma dalšími ustanoveními. Samo o sobě toto ustanovení nepředstavuje žádné porušení volného pohybu kapitálu.
   Komise má za to, že formulace výroku rozsudku nevylučuje protiprávnost všech tří vytýkaných ustanovení posuzovaných jednotlivě sama o sobě. Při provádění rozsudku totiž není nutné respektovat jen jeho výrok, nýbrž i odůvodnění. V dané souvislosti se tede jeví jako zvlášť odtažité chtít odůvodnit opomenutí Spolkové republiky provést rozsudek Soudního dvora v plném rozsahu pouze třemi slovy „ve spojení s“, která jsou uvedena ve výroku rozsudku. Takovýto výklad ignoruje nejen celé odůvodnění rozsudku, nýbrž i judikaturu Soudního dvora týkající se tzv. „zlatých akcií“.
   Komise se tedy považuje za nucenu znovu věc podle čl. 260 odst. 2 SFEU předložit Soudnímu dvoru. Výše finančních sankcí byla stanovena na základě sdělení Komise ze dne 1. září 2011 o aktualizace údajů pro výpočet paušálních částek a penále (2).

      (1)  Sb. rozh. 2007, s. I-08995.

      (2)  Úř. věst. 2011, C 12, s. 1.


title: Věc C-230/07: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/22/ES — Elektronické komunikace — Jednotné evropské číslo tísňového volání — Lokalizace volajícího — Neprovedení ve stanovené lhůtě )

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/5

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-230/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/22/ES - Elektronické komunikace - Jednotné evropské číslo tísňového volání - Lokalizace volajícího - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
   (2009/C 69/07)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a M. Shotter, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupkyně: C. M. Wissels, zmocněnkyně)

      Další účastnice na podporu žalovaného: Litevská republika (zástupce: D. Kriaučiūnas, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu s čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Nizozemské království tím, že nezajistilo, aby podniky, které zajišťují veřejné telefonní sítě, zpřístupnily orgánům, které zasahují v případě tísňové situace, u všech volání na jednotné evropské číslo tísňového volání „112“ údaj o tom, kde se volající nachází, pokud je to technicky proveditelné, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice „o univerzální službě“).

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-38/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2014 – Pedro Group v. OHIM – Cortefiel (PEDRO) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PEDRO — Starší obrazová ochranná známka Společenství Pedro del Hierro — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvod pro zamítnutí — Skutečné užívání starší ochranné známky — Vysoká rozlišovací způsobilost starší ochranné známky — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/23

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2014 – Pedro Group v. OHIM – Cortefiel (PEDRO)
   (Věc T-38/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PEDRO - Starší obrazová ochranná známka Společenství Pedro del Hierro - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Vysoká rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 194/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pedro Group Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupce: B. Brandreth, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Vuijst a J. Crespo Carillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cortefiel, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně H. Mosback, P. López Ronda, G. Macias Bonilla a G. Marín Raigal, poté P. López Ronda, G. Macias Bonilla a G. Marín Raigal, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2012 (věc R 271/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cortefiel, SA a Pedro Group Pte Ltd.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Pedro Group Pte Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


title: Věc T-312/14: Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Federcoopesca a další v. Komise

text:
               24.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 194/36

         Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Federcoopesca a další v. Komise
   (Věc T-312/14)
   2014/C 194/47
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Řím, Itálie), Associazione Lega Pesca (Řím) a AGCI AGR IT AL (Řím) (zástupci: L. Caroli a S. Ventura, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2013, kterým se zavádí akční plán na odstranění nedostatků italského systému kontroly rybolovu (akční plán – C (2013) 8635 final), pokud jde konkrétně o body 13, 15, 16 a 17 akčního plánu přiloženého k rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v rámci tohoto sporu má za cíl odstranit nedostatky, které byly zjištěny v uplatňování pravidel společné rybářské politiky italskými orgány.
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z chybějícího nebo nedostatečného odůvodnění

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadený akt byl přijat za účelem odstranění některých nedostatků zjištěných v uplatňování některých pravidel společné rybářské politiky. Napadený akt však neobsahuje žádné údaje ohledně těchto nedostatků, takže není možné pochopit logický proces, který vedl k jeho přijetí. Tento důvod neplatnosti je o to závažnější, že se uvedená opatření odchylují od dřívějších unijních aktů.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv a pravidel pro jejich uplatňování

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo vadou spočívající v porušení Smluv a čl. 102 odst. 4 nařízení č. 1224/2009, a že musí být též zrušeno pro nedostatek pravomoci. Napadený akt není určen k posílení systému kontrol, nýbrž ukládá nové povinnosti, které nejsou v primárních aktech předvídány, a jsou tudíž s těmito akty v přímém rozporu.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu diskriminace, a zásad racionality a proporcionality

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že rozhodnutí porušuje zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, neboť stanoví nové a významnější povinnosti pro italské rybáře. Tato opatření navíc zjevně nemají žádný racionální vztah ke sledovanému cíli a jsou vnitřně neuvážená a nepřiměřená, neboť nelze zjistit, jaká souvislost existuje mezi povinnostmi uloženými rybářům a uskutečněním cíle rozhodnutí.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti systému závažných porušení, konkrétně porušení čl. 92 nařízení č. 1224/2009, a z porušení zásady progresivity a přiměřenosti sankce

                           —

                           Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že na rozdíl od nařízení č. 1224/2009, které zavádí progresivní systém sankcí, napadené rozhodnutí předvídá automatické odejmutí oprávnění k rybolovu v případě závažného porušení a definitivní odejmutí v případě recidivy. Napadené rozhodnutí tímto nahrazuje pravidla stanovená nařízením jiným mnohem přísnějším režimem automatických a neodvolatelných sankcí. Krom toho se jeví, že režim trestů zavedený akčním plánem zjevně porušuje zásadu progresivity sankce, její přiměřenosti ve vztahu k závažnosti porušení a osobní povahy sankce, neboť sankce je ukládána držiteli oprávnění nezávisle na totožnosti původce porušení.


title: Věc T-236/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. února 2009 – HPA v. Komise

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/39

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. února 2009 – HPA v. Komise
   (Věc T-236/08) (1)

   2009/C 90/63

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda osmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-157/10: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA v. Administración General del Estado ( „Volný pohyb kapitálu — Korporační daň — Smlouva o zamezení dvojího zdanění — Zákaz odpočtu daně, k níž existuje povinnost v jiných členských státech, avšak nebyla zaplacena“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/8

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA v. Administración General del Estado
   (Věc C-157/10) (1)

   (Volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Smlouva o zamezení dvojího zdanění - Zákaz odpočtu daně, k níž existuje povinnost v jiných členských státech, avšak nebyla zaplacena)
   2012/C 32/12
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastnice původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA

      Další účastnice řízení: Administración General del Estado

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článků 63 a 65 SFEU — Korporační daň — Vnitrostátní právní úprava a smlouva v oblasti dvojího zdanění, jež zakazují odpočet daně, k níž existuje povinnost v jiných členských státech, avšak nebyla zaplacena, z příjmu dosaženého na jejich území

      Výrok

   Článek 67 Smlouvy o EHS a článek 1 směrnice Rady 88/361/EHS ze dne 24. června 1988, kterou se provádí článek 67 Smlouvy (článek zrušený Amsterodamskou smlouvou), nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která v případě korporační daně a v rámci pravidel, která mají zabránit dvojímu zdanění, zakazuje odpočíst částku daně odváděné v jiných členských státech Evropské unie z příjmu dosaženého na jejich území a podléhajícího této dani, pokud tato částka není navzdory vzniku daňové povinnosti zaplacena z důvodu osvobození od daně, slevy na dani nebo jakékoli jiné daňové výhody, není-li tato právní úprava diskriminační ve srovnání se zacházením s úroky získanými v uvedeném členském státě, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


title: Věc C-233/14: Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Evropská komise v. Nizozemské království

text:
               28.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/6

         Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Evropská komise v. Nizozemské království
   (Věc C-233/14)
   2014/C 245/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a C. Gheorghiu)

      Žalované: Nizozemské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Nizozemské království tím, že možnost využívat při používání prostředků veřejné dopravy zvýhodněného jízdného pro studenty, kteří absolvují svá studia v Nizozemsku, omezilo na nizozemské studenty, kteří jsou v Nizozemsku zapsáni na soukromých či veřejných vzdělávacích institucích, a na studenty z jiných členských států, kteří náleží do okruhu osob, jež jsou v Nizozemsku výdělečně činné nebo tam získaly právo trvalého pobytu, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 18 SFEU (ve spojení s článkem 20 SFEU a článku 21 SFEU) a z čl. 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES (1) o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Zatímco nizozemští studenti mohou získat studentský průkaz [na slevu] ve veřejných dopravních prostředcích (tzv. „OV-studentenkaart“), s nimiž mohou používat veřejnou dopravu v Nizozemsku zdarma nebo za snížené jízdné, musí studenti z jiných členských států, kteří v Nizozemsku nejsou výdělečně činní, ani tam nezískali trvalý pobyt, zaplatit za použití těchto dopravních prostředků plnou cenu.

               2.

               Podle názoru Komise vedou nizozemské právní předpisy k přímé diskriminaci na základě státní příslušnosti, jelikož občané Unie, kteří nejsou Nizozemci, jsou vystaveni méně příznivému zacházení, než Nizozemci. Nizozemsko tudíž nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 18 SFEU ve spojení s články 20 a 21 SFEU.

               3.

               O nepřímou diskriminaci na základě státní příslušnosti se dále jedná tehdy, jestliže vnitrostátní právní předpisy přes svou neutrální formulaci ve skutečnosti znevýhodňují mnohem vyšší procentní podíl určitých osob, ledaže je rozdílné zacházení odůvodněno objektivními činiteli, které nesouvisí s diskriminací na základě státní příslušnosti.

               4.

               Jelikož v rámci programu Erasmus přichází do Nizozemska početně více zahraničních než nizozemských studentů, kteří se rozhodli absolvovat celé své studium v zahraničí, a posledně uvedené skupině studentů je namísto „OV-studentenkaart“ poskytováno „přenosné financování studia“ ve výši 89,13 eur měsíčně (platí sazba pro rok 2013), pouze zahraniční studenti v konečném důsledku neobdrží ani žádnou dávku, ani výhodu v podobě „OV-studentenkaart“. Tato okolnost podle Komise představuje nepřímou formu diskriminace podle článku 24 směrnice 2004/38/ES o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států,

               5.

               Vzhledem k tomu, že Nizozemsko dosud nepřijalo žádná opatření k ukončení odlišného zacházení se zahraničními studenty, co se týče možnosti nárokovat studentský průkaz pro prostředky veřejné dopravy („TP studentenkaart), Komise dospěla k závěru, že Nizozemsko nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 18 SFEU (ve spojení s články 20 a 21 SFEU) a z článku 24 směrnice 2004/38/ES.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05 s. 46).


title: Věc C-208/09: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Ilonka Sayn-Wittgenstein v. Landeshauptmann von Wien ( „Evropské občanství — Svoboda pohybovat se a pobývat v členských státech — Zákon členského státu o zrušení šlechtictví v tomto státě, který má právní sílu ústavního zákona — Příjmení dospělé osoby, státního příslušníka uvedeného členského státu, získané osvojením v jiném členském státě, ve kterém má bydliště — Šlechtický titul a šlechtický přídomek tvořící součást příjmení — Zápis do matriky provedený orgány prvního členského státu — Oprava zápisu provedená bez návrhu — Odnětí šlechtického titulu a přídomku“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Ilonka Sayn-Wittgenstein v. Landeshauptmann von Wien
   (Věc C-208/09) (1)

   (Evropské občanství - Svoboda pohybovat se a pobývat v členských státech - Zákon členského státu o zrušení šlechtictví v tomto státě, který má právní sílu ústavního zákona - Příjmení dospělé osoby, státního příslušníka uvedeného členského státu, získané osvojením v jiném členském státě, ve kterém má bydliště - Šlechtický titul a šlechtický přídomek tvořící součást příjmení - Zápis do matriky provedený orgány prvního členského státu - Oprava zápisu provedená bez návrhu - Odnětí šlechtického titulu a přídomku)
   2011/C 63/06
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Ilonka Sayn-Wittgenstein

      Žalovaný: Landeshauptmann von Wien

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof — Výklad článku 18 ES — Ústavní zákon členského státu, jehož předmětem je zrušení šlechtictví v tomto státě a který svým státním příslušníkům zakazuje používat zahraniční šlechtické tituly — Odmítnutí orgánů tohoto členského státu zapsat do matriky šlechtický titul a šlechtický přídomek, které jsou součástí příjmení, jež dospělý příslušník tohoto státu nabyl v jiném členském státě, ve kterém pobývá, v důsledku osvojení státním příslušníkem posledně uvedeného státu

      Výrok

   Článek 21 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby orgány členského státu mohly za takových okolností, jako jsou okolnosti v projednávané věci, odmítnout uznat všechny prvky příjmení státního příslušníka tohoto státu, tak jak bylo určeno v druhém členském státě, kde má uvedený státní příslušník bydliště, při jeho osvojení v dospělém věku státním příslušníkem tohoto druhého členského státu, pokud toto příjmení obsahuje šlechtický titul, který v prvně uvedeném členském státě není přípustný na základě jeho ústavního práva, pokud jsou opatření přijatá těmito orgány v takovém kontextu odůvodněna důvody veřejného pořádku, tedy jsou nezbytná pro ochranu zájmů, které mají zaručit a jsou přiměřená legitimně sledovanému cíli.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-480/07: Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/29

         Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-480/07)
   (2007/C 315/49)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Simonsson a R. Vidal Puig, zmocněnci)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Španělské království tím, že nevypracovalo, neschválilo ani neuplatnilo plány pro příjem a zpracování odpadu ve všech svých přístavech, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.

               —

               Uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Ze znění čl. 5 odst. 1 ve spojení s čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/59 vyplývá, že Španělské království mělo povinnost přijmout do 28. prosince 2002 ustanovení nezbytná k zajištění, aby byl v každém španělském přístavu vypracován a uveden do praxe vhodný plán pro příjem a zpracování odpadu.
   Z informací poskytnutých do uvedeného data španělskými orgány vyplývá, že byly vypracovány a uvedeny do praxe plány pro příjem a zpracování odpadu pro všechny státní přístavy veřejného zájmu, jakož i pro přístavy v jurisdikci Comunidad Autónoma de Galicia. Naproti tomu z uvedených informací vyplývá, že takové plány nebyly vypracovány anebo schváleny pro všechny přístavy podléhající jurisdikcím zbývajících pobřežních autonomních společenství, tedy Comunidad Autónoma de Cataluña, Baleares, Valencia, Murcia, Andalucía, Canarias, Asturias, Cantabria a País Vasco.

      (1)  Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358.


title: Věc C-299/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 30. května 2013 — Isabelle Gielen v. Ministerraad

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 30. května 2013 — Isabelle Gielen v. Ministerraad
   (Věc C-299/13)
   (2013/C 226/08)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Grondwettelijk Hof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Isabelle Gielen

      Žalovaný: Ministerraad

      Předběžné otázky

   Musí být čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 2008/7/ES ze dne 12. února 2008 o nepřímých daních z kapitálových vkladů vykládán v tom smyslu, že vylučuje zdanění zákonem stanovené přeměny cenných papírů na doručitele na cenné papíry na jméno nebo na zaknihované cenné papíry, a může být — v případě kladné odpovědi — taková daň odůvodněna na základě článku 6 uvedené směrnice?


title: Věc T-36/10: Žaloba podaná dne 1. února 2010 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise

text:
               17.4.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 100/48

         Žaloba podaná dne 1. února 2010 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise
   (Věc T-36/10)
   2010/C 100/73
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Internationaler Hilfsfonds e.V. (Rosbach, Německo) (zástupce: H. Kaltenecker, Rechtsanwalt)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009 a 1. prosince 2009 v rozsahu, v němž odepírají žalobci přístup k nepřístupným dokumentům;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení a nákladů žalobce.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009, kterým byla částečně zamítnuta jeho žádost o přístup k nepřístupným dokumentům ze spisu týkajícího se smlouvy LIEN 97-2011, jakož i dopis Komise ze dne 1. prosince 2009, ve kterém bylo žalobci sděleno, že rozhodnutí o jeho potvrzující žádosti o přístup k dokumentům ve spise smlouvy LIEN 97-2011 nemůže být vydáno v odpovídající lhůtě.
   K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobce v podstatě argument, že Komise nebyla při uplatnění výjimek podle čl. 4 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) oprávněna odepřít mu přístup k požadovaným dokumentům. V této souvislosti je rovněž uváděno, že existuje převažující veřejný zájem na poskytnutí dosud nepřístupných dokumentů.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 3).


title: Věc C-619/13 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Mamoli Robinetteria SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen — Koordinace prodejních cen a výměna citlivých obchodních informací — Program shovívavosti — Nařízení (ES) č. 1/2003 — Článek 23 odst. 2 — Horní hranice 10 % z obratu — Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Mamoli Robinetteria SpA v. Evropská komise
   (Věc C-619/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace prodejních cen a výměna citlivých obchodních informací - Program shovívavosti - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 2 - Horní hranice 10 % z obratu - Výkon pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
   (2017/C 104/08)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mamoli Robinetteria SpA (zástupci: F. Capelli a M. Valcada, avvocati)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Malferrari a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s F. Ruggeri Laderchim, avvocato)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Mamoli Robinetteria SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


title: Věc T-508/11: Žaloba podaná dne 27. září 2011 — LTTE v. Rada

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/39

         Žaloba podaná dne 27. září 2011 — LTTE v. Rada
   (Věc T-508/11)
   2011/C 347/70
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Dánsko) (zástupce: V. Koppe, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011 (1) v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, a určit, že se nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 (2) nepoužije ve vztahu k LTTE;

               —

               alternativně, uplatnit méně omezující opatření, než je i nadálé umístění na seznamu osob, skupin a subjektů, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2580/2001; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, nebo že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 je nepoužitelné, jelikož nebylo zohledněno právo ozbrojeného konfliktu;

               2)

               Druhý žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož žalobce nelze kvalifikovat jako teroristickou organizaci, jak je definována v čl. 1 odst. 3 společného postoje Rady 2001/931/SZBP;

               3)

               Třetí žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož příslušným orgánem nebylo přijato žádné rozhodnutí, jak vyžaduje čl. 1 odst. 4 společného postoje Rady 2001/931/SZBP;

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož Rada neprovedla žádné prošetření, jak vyžaduje čl. 1 odst. 6 společného postoje Rady 2001/931/SZBP;

               5)

               Pátý žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož dané rozhodnutí není v souladu se zásadami proporcionality a subsidiarity;

               6)

               Šestý žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož dané rozhodnutí není v souladu s povinností uvést odůvodnění, jak vyžaduje článek 296 SFEU;

               7)

               Sedmý žalobní důvod, v jehož rámci tvrdí, že

                           —

                           prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 je neplatné v rozsahu, v němž se dotýká LTTE, jelikož je jím porušeno právo obhajoby žalobce, a sice právo na účinnou soudní ochranu.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušují prováděcí nařízení (EU) č. 610/2010 a (EU) č. 83/2011 (Úř. věst. L 188, s. 2).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207).


title: Věc T-99/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Meica v. OHIM — TofuTown.com (TOFUKING) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství TOFUKING — Starší národní slovní ochranná známka King — Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství Curry King — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Meica v. OHIM — TofuTown.com (TOFUKING)
   (Věc T-99/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TOFUKING - Starší národní slovní ochranná známka King - Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství Curry King - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2011/C 319/35
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG (Edewecht, Německo) (zástupce: S. Russlies, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: TofuTown.com GmbH (Wiesbaum, Německo) (zástupci: B. Krause a F. Cordt, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. ledna 2010 (věc R 63/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG a TofuTown.com GmbH

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. ledna 2010 (věc R 63/2009-4) se zrušuje.

               2)

               OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Meica Ammerländische Fleischwarenfabrik Fritz Meinen GmbH & Co. KG.

               3)

               Společnost TofuTown.com GmbH ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc T-260/11: Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Španělsko v. Komise

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/29

         Žaloba podaná dne 19. května 2011 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-260/11)
   2011/C 211/63
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil Komise (EU) č. 165/2011 ze dne 22. února 2011, kterým se stanoví odpočty z některých kvót pro makrelu obecnou přidělených Španělsku na rok 2011 a následující roky z důvodu nadměrného rybolovu v roce 2010, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   V příloze napadeného nařízení je Španělsku za nadměrný rybolov makrely obecné v roce 2010 v oblastech VIII c, IX a X a ve vodách EU oblasti CECAF 34.1.1 uložena sankce snížení rybolovné kvóty o 39 242 tun, z toho 4 500 tun v roce 2011, 5 500 tun v roce 2012, 9 748 tun v roce 2013, 9 747 tun v roce 2014 a 9 747 tun v roce 2015 „a případně i v následujících letech“.
   Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

               1)

               Porušení čl. 105 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (dále jen „nařízení č. 1224/2009“), neboť napadené nařízení bylo přijato dříve, než Komise přijala prováděcí nařízení podle výše uvedeného čl. 105 odst. 6.

               2)

               Porušení podstatných formálních náležitostí, neboť nebylo vydáno stanovisko řídícího výboru a až doposud byly členským státům veškeré sankce za překročení kvót ukládány formou nařízení Komise přijatého teprve po vydání odůvodněného stanoviska řídícího výboru.

               3)

               Porušení práva na obhajobu, neboť napadené nařízení bylo přijato bez vyslechnutí Španělského království.

               4)

               Porušení zásady právní jistoty, neboť Komise si uložením napadené sankce ponechala prostor k pozdějšímu zvyšování této sankce po dobu neurčitého počtu let.

               5)

               Porušení zásady legitimního očekávání, neboť napadené nařízení vstoupilo v platnost po zahájení rybářského hospodářského roku lovu makrel ve Španělsku.

               6)

               Porušení zásady zákazu diskriminace, neboť Komise uplatnila kritérium rizika socioekonomických důsledků odlišným způsobem než v jiných srovnatelných situacích.


title: Věc T-30/15: Žaloba podaná dne 20. ledna 2015 – Infinite Cycle Works v. OHIM – Chance Good Ent. (INFINITY)

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/36

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2015 – Infinite Cycle Works v. OHIM – Chance Good Ent. (INFINITY)
   (Věc T-30/15)
   (2015/C 089/43)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Britská Kolumbie, Kanada) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Chance Good Ent. Co., Ltd (Changhua, Tchaj-wan)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „INFINITY“ – Přihláška č. 10 835 478

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2014 ve věci R 2308/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a souhlasil se zápisem přihlašované ochranné známky;

               —

               uložil OHIM a případným dalším žalovaným náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94.


title: Věc C-552/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 2. listopadu 2016 – „WIND INNOVATION 1“ EOOD, v likvidaci v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofia

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 2. listopadu 2016 – „WIND INNOVATION 1“ EOOD, v likvidaci v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofia
   (Věc C-552/16)
   (2017/C 022/14)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně:„WIND INNOVATION 1“ EOOD, v likvidaci

      Žalovaný: Direktor na direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofia

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 176 druhý pododstavec směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že brání povinnému výmazu z registru DPH plynoucímu ze změny zakona za danak varchu dobavenata stojnost (zákon o dani z přidané hodnoty) ze dne 1. ledna 2007, jíž byla zrušena možnost, aby soudem určený likvidátor v případě zrušení právnické osoby rozhodnutím soudu rozhodl, zda tato osoba zůstane zapsána pro účely zakona za danak varchu dobavenata stojnost (zákon o dani z přidané hodnoty) až do okamžiku svého výmazu z obchodního rejstříku, kdy prvně uvedený zákon naopak stanoví jako důvod povinného výmazu z registru DPH zrušení právnické osoby provozující obchodní činnost, s likvidací nebo bez ní?

               2)

               Má být čl. 176 druhý pododstavec směrnice 2006/112/ES vykládán v tom smyslu, že brání povinnému výmazu z registru DPH plynoucímu ze změny zakona za danak varchu dobavenata stojnost (zákon o dani z přidané hodnoty) ze dne 1. ledna 2007, pokud jsou u osoby povinné k dani v okamžiku povinného výmazu z registru DPH splněny podmínky pro nový povinný zápis do registru DPH, tato osoba je stranou platných smluv a předloží prohlášení, že svou hospodářskou činnost neukončila, ale naopak v ní pokračuje, jestliže tato osoba povinná k dani musí skutečně uhradit vypočtenou dlužnou daň při tomto povinném zápisu za účelem získání nároku na odpočet DPH zaplacené na vstupu u aktiv, která existovala a byla zdaněna v okamžiku výmazu a která existují i při novém zápisu? V případě, že by byl povinný výmaz za výše uvedených okolností možný, může být nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu u aktiv, která byla zdaněna v okamžiku výmazu, která existují i při novém zápisu do registru DPH a jejichž prostřednictvím daná osoba uskutečňuje zdanitelné dodávky nebo plnění, vázaný na skutečné odvedení daně do státního rozpočtu, nebo je možné provést započtení daně uplatněné při výmazu proti výši DPH zaplacené na vstupu stanovené při novém zápisu ve smyslu uvedeného zákona, tím spíše, že tuto daň má odvést osoba, u niž vznikl nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu?


title: Věc T-719/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Lico Leasing a Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/48

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Lico Leasing a Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión v. Komise
   (Věc T-719/13)
   2014/C 52/93
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lico Leasing, SA (Madrid, Španělsko) a Pequeños y Medianos Astilleros Sociedad de Reconversión, SA (Madrid) (zástupci: M. Sánchez a M. Merola, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil neplatnost rozhodnutí z důvodu, že španělský systému zdanění leasingu („SEAF“) nesprávně kvalifikuje jako systém státní podpory, ze které mají prospěch AIE (hospodářská zájmová sdružení) a jejich investoři, a že trpí nedostaty odůvodnění;

               —

               podpůrně prohlásil neplatnost příkazu k navrácení podpor přiznaných prostřednictvím španělského systému zdanění leasingu, neboť je v rozporu s obecnými zásadami unijního právního řádu;

               —

               podpůrně prohlásil neplatnost příkazu k navrácení podpor v rozsahu, v němž se týká výpočtu výše vymáhané neslučitelné podpory, neboť Španělsku brání v tom,aby vzorec pro výpočet této výše stanovilo v souladu s obecnými zásadami platnými pro navracení státních podpor, a

               —

               přiznal žalobkyním náhradu veškerých nákladů souvisejících s tímto řízením.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené touto žalobou je totéž jako rozhodnutí napadené ve věci T-515/13, Španělsko v. Komise (Úř. věst. C 336, s. 29).
   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a článku 296 SFEU

                           —

                           Předmětné opatření splňuje požadavek selektivity: v rozhodnutí je odvětvová selektivita identifikována nesprávně, neboť opatření, které je předmětem rozhodnutí, bylo otevřeno investorům působícím ve všech hospodářských odvětvích, a také je v rozhodnutí uveden nesprávný závěr, že postup předchozího povolování může vést k selektivitě, aniž byla zohledněna skutečnost, že toto předchozí povolování odůvodňovala složitost předmětného opatření, a v každém případě že se toto opatření netýká vlastností údajných příjemců;

                           —

                           předmětné opatření splňuje požadavky narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy; konkrétně není v rozhodnutí vysvětleno, v jaké podobě má údajná státní podpora dopad na uvedené trhy a tuto skutečnost bez prokazování jen konstatuje jako fakt.

                     Ve druhé části tohoto žalobního důvodu směřujícího ke zrušení se rovněž namítá, že rozhodnutí trpí nedostatkem odůvodnění spočívajícím v tom, že v něm není vysvětleno, proč zisk dosažený údajnými příjemci přestavuje státní podporu, když se tito příjemci toliko podíleli na zisku dosaženého vlastníky lodí, který — jak uznává sama Komise — není státní podporou.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 14 nařízení Rady č. 659/1999

                           —

                           Zrušení příkazu k navrácení podpor obsaženého v článcích 4, 5 a 6 rozhodnutí je třeba zrušit na základě použití následujících obecných zásad unijního práva:

                                       —

                                       zásady ochrany legitimního očekávání, především proto, že dopis zaslaný komisařkou N. Kroes v roce 2009 vyvolal v hospodářských subjektech legitimní očekávání legality španělského systému zdanění leasingu;

                                       —

                                       a podpůrně — v případě závěru, že příkaz k navrácení podpor není v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání — zásady právní jistoty, jelikož určité okolnosti vedly k tomu, že nejasnosti ohledně legality španělského systému zdanění leasingu původně plynoucí z rozhodnutí Brittany Ferries se zvětšovaly a zintenzivňovaly během celého období platnosti španělského systému zdanění leasingu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení obecných zásad použitelných na navracení státních podpor

                           —

                           Napadené rozhodnutí je v rozporu s obecnými zásadami použitelnými na navracení státních podpor, neboť může vést k vymáhání vyšších částek od příjemců, než které z údajné podpory skutečně získali.


title: Věc C-237/04: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne  23. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile e penale di Cagliari) – Enirisorse SpA v. Sotacarbo SpA (Státní podpory — Články 87 a 88 ES — Pojem  podpory  — Účast podniku veřejného práva na kapitálu soukromého podniku — Právo na vystoupení s výhradou předchozího vzdání se veškerých práv k majetku společnosti)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile e penale di Cagliari) – Enirisorse SpA v. Sotacarbo SpA
   (Věc C-237/04) (1)

   (Státní podpory - Články 87 a 88 ES - Pojem „podpory“ - Účast podniku veřejného práva na kapitálu soukromého podniku - Právo na vystoupení s výhradou předchozího vzdání se veškerých práv k majetku společnosti)
   (2006/C 131/26)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale civile e penale di Cagliari
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Enirisorse SpA

      Žalovaná: Sotacarbo SpA
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Cagliari – Výklad článku 87 a čl. 88 odst. 3 ES – Pojem státních podpor – Podnik veřejného práva mající kapitálovou účast v podniku soukromého práva – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která povoluje takovou účast, s články 43 a 49 ES
   Výrok
   Taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená v původním řízení, která dává společníkům společnosti ovládané státem možnost odchylně od obecného práva vystoupit z této společnosti za podmínky, že se vzdají veškerých práv k obchodnímu majetku uvedené společnosti, nemůže být kvalifikována jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES.

      (1)  Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


title: Věc T-247/17: Žaloba podaná dne 27. dubna 2017 – Azarov v. Rada

text:
               19.6.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/43

         Žaloba podaná dne 27. dubna 2017 – Azarov v. Rada
   (Věc T-247/17)
   (2017/C 195/57)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mykola Janovyč Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017 L 58, s. 34), jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017 L 58, s. 1), v rozsahu, v nichž se týkají žalobce,

               —

               v souladu s článkem 64 jednacího řádu Tribunálu přijmul určitá organizační procesní opatření, zejména

                           —

                           položil Radě otázky,

                           —

                           vyzval Radu k předložení písemného nebo ústního vyjádření k určitým aspektům sporu,

                           —

                           požádal Radu a třetí osoby, mimo jiné Komisi, společnost EADS a Ukrajinu, o informace,

                           —

                           vyzval k předložení dokumentů nebo důkazů souvisejících s věcí,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení základních práv.
               V rámci tohoto žalobního důvodu se žalobce dovolává porušení práva vlastnit majetek a porušení práva na svobodné podnikání. Mimoto uplatňuje výtku související s nepřiměřeností uložených omezujících opatření.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.


title: Věc T-523/14: Žaloba podaná dne 14. července 2014 – Squeeze Life v. OHIM – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/21

         Žaloba podaná dne 14. července 2014 – Squeeze Life v. OHIM – Evolution Fresh (SQUEEZE LIFE)
   (Věc T-523/14)
   2014/C 329/29
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Squeeze Life, SL (Alicante, Španělsko) (zástupce: J. Devaureix, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Evolution Fresh, Inc. (San Bernardino, Spojené státy)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. dubna 2014 a v důsledku toho určil, že:

                           —

                           odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 20. prosince 2013 podala k odvolacímu senátu Squeeze Life, S.L., a nikoli přihlašovatelka Evolution Fresh, Inc.;

                           —

                           v důsledku výše uvedeného je rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 20. prosince 2013, potažmo zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 1 1 70  966„SQUEEZE LIFE“ ve vztahu k výrobkům zařazeným do třídy 32 a částečně ke službám zařazeným do třídy 35, konečné;

               —

               přerušil řízení o převodu č. 8311048 probíhající před „Division of recordals“ OHIM do doby vydání konečného rozsudku v tomto řízení a sdělil „Division of recordals“ informace potřebné k přerušení řízení o převodu;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Evolution Fresh, Inc.

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SQUEEZE LIFE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 32, 35 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 1 70  966

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství a obrazová národní ochranná známky „ZUMIT SQUEEZE LIFE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 31, 32 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: vzetí na vědomí zpětvzetí přihlášky ochranné známky Společenství a zastavení odvolacího řízení i řízení o námitce

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení článku 73 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení článku 108 a následujících nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-829/16: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. Parlament

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/55

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2016 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. Parlament
   (Věc T-829/16)
   (2017/C 022/74)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Paříž, Francie) (zástupce: A. Varaut, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu D106185 ze dne 12. září 2016, oznámené panem [X] dne 26. září, kterým bylo prohlášeno, že výdaje vynaložené na plakáty kampaně MENL „Schengen“ nelze uznat;

               —

               uložil předsednictvu Evropského parlamentu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, které plyne z toho, že předsednictvo Evropského parlamentu nezohlednilo dokumenty založené ve spise, ani námitky Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (dále jen „MENL“).

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se žalobce domnívá, že pojem „nepřímé financování“ vnitrostátních politických stran evropskými politickými stranami je nepřesný a odporuje veškeré právní jistotě.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že logo uvedené na plakátech kampaně MENL „Schengen“ (dále jen „sporné logo“) je na vnitrostátních územích projevem kampaně výlučně evropské povahy, a to v rozporu s tím, co konstatoval žalovaný při přijetí rozhodnutí, jehož zrušení je předmětem této žaloby. Žalobce uplatňuje na podporu tohoto žalobního důvodu zejména tři argumenty:

                           —

                           kampaň připravil pouze MENL bez dohody s vnitrostátními politickými stranami či jejich účasti;

                           —

                           kampaň a plakáty se týkají evropské problematiky, jakou jsou Schengenské dohody;

                           —

                           sporné logo tedy není logem vnitrostátních politických stran, nýbrž logem delegací těchto stran v rámci Evropského parlamentu.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že se žalobce domnívá, že sporné logo je mnohem menší než logo MENL. Judikatura a předpisy upravující tuto otázku přitom stanoví sankci pouze v případě, že vnitrostátní loga jsou větší nebo stejně velká jako loga evropská.


title: Věc T-144/11: Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Kassarate v. Rada

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/24

         Žaloba podaná dne 14. března 2011 — Kassarate v. Rada
   (Věc T-144/11)
   2011/C 130/48
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Tiapé Edouard Kassarate (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupci: G. Collard a L. Aliot, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že v případě žalobce Tiapého Edouarda KASSARATEA jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,

               —

               v důsledku toho,

                           —

                           zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;

                           —

                           podpůrně nařídil, aby bylo jméno Tiapého Edouarda KASSARATEA vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


title: Věc T-91/14 a T-92/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Schniga v. CPVO – Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer) „Nové odrůdy rostlin — Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu jablek Gala Schnitzer — Technický přezkum — Rozlišení — Obecné zásady přezkumu — Posuzovací pravomoc předsedy CPVO“

text:
               26.10.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 354/31

         Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Schniga v. CPVO – Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
   (Věc T-91/14 a T-92/14) (1)

   („Nové odrůdy rostlin - Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu jablek Gala Schnitzer - Technický přezkum - Rozlišení - Obecné zásady přezkumu - Posuzovací pravomoc předsedy CPVO“)
   (2015/C 354/34)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schniga GmbH (Bolzano, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kinze, advokáti)

      Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupci: M. Ekvad a F. Mattina, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Brookfield New zealand Ltd (Havelock North, Nový Zéland); a Elaris SNC (Angers, Francie) (zástupce: M. Eller, advokát)

      Předmět věci

   Dvě žaloby podané proti dvěma rozhodnutím odvolacího senátu CPVO ze dne 20. září 2013 (věci A 004/2007 a A 003/2007) týkajícím se udělení odrůdového práva Společenství pro novou odrůdu jablek Gala Schnitzer.

      Výrok

               1.

               Žaloby se zamítají.

               2.

               Společnost Schniga Srl ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené společnostmi Brookfield New Zealand Ltd a d’Elaris SNC. Odrůdový úřad Společneství (CPVO) ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc C-195/09: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Synthon BV v. Merz Pharma Gmbh & Co KG ( Patentové právo — Léčivé přípravky — Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky — Nařízení (EHS) č. 1768/92 — Článek 2 — Rozsah působnosti — Posouzení neškodnosti a účinnosti stanovené směrnicí 65/65/EHS — Neexistence — Neplatnost osvědčení )

text:
               8.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 298/2

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Synthon BV v. Merz Pharma Gmbh & Co KG
   (Věc C-195/09) (1)

   (Patentové právo - Léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 1768/92 - Článek 2 - Rozsah působnosti - Posouzení neškodnosti a účinnosti stanovené směrnicí 65/65/EHS - Neexistence - Neplatnost osvědčení)
   2011/C 298/02
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Synthon BV

      Žalovaná: Merz Pharma Gmbh & Co KG

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad článků 13 a 19 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1-5; Zvl. vyd. 13/11, s. 200) — Pojem „první registrace ve Společenství“ — Registrace vydaná v souladu s vnitrostátním právním předpisem provádějícím směrnici Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. L 22, s. 369; Anglické zvláštní vydání: řada I, kapitola 1965-1966, s. 24) — Povinnost vnitrostátního orgánu vydávajícího registraci provést posouzení stanovené uvedenou směrnicí

      Výrok

               1)

               Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, ve znění Aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že takový výrobek, jako je výrobek, o který se jedná ve věci v původním řízení, který byl jako humánní léčivý přípravek uveden v Evropském společenství na trh dříve, než získal registraci v souladu se směrnicí Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, ve znění směrnice Rady 89/341/EHS ze dne 3. května 1989, a zejména aniž byl podroben posouzení své neškodnosti a účinnosti, nespadá do rozsahu působnosti tohoto nařízení v jeho pozměněném znění, a proto nemůže být předmětem dodatkového ochranného osvědčení.

               2)

               Dodatkové ochranné osvědčení vydané pro výrobek, který nespadá do rozsahu působnosti nařízení č. 1768/92 v jeho pozměněném znění, tak jak je stanoven v článku 2 tohoto nařízení, je neplatné.

      (1)  Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


title: Věc C-415/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 23. září 2009 — Complejo Agrícola, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království ( Kasační opravný prostředek — Ochrana přírodních stanovišť — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Rozhodnutí Komise — Žaloba na neplatnost podaná fyzickými nebo právnickými osobami — Přípustnost — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. září 2009 — Complejo Agrícola, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království
   (Věc C-415/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Rozhodnutí Komise - Žaloba na neplatnost podaná fyzickými nebo právnickými osobami - Přípustnost - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2010/C 11/14
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Complejo Agrícola, SA (zástupci: A. Menéndez Menéndez a G. Yanguas Montero, abogados)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupkyně: D. Recchia a A. Alcover San Pedro, zmocněnkyně), Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 14. července 2008, Complejo Agrícola v. Komise (T-345/06), kterým Soud odmítl jako nepřípustný návrh na částečné zrušení článku 1 a přílohy I rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 259, s. 1), v rozsahu, v němž určuje lokalitu nazvanou „Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz“, na níž se nachází zemědělský podnik, jenž vlastní navrhovatelka, za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Complejo Agrícola SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


title: Věc T-34/08: Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/31

         Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
   (Věc T-34/08)
   (2008/C 79/61)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung (Berlín, Německo) (zástupkyně: B. Henning, advokátka)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí žalované ze dne 16. listopadu 2007 o částečném uznání nákladů žalobce v rámci „Daphne Grant Agreement JAI/DAP/2004-2/052W“;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce a Komise podepsali v květnu 2005 smlouvu o podpoře projektu v rámci programu Daphne II (1). Dopisem ze dne 16. listopadu 2007 zaslala žalovaná žalobci opravený výpočet nezaplacené platby, přičemž ohledně části jeho nákladů bylo rozhodnuto, že na ně nelze poskytnout podporu. Uvedené rozhodnutí napadá žalobce touto žalobou.
   Žalobce uplatňuje k odůvodnění své žaloby argument, že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném posouzení skutkového stavu. Zejména bylo na dostačující doklady nesprávně nahlíženo jako na nesprávné nebo nedostatečné a náklady na krátkodobě ustanovené asistenty, resp. praktikanty, a náklady stanovené v rozpočtu, jakož i určité cestovní náklady nebyly uznány.

      (1)  Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 803/2004/ES ze dne 21. dubna 2004, kterým se přijímá akční program Společenství (2004 až 2008) pro předcházení násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách a jeho potírání a pro ochranu obětí a ohrožených skupin (program Daphne II) (Úř. věst. L 143, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 15).


title: Věc C-339/16 P: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2017 – Portugalská republika v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — EZZF a EZFRV — Prováděcí rozhodnutí Evropské komise — Oznámení adresátovi — Následná oprava tiskového formátu přílohy — Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie — Lhůta pro podání žaloby — Počátek běhu lhůty — Opožděnost — Nepřípustnost“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/18

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. května 2017 – Portugalská republika v. Evropská komise
   (Věc C-339/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - EZZF a EZFRV - Prováděcí rozhodnutí Evropské komise - Oznámení adresátovi - Následná oprava tiskového formátu přílohy - Zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie - Lhůta pro podání žaloby - Počátek běhu lhůty - Opožděnost - Nepřípustnost“)
   (2017/C 239/23)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida a P. Estêvão, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a M. França, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 5.9.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora ze dne 27. listopadu 2013 ve věci E-6/13 – Metacom AG v. Rechtsanwälte Zipper & Collegen (Volný pohyb advokátních služeb přes hranice – směrnice 77/249/EHS – zastoupení ve vlastní věci – oznamovací povinnost ve vnitrostátních právních předpisech – důsledky neoznámení)

text:
               27.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 88/13

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   ze dne 27. listopadu 2013
   ve věci E-6/13
   Metacom AG v. Rechtsanwälte Zipper & Collegen
   (Volný pohyb advokátních služeb přes hranice – směrnice 77/249/EHS – zastoupení ve vlastní věci – oznamovací povinnost ve vnitrostátních právních předpisech – důsledky neoznámení)
   2014/C 88/10
   Ve věci E-6/13, Metacom AG v. Rechtsanwälte Zipper & Collegen – ŽÁDOST k Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora, kterou podal Fürstliche Landgericht des Fürstentums Liechtenstein (knížecí soud Lichtenštejnského knížectví) a která se týká výkladu směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 27. listopadu 2013 rozsudek, jehož výrok zní:

               1)

               Advokát, který vlastním jménem vede řízení v členském státě EHP, ve kterém není usazen, se může odvolat na možnost poskytovat advokátní služby a směrnici 77/249/EHS, pokud jedná v rámci své profesní činnosti a pokud vnitrostátní právní řád hostitelského státu umožňuje, aby advokát jednal vlastním jménem jako advokát v soudních řízeních.

               2)

               Vnitrostátní právní ustanovení, jako článek 59 lichtenštejnského zákona o advokátech, podle kterého musí advokát usazený v jiném státě EHP za každých okolností a z vlastního podnětu nejen poskytnout dokumenty dokládající jeho způsobilost advokáta, nýbrž i ještě předtím než začne v tomto státě poskytovat advokátní služby podat oznámení u příslušných orgánů hostitelského státu a každoročně toto oznámení obnovovat, je v rozporu s čl. 7 odst. 1 směrnice 77/249/EHS a článkem 36 Dohody o EHP.

               3)

               Nesplnění ustanovení vnitrostátního právního předpisu, jako je článek 59 lichtenštejnského zákona o advokátech, není relevantní při posuzování, zda je možné požadovat uhrazení právních poplatků za poskytování advokátních služeb přes hranice.


title: Věc C-39/06: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Státní podpory — Dotace na investice a podporu zaměstnanosti — Povinnost navrácení — Neprovedení — Zásada ochrany legitimního očekávání)

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-39/06) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Dotace na investice a podporu zaměstnanosti - Povinnost navrácení - Neprovedení - Zásada ochrany legitimního očekávání)
   (2008/C 209/04)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Gross a T. Scharf, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 249 ES a článků 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/643/ES ze dne 13. května 2003 o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch Kahla Porzellan GmbH a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH [zveřejněno pod č. K (2003) 1520; podpora č. C 62/00, ex NN 142/99 (Úř. věst. L 227, s. 12)] – Nepřijetí nezbytných opatření k navrácení podpor prohlášených za neslučitelné se společným trhem ve stanovené lhůtě
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření k navrácení podpor, které byly čl. 1 odst. 2 písm. d) a g) rozhodnutí Komise ze dne 30. října 2002, které je uvedeno v rozhodnutí 2003/643/ES ze dne 13. května 2003 o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch Kahla Porzellan GmbH a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH, prohlášeny za neslučitelné se společným trhem, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 až 3 tohoto rozhodnutí.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-168/12: Žaloba podaná dne 13. dubna 2012 — Georgias a další v. Rada a Komise

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/33

         Žaloba podaná dne 13. dubna 2012 — Georgias a další v. Rada a Komise
   (Věc T-168/12)
   2012/C 165/55
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabwe); Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare); a Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (zástupci: M. Robson a E. Goulder, Solicitors, a H. Mercer, Barrister)

      Žalovaní: Evropská Komise a Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               uložil EU a Komisi nebo Radě náhradu způsobené škody vyplývající z uplatnění určitých restriktivních opatření ve vztahu k Zimbabwe, a to tak, že žalobcům nahradí škodu na základe článku 268 SFEU a druhého pododstavce článku 340 SFEU v následujících částkách nebo jiných částkách, které bude Tribunál považovat za přiměřené:

                           i)

                           469 520,24 euro (EUR) nebo obdobnou částku ve prospěch Trinity;

                           ii)

                           5 627 020 euro (EUR) nebo obdobnou částku ve prospěch Georgiadis;

                           iii)

                           374 986,57 euro (EUR) nebo obdobnou částku ve prospěch senátora Georgiase;

                           iv)

                           jakoukoliv částku, kterou bude Tribunál považovat za přiměřenou k vyrovnání nemajetkové škody, kterou uplatňuje senátor Georgias;

                           v)

                           úroky ve výši 8 % ročně z výše uvedených částek nebo v jakékoliv jiné výši, kterou může Tribunál přiznat,

               —

               nařídil šetření ohledně výše škody, kterou utrpěli žalobci, pokud to bude Tribunál považovat za potřebné a v rozsahu, v němž to bude považovat za potřebný,

               —

               uložil Komisi nebo Radě náhradu nákladů, které vznikly žalobcům v tomto řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu této žaloby, kterou vůči EU uplatňují škody z mimosmluvní odpovědnosti, předkládají žalobci dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z

                           —

                           protiprávního postupu při přijímání nařízení Komise (ES) č. 412/2007 ze dne 16. dubna 2007, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 101, s. 6)

                                       i)

                                       zjevně nesprávného posouzení skutečností ve spojení s porušením práva na obhajobu a účinný opravný prostředek;

                                       ii)

                                       zneužití pravomoci;

                                       iii)

                                       porušení práva na obhajobu vzhledem k obnovení opatření ke zmrazení finančních prostředků.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze

                           —

                           skutečnosti, že vzniklá škoda zahrnuje:

                                       i)

                                       ztrátu konkrétních obchodních příležitostí prostřednictvím extrateritoriálního použití opatření ke zmrazení finančních prostředků na všechny dotčené osoby podnikajících v EU;

                                       ii)

                                       osobní stres způsobený případnou ztrátou podnikání v EU;

                                       iii)

                                       ztráty vyplývající z použití uvedeného nařízení na senátora Georgiase v květnu 2007 a z obnovení tohoto nařízení, které vedou k majetkové a nemajetkové újmě, v důsledku toho, že mu byl zakázán vstup na území EU a že podléhá zmrazení finančních prostředků.


title: Věc C-343/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État

text:
               10.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
   (Věc C-343/11)
   2011/C 269/69
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal administratif de Montreuil

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: SGSS Deutschland Kapitalanlagegesellschaft mbH

      Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?

               2)

               Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


title: Věc C-15/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2013 ve věci T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. v. Evropská komise

text:
               1.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 61/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. ledna 2014 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2013 ve věci T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. v. Evropská komise
   (Věc C-15/14 P)
   2014/C 61/10
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, K. Talabér-Ritz, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt.

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu (druhého senátu) vydaného dne 12. listopadu 2013 ve věci T-499/10, MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. v. Evropská komise,

               —

               zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 3553 final ze dne 9. června 2010 o státní podpoře C-1/09 (ex NN 69/08), kterou Maďarsko poskytlo podniku MOL Nyrt. (1), a

               —

               uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení;
               podpůrně

               —

               vrátil věc Tribunálu k novému projednání a

               —

               rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Komise tvrdí, že napadený rozsudek je třeba zrušit, protože v několika ohledech v něm byl nesprávně vyložen či uplatněn pojem „selektivní povaha“.
   Zaprvé je v rozsudku nesprávně uplatněna judikatura týkající se selektivní povahy v souvislosti s opatřeními, u nichž mají vnitrostátní orgány prostor pro uvážení, jak budou zacházet s jednotlivými podniky.
   Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v závěru, že dodržení objektivních kritérií nevyhnutelně vylučuje selektivní povahu.
   Zatřetí je v rozsudku existence selektivní povahy nesprávně navázána na úmysl členského státu chránit jeden nebo více subjektů před novou úpravou poplatků, neboť v důsledku toho zůstal opomenut požadavek, podle kterého spočívá státní podpora v účincích posuzovaného opatření.
   Začtvrté nemohou úvahy uvedené v napadeném rozsudku a týkající se „následné změny okolností mimo dosah [smlouvy, podle které je zachována určitá úroveň výše poplatků,]“ být v projednávaném případě relevantní, neboť následná změna okolností mimo dosah smlouvy posuzované Komisí spočívala ve změně zákonné úpravy.

      (1)  Úř. věst. L 34, s. 55.


title: Věc C-330/06: Žaloba podaná dne 27. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/30

         Žaloba podaná dne 27. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-330/06)
   (2006/C 224/56)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Enegren, zmocněnec)

      Žalované: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/86/ES (1) ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice

               —

               uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta, během které měla být směrnice provedena, uplynula dne 8. října 2004.

      (1)  Úř. věst. L 294, s.22


title: Věc T-500/07: Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2010 — Bulharsko v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/51

         Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2010 — Bulharsko v. Komise
   (Věc T-500/07) (1)

   ()
   2010/C 209/77
   Jednací jazyk: bulharština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-122/11: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. února 2013 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Nařízení (ES) č. 883/2004 — Koordinace systémů sociálního zabezpečení — Vnitrostátní právní úprava bránící tomu, aby byly v období do 1. srpna 2004 valorizovány důchody státních příslušníků členského státu, který neuzavřel s Belgií dohodu o reciprocitě, nebo těch, kteří nesplňují podmínku bydliště v Evropské unii — Bydliště ve třetí zemi — Porušení zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti — Nepřípustnost“ )

text:
               13.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/2

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. února 2013 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-122/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Koordinace systémů sociálního zabezpečení - Vnitrostátní právní úprava bránící tomu, aby byly v období do 1. srpna 2004 valorizovány důchody státních příslušníků členského státu, který neuzavřel s Belgií dohodu o reciprocitě, nebo těch, kteří nesplňují podmínku bydliště v Evropské unii - Bydliště ve třetí zemi - Porušení zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti - Nepřípustnost)
   2013/C 108/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Kreuschitz a G. Rozet, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a C. Pochet, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyni: Řecká republika (zástupce: E.-M. Mamouna, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 4 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72), jakož i článků 18 a 45 SFEU — Vnitrostátní právní úprava bránící tomu, aby byly v období do 1. srpna 2004 valorizovány důchody státních příslušníků členského státu, který neuzavřel s Belgií dohodu o reciprocitě, nebo těch, kteří nesplňují podmínku bydliště v Evropské unii — Bydliště ve třetí zemi — Porušení zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti — Nedostatek odůvodnění

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Řecká republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 160, 28.5.2011.


title: Spojené věci T-251/05 a T-425/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Mediocurso v. Komise ( ESF — Akce odborného vzdělávání — Snížení původně poskytnuté finanční pomoci — Odůvodnění — Zásady právní jistoty a ochrana legitimního očekávání — Neexistence zjevně nesprávného posouzení )

text:
               21.7.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 170/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Mediocurso v. Komise
   (Spojené věci T-251/05 a T-425/05) (1)

   („ESF - Akce odborného vzdělávání - Snížení původně poskytnuté finanční pomoci - Odůvodnění - Zásady právní jistoty a ochrana legitimního očekávání - Neexistence zjevně nesprávného posouzení“)
   (2007/C 170/44)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Mediocurso Estabelecimento de Ensino Particular, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: C. Botelho Moniz a E. Maia Cadete, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Andrade a A. Weimar, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Komise C(2005)1236 ze dne 14. dubna 2005 o snížení výše příspěvku z Evropského sociálního fondu poskytnutého rozhodnutím C (89) 0570 ze dne 22. března 1989, a jednak rozhodnutí Komise C(2005) 3557 ze dne 13. září 2005 o snížení příspěvku poskytnutého rozhodnutím C(89) 0570 ze dne 22. března 1989.
   Výrok rozsudku

               1)

               Věci T-251/05 a T-425/05 se pro účely rozsudku spojují.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


title: Věc C-461/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Stockholms tingsrätt — Švédsko) — Ulf Kazimierz Radziejewski v. Kronofogdemyndigheten i Stockholm ( „Volný pohyb pracovníků — Článek 45 SFEU — Řízení o úplném nebo částečném oddlužení — Dlužník, který je fyzickou osobou — Vnitrostátní právní úprava, která váže povolení oddlužení na podmínku bydliště“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/20

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Stockholms tingsrätt — Švédsko) — Ulf Kazimierz Radziejewski v. Kronofogdemyndigheten i Stockholm
   (Věc C-461/11) (1)

   (Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Řízení o úplném nebo částečném oddlužení - Dlužník, který je fyzickou osobou - Vnitrostátní právní úprava, která váže povolení oddlužení na podmínku bydliště)
   2013/C 9/31
   Jednací jazyk: švédština

      Předkládající soud

   Stockholms tingsrätt

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ulf Kazimierz Radziejewski

      Žalovaný: Kronofogdemyndigheten i Stockholm

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Stockholms tingsrätt — Výklad článku 45 SFEU — Volný pohyb osob — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy podřizující oddlužení fyzických osob podmínce bydliště na vnitrostátním území s článkem 45 — Dlužník, který je státním příslušníkem členského státu A, má bydliště v členskému státu B a podal žádost o své oddlužení v členském státu A, ve kterém vznikly jeho dluhy — Souvislost s místem podání žádosti

      Výrok

   Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která podmiňuje povolení oddlužení bydlištěm v dotčeném členském státě.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc C-504/10: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky — Slovenská republika) — Tanoarch s.r.o. v. Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky ( „Daně — DPH — Nárok na odpočet — Převod podílu na právech k vynálezu vlastněných několika podniky na podnik, který již má právo využívat uvedený vynález jako celek — Zneužívající praktika“ )

text:
               17.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 370/15

         Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky — Slovenská republika) — Tanoarch s.r.o. v. Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Věc C-504/10) (1)

   (Daně - DPH - Nárok na odpočet - Převod podílu na právech k vynálezu vlastněných několika podniky na podnik, který již má právo využívat uvedený vynález jako celek - Zneužívající praktika)
   2011/C 370/23
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Tanoarch s.r.o.

      Žalovaný: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Výklad šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a zejména jejího čl. 2 odst. 1 — Převod části práv k vynálezu vlastněných několika podniky na podnik, který již má právo využívat uvedený vynález jako celek — Případná existence nároku na odpočet daně uhrazené na vstupu

      Výrok

               1)

               Osoba povinná k dani se v zásadě může domáhat nároku na odpočet daně z přidané hodnoty odvedené nebo splatné na vstupu za poskytnutí služby za úplatu, pokud použitelné vnitrostátní právo umožňuje převod spolumajitelského podílu na právu k vynálezu.

               2)

               Předkládajícímu soudu přísluší, aby s ohledem na všechny skutkové okolnosti charakterizující poskytnutí služby, které je předmětem původního řízení, prokázal existenci či neexistenci zneužití práva, pokud jde o nárok na odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu.

      (1)  Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


title: Věc T-397/11: Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2012 — Symfiliosi v. FRA

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. ledna 2012 — Symfiliosi v. FRA
   (Věc T-397/11) (1)

   2012/C 80/48
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc C-550/12 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 – J v. Parlament „Článek 227 SFEU — Petiční právo — Petice adresovaná Evropskému parlamentu — Rozhodnutí o odložení — Záležitost nespadající do oblastí činnosti Evropské unie“

text:
               7.4.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 102/5

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 – J v. Parlament
   (Věc C-550/12 P) (1)

   („Článek 227 SFEU - Petiční právo - Petice adresovaná Evropskému parlamentu - Rozhodnutí o odložení - Záležitost nespadající do oblastí činnosti Evropské unie“)
   2014/C 102/05
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: J (zástupce: A. Auer, advokát)

      Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a N. Görlitz, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 27. září 2012, J v. Parlament (T 160/10), kterým Tribunál zamítl žalobu podanou panem J směřující ke zrušení rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 2. března 2010 odložit petici podanou žalobcem dne 19. listopadu 2009 (petice č. 1673/2009) – Nedostatečné odůvodnění – Porušení základních práv

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Žádost o bezplatnou právní pomoc se zamítá.

               3)

               J se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 32, 2. 2. 2013.


title: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. září 2005 ve věci C-427/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2001/16/ES — Transevropské sítě — Interoperabilita transevropského konvenčního železničního systému — Neprovedení)

text:
               29.10.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 271/9

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (čtvrtého senátu)
   ze dne 8. září 2005
   ve věci C-427/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/16/ES - Transevropské sítě - Interoperabilita transevropského konvenčního železničního systému - Neprovedení)
   (2005/C 271/17)
   Jednací jazyk: řečtina
   Ve věci C-427/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 5. října 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: W. Wils a G. Zavvos) proti Řecké republice (zmocněnkyně: N. Dafniou), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2)

               Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2005.