title: Věc T-590/10: Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Thesing a Bloomberg Finance v. ECB

text:
               5.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 72/20

         Žaloba podaná dne 27. prosince 2010 — Thesing a Bloomberg Finance v. ECB
   (Věc T-590/10)
   2011/C 72/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gabi Thesing a Bloomberg Finance LP (Londýn, Spojené království) (zástupci: H. Stephens a R. C. Lands, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská centrální banka

      Návrhové žádání žalobkyň

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské centrální banky oznámené dopisy ze dne 17. září 2010 a 21. října 2010, jímž byl odepřen přístup k dokumentům požadovaným žalobkyněmi;

               —

               uložit Evropské centrální bance umožnit žalobkyním přístup k těmto dokumentům v souladu s rozhodnutím Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (ECB/2004/3) (1); a

               —

               uložit ECB náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně se touto žalobou domáhají, podle článku 263 SFEU, zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky oznámeného dopisy ze dne 17. září 2010 a 21. října 2010, jímž Evropská centrální banka zamítla žádost žalobkyň o přístup k následujícím dokumentům podle rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (ECB/2004/3):

               i)

               Zprávu nazvanou Vliv mimoburzovních obchodů na veřejný deficit a dluh. Případ Řecka (SEC/GovC/X/10/88a);

               ii)

               Druhou zprávu nazvanou Transakce Titlos a případná existence podobných transakcí ovlivňujících úroveň veřejného deficitu a dluhu eurozóny (SEC/GovC/X/10/88b).

         Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí následující žalobní důvody:

               Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Evropská centrální banka nesprávně vyložila nebo uplatnila čl. 4 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 (ECB/2004/3), které stanoví výjimku z obecného práva na přístup zakotveného v článku 2 tohoto rozhodnutí, tím, že:

                           i)

                           Evropská centrální banka nevyložila čl. 4 odst. 1 písm. a) tak, že vyžaduje zohlednění faktorů veřejného zájmu na zveřejnění;

                           ii)

                           Evropská centrální banka nepřiznala dostatečnou nebo odpovídající váhu faktorům veřejného zájmu na zveřejnění požadovaných dokumentů;

                           iii)

                           Evropská centrální banka přecenila nebo špatně identifikovala veřejný zájem hovořící proti zveřejnění požadovaných dokumentů.

               Žalobkyně dále tvrdí, že Evropská centrální banka nesprávně vyložila nebo uplatnila čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 (ECB/2004/3), které stanoví výjimku z obecného práva na přístup zakotveného v článku 2 tohoto rozhodnutí, tím, že:

                           i)

                           Evropská centrální banka měla vyložit „převažující“ veřejný zájem jako veřejný zájem, který je dostatečně silný, aby převážil jakýkoliv veřejný zájem na zachování výjimky;

                           ii)

                           Evropská centrální banka měla učinit závěr, že existuje převažující veřejný zájem v tomto smyslu na zveřejnění požadovaných informací.

               Konečně, žalobkyně tvrdí, že Evropská centrální banka nesprávně vyložila nebo uplatnila čl. 4 odst. 3 rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 (ECB/2004/3), které stanoví výjimku z obecného práva na přístup zakotveného v článku 2 tohoto rozhodnutí, tím, že:

                           i)

                           Evropská centrální banka měla vyložit „převažující“ veřejný zájem jako veřejný zájem, který je dostatečně silný, aby převážil jakýkoliv veřejný zájem na zachování výjimky;

                           ii)

                           Evropská centrální banka měla učinit závěr, že existuje převažující veřejný zájem v tomto smyslu na zveřejnění požadovaných informací;

                           iii)

                           Evropská centrální banka přecenila nebo špatně identifikovala veřejný zájem hovořící proti zveřejnění požadovaných dokumentů.

      (1)  Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (ECB/2004/3) (Úř. věst. L 80, s. 42).


               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/1

         (2008/C 272/01)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 260, 11.10.2008

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 247, 27.9.2008

      Úř. věst. C 236, 13.9.2008

      Úř. věst. C 223, 30.8.2008

      Úř. věst. C 209, 15.8.2008

      Úř. věst. C 197, 2.8.2008

      Úř. věst. C 183, 19.7.2008

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-479/10: Žaloba podaná dne 5. října 2010 — Evropská komise v. Švédské království

text:
               4.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 328/24

         Žaloba podaná dne 5. října 2010 — Evropská komise v. Švédské království
   (Věc C-479/10)
   ()
   2010/C 328/40
   Jednací jazyk: švédština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Simonsson a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)

      Žalovaný: Švédské království

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Švédské království tím, že překročilo mezní hodnoty PM10 ve vnějším ovzduší v letech 2005, 2006 a 2007 v zónách SW 2 a SW 4 a v letech 2005 a 2006 v zóně SW 5, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 1999/30/ES (1) ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší;

               —

               uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 5 odst. 1 směrnice 1999/30 stanoví, že členské státy učiní nezbytná opatření k zajištění toho, aby koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší nepřekračovaly mezní hodnoty přílohy III oddílu I ode dne v ní uvedeného. V projednávaném případě je tímto dnem 1. leden 2005.
   Ze zpráv týkajících se let 2005 až 2007 zaslaných Švédskem Komisi je zřejmé, že mezní hodnoty PM10 byly překročeny v zónách SW 2 a SW 4 během celého tohoto období a v zóně SW 5 v letech 2005 a 2006.
   V důsledku toho Švédsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice 1999/30 co se týče těchto zón a těchto let.

      (1)  Úř. věst. L 163, s. 41.


title: Věc F-1/16: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 – WQ (*) v. Parlament „Veřejná služba – Úředníci – Osvědčovací řízení – Kalendářní rok 2014 – Nezahrnutí žalobce na seznam úředníků vybraných pro účast ve vzdělávacím programu – Článek 45a služebního řádu“

text:
                  3.10.2016

                  CS

                  Úřední věstník Evropské unie

                  C 364/41

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. července 2016 –  WQ (*1) v. Parlament
         (Věc F-1/16) (1)

         („Veřejná služba - Úředníci - Osvědčovací řízení - Kalendářní rok 2014 - Nezahrnutí žalobce na seznam úředníků vybraných pro účast ve vzdělávacím programu - Článek 45a služebního řádu“)
         (2016/C 364/51)
         Jednací jazyk: francouzština

            Účastníci řízení

            Žalobce: WQ (*1) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)

            Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Nessaf a M. Ecker, zmocněnci)

            Předmět věci

         Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu nezahrnout žalobcovo jméno na seznam úředníků vybraných pro účast ve vzdělávacím programu v rámci osvědčování v roce 2014.

            Výrok rozsudku

                     1)

                     Žaloba se zamítá.

                     2)

                      WQ (*1) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

            (*1)  Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.

            (1)  Úř. věst. C 111, 29. 3. 2016, s. 45.


title: Věc T-374/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Villeroy & Boch v. Komise

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/37

         Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Villeroy & Boch v. Komise
   (Věc T-374/10)
   ()
   2010/C 301/62
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Villeroy & Boch AG (Mettlach, Německo) (zástupci: M. Klusmann, advokát, a S. Thomas, Professor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;

               —

               podpůrně přiměřeným způsobem snížit částku pokuty uložené žalobkyni v napadeném rozhodnutí;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 ve věci COMP/39092 — vybavení koupelen. Napadeným rozhodnutím byly žalobkyni a dalším podnikům uloženy pokuty za porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle Komise účastnila trvající kartelové dohody nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví vybavení koupelen v Belgii, Německu, Francii, Itálii, Nizozemsku a Rakousku.
   K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje sedm žalobních důvodů.
   Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně zpochybňuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP vyplývající z domněnky jediného komplexního protiprávního jednání. Tímto nepřípustným celkovým posouzením žalovaná porušila svou povinnost právního posouzení individuálních jednání různých adresátů rozhodnutí a provádí právně nepřípustné přičítání jednání nepřičitatelných jednání třetích osob při porušení zásady nulla poena sine lege.
   V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně podpůrně uplatňuje, vycházejíc z neexistence individualizovaného odůvodnění rozhodnutí, porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 odst. 2 SFEU.
   Dále žalobkyně jakožto třetí žalobní důvod uvádí, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, jelikož se žalobkyně neúčastnila jí vytýkaných protiprávních jednání na věcně a místně relevantních trzích, jichž se týká zmíněné rozhodnutí a nebylo jí prokázáno porušení kartelového práva.
   Ve svém čtvrtém žalobním důvodu žalobně uvádí, že žalobkyni a její mateřské společnosti byla protiprávně uložena solidární pokuta. Uložení takovéto solidární pokuty porušuje zásadu nulla poena sine lege obsaženou v čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie a zásadu proporcionality trestů podle čl. 49 odst. 3 ve spojení s čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i čl. 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1)

   V rámci pátého žalobního důvodu žalobkyně vytýká nesprávný výpočet pokuty. V této souvislosti uvádí, že žalovaná ve výpočtu zohlednila obrat žalobkyně, který od samého počátku nikterak nesouvisí se vznesenými výtkami.
   Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně vytýká neúměrně dlouhou dobu řízení a její nezohlednění v rámci výpočtu pokuty jakožto porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.
   Sedmým žalobním důvodem je vytýkáno nesprávné posouzení v rámci výpočtu pokuty při posuzování údajného podílu žalobkyně na protiprávním jednání. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že i v případě, že by bývalo došlo k porušení článku 101 SFEU, jak se domnívá žalovaná, je pokuta neúměrně vysoká a disproporční. Podle názoru žalobkyně žalovaná porušila zásadu proporcionality trestů kodifikovanou v čl. 48 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie. Dále žalovaná nebyla v projednávané věci oprávněna uložit nejvyšší možnou pokutu ve výši 10 % obratu skupiny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


title: Věc T-324/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Mallis a Malli v. Komise a ECB „Žaloba na neplatnost — Program podpory stability Kypru — Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru — Nesprávné označení žalované strany v žalobě — Nepřípustnost“

text:
               15.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 448/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Mallis a Malli v. Komise a ECB
   (Věc T-324/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
   (2014/C 448/28)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Konstantinos Mallis (Larnaka, Kypr); a Elli Konstantinou Malli (Larnaka) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)

      Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J.-P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Evropská centrální banka (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussianem, W. Devroem a D. Artsem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Konstantinos Mallis a Elli Konstantinou Malli ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-386/15: Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Jordi Nogues v. OHIM – Grupo Osborne (BADTORO)

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/34

         Žaloba podaná dne 10. července 2015 – Jordi Nogues v. OHIM – Grupo Osborne (BADTORO)
   (Věc T-386/15)
   (2015/C 320/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Jordi Nogues, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Sanmartín Sanmartín a E. López Parés, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „BADTORO“ – přihláška č. 10 975 027

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. dubna 2015, ve věci R 2570/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. dubna 2015 ve věci R 2570/2013-2 zrušil;

               —

               uložil OHIM nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení žalobkyně.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článků 75, 76 a 83 nařízení č. 207/2009, ve spojení s čl. 65 odst. 6, článkem 96, čl. 106 odst. 4 a 6 a článkem 135 uvedeného nařízení, jakož i s pravidlem 20 odst. 7 nařízení č. 2868/95;

               —

               porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-191/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Lubrizol France v. Rada „Společný celní sazebník — Právní úprava týkající se pozastavení všeobecných cel pro určité zemědělské produkty a průmyslové výrobky — Námitka vůči stávajícím pozastavením — Rovnocennost výrobků — Postup vyřizování námitek“

text:
               3.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 104/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Lubrizol France v. Rada
   (Věc T-191/14) (1)

   („Společný celní sazebník - Právní úprava týkající se pozastavení všeobecných cel pro určité zemědělské produkty a průmyslové výrobky - Námitka vůči stávajícím pozastavením - Rovnocennost výrobků - Postup vyřizování námitek“)
   (2017/C 104/55)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lubrizol France SAS (Rouen, Francie) (zástupci: R. MacLean, solicitor, B. Hartnett, barrister a A. Bochon, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a M. Balta, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně A. Caeiros a M. Clausen, poté A. Caeiros a A. Lewis, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba podaná podle článku 263 SFEU a znějící na zrušení článků 1 a 4 nařízení Rady (EU) č. 1387/2013 ze dne 17. prosince 2013 o pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité zemědělské produkty a průmyslové výrobky a o zrušení nařízení (EU) č. 1344/2011 (Úř. věst. 2013, L 354, s. 201) v rozsahu, v němž tato ustanovení zbavila žalobkyni tří pozastavení cel, která se na ni vztahovala dříve v souladu s kódy TARIC 2918 2900 80, 3811 2900 10 a 3811 9000 30.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Lubrizol France SAS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


title: Věc C-343/14 P: Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2015 – Adler Modemärkte AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Blufin SpA „Kasační opravný prostředek — Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 8 odst. 1 písm. b) — Přihláška slovní ochranné známky MARINE BLEU — Námitky majitele slovní ochranné známky BLUMARINE — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Pojmové srovnání“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/9

         Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 7. května 2015 – Adler Modemärkte AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Blufin SpA
   (Věc C-343/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Přihláška slovní ochranné známky MARINE BLEU - Námitky majitele slovní ochranné známky BLUMARINE - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Pojmové srovnání“)
   (2015/C 320/12)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Adler Modemärkte AG (zástupce: J.-C. Plate, Rechtsanwalt)

      Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně), Blufin (zástupci: F. Caricato a F. Cicogna, avvocati)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Adler Modemärkte AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 351, 6.10.2014


title: Věc C-137/06: Žaloba podaná dne  10. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Irsko

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/30

         Žaloba podaná dne 10. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-137/06)
   (2006/C 131/55)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Lawunmi, zmocněnci)

      Žalovaný: Irsko
   Návrhová žádání žalobkyně
   Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí (1) nebo v každém případě tím, že o takých předpisech Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článku 14 této směrnice.

               —

               uložil Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 18. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 189, s. 12


title: Věc T-321/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. července 2015 – GSA a SGI v. Parlament „Řízení o předběžných opatřeních — Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení — Požární bezpečnost, pomoc osobám a vnější kontrola v sídle Parlamentu v Bruselu — Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči — Návrh na odklad vykonatelnosti — Neexistence naléhavosti“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/31

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 17. července 2015 – GSA a SGI v. Parlament
   (Věc T-321/15 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Požární bezpečnost, pomoc osobám a vnější kontrola v sídle Parlamentu v Bruselu - Odmítnutí nabídky uchazeče a zadání zakázky jinému uchazeči - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
   (2015/C 320/48)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Gruppo Servizi Associati SpA (GSA) (Řím, Itálie); a Security Guardian’s Institute (SGI) (Louvain-la-Neuve, Belgie) (zástupce: E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: P. López-Carceller a B. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh, který v podstatě zní na odklad vykonatelnosti rozhodnutí ze dne 12. června 2015, kterým Parlament prohlásil nabídku, již žalobkyně předložily v rámci řízení o zadání zakázky EP/DGSAFE/UIB/SER/2014-014 týkající se služeb v oblasti požární bezpečnosti, pomoci osobám a vnější kontroly v sídle Parlamentu v Bruselu, za nesplňující stanovené podmínky, a dále rozhodnutí, kterým byla tato zakázka zadána společnosti Securitas.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               Usnesení ze dne 25. června 2015 vydané ve věci T-321/15 R se zrušuje.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-36/10: Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Odpověď na původní žádost — Lhůta pro podání žaloby — Zjevná nepřípustnost — Implicitní zamítnutí přístupu — Právní zájem na podání žaloby — Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               21.5.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 152/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Internationaler Hilfsfonds v. Komise
   (Věc T-36/10) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Odpověď na původní žádost - Lhůta pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost - Implicitní zamítnutí přístupu - Právní zájem na podání žaloby - Výslovné rozhodnutí přijaté po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2011/C 152/38
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Německo) (zástupci: původně H. Kaltenecker, poté R. Bôhm, nyní H. Kaltenecker, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobce: Dánské království (zástupci: původně B. Weis Fogh a V. Pasternak Jørgensen, poté V. Pasternak Jørgensen, C. Yang a S. Juul Jørgensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009 a ze dne 1. prosince 2009, kterými se Internationaler Hilfsfonds zamítá přístup k veškerým dokumentům ze spisu týkajícího se smlouvy „LIEN 97-211“

      Výrok

               1)

               Žaloba na neplatnost se v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009, zamítá jako nepřípustná.

               2)

               O návrhových žádáních Internationaler Hilfsfonds eV směřujících ke zrušení implicitního rozhodnutí Evropské komise, kterým se zamítá její žádost ze dne 15. října 2009 o přístup k dokumentům týkajícím se smlouvy „LIEN 97-2011“, již není třeba rozhodovat.

               3)

               Internationaler Hilfsfonds ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v souvislosti s návrhovými žádáními směřujícími ke zrušení v rozsahu, v němž se týkají rozhodnutí Komise ze dne 9. října 2009.

               4)

               Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Internationaler Hilfsfonds v souvislosti s návrhovými žádáními směřujícími ke zrušení v rozsahu, v němž se týkají rozhodnutí Komise ze dne 1. prosince 2009.

               5)

               Dánské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc T-12/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Polimeri Europa v. Komise ( Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/43

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Polimeri Europa v. Komise
   (Věc T-12/07) (1)

   („Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2008/C 223/73)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polimeri Europa SpA (Brindisi, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti a L. Nascimbene, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci, F. Amato a V. Bottka, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Manufacture Française des Pneumatiques Michelin (zástupci: S. Kon a L. Farell, advokáti)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise COMP/F/2/1095 ze dne 6. listopadu 2006 přijatého v rámci řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.638 BR/ESBR) předat společnosti Manufacture Française des Pneumatiques Michaelin, které byl povolen vstup do správního řízení jako třetí zúčastněné osobě, nedůvěrné znění oznámení námitek ze dne 6. dubna 2006, určeného žalobkyni.
   Výrok

               1)

               Není již namístě vydávat rozhodnutí ve věci samé.

               2)

               Polimeri Europa SpA ponese kromě svých vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Komisí a Manufacture Française des Pneumatiques Michaelin v rámci tohoto řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí v rámci řízení o předběžných opatřeních.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-361/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2016 Franmax UAB proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. dubna 2016 ve věci T-21/15, Franmax v. EUIPO – Ehrmann (DINO)

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 29. června 2016 Franmax UAB proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 26. dubna 2016 ve věci T-21/15, Franmax v. EUIPO – Ehrmann (DINO)
   (Věc C-361/16 P)
   (2017/C 078/08)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Franmax UAB (zástupce: E. Saukalas, advokát)

      Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu
   Usnesením ze dne 8. listopadu 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc C-382/17: Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Portugalská republika

text:
               21.8.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 277/27

         Žaloba podaná dne 26. června 2017 – Evropská komise v. Portugalská republika
   (Věc C-382/17)
   (2017/C 277/40)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: P. Costa de Oliveira a L. Nicolae, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Portugalská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/21/ES ze dne 23. dubna 2009 o souladu s požadavky na stát vlajky (1), když nejpozději ke dni 17. června 2012 nevypracovala, nezavedla a neudržuje systém řízení kvality týkající se operativních částí činností správy prováděné státem vlajky, certifikovaný v souladu s příslušnými mezinárodními normami kvality.

               —

               Uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Článek 8 odst. 1 uvedené směrnice jasně stanoví, že každý členský stát vypracuje, zavede a udržuje certifikovaný systém řízení kvality nejpozději ke dni 17. června 2012.
   Do června roku 2017 Portugalská republika dosud uvedené povinnosti nesplnila.
   Tímto jednáním portugalské správní orgány ohrožuje dosažení cílů uvedené směrnice a ohrožuje námořní bezpečnost a ochranu životního prostředí. navíc jednání portugalských správních orgánů vyvolává riziko neférové soutěžní výhody pro portugalskou flotilu, ve srovnání s flotilami jiných členských států.

      (1)  DO 2009, L 131, p. 132.


title: Věc T-107/07 P: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Rossi Ferreras v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Zpráva o vývoji služby — Hodnotící období 2003 — Posouzení skutkových okolností — Důkazní břemeno a provádění důkazů — Nepřípustný kasační opravný prostředek — Neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               26.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 107/25

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2008 – Rossi Ferreras v. Komise
   (Věc T-107/07 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zpráva o vývoji služby - Hodnotící období 2003 - Posouzení skutkových okolností - Důkazní břemeno a provádění důkazů - Nepřípustný kasační opravný prostředek - Neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2008/C 107/41)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Francisco Rossi Ferreras (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: F. Frabetti a S. Martin, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a K. Herrmann, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. února 2007, Rossi Ferreras v. Komise (F-42/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku
   Výrok rozsudku

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Francisco Rossi Ferreras ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. dubna 2005 ve věci T-431/03, Liam O'Bradaigh proti Komisi Evropských společenství (Veřejná služba — Znovuotevření vnitřního výběrového řízení — Nezapsání do seznamu vhodných kandidátů)

text:
               9.7.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/19

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 26. dubna 2005
   ve věci T-431/03, Liam O'Bradaigh proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Veřejná služba - Znovuotevření vnitřního výběrového řízení - Nezapsání do seznamu vhodných kandidátů)
   (2005/C 171/33)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-431/03, Liam O'Bradaigh, dočasný zaměstnanec Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV), s bydlištěm v Mechelenu (Belgie), zastoupený J.-N. Louisem, S. Orlandim, A. Coolenem a E. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a H. Kraemer, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí vnitřní zkušební komise COM/TB/99 udělující žalobci za jeho ústní zkoušku známku, která nepostačuje k zápisu jeho jména do seznamu vhodných kandidátů zpracovaného po uvedeném výběrovém řízení, Soud (jediný soudce: J. Pirrung); vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 26. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc T-458/12: Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Générations futures v. Komise

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/42

         Usnesení Tribunálu ze dne 5. března 2015 – Générations futures v. Komise
   (Věc T-458/12) (1)

   (2015/C 146/56)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda sedmého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 389, 15.12.2012.


title: Věc C-249/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour du travail de Liège, divize Neufchâteau, ze dne 9. června 2004 ve věci José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, zkráceně INASTI.

text:
               24.7.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour du travail de Liège, divize Neufchâteau, ze dne 9. června 2004 ve věci José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, zkráceně INASTI.
   (Věc C-249/04)
   (2004/C 190/23)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour du travail de Liège, divize Neufchâteau, ze dne 9. června 2004 ve věci José Allard proti Institut national d'assurances sociales pour travailleurs indépendants, zkráceně INASTI, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která došla kanceláři Soudního dvora dne 11. června 2004.
   Cour du travail de Liège, divize Neufchâteau, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Brání článek 13 a násl. nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 – o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1) – tomu, aby byl příspěvek – jako je snižující příspěvek na základě Arrêté royal č. 289 ze dne 31. března 1984 o některých dočasných opatřeních týkajících se zmírnění příjmů osob samostatně výdělečně činných za účelem snížení veřejných nákladů a zajištění finanční rovnováhy sociálního postavení osob samostatně výdělečně činných – založen také na příjmech osob samostatně výdělečně činných plynoucích z jejich výdělečné činnosti na území členského státu odlišného od státu zdanění, zatímco osoby samostatně výdělečně činné nemají po zaplacení tohoto příspěvku nárok na jakékoli sociální nebo jiné dávky v tomto státu ?

               2.

               Nebrání Římská smlouva ze dne 25. března 1957 o založení Evropského společenství a zejména její články 39 a 43 (původně články 48 a 52) uložení příspěvku vypočteného na tomto základě osobám samostatně výdělečně činným, které vykonávají své právo volného pohybu ?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, v pozměněném a aktualizovaném znění nařízení Rady (EHS) č. 2001/83 ze dne 2. června 1983 (Úř. věst. L 230, s. 6, příloha 1)


title: Věc F-19/12: Žaloba podaná dne 13. února 2012 — ZZ v. Komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/34

         Žaloba podaná dne 13. února 2012 — ZZ v. Komise
   (Věc F-19/12)
   2012/C 138/79
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení zprávy Komise týkající se administrativní situace žalobce a návrh na náhradu škody.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               určit právní neexistenci zprávy, nedatované, obsahující v pravém horním rohu svých dvou stránek označení „Ref. Ares (2011)217354 — 28/02/2011“ (sic), o jejíchž podrobnostech a obsahu žalobce nevěděl až do dne, který nepředchází 6. dubnu 2011 nebo podpůrně určit její zrušení;

               —

               v nezbytném rozsahu zrušit rozhodnutí bez ohledu na způsob, kterým bylo přijato, které zamítá žádost žalobce ze dne 15. května 2011 zaslanou žalobcem Komisi jako odpověď na zprávu ze dne 28. února 2011;

               —

               zrušit zprávu ze dne 14. září 2011, doručenou žalobci v den, který nepředchází 20. říjnu 2011;

               —

               uložit žalované povinnost uhradit škodu, která žalobci vznikla z důvodu zpráv ze dne 28. února 2011 a 14. září 2011 ve výši 10 000 euro nebo jakoukoliv vyšší či nižší částku, kterou bude Soud považovat za správnou a spravedlivou.

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-415/10: Žaloba podaná dne 18. září 2010 — Nexans France v. Společný podnik Fusion for Energy

text:
               6.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/58

         Žaloba podaná dne 18. září 2010 — Nexans France v. Společný podnik Fusion for Energy
   (Věc T-415/10)
   ()
   2010/C 301/93
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Nexans France SAS (Clichy, Francie) (zástupci: J.-P. Tran Thiet a J.-F. Le Corre, advokáti)

      Žalovaný: Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (Fusion for Energy)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že zakázka byla udělena na základě řízení, během něhož byly porušeny zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, transparentnosti, rovného zacházení a řádné správy;

               —

               určit, že žalovaný se dopustil právního omylu tím, že ponechal žalobkyni v nejistotě, pokud se jedná o rozhodnutí o odmítnutí její nabídky před jakýmkoli posouzením a tím, že ji informoval teprve dne 16. července 2010;

               —

               určit, že žalovaný se dopustil právního omylu tím, že odmítl nabídku žalobkyně na základě článku 120.4 prováděcího nařízení k jeho finančnímu nařízení;

               —

               prohlásit rozhodnutí ze dne 16. července za neplatné od samého počátku;

               —

               prohlásit rozhodnutí ze dne 8. července za neplatné od samého počátku;

               —

               prohlásit všechny právní akty za neplatné od samého počátku, které byly žalovaným přijaty následně po rozhodnutích ze dne 8. a 16. července;

               —

               přiznat žalobkyni spravedlivou náhradu ve výši 175 453 eur navýšenou o úroky za období od vyhlášení rozsudku až do úplného zaplacení (s výhradou přesného určení výše zakázky a konečného výpočtu nákladů na právní zastoupení, které mohou být sděleny teprve po skončení tohoto řízení);

               —

               podpůrně, pokud se ukáže, že v okamžiku vyhlášení rozsudku je nepravděpodobné, že bude zahájeno nové nabídkové řízení, přiznat žalobkyni spravedlivou náhradu ve výši 50 175 453 eur navýšenou o úroky za období od vyhlášení rozsudku až do úplného zaplacení (s výhradou přesného určení výše zakázky a konečného výpočtu nákladů na právní zastoupení, které mohou být sděleny teprve po skončení tohoto řízení);

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí společného podniku pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy, kterými byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci nabídkového řízení F4E-2009-OPE-18 (MS MG), jehož účelem bylo uzavření smluv na dodávku elektrického zařízení (Úř. věst. 2009/S 149-218279) a udělena zakázka jinému uchazeči. Žalobkyně krom toho žádá náhradu škody, která ji byla údajně způsobena napadenými rozhodnutími.
   Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně několik žalobních důvodů vycházející z:

               —

               porušení zásady právní jistoty a transparentnosti, jelikož žalovaný neinformoval žalobkyni, že její nabídku odmítne bez posouzení, pokud žalobkyně odmítne podepsat návrh smlouvy přiložený k zakázce, a rovněž neumožnil žalobkyni, aby se seznámila s povinnostmi, které ji byly uloženy jako uchazeči;

               —

               porušení zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž žalovaný ujistil žalobkyni, že neodmítne automaticky nabídku, kterou předložila;

               —

               porušení zásady rovného zacházení a zásady rovných příležitostí mezi uchazeči o veřejnou zakázku, jelikož:

                           —

                           nabídkové řízení bylo zorganizováno tak, aby zvýhodnilo uchazeče Consortium ICAS (úspěšný uchazeč), jelikož lhůty stanovené v rámci zakázky byly zjevně nedostatečné a nepřiměřené a uchazeči, kteří nedisponovali zvláštní výrobní linkou, kterou mělo Consortium ICAS, je nemohli reálně dodržet;

                           —

                           existoval konflikt zájmů, který mohl zvýhodnit uchazeče Consortium ICAS, jelikož osoba pracující pro člena Consortium ICAS se zúčastnila výběru nabídek a další osoba pracující pro člena Consortium ICAS se zúčastnila přípravy nabídkového řízení;

                           —

                           Consortium ICAS získalo informace, které jej zvýhodnily, jelikož osoba zaměstnaná u člena Consortium ICAS navštívila jako odborník na ITER továrny žalobkyně na Korsice, jakož i továrny na kabely v Číně a Japonsku;

               —

               porušení zásady řádné správy a článků 84 a 94 finančního nařízení, jelikož se pokračovalo v hodnocení, i když zůstala pouze jedna nabídka a žalovaný nereagoval, i když jej žalobkyně informovala o konfliktu zájmů, který zvýhodňoval Consortium ICAS;

               —

               právního omylu, kterého se dopustil žalovaný, když odmítl nabídku žalobkyně na základě čl. 120 odst. 4 prováděcího nařízení k jeho finančnímu nařízení, jelikož tento článek umožňuje automatické odmítnutí nabídky bez posouzení, pouze v případě, že nesplňuje základní podmínku nebo zvláštní podmínku stanovenou v zadávací dokumentaci;

               —

               skutečnosti, že údajná porušení právních předpisů způsobila žalobkyni přímou a určitou újmu, jejíž náhradu může požadovat.


title: Výmaz věci T-263/99

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/28

         Výmaz věci T-263/99 (1)

   (2004/C 239/60)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 4. května 2004 rozhodl předseda druhého rozšířeného senátu Soudu prvního stupně Evropských společenství o výmazu věci T-263/99, Autobedrijf Chr. Kerres B.V., podporovaná Nizozemským královstvím proti Komisi Evropských společenství.

      (1)  Úř. věst. C 6, 8.1.2000.


title: Věc C-128/12: Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho do Porto — Portugalsko) — Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo v. BPN — Banco Português de Negócios SA ( „Řízení o předběžné otázce — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu — Listina základních práv Evropské unie — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru — Neprovedení unijního práva — Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“ )

text:
               4.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/3

         Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal do Trabalho do Porto — Portugalsko) — Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo v. BPN — Banco Português de Negócios SA
   (Věc C-128/12) (1)

   (Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu - Listina základních práv Evropské unie - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru - Neprovedení unijního práva - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
   2013/C 129/04
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal do Trabalho do Porto

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Sindicato dos Bancários do Norte, Sindicato dos Bancários do Centro, Sindicato dos Bancários do Sul e Ilhas, Luís Miguel Rodrigues Teixeira de Melo

      Žalovaná: BPN — Banco Português de Negócios SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal do Trabalho do Porto — Výklad článku 20, čl. 21 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) — Dodržování zásady rovného zacházení a zásady zákazu diskriminace a práva na spravedlivé a rovné pracovní podmínky — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví snížení platů pro některé pracovníky ve veřejném sektoru

      Výrok

   Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc k projednání žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané tribunal do trabalho do Porto (Portugalsko) rozhodnutím ze dne 6. ledna 2012.

      (1)  Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


title: Věc C-501/07 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 25. listopadu 2008 – S.A.BA.R. SpA v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Žaloba na neplatnost — Lhůta k podání žaloby — Výchozí bod)

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/12

         Usnesení Soudního dvora ze dne 25. listopadu 2008 – S.A.BA.R. SpA v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-501/07 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Výchozí bod)
   (2009/C 69/19)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: S.A.BA.R. SpA (zástupci: E. Coffrini a F. Tesauro, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a G. Conte, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 17. září 2007, S.A.BA.R. v. Komise (T-176/07), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. června 2002, kterým se režim podpor (C 27/99 ex NN 69/98) upravený italským právními předpisy ve formě osvobození od daně a úvěrů za zvýhodněných podmínek poskytnutých podnikům veřejných služeb, jejichž majoritními akcionáři jsou veřejné subjekty, prohlašuje za neslučitelný se společným trhem (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21)
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               S.A.BA.R. SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


title: Věc C-420/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ve-8rwaltungsgericht Berlin — Německo) — Yasar Erdil v. Land Berlin

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 27. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Ve-8rwaltungsgericht Berlin — Německo) — Yasar Erdil v. Land Berlin
   (Věc C-420/08) (1)

   2012/C 109/14
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Věc C-54/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2009 Řeckou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 11. prosince 2008 ve věci T-339/06, Řecká republika v. Komise Evropských společenství

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/21

         Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2009 Řeckou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 11. prosince 2008 ve věci T-339/06, Řecká republika v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-54/09 P)
   (2009/C 82/37)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a M. Tassopoulou)

      Další účastník řízení: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)

               —

               prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný;

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně;

               —

               vyhovět žalobě Řecké republiky v souladu s jejími návrhovými žádáními;

               —

               uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Řecká republika tvrdí: 1) že Soud prvního stupně nesprávně vyložil čl. 16 odst. 1 a 2 a článek 17 nařízení č. 1227/2000, když měl za to, že lhůta uvedená v čl. 16 odst. 1 je prekluzivní, zatímco je, jak vyplývá z výkladu čl. 16 odst. 2 a článku 17 téhož nařízení, pouze pořádkovou lhůtou; 2) že Soud prvního stupně nesprávně vyložil článek 10 Smlouvy a obecné právní zásady, protože Evropská komise připustila, že věděla 23 dnů před přijetím sporného rozhodnutí o příslušných údajích, nicméně je nezohlednila a po uplynutí lhůty připustila předložené údaje jiných členských států, ale v případě Řecka tak neučinila, čímž porušila zásadu loajální spolupráce, řádné správy a rovného zacházení; a 3) že napadený rozsudek Soudu prvního stupně obsahuje rozporné odůvodnění, protože tvrzení ohledně prekluzivní povahy lhůty jsou v rozporu s tvrzeními a připuštěním skutečnosti, že Komise i po uplynutí lhůty částečně zohlednila následně předložené údaje.


title: Věc C-73/08: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Nicolas Bressol, Anthony Wolf, Cédric Helie, Valérie Jabot, Claude Keusterickx, Denis Wilmet, Charlène Meurou, David Bacquart, Ayhar Gabriel Arslan, Yves Busegnies, Serge Clement, Sabine Gelaes, Etienne Dubuisson, Caroline Kinet, Dominique Peeters, Robert Lontie, Yannick Homerin, Isabelle Pochet, Walid Salem, Karin Van Loon, Olivier Leduc, Annick Van Wallendael, Dorothée Van Eecke, Olivier Ducruet, Céline Hinck, Nicole Arpigny, Eric De Gunsch, Thibaut De Mesmaeker, Mikel Ezquer, Constantino Balestra, Philippe Delince, Madeleine Merche, Jean-Pierre Saliez, Véronique de Mahieu, Muriel Alard, Danielle Collard, Pierre Castelein, Dominique De Crits, André Antoine, Christine Antierens, Brigitte Debert, Véronique Leloux, Patrick Parmentier, M. Simon, Céline Chaverot, Marine Guiet, Floriane Poirson, Laura Soumagne, Elodie Hamon, Benjamin Lombardet, Julie Mingant, Anne Simon, Anaïs Serrate, Sandrine Jadaud, Patricia Barbier, Laurence Coulon, Renée Hollestelle, Jacqueline Ghion, Pascale Schmitz, Sophie Thirion, Céline Vandeuren, Isabelle Compagnion v. Gouvernement de la Communauté française ( „Občanství Unie — Články 18 a 21 SFEU — Směrnice 2004/38/ES — Článek 24 odst. 1 — Svoboda pobytu — Zásada zákazu diskriminace — Přístup k vysokoškolskému vzdělání — Studenti, kteří jsou státními příslušníky některého členského státu a kteří se stěhují do jiného členského státu za účelem studia — Omezování počtu studentů-nerezidentů zapisovaných ke studiu na univerzitách v oblasti veřejného zdraví — Odůvodnění — Proporcionalita — Riziko pro kvalitu vzdělávání v lékařských i nelékařských zdravotnických oborech — Potenciální nedostatek absolventů v odborných odvětvích veřejného zdraví“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/3

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Nicolas Bressol, Anthony Wolf, Cédric Helie, Valérie Jabot, Claude Keusterickx, Denis Wilmet, Charlène Meurou, David Bacquart, Ayhar Gabriel Arslan, Yves Busegnies, Serge Clement, Sabine Gelaes, Etienne Dubuisson, Caroline Kinet, Dominique Peeters, Robert Lontie, Yannick Homerin, Isabelle Pochet, Walid Salem, Karin Van Loon, Olivier Leduc, Annick Van Wallendael, Dorothée Van Eecke, Olivier Ducruet, Céline Hinck, Nicole Arpigny, Eric De Gunsch, Thibaut De Mesmaeker, Mikel Ezquer, Constantino Balestra, Philippe Delince, Madeleine Merche, Jean-Pierre Saliez, Véronique de Mahieu, Muriel Alard, Danielle Collard, Pierre Castelein, Dominique De Crits, André Antoine, Christine Antierens, Brigitte Debert, Véronique Leloux, Patrick Parmentier, M. Simon, Céline Chaverot, Marine Guiet, Floriane Poirson, Laura Soumagne, Elodie Hamon, Benjamin Lombardet, Julie Mingant, Anne Simon, Anaïs Serrate, Sandrine Jadaud, Patricia Barbier, Laurence Coulon, Renée Hollestelle, Jacqueline Ghion, Pascale Schmitz, Sophie Thirion, Céline Vandeuren, Isabelle Compagnion v. Gouvernement de la Communauté française
   (Věc C-73/08) (1)

   („Občanství Unie - Články 18 a 21 SFEU - Směrnice 2004/38/ES - Článek 24 odst. 1 - Svoboda pobytu - Zásada zákazu diskriminace - Přístup k vysokoškolskému vzdělání - Studenti, kteří jsou státními příslušníky některého členského státu a kteří se stěhují do jiného členského státu za účelem studia - Omezování počtu studentů-nerezidentů zapisovaných ke studiu na univerzitách v oblasti veřejného zdraví - Odůvodnění - Proporcionalita - Riziko pro kvalitu vzdělávání v lékařských i nelékařských zdravotnických oborech - Potenciální nedostatek absolventů v odborných odvětvích veřejného zdraví“)
   2010/C 148/04
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour constitutionnelle

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Nicolas Bressol, Anthony Wolf, Cédric Helie, Valérie Jabot, Claude Keusterickx, Denis Wilmet, Charlène Meurou, David Bacquart, Ayhar Gabriel Arslan, Yves Busegnies, Serge Clement, Sabine Gelaes, Etienne Dubuisson, Caroline Kinet, Dominique Peeters, Robert Lontie, Yannick Homerin, Isabelle Pochet, Walid Salem, Karin Van Loon, Olivier Leduc, Annick Van Wallendael, Dorothée Van Eecke, Olivier Ducruet, Céline Hinck, Nicole Arpigny, Eric De Gunsch, Thibaut De Mesmaeker, Mikel Ezquer, Constantino Balestra, Philippe Delince, Madeleine Merche, Jean-Pierre Saliez, Véronique de Mahieu, Muriel Alard, Danielle Collard, Pierre Castelein, Dominique De Crits, André Antoine, Christine Antierens, Brigitte Debert, Véronique Leloux, Patrick Parmentier, M. Simon, Céline Chaverot, Marine Guiet, Floriane Poirson, Laura Soumagne, Elodie Hamon, Benjamin Lombardet, Julie Mingant, Anne Simon, Anaïs Serrate, Sandrine Jadaud, Patricia Barbier, Laurence Coulon, Renée Hollestelle, Jacqueline Ghion, Pascale Schmitz, Sophie Thirion, Céline Vandeuren, Isabelle Compagnion

      Žalovaná: Gouvernement de la Communauté française

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) Belgie — Výklad čl. 12 prvního pododstavce ES a čl. 18 odst. 1 ES ve spojení s články 149 ES a 150 ES — Přijímací kvóty pro studenty–nerezidenty pro obory vyučované univerzitami a vysokými školami v oblasti veřejného zdraví — Zásada zákazu diskriminace — Odůvodnění a přiměřenost omezujících opatření — Zachování širokého a demokratického přístupu ke kvalitnímu odbornému vzdělávání pro obyvatele dotyčného členského státu — Potencionální nedostatek držitelů diplomů v dotčených odborných odvětvích ohrožující veřejné zdraví

      Výrok

               1)

               Články 18 a 21 SFEU brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která omezuje počet studentů nepovažovaných za belgické rezidenty, kteří se mohou poprvé zapsat do lékařských a nelékařských zdravotnických studijních programů ve vysokoškolských zařízeních, s výjimkou případu, kdy předkládající soud poté, co posoudí všechny relevantní informace předložené příslušnými orgány, dospěje k závěru, že uvedená právní úprava je odůvodněná s ohledem na cíl ochrany veřejného zdraví.

               2)

               Příslušné orgány se nemohou dovolávat čl. 13 odst. 2 písm. c) mezinárodního paktu o hospodářských, sociálních a kulturních právech přijatého valným shromážděním Spojených národů dne 16. prosince 1966, pokud předkládající soud dospěje k závěru, že nařízení Francouzského společenství ze dne 16. června 2006 o omezení počtu studentů v některých studijních programech prvního cyklu vysokoškolského vzdělávání není slučitelné s články 18 a 21 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


title: Věc T-329/08: Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — AJD Tuna v. Komise ( „Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 530/2008 — Obnova populace tuňáka obecného — Stanovení celkového přípustného odlovu pro rok 2008 — Akt s obecnou působností — Nedostatek osobního dotčení — Nepřípustnost“ )

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/11

         Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — AJD Tuna v. Komise
   (Věc T-329/08) (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Obnova populace tuňáka obecného - Stanovení celkového přípustného odlovu pro rok 2008 - Akt s obecnou působností - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2012/C 109/25
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: AJD Tuna Ltd (St. Paul’s Bay, Malta) (zástupci: J. Refalo, R. Mastroianni a M. Annoni, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               AJD Tuna Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc T-217/14 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. srpna 2014 – Gmina Kosakowo v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních — Státní podpory — Letištní infrastruktura — Veřejné financování, které je poskytnuto obcemi ve prospěch regionálního letiště — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedostatek naléhavosti“

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/10

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. srpna 2014 – Gmina Kosakowo v. Komise
   (Věc T-217/14 R)
   („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Letištní infrastruktura - Veřejné financování, které je poskytnuto obcemi ve prospěch regionálního letiště - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizuje se její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
   2014/C 361/12
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Gmina Kosakowo (Polsko) (zástupce: M. Leśny, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce: D. Grespan, S. Noë a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2014) 759 final ze dne 11. února 2014, které se týká opatření SA. 35388 (2013/C) (ex 2013/NN a ex 2012/N) – Polsko – Přestavba letiště Gdyně-Kosakowo

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžných opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-502/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Sanofi Pasteur MSD v. OHIM — Mundipharma (Zobrazení dvou zkřížených srpů) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dva zkřížené srpy — Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující dvě zkřížené stuhy — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“ )

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 17. května 2013 — Sanofi Pasteur MSD v. OHIM — Mundipharma (Zobrazení dvou zkřížených srpů)
   (Věc T-502/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující dva zkřížené srpy - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky zobrazující dvě zkřížené stuhy - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009)
   2013/C 189/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sanofi Pasteur MSD SNC (Lyon, Francie) (zástupci: T. de Haan, P. Péters a V. Wellens, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mundipharma AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: F. Nielsen, avokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí (čtvrtého) odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2011 (věc R 1904/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sanofi Pasteur MSD SNC a Mundipharma AG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Sanofi Pasteur MSD SNC se ukládá náhrada nákladů.

      (1)  Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


title: Věc F-112/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Bouvret a další v. Komise „Veřejná služba – Úředníci – Důchody – Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu – Převod do důchodového systému Unie nároků na důchod vzniklých ve vnitrostátních důchodových systémech – Rozhodnutí týkající se uznání započtení let služby, která byla přijata na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu – Článek 81 jednacího řádu – Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/43

      Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Bouvret a další v. Komise
      (Věc F-112/12) (1)

      („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod do důchodového systému Unie nároků na důchod vzniklých ve vnitrostátních důchodových systémech - Rozhodnutí týkající se uznání započtení let služby, která byla přijata na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
      (2016/C 364/53)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobci: Florence Bouvret (Brusel, Belgie), Beata Stepien (Brusel, Belgie) a Daniel Wille (Mouscron, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti, dále J.-N. Louis a S. Orlandi, advokáti a nakonec Me J.-N. Louis, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a G. Gattinara, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci a nakonec M. G. Gattinara, zmocněnci)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobců na důchod do důchodového systému Unie, která byla přijata na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.

         Výrok usnesení

                  1)

                  Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

                  2)

                  Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 379, 8. 12. 2012, s. 35.


title: Věc C-404/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 19. července 2016 – Lombard Ingatlan Lizing Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               3.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 364/9

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 19. července 2016 – Lombard Ingatlan Lizing Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
      (Věc C-404/16)
      (2016/C 364/04)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Lombard Ingatlan Lizing Zrt.

         Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

         Předběžné otázky

                  1)

                  Má být pojem vypovězení [předčasné vypovězení smlouvy] v čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) vykládán tak, že zahrnuje případ, kdy v rámci smlouvy o zpětném finančním leasingu leasingový pronajímatel (dále jen „pronajímatel“) již nemůže od leasingového nájemce (dále jen „nájemce“) požadovat platby leasingových splátek, protože pronajímatel vypověděl předmětnou smlouvu z důvodu neplnění smluvních povinností ze strany nájemce?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi, je pronajímatel oprávněn podle čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH snížit základ daně i za situace, kdy vnitrostátní zákonodárce s využitím možnosti zakotvené v čl. 90 odst. 2 směrnice o DPH v případě celkového nebo částečného nezaplacení ceny snížení základu daně neumožnil?

         (1)  Úř. věst. 2006, L 347, s. 1.


title: Věc C-575/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/25

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Rüsselsheim – Německo) – Thomas Etzold, Sandra Etzold, Toni Lennard Etzold v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-575/13) (1)

   2014/C 184/43
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 15, 18. 1. 2014.


title: Věc T-571/14: Žaloba podaná dne 30. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG)

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/14

         Žaloba podaná dne 30. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG)
   (Věc T-571/14)
   2014/C 361/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2014 ve věci R 125/2014-4,

               —

               uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG“ pro výrobky a služby spadající do tříd 3, 5 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 9 22  911

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) výše uvedeného nařízení,

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) výše uvedeného nařízení,

               —

               zneužití pravomoci rozhodnutím založeným na úvahách souvisejících s právem hospodářské soutěže.


title: Věc C-236/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Daně — DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 306 až 310 — Zvláštní režim pro cestovní kanceláře — Odchylky mezi jazykovými verzemi — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví použití tohoto zvláštního režimu na jiné osoby než cestující — Pojmy „cestující“ a  „zákazník“  “ )

text:
               23.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 344/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-236/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Odchylky mezi jazykovými verzemi - Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví použití tohoto zvláštního režimu na jiné osoby než cestující - Pojmy „cestující“ a „zákazník“)
   2013/C 344/06
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: C. Soulay a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, ve spolupráci s G. De Bellis, avvocato dello Stato)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek a T. Müller, jakož i J. Očková, zmocněnci), Řecká republika (zástupce: E. M. Mamouna, zmocněnec), Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. S. Pilczer, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci), Finská republika (zástupci: J. Heliskoski, zmocněnec)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví použití zvláštního režimu zdanění pro cestovní kanceláře na operace, které tyto kanceláře uskutečňují ve prospěch jiných příjemců než cestujících

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Evropská komise uhradí náklady řízení vynaložené Italskou republikou.

               3)

               Česká republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Polská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


title: Věc T-364/08: Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – 2nine v. OHIM – Pacific Sunwear of California (nollie)

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/47

         Žaloba podaná dne 29. srpna 2008 – 2nine v. OHIM – Pacific Sunwear of California (nollie)
   (Věc T-364/08)
   (2008/C 272/92)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: 2nine Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Palmer, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Spojené státy)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. června 2008 ve věci R 1591/2007-2;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení; a

               —

               přijmout jakákoli další opatření, která bude Soud považovat za vhodná.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „nollie“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 a 26 – přihláška č. 4 601 621

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „NOLI“ zapsané jako mezinárodní ochranná známka pod č. 839 740 pro výrobky zařazené do třídy 3, 18, 24 a 25; slovní označení „NOLI“ zapsané jako ochranná známka Spojeného království pod č. 2 361 525 pro výrobky zařazené do třídy 3, 18, 24 a 25.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno a přihláška byla zamítnuta v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že odvolací senát neshledal, že by mezi kolidujícími ochrannými známkami ve vztahu k veškerému namítanému zboží existovalo nebezpečí záměny; porušení čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 z důvodu, že odvolací senát nezohlednil nebo opomenul řádně zohlednit předložené skutečnosti, důkazy a argumenty.


title: Věc C-391/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Ypourgos Oikonomikon, Proïstamenos DOY Amfissas v. Charilaos Georgakis (Směrnice 89/592/EHS — Obchodování zasvěcených osob — Pojmy interní informace a  využití interní informace — Předem dohodnuté operace na trhu s cennými papíry uskutečněné v rámci skupiny osob, které mohou být zasvěcenými osobami — Umělé zvýšení ceny převáděných převoditelných cenných papírů)

text:
               23.6.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 140/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Ypourgos Oikonomikon, Proïstamenos DOY Amfissas v. Charilaos Georgakis
   (Věc C-391/04) (1)

   (Směrnice 89/592/EHS - Obchodování zasvěcených osob - Pojmy „interní informace“ a „využití interní informace“ - Předem dohodnuté operace na trhu s cennými papíry uskutečněné v rámci skupiny osob, které mohou být zasvěcenými osobami - Umělé zvýšení ceny převáděných převoditelných cenných papírů)
   (2007/C 140/02)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Symvoulio tis Epikrateias
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Ypourgos Oikonomikon, Proïstamenos DOY Amfissas

      Žalovaný: Charilaos Georgakis
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad článků 1 až 4 směrnice Rady 89/592/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o koordinaci předpisů o obchodování zasvěcených osob (Úř. věst. L 334, s. 30) – Pojem „držení a využívání interních informací“
   Výrok
   Články 1 a 2 směrnice Rady 89/592/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o koordinaci předpisů o obchodování zasvěcených osob mají být vykládány v tom smyslu, že pokud se hlavní akcionáři a členové představenstva společnosti mezi sebou dohodnou na provedení burzovních operací s převoditelnými cennými papíry této společnosti za účelem umělého zvýšení jejich ceny, disponují interními informacemi, kterých při provádění těchto operací nevyužívají s plnou znalostí věci.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


title: Věc C-90/05: Žaloba podaná dne 18. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/26

         Žaloba podaná dne 18. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-90/05)
   (2005/C 82/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 18. února 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Dimitrisem Triantafyllouem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství
   poté, co Lucemburskému velkovévodství umožnila podat jeho vyjádření a co vydala odůvodněné stanovisko dne 7. července 2004 a s ohledem na odpověď vlády Lucemburského velkovévodství zapsané generálním sekretariátem dne 13. října 2004 navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               uznal, že tím, že nedodrželo lhůtu šesti měsíců pro vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, Lucemburské velkovévodství nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 čtvrtého pododstavce osmé směrnice Rady o DPH (79/1072/EHS) ze dne 6. prosince 1979 (1);

               2.

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lucemburské velkovévodství, ačkoliv správně provedlo směrnici do vnitrostátní práva, v praxi nedodržuje lhůtu šesti měsíců stanovenou v čl. 7 čtvrtém pododstavci pro vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku. Vracení jsou totiž lucemburskou správou systematicky uskutečňována se značným zpožděním. Krom toho lucemburské předpisy nestanoví úroky z prodlení umožňující nahradit újmy způsobené tímto zpožděním.

      (1)  Osmá směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, Úř. věst. L 331, 27.12.1979, s. 11.


title: Věc T-373/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican Forte) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Epican Forte — Starší slovní ochranná známka Společenství EPIGRAN — Relativní důvody zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ )

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/40

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican Forte)
   (Věc T-373/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Epican Forte - Starší slovní ochranná známka Společenství EPIGRAN - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
   (2008/C 285/74)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobce: Matthias Rath (Cap, Jižní Afrika) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Dr. Grandel GmbH (Augsburg, Německo) (zástupce: G. Hodapp, advokát)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2006 (věc R 1069/2005-1), které se týká námitkového řízení mezi Dr. Grandel GmbH a Matthiasem Rathem.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.

               2.

               Matthias Rath ponese vlastní náklady řízení, jakož i nahradí náklady řízení vzniklé Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) a Dr. Grandel GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-486/90: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Polsko v. Komise ( „EZOZF — Záruční sekce — EZZF a EZFRV — Výdaje vyloučené z financování — Opatření pro rozvoj venkova — Znevýhodněné oblasti a zemědělské životní prostředí — Paušální finanční oprava — Výdaje vynaložené Polskem — Kontrolní zprávy — Účinnost kontrol — Sankční režim — Povinnost odůvodnění“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Polsko v. Komise
   (Věc T-486/90) (1)

   (EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Opatření pro rozvoj venkova - Znevýhodněné oblasti a zemědělské životní prostředí - Paušální finanční oprava - Výdaje vynaložené Polskem - Kontrolní zprávy - Účinnost kontrol - Sankční režim - Povinnost odůvodnění)
   2013/C 325/35
   Jednací jazyk: polština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, poté M. Szpunar a B. Maczyna a nakonec B. Majczyna a S. Balcerak, zmocněnci)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2009/721/ES ze dne 24. září 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 257, s. 28).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-378/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 Inclusion Alliance for Europe GEIE proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2016 ve věci T-539/13, Inclusion Alliance for Europe v. Komise

text:
               5.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/17

         Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 Inclusion Alliance for Europe GEIE proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2016 ve věci T-539/13, Inclusion Alliance for Europe v. Komise
   (Věc C-378/16 P)
   (2016/C 326/29)
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Inclusion Alliance for Europe GEIE (zástupce: S. Famiani, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

   Navrhovatel žádá, aby Soudní dvůr

               —

               zrušil napadené usnesení;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Rozhodnutím ze dne 17. července 2013 Evropská komise požadovala od společnosti Inclusion Alliance for Europe vrácení celkové částky 212 411,89 euro v souvislosti s projekty č. 224482 (MARE), č. 216820 (SENIOR) a č. 225010 (ECRN). Inclusion Alliance for Europe podala žalobu znějící na zrušení rozhodnutí k Tribunálu, který rozhodl usnesením na základě článku 126 Jednacího řádu Tribunálu.
   Inclusion Alliance for Europe požaduje zrušení napadeného usnesení v plném rozsahu, a to z následujících důvodů.
   Napadené rozhodnutí v rámci posouzení žaloby proti rozhodnutí Komise nezohlednilo a nepoužilo obecné zásady unijního práva.
   Tribunál nesprávně považoval argumenty uvedené v replice za nové žalobní důvody, i když se naopak jedná o upřesnění žalobních důvodů a argumentů již uvedených v původní žalobě, pro které nedochází k porušení čl. 44 odst. 1 Jednacího řádu Tribunálu.
   Ohledně námitek týkajících se zásad unijního práva použitelných na auditní postup, Tribunál poskytl nedostatečné, ba přímo chybějící odůvodnění, čímž nesprávně vedl věc zpět k výkladu/smluvnímu porušení, spíše než ke zohlednění porušení základních zásad unijního práva.
   Napadené rozhodnutí nezohlednilo a nepoužilo obecné zásady unijního práva, pokud jde o tvrzení o bezdůvodném obohacení a žádost na náhradu škody vůči Evropské komisi.


title: Věc C-537/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukšeiausiasis Teismas (Litva) dne 14. října 2013 — Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas

text:
               11.1.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos Aukšeiausiasis Teismas (Litva) dne 14. října 2013 — Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas
   (Věc C-537/13)
   2014/C 9/27
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos Aukšeiausiasis Teismas

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Birutė Šiba

      Další účastník řízení: Arūnas Devėnas

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba fyzickou osobu, která je příjemcem právních služeb podle smluv o poskytování právních služeb uzavřených s advokátem za odměnu, přičemž tyto služby jsou poskytovány ve věcech, které pravděpodobně souvisejí s osobními zájmy této fyzické osoby (rozvod, rozdělení majetku nabytého za trvání manželství apod.), považovat za spotřebitele ve smyslu unijního práva v oblasti ochrany spotřebitele?

               2)

               Je třeba advokáta (coby příslušníka „[svobodného] povolání“), který sepíše s fyzickou osobou smlouvu o poskytování právních služeb za odměnu, na jejímž základě se zavazuje poskytovat právní služby tak, aby fyzická osoba mohla dosáhnout cílů, které nesouvisejí s jejím zaměstnáním nebo povoláním, považovat za obchodníka pro účely unijního práva v oblasti ochrany spotřebitele?

               3)

               Spadají smlouvy o poskytování právních služeb za odměnu, které advokát sepíše v rámci své profesní činnosti jako představitel svobodného povolání, do působnosti směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (1)?

               4)

               Je-li třeba na třetí otázku odpovědět kladně, je třeba na kvalifikaci takovýchto smluv jako spotřebitelských smluv použít obecná kritéria, nebo by měly být uznány jako spotřebitelské smlouvy na základě zvláštních kritérií? Je-li nutné uplatnit zvláštní kritéria pro kvalifikaci těchto smluv jako spotřebitelských smluv, jaká jsou tato kritéria?

      (1)  Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.


title: Věc T-122/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/59

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. června 2008 – Kypr v. Komise
   (Věc T-122/08) (1)

   (2008/C 223/111)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


title: Věc C-400/08: Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/29

         Žaloba podaná dne 16. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-400/08)
   (2008/C 285/48)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a R. Vidal Puig, zmocněnci, ve spolupráci s C. Fernández Vicién a I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas)

      Žalované: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že ukládá omezení týkající se zřizování obchodních center vyplývající ze zákona č. 7/1996 o regulaci maloobchodního prodeje a z odpovídající právní úpravy autonomní oblasti Katalánsko (zákon č. 18/2005 o obchodní infrastruktuře, nařízení č. 378/2006, kterým se provádí zákon č. 18/2005, a nařízení č. 379/2006, kterým se schvaluje nový odvětvový územní plán obchodní infrastruktury), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 43 ES;

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Sporná španělská a katalánská právní úprava (zákon č. 7/1996, katalánský zákon č. 18/2005, katalánská nařízení č. 378/2006 a 379/2006) vyžadují od každého hospodářského subjektu, který má v úmyslu otevřít, rozšířit, přemístit nebo převést na jinou osobu velké obchodní centrum nebo změnit jeho určení, aby získal povolení od Generalidad navíc k povinnému místnímu povolení zahájení činnosti, jež slouží k potvrzení souladu zařízení s platnými právními předpisy v oblasti územního plánování. Udělení obchodních povolení podléhá řadě hodnotících kritérií, mezi něž patří soulad projektu s Odvětvovým územním plánem obchodní infrastruktury – takže nelze povolit žádné zařízení, jež není zcela v souladu se všemi ukazateli plánu –, s umístěním projektu v konsolidované urbanizované zóně a úrovní působení podniku-žadatele na trhu.
   Komise má za to, že sporná španělská a katalánská právní úprava představuje neodůvodněné omezení svobody usazování ve smyslu článku 43 Smlouvy o ES, a to z následujících důvodů:

               1.

               Požadavek obchodního povolení – navíc k místnímu povolení – vydávaného na základě splnění určitých kritérií, jež nejsou vázána pouze na územní plánování a životní prostředí, ale také na případné hospodářské důsledky zřízení nového velkého obchodního centra určitého typu na strukturu hospodářské soutěže na distribučním trhu a na potvrzení existence „potřeby trhu“, způsobuje, že zřízení určitého typu velkých obchodních center je velmi ztíženo.

               2.

               Sporná vnitrostátní právní úprava má diskriminační účinky, neboť zvýhodňuje vytváření menších obchodních center (jež odpovídají tradiční katalánské obchodní formě, a tedy zvýhodňuje místní podniky) v porovnání s velkými obchodními centry (jež odpovídají obchodní formě používané společnostmi z jiných států Společenství).

         Komise má za to, že tato právní úprava se nemůže opřít o odůvodnění stanovené v článku 46 Smlouvy o ES (veřejný pořádek, veřejná bezpečnost nebo veřejné zdraví), jež navíc vnitrostátní orgány ani neuvedly.
   Komise má za to, že odůvodnění uvedené španělskými a katalánskými orgány – ochrana spotřebitele (ochrana drobných obchodníků za účelem zajištění konkurenční nabídky na všech trzích), ochrana životního prostředí a městského prostředí – nelze přijmout z následujících důvodů:

               1.

               Kritéria zavedená zkoumanou právní úpravou ve skutečnosti nesledují ochranu spotřebitele, jak uvádí vnitrostátní orgány, ale zvýhodnění odvětví malých obchodů v neprospěch velkých značek obchodní distribuce. Daná opatření proto nejsou přiměřená údajně sledovanému cíli, neboť ve skutečnosti sledují hospodářské cíle.

               2.

               Sporná opatření jdou nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů. V každém případě přísluší vnitrostátním orgánům, aby prokázaly, že sledovaných cílů nelze dosáhnout prostřednictvím méně omezujících opatření.


title: Věc T-515/09 P: Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Marcuccio v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí — Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/41

         Usnesení Tribunálu ze dne 18. října 2010 — Marcuccio v. Komise
   (Věc T-515/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Odmítnutí orgánu přeložit rozhodnutí - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
   2010/C 346/83
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 7. října 2009, Marcuccio v. Komise (věc F-3/08, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-152/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Články 18 ES, 39 ES a 43 ES — Vnitrostátní právní předpisy — Podmínky přiznání dotace na výstavbu nebo nabytí obytné nemovitosti pro účely vlastního bydlení — Obytná nemovitost, která se musí nacházet na území dotyčného členského státu)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/4

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-152/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Články 18 ES, 39 ES a 43 ES - Vnitrostátní právní předpisy - Podmínky přiznání dotace na výstavbu nebo nabytí obytné nemovitosti pro účely vlastního bydlení - Obytná nemovitost, která se musí nacházet na území dotyčného členského státu)
   (2008/C 64/03)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a K. Gross, zmocněnci)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 18, 39 a 43 ES – Vnitrostátní právní předpisy stanovující příspěvky na bydlení (Eigenheimzulage) na výstavbu nebo nabytí vlastního bydlení výhradně osobám neomezeně povinným k dani v tomto členském státě a výhradně na bydlení umístěné v tomto členském státě
   Výrok

               1)

               Spolková republika Německo tím, že v § 2 odst. 1 první větě zákona o poskytování dotací na nemovitý majetek (Eigenheimzulagengesetz) publikovaného v roce 1997, ve znění doprovodného rozpočtového zákona z roku 2004 (Haushaltsbegleitgesetz 2004), vyloučila obytné nemovitosti na území jiného členského státu z nároku na dotaci na nemovitý majetek poskytovanou osobám s neomezenou daňovou povinností k dani z příjmu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 18 ES, 39 ES a 43 ES.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


title: Věc C-677/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid (Španělsko) dne 29. prosince 2016 – Montero Mateos v. Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

text:
               20.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 33 de Madrid (Španělsko) dne 29. prosince 2016 – Montero Mateos v. Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid
   (Věc C-677/16)
   (2017/C 086/19)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Lucía Montero Mateos

      Žalovaný: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Předběžná otázka

   Musí být ustanovení 4 odst. 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která byla začleněna do právního řádu Společenství směrnicí Rady 1999/70 (1), vykládáno v tom smyslu, že ukončení smlouvy o dočasném zastupování uzavřené za účelem obsazení volného pracovního místa uplynutím doby, na kterou byla tato smlouva mezi zaměstnavatelem a zaměstnankyní uzavřena, představuje objektivní důvod, který ospravedlňuje to, že vnitrostátní zákonodárce nestanovil v takovémto případě žádné odstupné při ukončení smlouvy, zatímco v případě srovnatelného stálého zaměstnance propuštěného z objektivního důvodu je stanoveno odstupné ve výši dvacetinásobku denní mzdy za každý odpracovaný rok?

      (1)  Úř. věst. 1999, L 175, s. 1.


title: Věc T-185/04: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2007 – Lancôme v. OHIM ( Ochranná známka Společenství — Řízení o neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství AROMACOSMETIQUE — Starší národní slovní ochranná známka AROMACOSMETIQUE — Neplatnost starší národní slovní ochranné známky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé )

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/26

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. září 2007 – Lancôme v. OHIM
   (Věc T-185/04) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství AROMACOSMETIQUE - Starší národní slovní ochranná známka AROMACOSMETIQUE - Neplatnost starší národní slovní ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2007/C 283/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (Paříž, Francie) (zástupce: M. Antoine-Lalance, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Jacqueline Baudon (Paříž, Francie)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM, ze dne 11. března 2004 (věc R 39/2002-4), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti 155 C 000866335/1 mezi Jacqueline Baudon a Lancôme parfums et beauté & Cie SNC
   Výrok

               1.

               Není namístě vydat rozhodnutí ve věci samé.

               2.

               Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 217, 28.8.2004.