title: Spojené věci C-471/07 a C-472/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Association générale de l’industrie du médicament (AGIM) ASBL (C-471/07 a C-472/07), Bayer SA (C-471/07 a C-472/07), Pfizer SA (C-471/07 a C-472/07), Servier Benelux SA (C-471/07 a C-472/07), Janssen Cilag SA (C-471/07), Sanofi-Aventis Belgium SA, dříve Sanofi-Synthelabo SA (C-472/07) v. Belgický stát ( Směrnice 89/105/EHS — Průhlednost opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků — Článek 4 odst. 1 — Přímý účinek — Zmrazení cen )

text:
               13.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Association générale de l’industrie du médicament (AGIM) ASBL (C-471/07 a C-472/07), Bayer SA (C-471/07 a C-472/07), Pfizer SA (C-471/07 a C-472/07), Servier Benelux SA (C-471/07 a C-472/07), Janssen Cilag SA (C-471/07), Sanofi-Aventis Belgium SA, dříve Sanofi-Synthelabo SA (C-472/07) v. Belgický stát
   (Spojené věci C-471/07 a C-472/07) (1)

   („Směrnice 89/105/EHS - Průhlednost opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků - Článek 4 odst. 1 - Přímý účinek - Zmrazení cen“)
   2010/C 63/03
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Association générale de l’industrie du médicament (AGIM) ASBL (C-471/07 a C-472/07), Bayer SA (C-471/07 a C-472/07), Pfizer SA (C-471/07 a C-472/07), Servier Benelux SA (C-471/07 a C-472/07), Janssen Cilag SA (C-471/07), Sanofi-Aventis Belgium SA, dříve Sanofi-Synthelabo SA (C-472/07)

      Žalovaný: Belgický stát

      Za přítomnosti: Sanofi-Aventis Belgium SA (C-471/07)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Belgie) — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8) — Zmrazení ceny léčivých přípravků uložené příslušnými orgány členského státu — Rozsah povinnosti příslušející členskému státu, aby nejméně jednou za rok ověřil, zda „makroekonomické“ podmínky odůvodňují zachování tohoto zmrazení — Ověření omezené pouze na přezkoumání kontroly nákladů zdravotnictví či nezbytnost zohlednění makroekonomických účinků zmrazení cen na farmaceutický průmysl?

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že je na členských státech, aby v souladu s cílem průhlednosti sledovaným touto směrnicí, jakož i s požadavky stanovenými tímto ustanovením určily kritéria, na jejichž základě má být provedeno přezkoumání makroekonomických podmínek stanovené v tomto ustanovení, za podmínky, že tato kritéria budou založena na objektivních a ověřitelných skutečnostech.

               2)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 musí být vykládán v tom smyslu, že z pohledu svého obsahu není dostatečně přesný k tomu, aby jej jednotlivec mohl uplatňovat u vnitrostátního soudu vůči členskému státu.

               3)

               Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může 18 měsíců po ukončení platnosti opatření k obecnému zmrazení cen hrazených léčivých přípravků, které trvalo osm let, přijmout nové opatření vedoucí ke zmrazení cen léčivých přípravků, aniž by provedl přezkoumání makroekonomických podmínek stanovené v tomto ustanovení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc C-172/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Emiliano Orru’ v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/32

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Emiliano Orru’ v. Ministero dell’Interno
      (Věc C-172/10)
      (2010/C 161/46)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Emiliano Orru’

         Žalovaný: Ministero dell’Interno

         Předběžná otázka

      Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém …, který mimo jiné stanoví:

                  a)

                  existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;

                  b)

                  existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);

                  c)

                  případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


title: Věc T-707/15: Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Souruh v. Rada

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/30

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Souruh v. Rada
   (Věc T-707/15)
   (2016/C 059/33)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Souruh SA (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit škodu, která žalobkyni vznikla, ve výši, kterou Tribunál určí ex aequo et bono;

               —

               podpůrně nařídil jmenovat znalce za účelem určení rozsahu škody, která žalobkyni vznikla;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalobkyni vznikla nemajetková újma z důvodu poškození její pověsti a majetková újma z důvodu přerušení smluvních vztahů, ztráty materiálu a ušlého zisku v přímé souvislosti s opatřeními přijatými Radou Evropské unie, za něž tento orgán nese odpovědnost.


title: Věc T-138/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIOJAVINA — Starší obrazová kolektivní ochranná známka Společenství RIOJA — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/38

         Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
   (Věc T-138/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIOJAVINA - Starší obrazová kolektivní ochranná známka Společenství RIOJA - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2010/C 209/57
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Španělsko) (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño) (zástupce: J. I. Martínez De Torre, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2009 (věc R 721/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja a Félixem Muñozem Arraizou.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Félixi Muñozovi Arraizovi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


title: Věc F-103/14: Žaloba podaná dne 6. října 2014 – ZZ v. OHIM

text:
               12.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 7/52

         Žaloba podaná dne 6. října 2014 – ZZ v. OHIM
   (Věc F-103/14)
   (2015/C 007/62)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: Heinrich Tettenborn)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí žalovaného uplatnit doložku – obsaženou v pracovní smlouvě žalobkyně, která stanoví ukončení pracovní smlouvy žalobkyně v případě, že žalobkyně nebude zařazena na rezervní seznam dalšího otevřeného výběrového řízení organizovaného Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) pro její funkční skupinu se zvláštním zaměřením na průmyslové a obchodní vlastnictví – na výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13, a návrh na náhradu škody za morální a nemajetkovou újmu, kterou žalobkyně utrpěla.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí OHIM, které bylo žalobkyni oznámeno dopisem OHIM ze dne 28. listopadu 2013, uplatnit doložku – obsaženou v článku 5 pracovní smlouvy žalobkyně, která stanoví ukončení pracovní smlouvy žalobkyně v případě, že žalobkyně nebude zařazena na rezervní seznam dalšího otevřeného výběrového řízení organizovaného Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) pro její funkční skupinu se zvláštním zaměřením na průmyslové a obchodní vlastnictví – na výběrová řízení OHIM/AD/01/13 a OHIM/AST/02/13, která byla vyhlášena dne 31. října 2013;

               —

               uložit OHIM povinnost zaplatit žalobkyni náhradu škody v přiměřené, Soudem určené výši, za morální a nemajetkovou újmu, kterou žalobkyně utrpěla na základě rozhodnutí OHIM uvedeného v bodě 1 návrhového žádání, a

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-346/09: Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (BAÑOFTAL)

text:
               24.10.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 256/35

         Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (BAÑOFTAL)
   (Věc T-346/09)
   2009/C 256/63
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: S. Schneller, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alcon, Inc. (Hünenberg, Švýcarsko)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. května 2009 ve věci R 795/2008-1;

               —

               uložit žalovanému a v každém případě další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení; a

               —

               podpůrně vrátit věc OHIM.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BAÑOFTAL“ pro výrobky třídy 5.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé ochranné známky „PAN OPHTAL“ pro výrobky třídy 5; zápis německé ochranné známky „KAN OPHTAL“ pro výrobky třídy 5.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně posoudil vzhledovou, fonetickou a pojmovou podobnost mezi dotčenými ochrannými známkami, neprávem rozhodl, že ochranná známka Společenství není součástí řady ochranných známek „Ophtal“ další účastnice řízení před odvolacím senátem a neprávem odmítl uznat zvýšenou rozlišovací způsobilost namítaných ochranných známek v námitkovém řízení založenou na používání, v důsledku čehož nesprávně rozhodl, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami; porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že se odvolací senát nikterak nevyslovil k tomuto důvodu námitky; porušení článku 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát neuvedl odůvodnění, v každém případě dostatečné odůvodnění, umožňující porozumět rozhodnutí.


title: Věc C-39/06: Žaloba podaná dne  24. ledna 2006  Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/30

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
   (Věc C-39/06)
   (2006/C 60/58)
   Jednací jazyk: němčina
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. ledna 2006 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Kilianem Grossem a Tiborem Scharfem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření k navrácení poskytnutých podpor, porušila svoje povinnosti plynoucí z článku 249 ES, jakož i z článků 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise o podpoře C-62/00 (ex NN 142/99) ze dne 30. října 2002 ve formě opraveného rozhodnutí ze dne 13. května 2003 (2003/643/ES) (1) o státní podpoře Německa ve prospěch Kahla Porzellan GmbH a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH;

               2.

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Evropská Komise má za to, že Spolková vláda nedostatečně provedla rozhodnutí Komise o podpoře C-62/00 (ex NN 142/99) ze dne 30. října 2002 ve formě opraveného rozhodnutí ze dne 13. května 2003 (2003/643/ES).
   Tímto rozhodnutím bylo vícero podpor poskytnutých Německem v letech 1991 až 1993 ve prospěch Kahla Porzellan GmbH a v letech 1993 až 1999 ve prospěch Kahla/Thüringen Porzellan GmbH prohlášeno za neslučitelné se společným trhem. Současně bylo uloženo jejich navrácení včetně úroků.
   Okolnost, že rozhodnutí 2003/643/ES je napadnuto v rámci řízení T-20/03, nemá pro povinnost provést rozhodnutí žádný význam, neboť podání žaloby nemá odkladný účinek.
   Vzhledem k tomu, že Spolková republika Německo přes vícero písemných výzev ze strany Komise ještě úplně neprovedla rozhodnutí 2003/643/ES, podala Komise žalobu podle čl. 88 odst. 2 druhého pododstavce Smlouvy o ES.

      (1)  Úř. věst. L 227, s. 12.


title: Výmaz věci C-92/04

text:
               22.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/18

         Výmaz věci C-92/04 (1)

   (2005/C 19/40)

      (Jednací jazyk: italština)

   Usnesením ze dne 30. září 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-92/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice.

      (1)  Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


title: Věc F-87/12: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. května 2013 — Alsteens v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Prodloužení smlouvy — Dílčí zrušení — Změna“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/51

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. května 2013 — Alsteens v. Komise
   (Věc F-87/12) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Prodloužení smlouvy - Dílčí zrušení - Změna)
   2013/C 252/94
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, É. Marchal, A. Coolen a D. Abreu Caldas, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise omezit dobu, na kterou lze prodloužit pracovní smlouva žalobce

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Geoffroy Alsteens ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 319, 20.10.2012, s. 19.


title: Věc C-415/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 8. srpna 2011 — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

text:
               12.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil de Barcelona (Španělsko) dne 8. srpna 2011 — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
   (Věc C-415/11)
   2011/C 331/10
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Mercantil de Barcelona

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Mohamed Aziz

      Žalovaná: Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba systém výkonu soudních listin vůči zastaveným movitým nebo nemovitým věcem stanovený v článku 695 a následujících španělského zákona o občanském soudním řízení, se zřetelem k jeho omezením, pokud jde o důvody pro námitky stanovené ve španělské procesněprávní úpravě, chápat jen jako jasné omezení ochrany spotřebitele, neboť spotřebiteli po formální i věcné stránce jasně brání podat žalobu nebo použít jiný opravný prostředek k zajištění účinné ochrany jeho práv?

               2)

               Soudní dvůr Evropské unie je žádán, aby objasnil obsah pojmu nepřiměřenosti ve vztahu:

                           a)

                           k možnosti předčasné splatnosti zakotvené ve smlouvách uzavřených na dlouhý časový úsek (v tomto případě 33 let) pro nesplnění závazků ve velice omezeném a konkrétním období,

                           b)

                           ke stanovení úroků z prodlení (v tomto případě přesahujících 18 %), jehož kritéria se neshodují s kritérií pro stanovení úroků z prodlení v jiných spotřebitelských smlouvách (u spotřebitelských úvěrů) a které by v jiných oblastech uzavírání spotřebitelských smluv mohly být považovány za zneužívající, které však v oblasti uzavírání smluv týkajících se nemovitostí nepodléhají jasnému právnímu omezení, a to ani v případech, v nichž mají být použity nejenom na splatné splátky, nýbrž na veškeré splátky dlužné v důsledku předběžné splatnosti,

                           c)

                           ke stanovení mechanismů pro vyměření a stanovení pohyblivých úroků (jak běžných, tak z prodlení) uskutečňovaných jednostranně věřitelem ve vazbě na možnost propadnutí zastavené nemovitosti ve prospěch věřitele, a které neumožňují dlužníkovi, vůči němuž je veden výkon rozhodnutí, aby vznesl námitky vůči vyčíslení dluhu v samotném řízení o výkonu rozhodnutí s tím, že je odkázán na určovací řízení, přičemž v době, kdy v tomto řízení dosáhne vydání pravomocného rozhodnutí, výkon rozhodnutí byl již ukončen nebo dlužník přinejmenším přišel o zastavenou movitou nebo nemovitou věc, což je otázka zvláštního významu, pokud je úvěr požadován na koupi bytu a při výkonu rozhodnutí je nařízeno vyklizení nemovitosti.


title: Věc T-445/04: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2004 Energy Technologies ET S. A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/26

         Žaloba podaná dne 10. listopadu 2004 Energy Technologies ET S. A. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc T-445/04)
   (2005/C 31/50)
   Jazyk, ve kterém byla žádost podána: angličtina
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 10. listopadu 2004 předložena žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Energy Technologies ET S. A., se sídlem ve Fribourgu (Švýcarsko), zastoupenou A. Bomanem, právníkem.
   Aparellaje Eléctrico S. L., se sídlem v Hospitalet de Llobregat (Španělsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolací senátu ze dne 7. července 2004 (Věc R 0366/2002-4);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů žalobkyně, které se týkají této věci.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

               Přihlašovatel ochranné známky Společenství:

               Energy Technologies ET S. A.

               Dotčená ochranná známka Společenství:

               Slovní ochranná známka „UNEX“ pro výrobky ve třídách 7 a 11 (výměníky tepla, které jsou součástí strojů; výměníky tepla spolu se součástkami a armaturou) – přihláška č. 974881

               Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:

               Aparellaje Eléctrico S. L.

               Namítaná ochranná známka nebo označení:

               Španělská slovní ochranná známka „UNEX“ pro výrobky ve dřívějších španělských třídách 6, 17 a 61 (potrubí, šrouby, kabelování a kladení kabelů a potrubí v elektronických a elektrických inženýrských systémech;…)

               Rozhodnutí námitkového oddělení:

               Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství

               Rozhodnutí odvolacího senátu:

               Zamítnutí odvolání

               Dovolávané žalobní důvody:

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94.


title: Věc T-561/11: Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2012 — Nycomed v. OHIM — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)

text:
               23.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/20

         Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2012 — Nycomed v. OHIM — Bayer Consumer Care (ALEVIAN DUO)
   (Věc T-561/11) (1)

   2012/C 184/42
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda šestého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 6, 7.1.2012.


title: Věc C-517/09: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel — Belgie) — v řízení týkajícím se RTL Belgium SA, dříve TVi SA. ( „Směrnice 89/552/EHS — Služby televizního vysílání — Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel — Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 267 SFEU — Nedostatek pravomoci Soudního dvora“ )

text:
               26.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/9

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel — Belgie) — v řízení týkajícím se RTL Belgium SA, dříve TVi SA.
   (Věc C-517/09) (1)

   (Směrnice 89/552/EHS - Služby televizního vysílání - Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel - Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 267 SFEU - Nedostatek pravomoci Soudního dvora)
   2011/C 63/17
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Kolegium Nejvyšší rady pro audiovizuální vysílání pro vydávání povolení a provádění kontroly)

      Účastník původního řízení

   RTL Belgium SA, dříve TVi SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Collège d'autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l'audiovisuel (Belgie) — Výklad čl. 1 písm. c) směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224) — Volné poskytování služeb — Služby televizního vysílání — Pojmy „poskytovatel“ audiovizuálních služeb a „účinná kontrola výběru pořadů a jejich uspořádání“ — Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 267 Smlouvy o fungování Evropské unie

      Výrok

   Soudní dvůr nemá pravomoc rozhodnout o otázce, kterou mu položilo Collège d’autorisation et de contrôle du Conseil supérieur de l’audiovisuel svým rozhodnutím ze dne 3. prosince 2009.

      (1)  Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


title: Věc C-353/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Flensburg (Německo) dne 28. srpna 2006 – v rodinné věci Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul, další účastníci řízení: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Flensburg (Německo) dne 28. srpna 2006 – v rodinné věci Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul, další účastníci řízení: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll
   (Věc C-353/06)
   (2006/C 281/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Amtsgericht Flensburg (Německo)
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Stefan Grunkin, Dorothee Regina Paul

      Další účastníci řízení: Leonhard Matthias Grunkin-Paul, Standesamt Niebüll
   Předběžné otázky
   Může být s přihlédnutím k zásadě zákazu diskriminace stanovené ve článku 12 ES a s ohledem na volný pohyb zaručený všem občanům Unie článkem 18 ES kolizní norma uvedená v článku 10 EGBGB platná, pokud váže pravidla upravující příjmení osoby pouze na státní příslušnost?


title: Věc C-440/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique (prvním senátem) ze dne 7. října 2004 ve věci Belgický stát proti Recolta Recycling s. p. r. l.

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique (prvním senátem) ze dne 7. října 2004 ve věci Belgický stát proti Recolta Recycling s. p. r. l.
   (Věc C-440/04)
   (2005/C 6/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation de Belgique (prvním senátem) ze dne 7. října 2004 ve věci Belgický stát proti Recolta Recycling s.p.r.l., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 19. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Cour de cassation de Belgique (první senát) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Jestliže má být zboží dodáno osobě povinné k dani, která v dobré víře uzavřela smlouvu, aniž by věděla o podvodu, kterého se dopustil prodávající, brání zásada daňové neutrality daně z přidané hodnoty tomu, aby zrušení kupní smlouvy na základě pravidla vnitrostátního občanského práva, které prohlašuje smlouvu jako úkon učiněný v rozporu s veřejným pořádkem za absolutně neplatnou z důvodu protiprávnosti na straně prodávajícího, vedlo ke ztrátě práva osoby povinné k dani na odpočet daně?

               2)

               Bude odpověď odlišná, jestliže absolutní neplatnost vyplývá z daňového podvodu, který se týká samotné daně z přidané hodnoty?


title: Věc C-451/15 P: Kasační opravný prostředek podaný Best-Lock (Europe) Ltd dne 17. srpna 2015 proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-395/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/14

         Kasační opravný prostředek podaný Best-Lock (Europe) Ltd dne 17. srpna 2015 proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-395/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO
   (Věc C-451/15 P)
   (2016/C 270/18)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Best-Lock (Europe) Ltd (zástupce: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
   Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


title: Věc T-225/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Claro v. OHIM — Telefónica (Claro) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška trojrozměrné ochranné známky Claro — Starší slovní ochranná známka Společenství CLARO — Nepřípustnost odvolání podaného odvolacímu senátu — Články 59 a 62 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní články 60 a 64 nařízení (ES) č. 207/2009) — Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/30

         Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2010 — Claro v. OHIM — Telefónica (Claro)
   (Věc T-225/09) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Claro - Starší slovní ochranná známka Společenství CLARO - Nepřípustnost odvolání podaného odvolacímu senátu - Články 59 a 62 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní články 60 a 64 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pravidlo 49 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
   2010/C 148/53
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Claro, SA (São Paulo, Brazílie) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Telefónica SA (Madrid, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. února 2009 (věc R 1079/2008-2), které se týká námitkového řízení mezi Telefónica, SA a BCP S/A

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Claro, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Věc T-656/11: Žaloba podaná dne 29. prosince 2011 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada

text:
               25.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 58/14

         Žaloba podaná dne 29. prosince 2011 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada
   (Věc T-656/11)
   2012/C 58/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Morison Menon Chartered Accountants (Dubaj, Spojené arabské emiráty), Morison Menon Chartered Accountants — Dubai Office (Dubaj) a Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: H. Viaene, T. Ruys a D. Gillet, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhové žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) a rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) v rozsahu, v němž se týkají žalobců,

               —

               uložil Radě nahradit náklady řízení vynaložených žalobci a nést vlastní náklady řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobci předkládají tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení povinnosti Rady uvést odůvodněn, jakož i porušení práva žalobců na obhajobu, zejména jejich práva být vyslechnut a práva na účinný soudní opravný prostředek.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           zjevně nesprávného posouzení ze strany Rady.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející z

                           —

                           porušení vlastnického práva.

      (1)  Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 11

      (2)  Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 71


title: Věc T-643/11: Žaloba podaná dne 15. prosince 2011 — Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/31

         Žaloba podaná dne 15. prosince 2011 — Crown Equipment (Suzhou) a Crown Gabelstapler v. Rada
   (Věc T-643/11)
   2012/C 49/56
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Equipment (Suzhou) Co. Ltd (Suzhou, Čína) a Crown Gabelstapler GmbH & Co. KG (Roding, Německo) (zástupci: K. Neuhaus, H. Freund a B. Ecker, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               zrušit prováděcí nařízení (EU) č. 1008/2011 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;

               —

               uložit žalované nést vlastní náklady a náhradu nákladů žalobkyň.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládají tři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení práv žalobkyň na obhajobu, jelikož žalovaná výslovně nevzala v potaz části tvrzení žalobkyň.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 11 odst. 2, čl. 3 odst. 2, 6 a 7 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2), jelikož žalovaná založila své závěry o újmě a příčinných souvislostech na několika faktických chybách. Žalovaná podložila svá zjištění skutečnostmi, které jsou v rozporu s těmi, které jsou uvedeny v napadeném nařízení:

                           —

                           zaprvé, vzhledem k poměrnému vývoji ukazatelů újmy výroby a objemu prodeje vůči spotřebě Unie;

                           —

                           zadruhé, vzhledem vývoji výnosnosti průmyslu Unie a

                           —

                           zatřetí, vzhledem k vývoji cen průmyslu Unie.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 11 odst. 2, čl. 3 odst. 2, 6 a 7 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 nebo čl. 296 odst. 2 SFEU, jelikož žalovaná založila své závěry o újmě a příčinných souvislostech na zjevně nesprávném posouzení nebo neposkytla dostatečné odůvodnění. Žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení:

                           —

                           zaprvé, při abstraktním posouzení ukazatelů újmy narozdíl od posouzení ve vztahu k rozvoji nabídky a

                           —

                           zadruhé, nepřímým spoléháním na tržní podíly jako na základní ukazatel příčinné souvislosti navzdory skutečnosti, že tržní podíly neukazují jasný trend a vyvíjely se opačně ve vztahu k dalším ukazatelům újmy, které Rada považovala za důležité.

         V každém případě se žalovaná dopustila procesní chyby, jelikož napadené nařízení neobsahuje vysvětlení zjevného dopadu poklesu poptávky na újmu, již údajně utrpěl průmysl Unie.

      (1)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1008/2011 ze dne 10. října 2011 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Čínské lidové republiky rozšířeného na dovoz ručních paletových vozíků a jejich základních dílů zasílaných z Thajska, bez ohledu na to, zda je u něj deklarován původ z Thajska či nikoli, na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. 2011, L 268, s. 1).

      (2)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).


title: Věc C-17/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2008 společností MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 8. listopadu 2007 ve věci T-459/05, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/18

         Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2008 společností MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 8. listopadu 2007 ve věci T-459/05, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-17/08 P)
   (2008/C 79/31)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (zástupce: W. Göpfert, Rechtsanwalt)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž se zamítá žaloba v souladu s návrhovými žádáními předloženými Soudu;

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 19. října 2005, č.j. R 1059/2004-2 a

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Kasační opravný prostředek spočívá na nesprávném výkladu čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství v napadeném rozsudku Soudu.
   Tento nesprávný výklad vedl v příčinné souvislosti k nesprávnému výsledku – zamítnutí přihlášky slovní ochranné známky Společenství „manufacturing score card“. Soud se zejména dopustil nejen obsahově nesprávného hodnocení, ale také závažně nesprávného výkladu předpokladů rozlišovací způsobilosti a potřeby ponechat [přihlašované označení] k dispozici stanovených ESD, ve vztahu k přihlášce ochranné známky Společenství a příslušné veřejnosti.
   Soud nepřípustným způsobem rozdělil sousloví uvedené v přihlášce na několik částí a toto rozdělení bylo základem odmítnutí způsobilosti k ochraně. Takové rozdělení však neodpovídá posouzení a výkladu „běžné“ veřejnosti při vnímání ochranné známky jako celku. Krom toho Soud neprávem založil nedostatek rozlišovací způsobilosti a existenci potřeby ponechat [přihlašované označení] k dispozici na skutečnosti, že sousloví je složeno z částí, které jsou v obchodním styku obvykle používány k objasnění účelu a funkce služeb, ke kterým se vztahuje. Tato veřejnost by však okamžitě neseznala zjevný význam přihlášky ochranné známky Společenství tvořené kombinací tří anglických slov „manufacturing score card“. V důsledku toho existuje nezbytná minimální míra rozlišovací způsobilosti podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a přihlašovanou ochrannou známkou nejsou popisovány také žádné vlastnosti výrobků nebo služeb podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství.


title: Věc C-497/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2007 Philip Morris Products SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-140/06, Philip Morris Products v. OHIM

text:
               26.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/27

         Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2007 Philip Morris Products SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-140/06, Philip Morris Products v. OHIM
   (Věc C-497/07 P)
   (2008/C 22/52)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Philip Morris Products SA (zástupci: T. van Innis a C. S. Moreau, advokáti)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   Návrhová žádání

               —

               zrušit napadený rozsudek;

               —

               uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Svým kasačním opravným prostředkem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud porušil článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1). V tomto ohledu zaprvé Soudu vytýká, že své posouzení založil na nepříznivém předsudku, co se týče kategorie ochranných známek, do níž patří přihlášená ochranná známka. Soud totiž tím, že rozhodl, že spotřebitelé obvykle původ výrobků nevyvozují z jejich tvaru nebo tvaru jejich obalu, provedl skutkové zjištění, které postrádá jakékoli vědecké opodstatnění a zkresluje lidské vnímání označení obecně, zvláště tvarů.
   Zadruhé účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vytýká Soudu, že provedl nesprávnou právní analýzu vnímání ochranné známky dotyčnou veřejností. Toto pochybení spočívá jednak v tom, že Soud zohlednil užívání ochranné známky pouze prostřednictvím jejího vtělení do krabičky cigaret, zatímco tvar obalu pro určitý výrobek může být nabídnut k vnímání veřejnosti v celé řadě jiných vyjádření, jako jsou grafická či trojrozměrná vyobrazení ochranné známky v reklamních materiálech. Provedené nesprávné posouzení kromě toho spočívá v tom, že Soud pojem ochranné známky omezil na její část vnímatelnou potenciálním kupujícím v okamžiku bezprostředně předcházejícímu nákupu, zatímco veřejnost dotčená ochrannou známkou je tvořena všemi těmi, kteří s ní mohou přijít do styku při běžném užívání ochranné známky jak při propagaci výrobku před jeho nákupem, tak při užívání či spotřebě výrobku po jeho nákupu.
   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zatřetí a naposledy uplatňuje vzájemně si odporující odůvodnění napadeného rozsudku.

      (1)  Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


title: Věc F-56/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Buschak v. Komise ( „Veřejná služba — Dočasný zaměstnanec — Dávky v nezaměstnanosti — Příspěvek do důchodového systému — Opožděná stížnost“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/47

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Buschak v. Komise
   (Věc F-56/12) (1)

   (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Dávky v nezaměstnanosti - Příspěvek do důchodového systému - Opožděná stížnost)
   2013/C 252/81
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Willy Buschak (Drážďany, Německo), (zástupce: T. Menssen, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise neodvádět za žalobce po ukončení jeho smluvního vztahu jako dočasného zaměstnance během doby jeho nezaměstnanosti žádné příspěvky do vnitrostátního důchodového systému ani do důchodového systému Evropské unie a návrh na zahrnutí žalobce do důchodového systému Evropské unie nebo na převedení jeho důchodových práv do vnitrostátního důchodového systému.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Willy Buschak ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 243, 11.8.2012, s. 34.


title: Věc T-340/06: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Stradivarius España v. OHIM – Ricci (Stradivari 1715)

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/80

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2006 – Stradivarius España v. OHIM – Ricci (Stradivari 1715)
   (Věc T-340/06)
   (2006/C 326/163)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stradivarius España, S. A. (Arteixo, La Coruña, Španělsko) (zástupci: G. Marín Raigal a P. López Ronda, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cristina Ricci
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2006 ve věci R 1024/2005-1 tak, aby bylo vyhověno odvolání podanému proti rozhodnutí námitkového oddělení č. 2205/2005 ze dne 22. června 2005, zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství č. 2 269 256 (obrazová ochranná známka Stradivari 1715) a přihlašovateli byla uložena náhrada nákladů obou řízení.

               —

               Uložit OHIM nést vlastní náklady, jakož i náklady žalobkyně v tomto řízení.

               —

               Případně uložit další účastnici řízení nést vlastní náklady, jakož i náklady žalobkyně v tomto řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Cristina Ricci

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Stradivari 1715“ (přihláška č. 2 269 256) pro výrobky tříd 14, 16 a 18.

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „Stradivarius“ pro výrobky tříd 14 a 16 (č. 1 246 164) a 18 (č. 506 469).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-443/13: Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Makhlouf v. Rada

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/39

         Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Makhlouf v. Rada
   (Věc T-443/13)
   2013/C 325/66
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mohammad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: C. Rygaert a G. Karouni, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v hlavních bodech totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatňovanými ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).

      (1)  Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. března 2005 ve věci C-235/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia n° 35 de Barcelona): QDQ Media SA proti Alejandru Omedasu Lechovi (Směrnice 2000/35/ES — Pojem nákladů spojených s vymáháním — Náklady na právní zastoupení advokátem nebo právníkem v soudním řízení, v němž není právní zastoupení povinné — Nemožnost zahrnutí do nákladů řízení na základě vnitrostátního práva — Nemožnost dovolávat se směrnice vůči jednotlivci)

text:
               14.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 115/4

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 10. března 2005
   ve věci C-235/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 35 de Barcelona): QDQ Media SA proti Alejandru Omedasu Lechovi (1)

   (Směrnice 2000/35/ES - Pojem nákladů spojených s vymáháním - Náklady na právní zastoupení advokátem nebo právníkem v soudním řízení, v němž není právní zastoupení povinné - Nemožnost zahrnutí do nákladů řízení na základě vnitrostátního práva - Nemožnost dovolávat se směrnice vůči jednotlivci)
   (2005/C 115/07)
   Jednací jazyk: španělština
   Ve věci C-235/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Juzgado de Primera Instancia no 35 de Barcelona (Španělsko) ze dne 5. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. června 2003, v řízení QDQ Media SA proti Alejandru Omedasu Lechovi, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Pokud na základě vnitrostátního práva neexistuje možnost zahrnout do výpočtu náhrady nákladů řízení, jež může být uložena jednotlivci povinnému zaplatit dluh z podnikatelské činnosti, náklady na právní zastoupení věřitele v soudním řízení o vymožení tohoto dluhu advokátem nebo právníkem, nemůže směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích sama o sobě sloužit jako základ pro tuto možnost.

      (1)  Úř. věst. C 171, 19.07.2003.


title: Věc T-274/08: Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Itálie v. Komise

text:
               30.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/57

         Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-274/08)
   (2008/C 223/100)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: S. Fiorentino, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise číslo K(2008) 1711 ze dne 30. dubna 2008 o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) pro rozpočtový rok 2007.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Rozhodnutí, které je předmětem této věci, bylo napadeno v rozsahu, v němž zaúčtovává úroky z částek k tíži rozpočtu Italského státu ve smyslu čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/05, a zvláště v rozsahu, v němž zaúčtovává úroky od okamžiku zaplacení částek, které nejsou dluženy, z částek, k jejichž zpětnému získání nedošlo během osmi let následujících po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem a probíhá vnitrostátní soudní řízení, které jdou z 50 % k tíži členského státu a z 50 % k tíži rozpočtu Společenství.
   Na podporu žaloby žalující vláda uvádí, že byl porušen čl. 32 odst. 5 nařízení (ES) č. 1290/05. Toto ustanovení nemůže být vykládáno v tom smyslu, že úroky mají být zaúčtovány v případě, v němž bylo zpětné získání zpochybněno před soudem, a to jednak proto, že to doslovné znění odstavce 5 nestanoví (na rozdíl od toho, co je uvedeno v odstavci 1), a jednak proto, že okamžik, od kterého začnou úroky běžet, může být stanoven pouze v návaznosti na výsledek soudního řízení.


title: Věc C-219/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Employment Tribunals, Birmingham (Spojené království) dne 6. května 2014 – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd

text:
               14.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Employment Tribunals, Birmingham (Spojené království) dne 6. května 2014 – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd
   (Věc C-219/14)
   2014/C 223/11
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Employment Tribunals, Birmingham

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kathleen Greenfield

      Žalovaný: The Care Bureau Ltd

      Předběžné otázky

               (i)

               Musí být zásada „poměrným dílem“, uvedená v ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81, vykládána tak, že vyžaduje, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo v případě, kdy dojde ke zvýšení pracovní doby zaměstnance, nutné úměrně podle nové pracovní doby upravit výši již vzniklého nároku na dovolenou s tím, že pracovník, u něhož došlo ke zvýšení pracovní doby, má nárok na vyšší výměru dovolené za kalendářní rok přepočítané v souladu se zvýšenou pracovní dobou?

               (ii)

               Musí být ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81 nebo článek 7 směrnice 2003/88 (1) vykládán tak, že brání tomu, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo v případě, kdy dojde ke zvýšení pracovní doby zaměstnance, nutné úměrně podle nové pracovní doby upravit výši již vzniklého nároku na dovolenou s tím, že pracovník, u něhož došlo ke zvýšení pracovní doby, má nárok na vyšší výměru dovolené za kalendářní rok přepočítané v souladu se zvýšenou pracovní dobou?

               (iii)

               Je-li odpověď na otázku (i) nebo (ii) kladná, je nutné zpětně přepočítat nárok na dovolenou pouze za tu část roku, v němž zaměstnanec pracoval na zvýšený pracovní úvazek, nebo za nějakou jinou dobu?

               (iv)

               Při stanovení výměry dovolené, kterou již pracovník vyčerpal, musí být ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81 nebo článek 7 směrnice 2003/88 vykládán tak, že vyžaduje, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo nutné při stanovení náhrady mzdy zaměstnance za placenou dovolenou za kalendářní rok při skončení pracovního poměru a při stanovení zbývajícího nároku zaměstnance na dovolenou za kalendářní rok, pokud nedošlo k ukončení pracovního poměru, přijmout odlišný přístup?

               (v)

               Je-li odpověď na otázku (iv) kladná, jaký rozdílný přístup by měl být přijat?

      (1)  Směrnice 2003/88/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby Úř. věst. L 299, s. 9


title: Věc T-418/05: Žaloba podaná dne  9. listopadu 2005  – Investire Partecipazioni v. Komise

text:
               28.1.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/21

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2005 – Investire Partecipazioni v. Komise
   (Věc T-418/05)
   (2006/C 22/39)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Investire Partecipazioni S.p.A (Itálie) (Zástupci: Gian Michele Roberti a Alessandra Franchi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství č. 08405 ze dne 11. srpna 2005 a doplňující rozhodnutí č. 08720 ze dne 23. srpna 2005;

               —

               podpůrně prohlásit dopis B, bod 12 a dopis C, bod 2 formuláře č. 19 připojeného k rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1997 (97/322/ES) za protiprávní a nepoužitelný v souladu s článkem 241 ES;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Projednávaná žaloba se týká zásahu fondu rizikového kapitálu v podniku (Sys S.p.A.), aby bylo umožněno tomuto posledně uvedenému podniku provést investici v oblasti uznatelné v rámci cíle 2. Svou žalobou se společnost Investire Partecipazioni S.p.A. u Soudu domáhá, aby bylo zrušeno rozhodnutí Komise č. 08405 ze dne 11. srpna 2005 o konečném stanovisku Komise ohledně finanční opravy na základě článku 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1) týkající se opatření 1.5 DOCUP Piemonte, cíl 2 (1997–1999) – Fond rizikového kapitálu pro investici ve společnosti Sys S.p.A. – a doplňující rozhodnutí č. 08720 ze dne 23. srpna 2005. Z těchto dvou rozhodnutí vyplývá, že nezpůsobilá podpora Společenství činila 542 277,6 eur, přičemž tato částka odpovídá podílu Společenství na zásahu z fondu rizikového kapitálu v podniku Sys.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:

               —

               Investire Partecipazioni se předně domnívá, že Komise přijetím napadených rozhodnutí provedla zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávné právní posouzení. Komise totiž nesprávně posoudila skutkové okolnosti týkající se investice ve společnosti Sys S.p.A. a nesprávně použila příslušné právní předpisy, zvláště formulář č. 19 týkající se uznatelných výdajů v rámci strukturálních fondů „Finanční inženýrství: fondy rizikového kapitálu“, připojený k rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1997 (2) a článek 24 nařízení č. 4253/88. V tomto ohledu je zdůrazněno, že společnost Sys skutečně uskutečnila vhodná opatření, která jednoznačně směřovala k vytvoření operační sítě v oblasti cíle 2.

               —

               dále se žalobkyně domnívá, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí porušila zásadu řádného finančního řízení uvedenou v článku 274 ES a v článku 24 nařízení č. 4253/88.

               —

               podpůrně, tedy v případě, že by byl výklad příslušných právních předpisů uskutečněný Komisí posouzen jako správný, se Investire Partecipazioni domnívá, že rozhodnutí, která jsou předmětem tohoto řízení, v každém případě obsahují porušení obecných zásad právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a proporcionality, s ohledem na chování a přijatá stanoviska během fáze řízení Fondu Piemonte jak regionem Piemonte, tak orgánem Společenství, co se týče výkladu sporných právních předpisů.

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, 31.12.1988, s. 1) (neoficiální překlad)

      (2)  Rozhodnutí ze dne 23. dubna 1997 (97/322/ES) o změně rozhodnutí týkajících se schválení rámců podpory Společenství, jednotných programových dokumentů a programů v rámci iniciativ Společenství přijatých pro Itálii (Úř. věst. L 146, 5.6.1997, s. 11). (neoficiální překlad)


title: Věc T-346/16: Žaloba podaná dne 28. června 2016 – CSL Behring v. EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/47

         Žaloba podaná dne 28. června 2016 – CSL Behring v. EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
   (Věc T-346/16)
   (2016/C 305/64)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CSL Behring AG (Bern, Švýcarsko) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vivatrex GmbH (Cáchy, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „VIVATREX“ – Přihláška č. 11 677 788

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2016, ve spojených věcech R 1263/2015-4 a R 1221/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí jako celek a zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 30. dubna 2015 vydané v námitkovém řízení č. B 2 241 613 v tom rozsahu, ve kterém jím byly námitky zamítnuty;

               —

               potvrdil námitky č. B 2 241 613 jako celek;

               —

               uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-300/08: Žaloba podaná dne 1. srpna 2008 – Hoo Hing v. OHIM – Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)

text:
               27.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/21

         Žaloba podaná dne 1. srpna 2008 – Hoo Hing v. OHIM – Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
   (Věc T-300/08)
   (2008/C 247/41)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, zmocněnec)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tresplain Investments Ltd (Hong Kong, Čína)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2008 vydané ve věci R 889/2007-1, v rozsahu, v němž rozhodl o nepřípustnosti důvodu založeného na neplatnosti stanovené čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94;

               —

               podpůrně změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. května 2008 vydané ve věci R 889/2007-1 a určit, že je důvod založený na neplatnosti stanovené čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94 přípustný a oprávněný;

               —

               změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. května 2008 vydané ve věci R 889/2007-1 a určit, že důvod založený na neplatnosti stanovené čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 přípustný a oprávněný;

               —

               v rozsahu, v němž bude rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 7. května 2008 vydané ve věci R 889/2007-1 změněno v požadovaném smyslu, jej změnit tak, aby prohlásilo ochrannou známku Společenství č. 241 810 za neplatnou na základě jednoho nebo druhého z těchto důvodů, nebo na základě obou;

               —

               uložit OHIM nebo další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení. Podpůrně uložit OHIM a další účastnici řízení před odvolacím senátem společně a nerozdílně náhradu nákladů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „Golden Elephant Brand“ pro výrobky a služby třídy 30 – přihláška č. 241 810

      Majitel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: nezapsaná obrazová ochranná známka „Golden Elephant Brand“ používaná ve Spojeném království

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení

      Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení tím, že označil za nepřípustný důvod založený čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94 a nekonstatoval přípustnost a oprávněnost námitek proti zápisu založenou na čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94.


title: Věc C-177/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Khoshnaw Abdullah v. Spolková republika Německo

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Khoshnaw Abdullah v. Spolková republika Německo
   (Věc C-177/08)
   (2008/C 197/06)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesverwaltungsgericht
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Khoshnaw Abdullah

      Žalovaná: Spolková republika Německo
   Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?

               2)

               Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka

                           a)

                           existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek

                           b)

                           uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo

                           c)

                           bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?

               3)

               Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování

                           a)

                           podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,

                           b)

                           při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?

      (1)  Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


title: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2004 ve věci C-450/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení směrnice 98/44/ES)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/11

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (šestého senátu)
   ze dne 9. září 2004
   ve věci C-450/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 98/44/ES)
   (2004/C 262/22)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-450/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 15 této směrnice.

               2)

               Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


title: Věc T-263/08: Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Becker Flugfunkwerk v. OHIM — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Zpětvzetí námitek — Nevydání rozhodnutí ve věci“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/51

      Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Becker Flugfunkwerk v. OHIM — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
      (Věc T-263/08) (1)

      (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci)
      (2012/C 25/99)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Německo) (zástupce: O. Griebenow, advokát)

         Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věc R 398/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Harman Becker Automotive Systems GmbH a Becker Flugfunkwerk GmbH.

         Výrok

                  1)

                  O žalobě již není třeba rozhodnout.

                  2)

                  Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.

         (1)  Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


title: Věc C-190/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Daniela Mühlleitner v. Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi ( „Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech — Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 15 odst. 1 písm. c) — Případné omezení této příslušnosti na smlouvy uzavřené na dálku“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Daniela Mühlleitner v. Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi
   (Věc C-190/11) (1)

   (Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 15 odst. 1 písm. c) - Případné omezení této příslušnosti na smlouvy uzavřené na dálku)
   2012/C 355/08
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Daniela Mühlleitner

      Žalovaní: Ahmad Yusufi, Wadat Yusufi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv — Případné omezení této příslušnosti na smlouvy uzavřené na dálku

      Výrok

   Článek 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán tak, že nevyžaduje, aby smlouva mezi spotřebitelem a podnikatelem byla uzavřena na dálku.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc T-230/10: Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               31.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/42

         Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-230/10)
   ()
   2010/C 209/65
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2010/152/EU ze dne 11. března 2010, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti dvěma finančním opravám, o nichž rozhodla Komise, a je založena na porušení ustanovení nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou (1), nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu (2), a nařízení Komise (ES) č. 1432/2003 ze dne 11. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o podmínky uznání organizací producentů a předběžného uznání seskupení producentů (3), kterých se dovolává Komise k odůvodnění takových oprav.
   Pokud jde o vyloučení nákladů na ekologické nakládání s obaly, Komise vykládá čl. 15 odst. 5 nařízení 2200/96 a přílohu I nařízení 1433/2003 v tom smyslu, že při stanovení paušální částky, na kterou se poskytuje podpora, musí členské státy dodržet pravidlo, že podpora je poskytována pouze na výdaje vynaložené organizacemi producentů a tuto skutečnost je třeba doložit přímým důkazem.
   Španělské království se domnívá, že vzhledem k účelu a znění uvedených ustanovení nelze požadovat jednoznačný důkaz toho, že náklady nesla organizace producentů. Krom toho je v každém případě jisté, že organizace producentů nesou náklady na ekologické nakládání s odpady, neboť distributoři na ně přenášejí náklady prostřednictvím nižších cen za jejich produkty.
   Pokud jde o nedostatky v systému kontroly při uznání organizace producentů SAT Royal, Komise má za to, že pravidlo, že žádný jednotlivý člen organizace producentů nesmí mít více než 20 % hlasovacích práv, je třeba uplatňovat rovněž na fyzické osoby, které jsou akcionáři subjektů, jež jsou rovněž členy organizace producentů. Španělské království se domnívá, že pravidlo stanovené v čl. 14 odst. 2 nařízení 1432/2003 se vztahuje pouze na ty, kdo jsou členy organizace, aniž by bylo třeba analyzovat, kdo jsou akcionáři subjektů, z nichž je organizace producentů složena.

      (1)  Úř. věst. L 297, s. 1; Zvl. vyd. 03/20, s. 55

      (2)  Úř. věst. L 203, s. 25; Zvl. vyd. 03/39, s. 431

      (3)  Úř. věst. L 203, s. 18; Zvl. vyd. 03/39, s. 424


title: Věc T-124/10: Žaloba podaná dne 17. března 2010 — Lidl Stiftung v. OHIM — Vinotasia (VITASIA)

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/45

         Žaloba podaná dne 17. března 2010 — Lidl Stiftung v. OHIM — Vinotasia (VITASIA)
   (Věc T-124/10)
   2010/C 134/74
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Schaeffer a A. Marx, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vinotasia GmbH (Koblenz, Německo)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. ledna 2010 ve věci R 1054/2008-4,

               —

               zamítnout námitku č. B 1 027 947, podanou dne 30. června 2006, v rozsahu, ve kterém jí bylo vyhověno rozhodnutím námitkového oddělení ze dne 30. května 2008,

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem Evropské unie a před čtvrtým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),

               —

               podpůrně, přerušit řízení do vydání pravomocného rozhodnutí o návrhu na zrušení starší německé ochranné známky č. 302 12 015 „VINOTASIA“, podanému dne 17. března 2010 Německému úřadu pro patenty a ochranné známky.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VITASIA“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31, 32 a 33 (přihláška č. 4 691 101)

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Vinotasia GmbH

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „VINOTASIA“ č. 302 15 015 pro výrobky a služby zařazené do tříd 32, 33 a 35

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


title: Věc C-483/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 31. října 2014 – KA Finanz AG v. Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

text:
               9.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 31. října 2014 – KA Finanz AG v. Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
   (Věc C-483/14)
   (2015/C 046/24)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: KA Finanz AG

      Žalovaná: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno ustanovení čl. 1 odst. 2 písm. e) Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy z roku 1980 (Římská úmluva) (1) vykládat v tom smyslu, že výjimka platná pro oblast práva obchodních společností zahrnuje

                           a)

                           změny právní formy, jako je fúze a dělení, a

                           b)

                           ustanovení článku 15 třetí směrnice Rady ze dne 9. října 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností (2), jehož předmětem je ochrana věřitelů, v důsledku restrukturalizace?

               2)

               Bude závěr stejný i v případě, že bude použit článek 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností (3)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 a 2: Vede bloková výjimka v čl. 1 odst. 2 písm. d) nařízení Řím I (4) – jakožto právní úprava nahrazující ustanovení čl. 1 odst. 2 písm. e) Římské úmluvy – ke stejnému závěru, nebo je nutno tuto výjimku vykládat jinak? A pokud ano, jak?

               4)

               Lze z evropského primárního práva, jakým je svoboda usazování podle článku 49 SFEU, volný pohyb služeb podle článku 56 SFEU nebo volný pohyb kapitálu a plateb podle článku 63 SFEU, dovodit požadavky týkající se kolizní právní úpravy fúzí, zejména zda je nutno použít vnitrostátní právo státu společnosti, která je slučována, nebo vnitrostátní právo státu cílové společnosti?

               5)

               Bude-li na čtvrtou otázku odpovězeno záporně: Lze z evropského sekundárního práva, jako je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (5), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností nebo šesté směrnice Rady ze dne 17. prosince 1982, zakládající se na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o rozdělení akciových společností (6), dovodit zásady týkající se kolizní právní úpravy, zejména zda je nutno použít vnitrostátní právo státu společnosti, která je slučována, nebo vnitrostátní právo státu cílové společnosti, nebo je věcí vnitrostátního kolizního práva, aby upravilo, které vnitrostátní hmotné právo bude uplatněno?

               6)

               Je nutno vykládat článek 15 třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978, zakládající se na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o fúzích akciových společností v tom smyslu, že emitent vůči majitelům jiných cenných papírů než akcií, s nimiž jsou spojena zvláštní práva, je zejména v případě podřízených dluhopisů oprávněn při přeshraniční fúzi ukončit právní vztah a vyloučit oprávněné osoby z nároku na účast?

               7)

               Bude závěr stejný i v případě použití článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/35/EU ze dne 5. dubna 2011 o fúzích akciových společností?

      (1)  Úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřená k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (80/934/EHS), Úř. věst. C 169, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 295, s. 36; Zvl. vyd. 17/01, s. 42.

      (3)  Úř. věst. L 110, s. 1.

      (4)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (Řím I), Úř. věst. L. 177, s. 6.

      (5)  Úř. věst. L 310, s. 1.

      (6)  Úř. věst. L 378, s. 47.


title: Věc T-379/09: Žaloba podaná dne 24. září 2009 — Itálie v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/59

         Žaloba podaná dne 24. září 2009 — Itálie v. Komise
   (Věc T-379/09)
   2009/C 282/110
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: F. Arena, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 5497 ze dne 13. července 2009, které se týká režimů státních podpor č. C 6/2004 (ex NN 70/01) a C 5/2005 (ex NN 71/04), které provedla Itálie ve prospěch pěstitelů skleníkových kultur (osvobození paliva používaného pro vytápění skleníků od spotřební daně);

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Italská vláda napadla u Soudu prvního stupně Evropských společenství rozhodnutí Komise K(2009) 5497 ze dne 13. července 2009, které se týká režimu státních podpor č. C 6/2004 (ex NN 70/01) a C 5/2005 (ex NN 71/04), který provedla Itálie ve prospěch pěstitelů skleníkových kultur (osvobození paliva používaného pro vytápění skleníků od spotřební daně).
   Žaloba je založena na pěti žalobních důvodech.
   Prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, neboť právní předpisy, považované za státní podpory neslučitelné se společným trhem, nejsou selektivní, a to jak z důvodu, že jakýkoliv subjekt v zemědělském odvětví může mít prospěch ze zvýhodněných sazeb spotřební daně z paliva určeného k vytápění skleníků, tak z důvodu zásadní rozdílnosti mezi pěstováním ve skleníku a volným pěstováním plodin, kde výrobní náklady představující palivo pro vytápění neexistují.
   Druhým žalobním důvodem žalobkyně, jež uplatňuje porušení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, tvrdí, že nedošlo k žádnému narušení hospodářské soutěže způsobenému dotčenými právními předpisy. Na podporu svého tvrzení připomíná rovněž obecné zásady Společenství pro zemědělské a lesnické odvětví 2007-2013, které v bodě 167 výslovně potvrzují, že úplné nebo částečné osvobození paliv určených k primárním zemědělským činnostem od daně nemůže narušovat hospodářskou soutěž z důvodu malého rozměru struktur zemědělských podniků Evropské unie.
   Třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje nedostatečné odůvodnění co se týče údajného narušení hospodářské soutěže.
   Čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení článku 8 směrnice 92/81/ES (1), článku 15 směrnice 2003/96/ES (2), jakož i článků 33, 36 a 87 Smlouvy o ES. Konkrétně tvrdí, že osvobození od daně byla výslovně povolena uvedenými směrnicemi a že v každém případě posouzení slučitelnosti s právem Společenství musí být provedeno při vzetí v úvahu nejen pravidel hospodářské soutěže, nýbrž především ustanovení o společné zemědělské politice. V tomto ohledu uvádí, že společná zemědělská politika má přednost před pravidly hospodářské soutěže. Z toho plyne, že jelikož jsou napadená opatření v souladu s cíli uvedenými v článku 33 Smlouvy, neexistuje žádný prostor k tomu, aby mohlo mít přednost použití právních předpisů v oblasti státních podpor.
   Pátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje porušení čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES majíc za to, že je nicméně použitelná odchylka uvedená v tomto ustanovení, přičemž specificky odkazuje na použitelnost odchylky z důvodu ochrany životního prostředí stanovené v bodě 3.5 obecných zásad Společenství o státních podporách v zemědělském odvětví v roce 2000.

      (1)  Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 12).

      (2)  Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51).


title: Věc T-377/16: Žaloba podaná dne 14. července 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/41

         Žaloba podaná dne 14. července 2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB
   (Věc T-377/16)
   (2016/C 343/54)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupce: G. Eisenberger, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, jakož i první rozhodnutí, zřejmě z 15. dubna 2016, které neoddělitelně souvisí s rozhodnutím z 20. května 2016;

               —

               podpůrně zrušil „Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)“, v rozsahu, v němž se v něm stanovuje, že k vrácení přeplatku příspěvku má dojít při stanovení výše příspěvku do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2017;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění napadnutého rozhodnutí

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází ze závažného porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatků úplnosti oznámení napadeného rozhodnutí.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečné opravy příspěvku žalobkyně do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2016.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z protiprávnosti vrácení přeplatku příspěvku až v roce 2017.


title: Věc C-419/07: Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 8. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/32

         Usnesení předsedy osmého senátu Soudního dvora ze dne 8. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
   (Věc C-419/07) (1)

   (2008/C 285/55)

      Jednací jazyk: švédština

   Předseda osmého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


title: Věc C-21/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 15. ledna 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               20.4.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 114/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 15. ledna 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Věc C-21/13)
   2013/C 114/37
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Hamburg

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Simon, Evers, & Co GmbH

      Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Předběžné otázky

   Je nařízení Rady (ES) č. 499/2009 ze dne 11. června 2009, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1174/2005 na dovozu ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz téhož výrobku zasílaného z Thajska bez ohledu na to, zda je deklarován jako pocházející z Thajska či nikoli (1) neplatné, protože Komise v rozporu s požadavky, které pokud jde o konstatování existence obcházení antidumpingových opatření vyplývají z článku 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2), vycházela z existence obcházení již proto, že se objem příslušných vývozů z Thajska po zavedení opatření významně zvýšil, přestože Komise s odkazem na nedostatečnou spolupráci ze strany thajských vývozců neprovedla žádná další konkrétní zjištění?

      (1)  Úř. věst. L 151, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 56, s. 1.


title: Věc T-345/14: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. OHIM – Locura Digital (WOUXUN) „Žaloba na neplatnost — Lhůta pro podání žaloby — Opožděnost — Neexistence nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci — Zjevná nepřípustnost“

text:
               16.2.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. OHIM – Locura Digital (WOUXUN)
   (Věc T-345/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Neexistence nepředvídatelných okolností nebo vyšší moci - Zjevná nepřípustnost“)
   (2015/C 056/31)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Čína) (zástupci: A. Sebastião a J. Pimenta, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Locura Digital, SL (Granollers, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2014 (věc R 407/2013-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení WOUXUN jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnost Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 235, 21. 7. 2014.