title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. září 2005.#Cindu Chemicals BV a další (C-281/03) a Arch Timber Protection BV (C-282/03) proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen.#Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce: College van Beroep voor het bedrijfsleven - Nizozemsko.#Směrnice 76/769/EHS - Nebezpečné látky - Možnost členských států stanovit doplňující podmínky pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, u jehož účinné látky je používání omezeno směrnicí - Přípravky na ochranu dřeva obsahující destiláty z uhelného dehtu (karbolineum a kreosotový olej) - Přípravky na ochranu dřeva obsahující měď, chrom a arzen.#Spojené věci C-281/03 a C-282/03.

text:
      Spojené věci C-281/03 a C-282/03
      Cindu Chemicals BV a další
      a
      Arch Timber Protection BV
      v.
      College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
      (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané College van Beroep voor het bedrijfsleven)
      „Směrnice 76/769/EHS – Nebezpečné látky – Možnost členských států stanovit doplňující podmínky pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, u jehož účinné
         látky je používání omezeno směrnicí – Přípravky na ochranu dřeva obsahující destiláty z uhelného dehtu (karbolineum a kreosotový olej) – Přípravky na ochranu dřeva obsahující měď, chrom a arzen“

      Stanovisko generálního advokáta F. G. Jacobse přednesené dne 17. března 2005
      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. září 2005
      Shrnutí rozsudku
      Sbližování právních předpisů – Omezení uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků – Směrnice 76/769 – Vyčerpávající
            povaha ustanovení – Nemožnost stanovení jiných podmínek pro členský stát – Možné výjimky v případě použití specifických ustanovení
            Společenství
      (Směrnice Rady 76/769, ve znění směrnice 94/60)
      Směrnice 76/769 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání
         některých nebezpečných látek a přípravků, ve znění směrnice 94/60, musí být vykládána v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje
         stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této směrnice, jiné
         podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, s výhradou použití jiných předpisů Společenství v dané oblasti stanovících
         pro tento přípravek specifické podmínky.

      (viz bod 49 a výrok)
ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA (druhého senátu)
      15. září 2005(*)

      „Směrnice 76/769/EHS – Nebezpečné látky – Možnost členských států stanovit doplňující podmínky pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, u jehož účinné
         látky je používání omezeno směrnicí – Přípravky na ochranu dřeva obsahující destiláty z uhelného dehtu (karbolineum a kreozotový olej) – Přípravky na ochranu dřeva obsahující měď, chrom a arzen“

      Ve spojených věcech C‑281/03 a C‑282/03,
      jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími College van Beroep
         voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) ze dne 26. června 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 30. června 2003, v řízeních

      Cindu Chemicals BV (C‑281/03),
      Rütgers VFT AG,
      Touwen & Co. BV,
      Pearl Paint Holland BV,
      Elf Atochem Nederland BV,
      Zijlstra & Co. Verf BV,
      Chemische Producten Struyk & Co. BV,
      Van Swaay Schijndel BV,
      Houtbereiding G. Rozendaal BV,
      Arch Timber Protection BV (C‑282/03)

      proti
      College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen,
      za přítomnosti:
      Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal,
      SOUDNÍ DVŮR (druhý senát),
      ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a G. Arestis (zpravodaj), soudci,
      generální advokát: F. G. Jacobs,
      vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada,
      s přihlédnutím k písemné části řízení a po jednání konaném dne 27. ledna 2005,
      s ohledem na vyjádření předložená:
      –      za Cindu Chemicals BV a další N. S. J. Koemanem, advocaat,
      –       za Arch Timber Protection BV J. P. L. van Marissingem a N. G. Engeringem, advocaten,
      –       za College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen R. J. M. van den Tweelem, advocaat,
      –       za Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal F. F. Schefferem, advocaat,
      –       za nizozemskou vládu H. G. Sevenster a J. G. M. van Bakel, jako zmocněnkyněmi,
      –       za dánskou vládu J. Moldem, jako zmocněncem,
      –       za Komisi Evropských společenství F. Simonetti a M. van Beekem, jako zmocněnci,
      po vyslechnutí stanoviska generálního advokáta na jednání konaném dne 17. března 2005,
      vydává tento
      Rozsudek
      1       Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce se týkají výkladu směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních
         a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků
         (Úř. věst. L 262, s. 201; Zvl. vyd. 13/03, s. 317), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince
         1994 (Úř. věst. L 365, s. 1; Zvl. vyd. 13/13, s. 340).

      2       Tyto žádosti byly podány v rámci sporů ohledně rozhodnutí o povolení pro uvádění na trh a používání nebezpečných látek mezi
         jednak Cindu Chemicals BV, Rütgers VFT AG, Touwen & Co. BV, Pearl Paint Holland BV, Elf Atochem Nederland BV, Zijlstra & Co.
         Verf BV, Chemische Producten Struyk & Co. BV, Van Swaay Schijndel BV, Houtbereiding G. Rozendaal BV a jednak Arch Timber Protection
         BV proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Kolegium pro povolování pesticidů, dále jen „CTB“).

       Právní rámec
       Právní úprava Společenství
       Směrnice 76/769
      3       Směrnice 76/769, přijatá na základě článku 100 Smlouvy o EHS (poté článek 100 Smlouvy o ES, nyní článek 94 ES), stanoví pravidla
         omezující uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků. V souladu se svým prvním až pátým bodem odůvodnění
         tato směrnice sleduje několik cílů, a sice ochranu veřejnosti, zejména osob, které tyto látky a přípravky používají, ochranu
         životního prostředí a kvality lidského života, jakož i odstranění překážek obchodu vyplývajících z příslušných stávajících
         vnitrostátních právních úprav, které tím, že se liší v definování podmínek uvádění na trh a používání uvedených látek, mají
         přímý dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu.

      4       Článek 1 této směrnice upřesňuje, že, aniž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství, tato směrnice se týká omezení
         uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků, jejichž seznam je uveden v její příloze I. Článek 2 uvedené směrnice
         stanoví, že „[č]lenské státy provedou veškerá nezbytná opatření, aby nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze mohly
         být uváděny na trh nebo používány pouze za podmínek zde uvedených“.

      5       Příloha I směrnice 76/769 obsahuje výčet nebezpečných látek a přípravků, jakož i omezení jejich uvádění na trh nebo jejich
         používání. Tato příloha byla, zejména za účelem doplnění dalších nebezpečných látek a přípravků, několikrát změněna.

      6       Směrnice Rady 89/677/EHS ze dne 21. prosince 1989, kterou se poosmé mění směrnice 76/769 (Úř. věst. L 398, s. 19; Zvl. vyd.
         13/10, s. 86), do této přílohy I doplnila bod 20, složení sloučenin arzenu. Tyto sloučeniny nemohou být podle bodu 20 odst. 1
         písm. b) povoleny jako látky a složky přípravků určených k ochraně dřeva. V tomto případě se však zákaz nevztahuje na roztoky
         anorganických solí typu CCA (měď‑chrom‑arzen), používaných v průmyslových zařízeních pro impregnaci dřeva ve vakuu nebo pod
         tlakem. Kromě toho mohou členské státy povolit na svém území používání přípravků typu DFA (dinitrofenol‑fluorid‑arzen) pro
         obnovu impregnace již postavených dřevěných stožárů nadzemního vedení. S těmito přípravky mohou pracovat pouze odborníci na
         použití vakua nebo tlaku. Konečně, uvedený bod 20 odst. 2 upřesňuje, že tyto sloučeniny „[n]ejsou povoleny jako látky a složky
         přípravků určených k úpravě průmyslových vod, bez ohledu na jejich použití.“

      7       Směrnice 94/60 doplnila do přílohy I směrnice 76/769 bod 32, látky a přípravky obsahující kreozot, kreozotový olej nebo destiláty
         z uhelného dehtu. Bod 32.1 této přílohy stanoví, že tyto látky nesmí být použity pro úpravu dřeva, pokud obsahují benzo‑a‑pyren
         v koncentraci větší než 0,005 % hmotnosti nebo vodou extrahovatelné fenoly v koncentraci větší než 3 % hmotnosti. Kromě toho
         je zakázáno uvádět na trh dřevo upravené pomocí těchto látek. Odchylně mohou být podle bodu 32.1 bodu i) tyto látky použity
         pro úpravu dřeva v průmyslových zařízeních, pokud obsahují benzo‑a‑pyren a vodou extrahovatelné fenoly v koncentraci menší
         než výše uvedené prahové hodnoty. Konečně, podle uvedeného bodu 32.1 bodu ii) je použití dřeva upraveného podle bodu i), které
         je poprvé uváděno na trh, povoleno pouze pro odborné a průmyslové účely, jako v odvětví železničních tratí.

       Směrnice 98/8/ES
      8       Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123,
         s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 3) směřuje k vytvoření právního rámce týkajícího se povolování a uvádění biocidních přípravků na
         trh pro použití v členských státech, jakož i, na úrovni Společenství, pozitivního seznamu účinných látek, které mohou být
         použity v biocidních přípravcích.

      9       Dvacátý šestý bod odůvodnění směrnice 98/8 upřesňuje, že „vzhledem k tomu, že úplné provedení této směrnice, a zvláště programu
         přezkoumání, nebude dokončeno dříve než za několik let, poskytuje směrnice 76/769/EHS rámec, v němž se vypracovávaný pozitivní
         seznam doplní o omezení týkající se uvádění na trh a používání některých účinných látek a přípravků nebo jejich skupin“.

      10     Článek 2 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 definuje biocidní přípravky pro účely této směrnice jako „[ú]činné látky a přípravky
         obsahující jednu nebo více účinných látek, ve formě, v níž jsou dodávány uživateli, určené k ničení, odpuzování, zneškodňování,
         zabránění účinku nebo dosažení jiného regulačního účinku na jakýkoliv škodlivý organismus chemickým anebo biologickým způsobem“.
         Toto ustanovení mimoto stanoví, že úplný seznam 23 typů přípravků s názorným popisem každého typu je uveden v příloze V této
         směrnice.

      11     Článek 5 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že členské státy povolí biocidní přípravek pouze v případě, že „účinná látka
         (látky) v něm obsažená je uvedena v přílohách I nebo I A a všechny požadavky uvedené v těchto přílohách jsou splněny“.

      12     Článek 16 odst. 1 uvedené směrnice, stanovící přechodný režim, zní takto:
      „Odchylně od čl. 3 odst. 1, čl. 5 odst. 1, čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 4 a aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, může členský
         stát po dobu 10 let ode dne uvedeného v čl. 34 odst. 1 pokračovat v používání svého současného systému nebo praxe uvádění
         biocidních přípravků na trh. Může podle svých vnitrostátních předpisů zejména povolit uvedení biocidního přípravku obsahujícího
         účinnou látku neuvedenou pro tento typ přípravku v příloze I nebo I A na trh na svém území. Takové účinné látky musí být na
         trhu ke dni uvedenému v čl. 34 odst. 1 jako účinné látky biocidních přípravků pro jiné účely než účely definované v čl. 2
         odst. 2 písm. c) a d).“

       Vnitrostátní právní úprava
      13     Nizozemský zákon z roku 1962 o pesticidech (Bestrijdingsmiddelenwet 1962, Stb. 1962, č. 288, dále jen „zákon z roku 1962“)
         stanoví režim povolování uvádění na trh a používání pesticidů. V tomto ohledu článek 1b zřizuje CTB, samostatný správní orgán,
         jehož posláním je rozhodovat na základě uvedeného zákona o žádostech o povolení pesticidů a případně určovat dobu platnosti
         udělených povolení.

      14     Podle článku 2 zákona z roku 1962 je zakázáno dodávání, přechovávání nebo skladování, dovoz nebo používání pesticidu, u něhož
         se jeví, že není povolen na základě tohoto zákona, na území Nizozemského království. Článek 3 uvedeného zákona upřesňuje,
         že pesticid je povolen pouze tehdy, pokud splňuje požadavky uvedené v tomto článku a v článku 3a tohoto zákona.

      15     Podle článku 4 zákona z roku 1962 musí předložení žádosti o povolení nebo o prodloužení povolení pesticidu dodržovat určitá
         formální pravidla v podstatě převzatá nařízením z roku 1995 o povolování pesticidů (Regeling toelating bestrijdingsmiddelen
         1995, Stcrt. 1995, č. 41) a tato žádost je přezkoumána pouze tehdy, pokud je podložena úplným spisem podle kritérií stanovených
         tímto zákonem a na jeho základě.

      16     Na základě článku 7 zákona z roku 1962 CTB rozhoduje o odebrání povolení stanoveného článkem 4 tohoto zákona, zejména pokud
         nesplňovalo nebo již nesplňuje požadavky stanovené článkem 3 nebo 3a uvedeného zákona nebo stanovené na základě těchto článků.
         Nicméně podle článku 8 téhož zákona mohou dotčené osoby podat proti takovému rozhodnutí žalobu ke College van Beroep voor
         het bedrijfsleven.

      17     Konečně, vyhláška o podmínkách environmentálního povolování biocidů (Besluit milieutoelatingseisen niet‑landbouwbestrijdingsmiddelen,
         Stb. 1998, č. 499), přijatá v roce 1998 na základě článku 3a zákona z roku 1962, vyžaduje, aby byla účinná látka biocidního
         přípravku podrobena posouzení rizik tak, aby byla stanovena opatření nezbytná k zachování životního prostředí.

       Spory v původních řízeních a předběžná otázka
      18     Spor v původním řízení ve věci C‑281/03 se týká biocidních přípravků, a sice nezemědělských pesticidů obsahujících jako účinnou
         látku destiláty z uhelného dehtu (karbolineum a kreozotový olej), které se používají jako prostředky na ochranu dřeva. Destiláty
         z uhelného dehtu jsou uvedeny v příloze I bodu 32 směrnice 76/769, ve znění směrnice 94/60 (dále jen „směrnice 76/769“).

      19     V únoru 1996 CTB oznámilo žalobkyním v původním řízení, držitelkám povolení týkajících se biocidních přípravků obsahujících
         destiláty z uhelného dehtu, svůj záměr jednak ukončit po uplynutí lhůty tří let platnost povolení uděleného pro přípravky
         na ochranu dřeva v případě, kdy upravované dřevo může přijít do přímého kontaktu s vodou (zejména s podzemní vodou), a jednak
         prodloužit o pět let povolení udělené pro ostatní použití v suchém prostředí za podmínky, že mu držitelkami uvedených povolení
         budou předloženy podrobnější údaje. Později žalobkyně v původním řízení podaly CTB žádosti o prodloužení některých povolení,
         jejichž doba platnosti měla uplynout.

      20     Dne 1. října 1999 CTB rozhodlo prodloužit do 1. července 2001 povolení týkající se používání v suchém prostředí přípravků
         na konzervaci dřeva na bázi karbolinea a kreozotového oleje.

      21     V průběhu roku 2000 CTB dalo žalobkyním v původním řízení na vědomí, že posouzení přípustnosti uvedených přípravků musí usilovat
         o soulad s posouzením na úrovni Společenství v rámci směrnice 98/8 a aby bylo žalobkyním povolení týkající se těchto látek
         prodlouženo po 1. červenci 2001, musí dotčené podniky CTB předložit úplný spis obsahující podrobnější údaje jak o účincích
         těchto přípravků na životní prostředí a lidskou toxikologii, tak o rizicích pro osoby používající tyto látky.

      22     Dne 27. července 2001 CTB rozhodlo prodloužit retroaktivně od 1. července 2001 téhož roku do 1. listopadu 2001 povolení udělená
         pro biocidní přípravky na bázi destilátů z uhelného dehtu.

      23     Dne 25. října 2001 CTB přijalo na základě zákona z roku 1962 rozhodnutí, kterými odložilo žádosti o prodloužení povolení týkajících
         se některých přípravků na ochranu dřeva na bázi karbolinea a kreozotového oleje z důvodu, že odpovídající spisy byly neúplné.
         Dopisem ze dne 9. listopadu 2001 žalobkyně v původním řízení napadly uvedená rozhodnutí u CTB, dovolávajíce se zejména důvodu
         vycházejícího z toho, že řízení o žádosti o prodloužení povolení stanovené tímto zákonem je v rozporu se směrnicí 76/769.

      24     Rozhodnutím ze dne 28. června 2002 zamítlo CTB stížnosti podané dotčenými žalobkyněmi v původním řízení proti jeho rozhodnutím
         ze dne 25. října 2001 jako neopodstatněné. Dne 7. srpna 2002 uvedené žalobkyně podaly proti tomuto rozhodnutí žalobu ke College
         van Beroep voor het bedrijfsleven, který podal Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

      25     Spor v původním řízení ve věci C‑282/03 se týká biocidního přípravku používaného na ochranu dřeva nazvaného „Superwolmanzout‑CO“,
         obsahujícího sloučeniny CCA, pro něhož CTB udělilo společnosti Arch Timber Protection BV povolení platné do 1. června 2005.
         Tyto sloučeniny jsou uvedeny v příloze I bodu 20 směrnice 76/769.

      26     Rozhodnutími ze dne 31. srpna a 14. září 2001 CTB na základě článku 7 zákona z roku 1962 odebralo ke dni 14. března 2002 povolení
         udělené této společnosti pro Superwolmanzout‑CO a zamítlo žádost o prodloužení povolení týkajícího se tohoto přípravku podanou
         v roce 1997 zmíněnou společností. Dopisem ze dne 11. října 2001 tato společnost napadla tato rozhodnutí u CTB.

      27     Dne 2. srpna 2002 CTB zamítlo stížnosti podané společností Arch Timber Protection BV proti těmto rozhodnutím ze dne 31. srpna
         a 14. září 2001 jako neopodstatněné. Dne 6. srpna 2002 podaly dotčené osoby proti tomuto zamítavému rozhodnutí žalobu ke College
         van Beroep voor het bedrijfsleven, který podal Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.

      28     V obou věcech v původních řízeních žalobkyně tvrdí, že jelikož dotčené přípravky splňovaly podmínky pro uvedení na trh a používání
         stanovené směrnicí 76/769, tato směrnice jim přiznává právo využít povolení pro tyto přípravky. Podle předkládajícího soudu
         z této argumentace vyvstává otázka, zda uvedená směrnice stanoví úplný výčet pravidel pro látky, jichž se týká, nebo zda naopak
         ponechává členským státům možnost stanovit na vnitrostátní úrovni v této oblasti takové další podmínky, jako jsou ty stanovené
         zákonem z roku 1962.

      29     Maje za to, že směrnice 76/769 neodpovídá jasně na otázku, zda členské státy mohou stanovit pro uvádění na trh a používání
         látek uvedených v příloze I uvedené směrnice jiné podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, College van Beroep
         voor het bedrijfsleven se v každé z projednávaných věcí rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžnou
         otázku:

      „Umožňuje směrnice [76/769] členskému státu stanovit další podmínky pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož
         účinná látka je uvedena v její příloze I?“

      30     Usnesením předsedy Soudního dvora ze dne 28. srpna 2003 byly věci C‑281/03 a C‑282/03 pro účely písemné a ústní části řízení,
         jakož i rozsudku, spojeny.

       K předběžné otázce
      31     Je nesporné, že biocidní přípravky dotčené v původních řízeních spadají pod body 20 a 32 přílohy I směrnice 76/769.
      32     Nicméně CTB, Stichting Behoud Leefmilieu en Natuur Maas en Waal (Nadace Maas a Waal pro zachování životního prostředí a přírody,
         dále jen „nadace“), jakož i nizozemská a dánská vláda tvrdí, že používání biocidních přípravků dotčených v původních řízeních
         je upraveno směrnicí 98/8, která tím, že je lex specialis mající přednost před směrnicí 76/769, o jejíž výklad žádá předkládající soud, umožňuje členským státům stanovit v každém
         případě přísnější podmínky pro uvádění na trh a používání dotčených přípravků.

      33     Jelikož směrnice 76/769 obsahuje ustanovení týkající se biocidních přípravků dotčených v původních řízeních, které odpovídají
         definici čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 a pro které je tato směrnice vskutku zvláštním právním předpisem, je na Soudním
         dvoru, aby se úvodem vyjádřil ke vztahu mezi těmito dvěma směrnicemi, a zejména, aby určil dopad druhé z těchto směrnic na
         použitelnost první z nich v projednávaném případě.

      34     V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že členské státy povolí biocidní přípravek
         pouze v případě, že účinná látka (látky) v něm obsažená je uvedena v přílohách I nebo I A této směrnice a všechny požadavky
         uvedené v těchto přílohách jsou splněny.

      35     Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 62 svého stanoviska, je prokázáno, že v době rozhodné pro skutečnosti v původních
         řízeních nebyly přílohy I a I A směrnice 98/8 ještě přijaty. V důsledku toho členské státy nemohly nijak upravovat povolování
         dotčených biocidních přípravků, opírajíce se o tuto směrnici, jelikož harmonizace předpokládaná touto směrnicí nebyla v té
         době dosud plně uskutečněna (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 15. července 2004, Schreiber, C‑443/02, Recueil, s. I‑7275,
         bod 20).

      36     Kromě toho, přestože čl. 16 odst. 1 směrnice 98/8 stanoví přechodné období deseti let, během kterého mohou členské státy pokračovat
         v používání svého současného režimu uvádění biocidních přípravků na trh, tyto státy musí nicméně i nadále respektovat ostatní
         ustanovení práva Společenství. V tomto ohledu z dvacátého šestého bodu odůvodnění uvedené směrnice vyplývá, že v očekávání
         úplného provedení této směrnice, stanoveného za několik let, poskytuje směrnice 76/769 rámec, v němž se vypracovávaný pozitivní
         seznam účinných látek, které mohou být použity v biocidních přípravcích, doplní o omezení týkající se uvádění na trh a používání
         některých z nich, jakož i některých přípravků. Mimoto čl. 1 odst. 3 písm. a) směrnice 98/8 stanoví, že se tato směrnice vztahuje,
         „[a]niž jsou dotčeny příslušné předpisy Společenství nebo opatření přijatá v souladu s nimi, […] zejména na směrnici Rady
         76/769“.

      37     Z toho vyplývá, že pokud během tohoto přechodného období hodlá členský stát upravit uvádění na trh nebo používání přípravků
         spadajících do působnosti směrnice 76/769, musí být jeho vnitrostátní předpisy v souladu s touto směrnicí.

      38     Z výše uvedeného vyplývá, že v rozporu s tím, co tvrdí CTB, nadace, jakož i nizozemská a dánská vláda, nemůže mít směrnice
         98/8 v projednávaném případě dopad na použití směrnice 76/769.

      39     Je tedy namístě, jak požaduje předkládající soud, provést rozbor stupně harmonizace uskutečněného směrnicí 76/769 za účelem
         určení, zda tato směrnice opravňuje členské státy stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná
         látka je uvedena v příloze I této směrnice, takové další podmínky na vnitrostátní úrovni, jako jsou ty stanovené zákonem z roku
         1962.

      40     Podle nadace a nizozemské a dánské vlády uvedená směrnice, která provádí pouze minimální harmonizaci, umožňuje členským státům
         uložit doplňující požadavky.

      41     V tomto ohledu je třeba jednak připomenout, že směrnice 76/769 je založena na článku 100 Smlouvy o EHS a že právním základem
         jejích pozdějších změn provedených směrnicemi 89/677 a 94/60, doplňujícími do její přílohy I body 20 a 32 týkající se arzenu
         a kreozotu, je článek 100a Smlouvy o EHS (poté článek 100a Smlouvy o ES, nyní po změně téhož článek 95 ES) a článek 100a Smlouvy
         o ES. Tyto články směřují k harmonizaci právních předpisů členských států za účelem vytvoření a fungování vnitřního trhu.

      42     Kromě toho ze čtvrtého a pátého bodu odůvodnění směrnice 76/769 vyplývá, že tato směrnice je harmonizačním opatřením, jehož
         cílem je odstranění překážek obchodu, vyplývajících z existence rozdílů mezi vnitrostátními právními úpravami v dané oblasti,
         majících dopad na vytváření a fungování vnitřního trhu.

      43     Jak z jejího právního základu, tak z jejích bodů odůvodnění tedy vyplývá, že cílem uvedené směrnice je odstranění překážek
         obchodu s látkami dotčenými v původních řízeních na vnitřním trhu.

      44     Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 37 svého stanoviska, cíl směrnice 76/769 by nebylo možné uskutečnit, pokud by členské
         státy měly volnost rozšířit povinnosti stanovené touto směrnicí. Ustanovení této směrnice jsou vyčerpávající a ponechání si
         nebo zavedení členskými státy jiných opatření, než jsou opatření stanovená uvedenou směrnicí, je neslučitelné s cílem této
         směrnice (viz v tomto smyslu rozsudek ze dne 5. dubna 1979, Ratti, 148/78, Recueil, s. 1629, body 25 až 27, a rozsudek ze
         dne 14. října 1987, Komise v. Dánsko, 278/85, Recueil, s. 4069, bod 22).

      45     Takový výklad směrnice 76/769 je mimoto podpořen jejím článkem 2, který stanoví, že „[č]lenské státy provedou veškerá nezbytná
         opatření, aby nebezpečné látky a přípravky uvedené v příloze mohly být uváděny na trh nebo používány pouze za podmínek zde
         uvedených.“ Ze znění tohoto článku tak vyplývá, že jestliže je látka nebo přípravek uveden na seznamu v příloze uvedené směrnice,
         jediné požadavky, kterým mohou členské státy podrobit jejich uvádění na trh nebo používání, jsou ty, které jsou stanoveny
         v uvedené příloze.

      46     Nicméně podle článku 1 se směrnice 76/769 týká omezení uvádění na trh a používání nebezpečných látek a přípravků, na které
         se vztahuje, „[a]niž jsou dotčeny jiné příslušné předpisy Společenství“. V důsledku toho, pokud se použijí jiné předpisy Společenství
         stanovující specifické požadavky týkající se uvádění na trh a používání uvedených látek a přípravků, je třeba je vzít v úvahu.

      47     Konečně je třeba upřesnit, že pokud si v případě směrnice založené na článku 95 ES členský stát hodlá nicméně ponechat nebo
         zavést vnitrostátní předpisy odlišné od těch, které jsou stanoveny harmonizační směrnicí zejména o ochraně životního prostředí,
         může podle odstavců 4 nebo 5 tohoto článku oznámit Komisi Evropských společenství tyto předpisy a důvody jejich ponechání
         nebo zavedení.

      48     Jak přitom uvedl generální advokát v bodě 76 svého stanoviska, Nizozemské království dvakrát požádalo, aby Komise na základě
         článku 95 ES rozhodla o určitých hlediscích právních předpisů o kreozotech, které jsou ale odlišné od vnitrostátních předpisů
         dotčených v původních řízeních, což Komise v obou případech učinila.

      49     Za těchto podmínek je namístě odpovědět na položenou otázku tak, že směrnice 76/769 musí být vykládána v tom smyslu, že členskému
         státu neumožňuje stanovit pro uvádění na trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této
         směrnice, jiné podmínky než ty, které jsou stanoveny touto směrnicí, s výhradou použití jiných předpisů Společenství v dané
         oblasti stanovících pro tento přípravek specifické podmínky.

       K nákladům řízení
      50     Vzhledem k tomu, že řízení má, pokud jde o účastníky původního řízení, povahu incidenčního řízení vzhledem ke sporu probíhajícímu
         před předkládajícím soudem, je k rozhodnutí o nákladech řízení příslušný uvedený soud. Výdaje vzniklé předložením jiných vyjádření
         Soudnímu dvoru než vyjádření uvedených účastníků řízení se nenahrazují.

      Z těchto důvodů Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl takto:
      Směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se
            omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady
            94/60/ES ze dne 20. prosince 1994, musí být vykládána v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje stanovit pro uvádění na
            trh a používání biocidního přípravku, jehož účinná látka je uvedena v příloze I této směrnice, jiné podmínky než ty, které
            jsou stanoveny touto směrnicí, s výhradou použití jiných předpisů Společenství v dané oblasti stanovících pro tento přípravek
            specifické podmínky.
      Podpisy.
      * Jednací jazyk: nizozemština.


Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. prosince 2002. # Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství. # Nesplnění povinnosti státem. # Věc C-174/01.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 19. července 2007. # FG Marine SA proti Komisi Evropských společenství. # Mimosmluvní odpovědnost - Rozhodnutí ukládající společnosti Stardust Marine vrátit státní podpory poskytnuté Francií - Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudního dvora. # Věc T-360/04.

text:
      Rozsudek Soudu (třetího senátu) ze dne 19. července 2007 – FG Marine v. Komise
      (Věc T-360/04)
      „Mimosmluvní odpovědnost – Rozhodnutí ukládající společnosti Stardust Marine vrátit státní podpory poskytnuté Francií – Zrušení rozhodnutí rozsudkem Soudního dvora“
      1.                     Řízení – Návrh na zahájení řízení – Formální požadavky [Statut Soudního dvora, čl. 21 první pododstavec a čl. 53 první pododstavec;
            jednací řád Soudu, čl. 44 odst. 1 písm. c)] (viz body 33–34)
      2.                     Mimosmluvní odpovědnost – Podmínky – Kumulativní charakter – Škoda – Příčinná souvislost – Důkazní břemeno (Článek 235 ES
            a článek 288 druhý pododstavec ES) (viz body 40–41, 50–53)
      Předmět

               Návrh na náhradu škody údajně vzniklé v důsledku rozhodnutí Komise 2000/513/ES ze dne 8. září 1999, týkajícího se vrácení
                  podpor poskytnutých Francií podniku Stardust Marine

            Výrok

                  1)

                  	Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.

                  2)

                  	Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.