title: Věc T-567/18: Žaloba podaná dne 21. září 2018 – VE v. ESMA

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/54

      Žaloba podaná dne 21. září 2018 – VE v. ESMA
      (Věc T-567/18)
      (2018/C 436/76)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci/ Účastnice řízení

         Žalobce: VE (zástupci: N. Flandin a L. Levi, advokáti)

         Žalovaný: Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA)

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ESMA ze dne 11. června 2018, kterým se zamítá stížnost, kterou žalobce podal proti rozhodnutí ESMA ze dne 14. listopadu 2017, kterým se ukončuje pracovní poměr žalobce u ESMA;

                  —

                  společně s tím případně zrušil rozhodnutí ESMA ze dne 14. listopadu 2017;

                  —

                  přiznal žalobci náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce utrpěl;

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z toho, že žalobci nebylo oznámeno rozhodnutí o ukončení jeho pracovní smlouvy při dodržení řádné výpovědní lhůty stanovené v pracovní smlouvě.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jež je stanovena v čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a podle níž má administrativa povinnost uvést odůvodnění svých rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního základu, na kterém bylo založeno rozhodnutí o zamítnutí návrhů žalobce, jakož i rozhodnutí o ukončení pracovního poměru, neboť obě tato rozhodnutí vycházejí z hodnotící zprávy za rok 2016, která je stižena zjevně nesprávným posouzením.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti žalovaného jednat s náležitou péčí s ohledem na zdravotní potíže žalobce a jeho všeobecné pracovní podmínky.


title: Věc T-171/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – M & K v. EUIPO – Genfoot (KIMIKA) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KIMIKA – Starší slovní ochranná známka Evropské unie KAMIK – Relativní důvody pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Řádné užívání – Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001)“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/43

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – M & K v. EUIPO – Genfoot (KIMIKA)
      (Věc T-171/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie KIMIKA - Starší slovní ochranná známka Evropské unie KAMIK - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Řádné užívání - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 47 odst. 2 a 3 nařízení 2017/1001)“)
      (2018/C 436/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: M & K Srl (Prato, Itálie) (zástupci: původně F. Caricato, poté M. Cartella a B. Cartella, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Markakis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Genfoot, Inc. (Montreal, Québec, Kanada) (zástupci: E. Saarmann a P. Baronikians, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2017 (věc R 1206/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Genfoot a M & K.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti M & K Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc C-12/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei v. Maria Dicu „Řízení o předběžné otázce – Sociální politika – Úprava pracovní doby – Směrnice 2003/88/ES – Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok – Směrnice 2010/18/EU – Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené – Rodičovská dovolená nepovažovaná za skutečně odpracované období“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/7

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei v. Maria Dicu
      (Věc C-12/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Směrnice 2010/18/EU - Revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Rodičovská dovolená nepovažovaná za skutečně odpracované období“)
      (2018/C 436/06)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Curtea de Apel Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobci: Tribunalul Botoşani, Ministerul Justiţiei

         Žalovaná: Maria Dicu

         Za přítomnosti: Curtea de Apel Suceava, Consiliul Superior al Magistraturii

         Výrok

      Článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které pro účely stanovení nároků na placenou dovolenou za kalendářní rok, kterou tento článek zaručuje pracovníkovi za referenční období, nepovažuje dobu trvání rodičovské dovolené čerpané tímto pracovníkem v průběhu uvedeného období za skutečně odpracované období.

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc T-569/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – W. Kordes’ Söhne Rosenschulen v. EUIPO (Kordes’ Rose Monique)

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/54

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – W. Kordes’ Söhne Rosenschulen v. EUIPO (Kordes’ Rose Monique)
      (Věc T-569/18)
      (2018/C 436/77)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: W. Kordes’ Söhne Rosenschulen GmbH & Co KG (Klein Offenseth-Sparrieshoop, Německo) (zástupce: G. Würtenberger, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Kordes’ Rose Monique“ – Prihláška č. 15 856 743

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. července 2018, ve věci R 1929/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí zrušil;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

         Dovolávané žalobní důvody

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. m) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001,

                  —

                  Porušení článku 95 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1001.


title: Věc C-600/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. září 2018 – UTEP 2006. SRL v. Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/29

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 24. září 2018 – UTEP 2006. SRL v. Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály
      (Věc C-600/18)
      (2018/C 436/40)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: UTEP 2006. SRL

         Žalovaný: Vas Megyei Kormányhivatal Hatósági Főosztály, Hatósági, Építésügyi és Oktatási Osztály

         Předběžná otázka

      Musí být ustanovení článku 92 SFEU vykládána v tom smyslu, že brání takovému výkladu § 12/A kis- és középvállalkozásokról, fejlődésük támogatásáról szóló 2004. [évi] XXXIV. törvény (zákon č. XXXIV z roku 2004, o malých a středních podnicích a podpoře jejich rozvoje, dále jen „zákon o MSP“) a takové praxi správních orgánů při jeho uplatňování, podle nichž se § 12/A zákona o MSP nemůže vztahovat na podniky (právní subjekty), které nejsou registrovány v Maďarsku, nýbrž v jiném členském státě, ale které jinak naplňují definiční znaky „malého a středního podniku“ stanovené uvedeným zákonem?


title: Věc C-602/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Star Television Productions Ltd proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-797/17, Star Television Productions v. EUIPO – Marc Dorcel (STAR)

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/30

      Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2018 Star Television Productions Ltd proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. července 2018 ve věci T-797/17, Star Television Productions v. EUIPO – Marc Dorcel (STAR)
      (Věc C-602/18 P)
      (2018/C 436/41)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Star Television Productions Ltd (zástupce: D. Farnsworth, Solicitor)

         Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Marc Dorcel
      Usnesením ze dne 18. října 2018 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek se zamítá.


title: Věc T-577/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. ECB

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/56

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. ECB
      (Věc T-577/18)
      (2018/C 436/79)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge, Francie) (zástupci: A. Champsaur a A. Delors, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článků 256 a 263 SFEU zrušil rozhodnutí ECB-SSM-2018-FRCAG-76 přijaté ECB dne 16. července 2018,

                  —

                  uložil ECB náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-576/18, Crédit agricole v. ECB.


title: Věc C-616/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d’Épinal (Francie) dne 1. října 2018 – Cofidis SA v. YU, ZT

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance d’Épinal (Francie) dne 1. října 2018 – Cofidis SA v. YU, ZT
      (Věc C-616/18)
      (2018/C 436/42)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Tribunal d'instance d’Épinal

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Cofidis SA

         Žalovaní: YU, ZT

         Předběžná otázka

      Brání ochrana spotřebitele zaručená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (1) takovému vnitrostátnímu ustanovení, které v soudním řízení zahájeném na návrh podnikatele proti spotřebiteli na základě úvěrové smlouvy, již spolu uzavřeli, zakazuje vnitrostátnímu soudu po uplynutí pětileté promlčecí lhůty počínající dnem uzavření smlouvy uplatnit bez návrhu nebo na základě námitky vznesené spotřebitelem nedodržení povinnosti ověřit úvěruschopnost spotřebitele, která je stanovena v článku 8 směrnice, nedodržení ustanovení o informacích, jež musí být jasně a výstižně uvedeny v úvěrových smlouvách, která jsou obsažena v článku 10 a následujících směrnice, a obecně nedodržení veškerých ustanovení zmíněné směrnice, která mají chránit spotřebitele, a uložit odpovídající sankce z důvodu takového porušení?

         (1)  Úř. věst. L 133, s. 66.


title: Věc T-578/18: Žaloba podaná dne 25. září 2018 – CA Consumer Finance v. ECB

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/56

      Žaloba podaná dne 25. září 2018 – CA Consumer Finance v. ECB
      (Věc T-578/18)
      (2018/C 436/80)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: CA Consumer Finance (Massy, Francie) (zástupkyně: A. Champsaur a A. Delors, advokátky)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  na základě článků 256 a 263 SFEU zrušil rozhodnutí ECB-SSM-2018-FRCAG-77 přijaté ECB dne 16. července 2018,

                  —

                  uložil ECB náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-576/18, Crédit agricole v. ECB.


title: Věc T-367/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar zdviháku s elektrickým ovládáním) „(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující tvar zdviháku s elektrickým ovládáním – Starší (průmyslový) vzor Společenství – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Informovaný uživatel – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar zdviháku s elektrickým ovládáním)
      (Věc T-367/17) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující tvar zdviháku s elektrickým ovládáním - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Informovaný uživatel - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2018/C 436/61)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Linak A/S (Nordborg, Dánsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně G. Sakalaite-Orlovskiene a A. Folliard-Monguiral, poté G. Sakalaite-Orlovskiene a J. Ivanauskas, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Čína)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2017, ve věci R 1411/2015-3, týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Linak a ChangZhou Kaidi Electrical.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Linak A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-56/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Bahtiyar Fathi v. Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite „Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Hranice, azyl a přistěhovalství – Nařízení (EU) č. 604/2013 – Článek 3 – Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států – Posouzení žádosti o mezinárodní ochranu bez výslovného rozhodnutí ohledně určení členského státu příslušného k posouzení žádosti – Směrnice 2011/95/EU – Články 9 a 10 – Důvody pronásledování založené na náboženství – Důkaz – Íránské právní předpisy upravující odpadlictví – Směrnice 2013/32/EU – Článek 46 odst. 3 – Účinný opravný prostředek“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/7

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – Bahtiyar Fathi v. Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite
      (Věc C-56/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Hranice, azyl a přistěhovalství - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Článek 3 - Určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států - Posouzení žádosti o mezinárodní ochranu bez výslovného rozhodnutí ohledně určení členského státu příslušného k posouzení žádosti - Směrnice 2011/95/EU - Články 9 a 10 - Důvody pronásledování založené na náboženství - Důkaz - Íránské právní předpisy upravující odpadlictví - Směrnice 2013/32/EU - Článek 46 odst. 3 - Účinný opravný prostředek“)
      (2018/C 436/07)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad Sofia-grad

         Účastníci původního řízení

         Žalobce: Bahtiyar Fathi

         Žalovaný: Predsedatel na Daržavna agencija za bežancite

         Výrok

                  1)

                  Článek 3 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, musí být v takové situaci, jaká nastala ve věci v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby orgány určitého členského státu meritorně posoudily žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu čl. 2 písm. d) tohoto nařízení, neexistuje-li výslovné rozhodnutí těchto orgánů, kterým se na základě kritérií stanovených uvedeným nařízením konstatuje, že k uvedenému posouzení byl příslušný tento členský stát.

                  2)

                  Článek 46 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany musí být v takové situaci, jako nastala ve věci v původním řízení, vykládán v tom smyslu, že v rámci opravného prostředku podaného žadatelem o mezinárodní ochranu proti rozhodnutí o tom, že jeho žádost o mezinárodní ochranu je nedůvodná, není příslušný soud členského státu povinen z úřední povinnosti zkoumat, zda byly správně uplatněny kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování uvedené žádosti, upravené nařízením č. 604/2013.

                  3)

                  Článek 10 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že žadatel o mezinárodní ochranu, který na podporu své žádosti uplatňuje hrozbu pronásledování z důvodů založených na náboženství, nemusí na podporu tvrzení o svém náboženském přesvědčení předkládat prohlášení nebo dokumenty ke všem prvkům pojmu „náboženství“, jak je definován v tomto ustanovení. Žadateli nicméně přísluší, aby uvedená tvrzení věrohodně doložil předložením skutečností, na jejichž základě se příslušný orgán může ujistit o jejich pravdivosti.

                  4)

                  Článek 9 odst. 1 a 2 směrnice 2011/95 musí být vykládán v tom smyslu, že zákaz jednání proti státnímu náboženství země, z níž pochází žadatel o mezinárodní ochranu, pod pohrůžkou trestem smrti nebo vězením může být „pronásledováním“ ve smyslu tohoto článku, pokud orgány této země takové sankce za porušení uvedeného zákazu v praxi ukládají, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

         (1)  Úř. věst. C 112, 10.4.2017.


title: Věc C-622/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 4. října 2018 – AR v. Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/30

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 4. října 2018 – AR v. Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS
      (Věc C-622/18)
      (2018/C 436/43)
      Jednací jazyk: francouzština

         Předkládající soud

      Cour de cassation

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: AR

         Odpůrkyně: Cooper International Spirits LLC, Établissements Gabriel Boudier SA, St Dalfour SAS

         Předběžná otázka

      Musí být čl. 5 odst. 1 písm. b) a články 10 a 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky, který ji nikdy neužíval a byl proto po uplynutí lhůty pěti let od zveřejnění jejího zápisu zbaven svých práv z dotčené ochranné známky, má nárok na náhradu škody vzniklé porušením jeho práv z důvodu tvrzeného zásahu do základní funkce jeho ochranné známky, který byl způsoben tím, že přede dnem nabytí účinnosti zániku jeho práv užívala třetí osoba označení podobné předmětné ochranné známce pro výrobky nebo služby totožné s výrobky nebo službami, pro které je dotčená známka chráněna, nebo jim podobné?

         (1)  Úř. věst. L 299, s. 25.


title: Věc C-73/17: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. října 2018 – Francouzská republika v. Evropský parlament „Žaloba na neplatnost – Institucionální právo – Protokol o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie – Evropský parlament – Pojem ‚zasedání o rozpočtu‘ konající se ve Štrasburku (Francie) – Článek 314 SFEU – Výkon rozpočtové pravomoci na doplňujícím plenárním zasedání v Bruselu (Belgie)“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/8

      Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 2. října 2018 – Francouzská republika v. Evropský parlament
      (Věc C-73/17) (1)

      („Žaloba na neplatnost - Institucionální právo - Protokol o umístění sídel orgánů a některých institucí, subjektů a útvarů Evropské unie - Evropský parlament - Pojem ‚zasedání o rozpočtu‘ konající se ve Štrasburku (Francie) - Článek 314 SFEU - Výkon rozpočtové pravomoci na doplňujícím plenárním zasedání v Bruselu (Belgie)“)
      (2018/C 436/08)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda a E. de Moustier, zmocněnci)

         Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: R. Crowe a U. Rösslein, zmocněnci)

         Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Lucemburské velkovévodství (zástupci: D. Holderer a C. Schiltz, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

                  3)

                  Lucemburské velkovévodství ponese vlastní náklady řízení

         (1)  Úř. věst. C 104, 3.4.2017.


title: Věc C-633/18 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. října 2018 společností Apple Distribution International proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. července 2018 ve věci T-101/17, Apple Distribution International v. Evropská komise

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/31

      Kasační opravný prostředek podaný dne 11. října 2018 společností Apple Distribution International proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. července 2018 ve věci T-101/17, Apple Distribution International v. Evropská komise
      (Věc C-633/18 P)
      (2018/C 436/44)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Apple Distribution International (zástupci: I. S. Schwiddessen, H. Lutz, Rechtsanwälte, N. Niejahr, Rechtsanwältin, A. Patsa, Advocate)

         Další účastnice řízení: Evropská komise

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil napadené usnesení v plném rozsahu;

                  —

                  určil, že společnost Apple je přímo a individuálně dotčena sporným rozhodnutím;

                  —

                  vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí ve věci samé; a

                  —

                  uložil Komisi povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené společností Apple v tomto řízení a v řízení před Tribunálem.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Společnost Apple tvrdí, že napadené usnesení je stiženo vadami v důsledku nesprávného právního posouzení:

                  —

                  Zaprvé Tribunál zkreslil a nezvážil relevantní důkazy při posuzování, zda soutěžní postavení společnosti Apple na trhu se službami domácí video zábavy v Německu bylo podstatným způsobem ovlivněno v důsledku napadeného rozhodnutí (1).

                  —

                  Zadruhé Tribunál nesprávné uplatnil právní standard pro posouzení individuálního dotčení, když konstatoval, že společnost Apple nepatří do uzavřené skupiny podniků, které byly identifikovatelné v době přijetí sporného rozhodnutí na základě kritérií specifických pro členy této skupiny.

                  —

                  Zatřetí Tribunál porušil článek 119 svého jednacího řádu a článek 36 statutu Soudního dvora, když neuvedl důvody pro svůj závěr, podle něhož (i) důkazy předložené společností Apple za účelem posouzení dopadu státní podpory na její soutěžní postavení na trhu se službami domácí video zábavy v Německu nebyly dostatečné; a (ii) individuální dotčení musí být doloženo k okamžiku, kdy je sporné opatření koncipováno, přijato a vykonáno na vnitrostátní úrovni.

                  —

                  Začtvrté Tribunál porušil právo společnosti Apple na obhajobu, když vycházel z vyjádření Komise předložené v odpověď na otázky Tribunál, k němuž se společnost Apple neměla příležitost vyjádřit.

         (1)  Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2042 ze dne 1. září 2016 o režimu podpory SA.38418 — 2014/C (ex 2014/N), kterou Německo zamýšlí poskytnout na podporu filmové produkce a distribuce (Úř. věst. 2016, L 314, s. 63).


title: Věc C-521/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. srpna 2018 – Pegaso Srl Servizi Fiduciari a další v. Poste Tutela SpA

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/19

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 6. srpna 2018 – Pegaso Srl Servizi Fiduciari a další v. Poste Tutela SpA
      (Věc C-521/18)
      (2018/C 436/24)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Pegaso Srl Servizi Fiduciari, Sistemi di Sicurezza Srl, YW

         Žalovaná: Poste Tutela SpA

         Předběžné otázky

                  1)

                  Musí být společnost Poste Italiane s.p.a. na základě uvedených charakteristik kvalifikována jako „veřejnoprávní subjekt“ podle čl. 3 odst. 1 písm. d) legislativního nařízení č. 50 z roku 2016 a podle příslušných směrnic (2014/23/EU (1), 2014/24/EU (2) a 2014/25/EU (3))?

                  2)

                  Vztahuje se uvedená kvalifikace rovněž na její 100 % dceřinou společnost Poste Tutela s.p.a., jejíž fúze se společností Poste Italiane s.p.a. již probíhá, a to s ohledem na bod 46 odůvodnění směrnice 2014/23/EU o ovládaných právnických osobách (v tomto smyslu viz rovněž rozsudek Soudního dvora EU ze dne 5. října 2017, C-567/15: povinnost zadávacího řízení pro společnosti ovládané orgánem státní správy; rozsudek VI. senátu Státní rady ze dne 24. listopadu 2011, č. 6211)?

                  3)

                  Jsou uvedené společnosti povinny provádět otevřené zadávací řízení pouze při přidělování zakázek, které souvisí s činnostmi vykonávanými ve zvláštních odvětvích podle směrnice 2014/25/EU, a to jako zadavatelé, kteří musí být považováni za veřejnoprávní subjekty podle pravidel upravených v části II zákona o veřejných zakázkách, zatímco ve vztahu ke smluvní činnosti nesouvisející s uvedenými odvětvími mají plnou smluvní volnost a jsou vázáni výhradně soukromoprávními pravidly, s přihlédnutím k zásadám stanoveným v bodě 21 odůvodnění a článku 16 směrnice 2014/23/EU?

                  4)

                  Naproti tomu v případě, že tyto společnosti splňují požadavky kladené na veřejnoprávní subjekty, mají podléhat obecné směrnici 2014/24/EU (a tedy smluvním pravidlům pro otevřené zadávací řízení), pokud jde o smlouvy, jejichž předmět nespadá do zvláštních odvětví, a to i v případě, že – z důvodu vývoje těchto společností od okamžiku jejich založení – vykonávají činnosti převážně podnikatelského charakteru za tržních podmínek?

                  5)

                  V případě kanceláří, kde se smíšeným způsobem vykonávají činnosti, které přímo souvisejí s univerzální službou, i činnosti, které s touto službou nesouvisejí, je možno vyloučit koncept funkční souvislosti se službou, která je konkrétně ve veřejném zájmu, pokud jde o smlouvy týkající se běžné i mimořádné údržby, úklidu, zařizování, jakož i služeb vrátnice a bezpečnostních služeb pro tyto kanceláře?

                  6)

                  Pokud by bylo přijato tvrzení společnosti Poste Italiane s.p.a., je třeba skutečnost, že bylo z vlastní iniciativy zveřejněno oznámení o zahájení zadávacího řízení, na které se nevztahují veškeré záruky transparentnosti a rovného zacházení upravené v zákoně o veřejných zakázkách a které bylo bez dalších upozornění v tomto směru řádně zveřejněno v Úředním věstníku Italské republiky a v Úředním věstníku Evropské unie, považovat za neslučitelnou s ustálenou zásadou ochrany legitimního očekávání uchazečů zadávacího řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/23/EU ze dne 26. února 2014 o udělování koncesí (Úř. věst. 2014, L 94, s. 1).

         (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. L 94, s. 65).

         (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/25/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb a o zrušení směrnice 2004/17/ES (Úř. věst. L 94, s. 243).


title: Věc C-105/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – Komisija za zaštita na potrebitelite v. Evelina Kamenova „Řízení o předběžné otázce – Ochrana spotřebitele – Směrnice 2005/29/ES – Článek 2 písm. b) a d) – Směrnice 2011/83/EU – Článek 2 bod 2 – Pojmy ‚obchodník‘ a ‚obchodní praktiky‘“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad – Varna – Bulharsko) – Komisija za zaštita na potrebitelite v. Evelina Kamenova
      (Věc C-105/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Ochrana spotřebitele - Směrnice 2005/29/ES - Článek 2 písm. b) a d) - Směrnice 2011/83/EU - Článek 2 bod 2 - Pojmy ‚obchodník‘ a ‚obchodní praktiky‘“)
      (2018/C 436/09)
      Jednací jazyk: bulharština

         Předkládající soud

      Administrativen sad

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Komisija za zaštita na potrebitelite

         Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Evelina Kamenova

         za přítomnosti: Okražna prokuratura – Varna

         Výrok

      Článek 2 písm. b) a d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) a čl. 2 bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, musí být vykládány v tom smyslu, že takovou fyzickou osobu, která na internetovém prodejním portálu zveřejní současně určitý počet inzerátů, v nichž nabízí k prodeji nové i použité zboží, jako je odpůrkyně ve věci v původním řízení, lze považovat za „obchodníka“ a takovou činnost kvalifikovat jako „obchodní praktiku“ pouze tehdy, pokud tato osoba jedná za účelem, který lze považovat za její obchodní činnost, podnikání, řemeslo nebo svobodné povolání, což musí ověřit s ohledem na všechny relevantní okolnosti projednávaného případu předkládající soud.

         (1)  Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


title: Věc T-584/18: Žaloba podaná dne 27. září 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank v. ECB

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/57

      Žaloba podaná dne 27. září 2018 – Ukrselhosprom PCF a Versobank v. ECB
      (Věc T-584/18)
      (2018/C 436/81)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukrajina) a Versobank AS (Talin, Estonsko) (zástupci: O. Behrends, L. Feddern a M. Kirchner, advokáti)

         Žalovaná: Evropská centrální banka

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí ECB/SSM/2018–EE-2 WHD-2017-0012 ze dne 17. července 2018, kterým byla Versobank AS odňata bankovní licence;

                  —

                  zrušil tudíž usnesení ECB-SSM-2018-EE-3 ze dne 14. prosince 2018 o nákladech řízení týkající se vnitřního správního přezkumu;

                  —

                  uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dvacet čtyři žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nemá pravomoc k rozhodnutí o likvidaci Versobank AS.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB neprovedla vlastní posouzení, pokud jde o podstatu problémů praní špinavých peněz/boj proti financování teroristické činnosti.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nevyšetřila a neposoudila důkladně a nestranně všechny relevantní okolnosti tohoto případu.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející z protiprávního spoléhání se na údajné předložení nesprávných informací ohledně lotyšských činností Versobank.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nezohlednila pozitivní úlohu vysoce kompetentního a váženého managementu.

                  6.

                  Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nevymezila příslušné regulatorní požadavky, které Versobank údajně nesplnila.

                  7.

                  Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB nezohlednila skutečnost, že podstatná část činností Versobank nezahrnovala významné riziko, pokud jde o praní špinavých peněz.

                  8.

                  Osmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB dostatečně nezvážila značné snížení zákazníků v rizikovějších kategoriích.

                  9.

                  Devátý žalobní důvod vycházející z chybného předpokladu, že žádná další náprava není možná.

                  10.

                  Desátý žalobní důvod vycházející z chybného posouzení případné nové správní rady.

                  11.

                  Jedenáctý žalobní důvod vycházející z chybného posouzení případného pozastavení hlasovacích práv.

                  12.

                  Dvanáctý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se ECB mylně spolehla na údajnou neslučitelnost s pokynem.

                  13.

                  Třináctý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že ECB chybně posoudila možnost dalšího pokynu.

                  14.

                  Čtrnáctý žalobní důvod vycházející z protiprávního odmítnutí možnosti samolikvidace.

                  15.

                  Patnáctý žalobní důvod vycházející z protiprávního odmítnutí možnosti prodeje.

                  16.

                  Šestnáctý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.

                  17.

                  Sedmnáctý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.

                  18.

                  Osmnáctý žalobní důvod vycházející z porušení zásad legitimního očekávání a právní jistoty.

                  19.

                  Devatenáctý žalobní důvod vycházející z porušení článku 19 a bodu 75 odůvodnění nařízení č. 1024/2013 (1) a zneužití pravomoci.

                  20.

                  Dvacátý žalobní důvod vycházející z porušení práva Versobank a akcionářů být slyšeni z důvodu příliš krátké lhůty k předložení vyjádření.

                  21.

                  Dvacátý první žalobní důvod vycházející z dalších porušení práv Versobank na obhajobu a práva být slyšena.

                  22.

                  Dvacátý druhý žalobní důvod vycházející z neposkytnutí dostatečně odůvodněného rozhodnutí.

                  23.

                  Dvacátý třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva Versobank na přístup k dokumentům.

                  24.

                  Dvacátý čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení práv akcionářů v souvislosti s přezkumem, který provedla Správní revizní komise podle článku 24 nařízení č. 1024/2013.

         (1)  Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 ze dne 15. října 2013, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi (Úř. věst. 2013 L 287, s. 63).


title: Věc T-585/18: Žaloba podaná dne 27. září 2018 – Şanli v. Rada

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/59

      Žaloba podaná dne 27. září 2018 – Şanli v. Rada
      (Věc T-585/18)
      (2018/C 436/82)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Dalokay Şanli (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: D. Gürses, advocaat)

         Žalovaná: Rada Evropské unie

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Rady ze dne 31. července 2018;

                  —

                  vyškrtnul jej ze seznamu podle nařízení (ES) č. 2580/2001, a

                  —

                  uložil Radě náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

                  1.

                  Porušení podstatných formálních náležitostí a Smluv.

                  2.

                  V řízení nebyl předložen žádný důkaz, že žalobce páchal teroristické činy.

                  3.

                  Žalobce se nemohl v řízení, které vedlo k vydání napadeného rozhodnutí, přiměřeně obhajovat.

                  4.

                  Rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné.

                  5.

                  Rozhodnutí porušuje zásady subsidiarity a proporcionality.

                  6.

                  Nařízení č. 2580/2001 není použitelné, jelikož PKK není teroristickou organizací.

                  7.

                  Rozhodnutí porušuje zákaz nadměrných opatření.


title: Věc C-541/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. srpna 2018 – AS v. Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 21. srpna 2018 – AS v. Deutsches Patent- und Markenamt
      (Věc C-541/18)
      (2018/C 436/25)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: AS

         Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt

         Předběžná otázka

      Má označení rozlišovací způsobilost, pokud existují prakticky významné a srozumitelné možnosti používat jej u výrobků a služeb jako označení původu, ačkoliv se přitom nejedná o nejpravděpodobnější způsob použití označení (1)?

         (1)  Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. 2008, L 299, s. 25).


title: Věc C-242/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico a Ministero delle Politiche Agricole e Forestali „Řízení o předběžné otázce – Životní prostředí – Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů – Biokapaliny využívané v tepelné elektrárně – Směrnice 2009/28/ES – Článek 17 – Kritéria udržitelnosti pro biokapaliny – Článek 18 – Vnitrostátní režimy vydávání osvědčení o udržitelnosti – Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/438/EU – Nepovinné režimy osvědčování udržitelnosti biopaliv a biokapalin schválené Komisí – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost zprostředkovatelských subjektů předkládat osvědčení o udržitelnosti – Článek 34 SFEU – Volný pohyb zboží“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/10

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico a Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
      (Věc C-242/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Podpora využívání energie z obnovitelných zdrojů - Biokapaliny využívané v tepelné elektrárně - Směrnice 2009/28/ES - Článek 17 - Kritéria udržitelnosti pro biokapaliny - Článek 18 - Vnitrostátní režimy vydávání osvědčení o udržitelnosti - Prováděcí rozhodnutí Komise 2011/438/EU - Nepovinné režimy osvědčování udržitelnosti biopaliv a biokapalin schválené Komisí - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví povinnost zprostředkovatelských subjektů předkládat osvědčení o udržitelnosti - Článek 34 SFEU - Volný pohyb zboží“)
      (2018/C 436/11)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

         Žalovaní: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

         Výrok

                  1)

                  Článek 18 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES ve spojení s prováděcím rozhodnutím Komise 2011/438/EU ze dne 19. července 2011 o uznání režimu „International Sustainability and Carbon Certification“ pro prokázání souladu s kritérii udržitelnosti podle směrnic Evropského parlamentu a Rady 2009/28 a 2009/30/ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která ukládá hospodářským subjektům zvláštní podmínky, které jsou odlišné a širšího rozsahu, než jaké ukládá nepovinný režim osvědčování udržitelnosti, jako např. režim ISCC, uznaný uvedeným prováděcím rozhodnutím Evropské komise, které bylo přijato v souladu s čl. 18 odst. 4 uvedené směrnice, jelikož daný režim byl schválen pouze pro biopaliva a uvedené podmínky se týkají pouze biokapalin.

                  2)

                  Unijní právo, zejména pak článek 34 SFEU a čl. 18 odst. 1 a 3 směrnice 2009/28, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, ukládala vnitrostátní režim ověřování udržitelnosti biokapalin, který stanoví, že všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského řetězce určitého produktu, i to i tehdy, když se jedná o prostředníky, kteří biokapalinami fyzicky nedisponují, jsou vázány určitými povinnostmi týkajícími se ověřování, komunikace a informování vyplývajícími z uvedeného režimu.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc C-544/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 20. srpna 2018 – HM Revenue & Customs v. HD

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Spojené království) dne 20. srpna 2018 – HM Revenue & Customs v. HD
      (Věc C-544/18)
      (2018/C 436/26)
      Jednací jazyk: angličtina

         Předkládající soud

      Upper Tribunal

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatel: HM Revenue & Customs

         Odpůrkyně: HD

         Předběžná otázka

      Musí být článek 49 SFEU vykládán v tom smyslu, že osoba, která přestala vykonávat samostatnou výdělečnou činnost za okolností, kdy existují tělesná omezení během pokročilého stadia těhotenství a v době po porodu, si zachovává postavení osoby samostatně výdělečně činné ve smyslu uvedeného článku, pokud se v přiměřené době po narození dítěte vrátí k ekonomické činnosti nebo hledá zaměstnání?


title: Věc C-635/18: Žaloba podaná dne 11. října 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/32

      Žaloba podaná dne 11. října 2018 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
      (Věc C-635/18)
      (2018/C 436/45)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes a A. C. Becker, zmocněnci)

         Žalovaná: Spolková republika Německo

         Návrhová žádání žalobkyně

      Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  určil, že Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 13 odst. 1 směrnice 2008/50/ES (1) ve spojení s její přílohou XI, tím, že od roku 2010 systematicky a trvale překračuje roční mezní hodnoty pro oxid dusičitý (NO2) ve 26 zónách posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší (DEZBXX0001A berlínská aglomerace, DEZCXX0007A stuttgartská aglomerace, DEZCXX0043S okres Tübingen, DEZCXX0063S okres Stuttgart, DEZCXX0004A freiburská aglomerace, DEZCXX0041S okres Karlsruhe [bez aglomerací], DEZCXX0006A aglomerace Mannheim/Heidelberg, DEZDXX0001A mnichovská aglomerace, DEZDXX0003A aglomerace Norimberk/Fürth/Erlangen, DEZFXX0005S oblast III střední a severní Hesensko, DEZFXX0001A aglomerace I [Rýn-Mohan], DEZFXX0002A aglomerace II [Kassel], DEZGLX0001A hamburská aglomerace, DEZJXX0015A Grevenbroich [rýnská hnědouhelná pánev], DEZJXX0004A Kolín, DEZJXX0009A Düsseldorf, DEZJXX0006A Essen, DEZJXX0017A Duisburg, Oberhausen, Mülheim, DEZJXX0005A Hagen, DEZJXX0008A Dortmund, DEZJXX0002A Wuppertal, DEZJXX0011A Cáchy DEZJXX0016S městské a zemědělské oblasti v Severním Porýní–Vestfálsku, DEZKXX0006S Mohuč, DEZKXX0007S Worms/Frankenthal/Ludwigshafen, DEZKXX0004S Koblenc/Neuwied) a ve dvou z těchto zón i hodinové mezní hodnoty NO2 (DEZCXX0007A stuttgartská aglomerace, DEZFXX0001A aglomerace I [Rýn-Mohan]),

                  —

                  určil, že od 11. června 2010 Spolková republika Německo nedodržuje povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 23 odst. 1 druhého a třetího pododstavce směrnice 2008/50/ES ve spojení s její přílohou XV oddílem A, zejména povinnost zajistit, aby ve všech 26 dotčených zónách bylo období překročení co možná nejkratší,

                  —

                  uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Spolková republika Německo od roku 2010 systematicky a trvale překračovala roční (ve 26) a hodinové (ve 2 zónách) mezní hodnoty stanovené v příloze XI pro NO2. To představuje porušení čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu ve spojení s její přílohou XI.
      Spolková republika Německo v rozporu s čl. 23 odst. 1 druhým a třetím pododstavcem směrnice ve spojení s její přílohou XV od 11. června 2010 opomíjela přijmout opatření v rámci plánů kvality ovzduší, pokud jde o dotčené zóny, které by umožnily vhodným způsobem zajistit, aby období překročení bylo co možná nejkratší. Nevhodnost opatření je zřejmá zejména z trvání, vývoje a rozsahu překračování mezních hodnot, jakož i z přezkumu plánů kvality ovzduší vypracovaných ohledně dotčených zón.

         (1)  JO 2008, L 152, p. 1.


title: Věc C-337/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Szczecinie – Polsko) – Feniks Sp. z o.o. v. Azteca Products & Services SL „Řízení o předběžné otázce – Prostor svobody, bezpečnosti a práva – Nařízení (EU) č. 1215/2012 – Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Zvláštní příslušnost – Článek 7 bod 1 písm. a) – Pojem ‚smluvní věci‘ – Actio pauliana“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/11

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sądu Okręgowego w Szczecinie – Polsko) – Feniks Sp. z o.o. v. Azteca Products & Services SL
      (Věc C-337/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Zvláštní příslušnost - Článek 7 bod 1 písm. a) - Pojem ‚smluvní věci‘ - Actio pauliana“)
      (2018/C 436/12)
      Jednací jazyk: polština

         Předkládající soud

      Sąd Okręgowy w Szczecinie

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Feniks Sp. z o.o.

         Žalovaná: Azteca Products & Services SL

         Výrok

      V takové situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, se na pauliánskou odpůrčí žalobu, na základě které se držitel věřitelského práva vyplývajícího ze smlouvy domáhá určení, že právní jednání, jež údajně krátí jeho práva a prostřednictvím kterého jeho dlužník převedl majetek na třetí osobu, je vůči němu neúčinné, vztahuje pravidlo o mezinárodní příslušnosti stanovené v čl. 7 bodu 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

         (1)  Úř. věst. C 300, 11.9.2017.


title: Věc C-548/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Saarländisches Oberlandesgericht (Německo) dne 23. srpna 2018 – BGL BNP Paribas SA v. TeamBank AG Nürnberg

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/20

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Saarländisches Oberlandesgericht (Německo) dne 23. srpna 2018 – BGL BNP Paribas SA v. TeamBank AG Nürnberg
      (Věc C-548/18)
      (2018/C 436/27)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Saarländisches Oberlandesgericht

         Účastnice původního řízení

         Navrhovatelka: BGL BNP Paribas SA

         Odpůrkyně: TeamBank AG Nürnberg

         Předběžné otázky

                  1)

                  Je článek 14 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 ze dne 17. června 2008 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy (nařízení Řím I) (1) použitelný na účinky vícenásobného postoupení vůči třetím osobám?

                  2)

                  V případě kladné odpovědi na první otázku: Jakým právem se v tomto případě řídí účinky vůči třetím osobám?

                  3)

                  V případě záporné odpovědi na první otázku: Použije se toto ustanovení přiměřeně?

                  4)

                  V případě kladné odpovědi na třetí otázku: Jakým právem se v tomto případě řídí účinky vůči třetím osobám?

         (1)  Úř. věst. 2008, L 177, s. 6.


title: Věc T-368/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar zdviháku s elektrickým ovládáním) „(Průmyslový) vzor Společenství – Řízení o prohlášení neplatnosti – Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující tvar zdviháku s elektrickým ovládáním – Starší (průmyslový) vzor Společenství – Důvod neplatnosti – Nedostatek individuální povahy – Informovaný uživatel – Neexistence odlišného celkového dojmu – Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/44

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Linak v. EUIPO – ChangZhou Kaidi Electrical (Tvar zdviháku s elektrickým ovládáním)
      (Věc T-368/17) (1)

      („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující tvar zdviháku s elektrickým ovládáním - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Informovaný uživatel - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 nařízení (ES) č. 6/2002“)
      (2018/C 436/62)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Linak A/S (Nordborg, Dánsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně G. Sakalaite-Orlovskiene a A. Folliard-Monguiral, poté G. Sakalaite-Orlovskiene a J. Ivanauskas, zmocněnci)

         Další účastnice v řízení před odvolacím senátem EUIPO: ChangZhou Kaidi Electrical Co. Ltd (Changzhou, Čína)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2017, ve věci R 1412/2015, týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Linak a ChangZhou Kaidi Electrical.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Linak A/S se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 249, 31.7.2017.


title: Věc C-650/18: Žaloba podaná dne 17. října 2018 – Maďarsko v. Evropský parlament

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/33

      Žaloba podaná dne 17. října 2018 – Maďarsko v. Evropský parlament
      (Věc C-650/18)
      (2018/C 436/46)
      Jednací jazyk: maďarština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér, G. Tornyai a Zs. Wagner, zmocněnci)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání žalobce

      Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:

                  —

                  zrušil usnesení Evropského parlamentu ze dne 12. září 2018 o návrhu, který vybízí Radu, aby podle čl. 7 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii rozhodla, že existuje zřejmé nebezpečí, že Maďarsko závažně poruší hodnoty, na nichž je Evropská unie založena;

                  —

                  uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby maďarská vláda vznáší čtyři žalobní důvody:

                  1.

                  Podle maďarské vlády Evropský parlament při hlasování o napadeném rozhodnutí porušil ustanovení článku 354 SFEU a vlastní jednací řád. V rámci uvedeného hlasování byly pouze hlasy „pro“ a „proti“ zohledněny při výpočtu výsledků hlasování poslanců Evropského parlamentu, přičemž byly vyloučeny hlasy těch, kdo se „zdrželi hlasování“, což je v rozporu s článkem 354 SFEU a čl. 178 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu. Pokud by byly zohledněny hlasy těch, kdo se „zdrželi hlasování“, byl by výsledek hlasování odlišný (první žalobní důvod).

                  2.

                  Zadruhé, předseda Evropského parlamentu nepožádal Výbor Evropského parlamentu pro ústavní záležitosti (AFCO) o výklad jednacího řádu, ačkoli před hlasováním existovaly vážné pohybnosti ohledně způsobu zohledňování hlasů. Porušil tak zásadu právní jistoty, protože jak před hlasováním, tak po něm existovala přetrvávající nejistota ohledně výkladu jednacího řádu (druhý žalobní důvod).

                  3.

                  Zatřetí podle maďarské vlády byly v rámci hlasování o napadením usnesení porušeny demokratické pravomoci svěřené poslancům Evropského parlamentu a základní zásada rovného zacházení s poslanci a základní zásada nepřímé demokracie. Poslanci neměly možnost uplatnit pravomoci nezbytné k výkonu jejich funkcí zástupců občanů v souladu se zásadou demokracie, která implikuje možnost zdržet se hlasování (třetí žalobní důvod).

                  4.

                  Začtvrté, podle maďarské vlády napadené usnesení porušuje základní zásadu loajální spolupráce mezi unijními orgány a členskými státy podle čl. 4 odst. 3 SEU a unijní právní zásady, jako například zásadu spolupráce v dobré víře mezi orgány, zásadu legitimního očekávání a zásadu právní jistoty, protože závěry vyvozené v napadeném usnesení jsou založeny na již uzavřených řízeních pro nesplnění povinnosti, nebo dosud neuzavřených řízeních (čtvrtý žalobní důvod).


title: Věc C-550/18: Žaloba podaná dne 27. srpna 2018 – Evropská komise v. Irsko

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/21

      Žaloba podaná dne 27. srpna 2018 – Evropská komise v. Irsko
      (Věc C-550/18)
      (2018/C 436/28)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, T. Scharf, G. von Rintelen, zmocněnci)

         Žalované: Irsko

         Návrhová žádání žalobkyně

                  —

                  Určit, že co se týče směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/849 ze dne 20. května 2015 o předcházení využívání finančního systému k praní peněz nebo financování terorismu, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 a o zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES a směrnice Komise 2006/70/ES (Úř. věst. 2015, L 141, s. 73), Irsko do 26. června 2017 nepřijalo veškeré předpisy provádějící uvedenou směrnici nebo každopádně tyto předpisy nesdělilo Komisi a nesplnilo tak povinnosti, které mu příslušejí na základě čl. 67 odst. 1 uvedené směrnice,

                  —

                  uložit Irsku na základě čl. 260 odst. 3 SFEU platit od vyhlášení rozsudku Soudního dvora denní penále ve výši 17 190,60 eur, a to pro nesplnění jeho povinnosti sdělit předpisy provádějící směrnici (EU) 2015/849,

                  —

                  uložit Irsku na základě čl. 260 odst. 2 druhého pododstavce SFEU zaplatit paušální denní částku 4 701,20 eur vynásobenou počtem dní, po který bude neplnění povinnosti trvat, přičemž tato částka nesmí být nižší než 1 685 000 eur, a

                  —

                  uložit Irsku náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Podle čl. 67 odst. 1 směrnice (EU) 2015/849 musely členské státy uvést v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 26. června 2017 a neprodleně sdělit Komisi znění těchto předpisů. Jelikož uvedená směrnice nebyla stále provedena, rozhodla se Komise podat žalobu k Soudnímu dvoru.


title: Věc T-444/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – CompuGroup Medical v. EUIPO – Medion (life coins) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie life coins – Starší slovní ochranná známka Evropské unie LIFE – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/45

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – CompuGroup Medical v. EUIPO – Medion (life coins)
      (Věc T-444/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie life coins - Starší slovní ochranná známka Evropské unie LIFE - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001]“)
      (2018/C 436/63)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: CompuGroup Medical AG (Coblence, Německo) (zástupce: B. Dix, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Medion AG (Essen, Německo) (zástupce: G. Hagemeier, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017 (věc R 1569/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Medion a CompuGroup Medical.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnost CompuGroup Medical AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Medion AG.

         (1)  Úř. věst. C 283, 28.8.2017.


title: Věc C-379/17: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Řízení zahájené Società Immobiliare Al Bosco Srl „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech – Lhůta pro výkon příkazu k zajišťovacímu zabavení majetku stanovená v právu dožádaného členského státu – Použitelnost této lhůty na exekuční titul, kterým bylo nařízeno zajišťovací zabavení majetku a který byl získán v jiném členském státě a prohlášen za vykonatelný v dožádaném členském státě“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/12

      Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Řízení zahájené Società Immobiliare Al Bosco Srl
      (Věc C-379/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Lhůta pro výkon příkazu k zajišťovacímu zabavení majetku stanovená v právu dožádaného členského státu - Použitelnost této lhůty na exekuční titul, kterým bylo nařízeno zajišťovací zabavení majetku a který byl získán v jiném členském státě a prohlášen za vykonatelný v dožádaném členském státě“)
      (2018/C 436/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Bundesgerichtshof

         Účastnice původního řízení

      Società Immobiliare Al Bosco Srl

         Výrok

      Článek 38 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se taková právní úprava členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví použití lhůty pro výkon příkazu k zajišťovacímu zabavení majetku, použila v případě takového příkazu, který byl vydán v jiném členském státě a stal se vykonatelným v dožádaném členském státě.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-602/18: Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Ayuntamiento de Enguera v. Komise

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/60

      Žaloba podaná dne 5. října 2018 – Ayuntamiento de Enguera v. Komise
      (Věc T-602/18)
      (2018/C 436/84)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Ayuntamiento de Enguera (Enguera, Španělsko) (zástupci: J. Palau Navarro, J. Ortiz Ballester a V. Soriano i Piqueras, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil usnesení přijaté vedoucím oddělení „ENV.D.4 – Life Programme“ ředitelství „D Capital Natural“ generálního ředitelství pro životní prostředí Evropské komise dne 26. července 2018 ve věci„LIFE 10 ENV/ES/000458 – ECOGLAUCA ÉRGON – Confirmation of recovery order“.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První důvod vychází z porušení článku 296 SFEU, neboť napadené usnesení je stiženo nedostatkem odůvodnění.

                  2.

                  Druhý důvod vychází z nepřesnosti odůvodnění, pokud by byla konstatována existence implicitního odůvodnění.

                  3.

                  Třetí důvod vychází z porušení práva na řádnou správu podle článku 41 Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž:

                              —

                              bylo porušeno právo všech osob být vyslechnut před přijetím rozhodnutí, které se osoby individuálně nepříznivě dotýká. V případě usnesení totiž nebyla nijak zohledněna vyjádření žalobkyně, ani nebyla požádána o vyjádření před přijetím konečného rozhodnutí;

                              —

                              nebyly zohledněny žádosti žalobkyně o přístup ke spisu v plném rozsahu;

                              —

                              ačkoli žalobkyně jednala se žalovanou vždy ve španělském jazyce, Komise vydávala všechny informace a rozhodnutí v angličtině.

                  4.

                  Čtvrtý důvod vychází z porušení zákazu svévolného uplatňování veřejné moci v rozsahu, v němž napadené usnesení neuplatňuje vhodná vědecká pravidla či kritéria, ale pouze subjektivní kritérium, čímž bez odůvodnění omezila či vyloučila jakoukoli hospodářskou účast Evropské unie na schváleném projektu.

                  5.

                  Pátý důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání v rozsahu, v němž se Komise při přijetí usnesení odchýlila od své předchozí rozhodovací praxe, kdy v plném rozsahu potvrzovala soulad činností uskutečněných žalobkyní, takže znenadání a nepochopitelně vydala rozhodnutí, které nebylo možné na základě předchozího jednání Komise očekávat.


title: Věc C-552/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. srpna 2018 – Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 29. srpna 2018 – Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno v. Ufficio Territoriale del Governo Taranto
      (Věc C-552/18)
      (2018/C 436/29)
      Jednací jazyk: italština

         Předkládající soud

      Consiglio di Stato

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelky: Indaco Service Soc. coop. sociale, Coop. sociale il Melograno

         Odpůrce: Ufficio Territoriale del Governo Taranto

         Předběžná otázka

      Brání unijní právo, a konkrétně čl. 57 odst. 4 směrnice 2014/24/EU (1) o zadávání veřejných zakázek, ve spojení s bodem 101 odůvodnění uvedené směrnice a zásadami proporcionality a rovného zacházení, takové vnitrostátní právní úpravě, jako je předmětná právní úprava, která v případě povinného vyloučení hospodářského subjektu z důvodu „vážného profesního pochybení“ stanoví, že pokud profesní pochybení zapříčinilo předčasné ukončení smlouvy na veřejnou zakázku, může být hospodářský subjekt vyloučen pouze v případě, že ukončení smlouvy není zpochybňováno nebo je potvrzeno na konci soudního řízení?

         (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


title: Věc T-533/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Next design+produktion v. EUIPO – Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie nuuna – Starší slovní ochranné známky Evropské unie NANU a NANU-NANA – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Posouzení nebezpečí záměny – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Komplementarita výrobků – Zásady samostatnosti a nezávislosti ochranné známky Evropské unie – Zásada legality a zásada řádné správy – Právní jistota“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2018 – Next design+produktion v. EUIPO – Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuuna)
      (Věc T-533/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie nuuna - Starší slovní ochranné známky Evropské unie NANU a NANU-NANA - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Posouzení nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Komplementarita výrobků - Zásady samostatnosti a nezávislosti ochranné známky Evropské unie - Zásada legality a zásada řádné správy - Právní jistota“)
      (2018/C 436/64)
      Jednací jazyk: němčina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Next design+produktion GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: M. Hirsch, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Hanne a D. Walicka, zmocněnci)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: T. Boddien, advokát)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. května 2017 (věc R 1448/2016-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nanu-Nana Joachim Hoepp a Next design+produktion.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Společnosti Next design+produktion GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 330, 2.10.2017.


title: Věc C-557/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 31. srpna 2018 – Eurowings GmbH v. JJ a KI

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/22

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hamburg (Německo) dne 31. srpna 2018 – Eurowings GmbH v. JJ a KI
      (Věc C-557/18)
      (2018/C 436/30)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Landgericht Hamburg

         Účastníci původního řízení

         Navrhovatelka: Eurowings GmbH

         Odpůrci: JJ, KI

         Předběžná otázka

      Je základem pro výpočet náhrady škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) celková trasa letu i tehdy, pokud má cestující v cílovém místě určení zpoždění o tři hodiny a více až z důvodu zpoždění/zrušení navazujícího letu, avšak s počátečním letem přistál včas, oba lety byly uskutečněny různými leteckými dopravci a potvrzení o rezervaci provedla cestovní kancelář, která lety pro zákazníka sestavila?

         (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1).


title: Věc T-603/18: Žaloba podaná dne 9. září 2018 – ZE v. Parlament

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/61

      Žaloba podaná dne 9. září 2018 – ZE v. Parlament
      (Věc T-603/18)
      (2018/C 436/85)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastníci řízení

         Žalobce: ZE (zástupce: P. Giatagantzidis, avvocato)

         Žalovaný: Evropský parlament

         Návrhová žádání

      Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 25. září 2018 o nařízení pozastavení výkonu jeho funkce do 31. října 2018 a všechny další související akty,

                  —

                  uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

                  1.

                  První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut před tím, než bylo vůči němu přijato napadené rozhodnutí.

                  2.

                  Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí bylo přijato na základě metody vyhledávání informací v rozporu s právem na řádnou správu věcí veřejných v souladu s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie.

                  3.

                  Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady nestrannosti generálního tajemníka tím, že nařídil zahájení správního řízení proti žalobci a přijal napadené rozhodnutí.

                  4.

                  Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevného porušení práva na soukromí z důvodu, že mu byl uložen zákaz přístupu na pracoviště, jakož i k jeho osobním spisům.

                  5.

                  Pátý žalobní důvod vycházející z porušení presumpce neviny a důvěrné povahy řízení v průběhu řízení vzhledem k vyjádřením vysoce postavených úředníků Evropského parlamentu v tisku.


title: Věc C-384/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistic N&N v. Budapest Rendőrfőkapitánya „Řízení o předběžné otázce – Sbližování právních předpisů – Silniční přeprava – Daňová ustanovení – Směrnice 1999/62/ES – Poplatky za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly – Mýtné – Povinnost členských států stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce – Paušální pokuta – Zásada proporcionality – Přímá použitelnost směrnice“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/12

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistic N&N v. Budapest Rendőrfőkapitánya
      (Věc C-384/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Silniční přeprava - Daňová ustanovení - Směrnice 1999/62/ES - Poplatky za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly - Mýtné - Povinnost členských států stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce - Paušální pokuta - Zásada proporcionality - Přímá použitelnost směrnice“)
      (2018/C 436/14)
      Jednací jazyk: maďarština

         Předkládající soud

      Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistic N&N

         Žalovaný: Budapest Rendőrfőkapitánya

         Výrok

      Požadavek přiměřenosti stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/76/EU ze dne 27. září 2011, nelze považovat za požadavek, který má přímý účinek. Vnitrostátní soud musí na základě své povinnosti týkající se přijetí veškerých vhodných obecných i zvláštních opatření k zajištění provedení tohoto ustanovení vykládat vnitrostátní právo v souladu s tímto ustanovením, nebo není-li takový konformní výklad možný, nesmí použít žádné vnitrostátní ustanovení, jehož uplatnění by za okolností v konkrétním případě vedlo k výsledku, který je v rozporu s unijním právem.

         (1)  Úř. věst. C 318, 25.9.2017.


title: Věc T-548/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – VF International v. EUIPO – Virmani (ANOKHI) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ANOKHI – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie kipling – Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující siluetu opice – Relativní důvod pro zamítnutí zápisu – Nebezpečí záměny – Podobnost označení – Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] – Poškození dobrého jména – Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/46

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – VF International v. EUIPO – Virmani (ANOKHI)
      (Věc T-548/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ANOKHI - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie kipling - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující siluetu opice - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001] - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení 2017/1001)“)
      (2018/C 436/65)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: VF International Sagl (Stabio, Švýcarsko) (zástupce: T. van Innis, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: P. Sipos, zmocněnec)

         Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Ken Virmani (Mnichov, Německo)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2017 (věc R 2307/2015-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností VF International a p. Virmanim.

         Výrok

                  1.

                  Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 26. května 2017 (věc R 2307/2015-4) se zrušuje.

                  2.

                  EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností VF International Sagl.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc C-559/18: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 4. září 2018 – TDK-Lambda Germany GmbH v. Hauptzollamt Lörrach

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/23

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Baden-Württemberg (Německo) dne 4. září 2018 – TDK-Lambda Germany GmbH v. Hauptzollamt Lörrach
      (Věc C-559/18)
      (2018/C 436/31)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: TDK-Lambda Germany GmbH

         Žalovaný: Hauptzollamt Lörrach

         Předběžná otázka

      Musí být kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1218/2012 ze dne 12. prosince 2012 (2) o změně a doplnění přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku vykládána v tom smyslu, že takové statické měniče, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, lze do podpoložky 8504 4030 zařadit jen tehdy, pokud jsou používány hlavně s telekomunikačními přístroji, zařízeními pro automatizované zpracování dat a jejich jednotkami, nebo k naplnění znaku „používané“ postačuje, že tyto statické měniče lze vzhledem k jejich objektivní povaze kromě jiných oblastí používat i s telekomunikačními přístroji, zařízeními pro automatizované zpracování dat a jejich jednotkami?

         (1)  Úř. věst. 1987, L 265, s. 1.

         (2)  Úř. věst. 2012, L 351, s. 36.


title: Věc C-416/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Francouzská republika „Nesplnění povinnosti státem – Články 49 a 63 SFEU, jakož i čl. 267 třetí pododstavec SFEU – Řetězové zdanění – Rozdílné zacházení na základě členského státu sídla vnukovské společnosti – Vrácení neoprávněně vybrané zálohové srážkové daně z příjmů z kapitálového majetku – Požadavky týkající se důkazů odůvodňujících takové vrácení – Omezení nároku na vrácení – Diskriminace – Vnitrostátní soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky – Povinnost podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/13

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Francouzská republika
      (Věc C-416/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Články 49 a 63 SFEU, jakož i čl. 267 třetí pododstavec SFEU - Řetězové zdanění - Rozdílné zacházení na základě členského státu sídla vnukovské společnosti - Vrácení neoprávněně vybrané zálohové srážkové daně z příjmů z kapitálového majetku - Požadavky týkající se důkazů odůvodňujících takové vrácení - Omezení nároku na vrácení - Diskriminace - Vnitrostátní soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky - Povinnost podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce“)
      (2018/C 436/15)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)

         Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: E. de Moustier, A. Alidière a D. Colas, zmocněnci)

         Výrok

                  1)

                  Francouzská republika tím, že pro účely výpočtu vrácení zálohové srážkové daně z příjmů z kapitálového majetku uhrazené společností-rezidentem z titulu rozdělení dividend vyplacených společností-nerezidentem prostřednictvím dceřiné společnosti-nerezidenta odmítla zohlednit zdanění zisků, z nichž pocházejí tyto dividendy, kterému byla podrobena tato druhá společnost-nerezident, přestože vnitrostátní mechanismus zamezení dvojímu ekonomickému zdanění umožňuje v případě čistě vnitrostátního řetězce majetkové účasti vyrušit zdanění dividend vyplácených společností na každém stupni tohoto řetězce majetkové účasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 49 a 63 SFEU.

                  2)

                  Vzhledem k tomu, že se Conseil d’État (Státní rada, Francie) neobrátila na Soudní dvůr Evropské unie podle postupu stanoveného v čl. 267 třetím pododstavci SFEU, aby určil, zda bylo třeba pro účely výpočtu vrácení zálohové srážkové daně z příjmů z kapitálového majetku uhrazené společností-rezidentem z titulu rozdělení dividend vyplacených společností-nerezidentem prostřednictvím dceřiné společnosti-nerezidenta odmítnout zohlednění zdanění zisků, z nichž pocházejí tyto dividendy, kterému byla podrobena tato druhá společnost, přestože výklad ustanovení unijního práva, který provedla v rozsudcích ze dne 10. prosince 2012, Rhodia (FR:CESSR:2012:317074.20121210), a ze dne 10. prosince 2012, Accor (FR:CESSR:2012:317075.20121210), nebyl natolik zřejmý, aby neponechal prostor pro žádné rozumné pochybnosti, nesplnila Francouzská republika povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 267 třetího pododstavce SFEU.

                  3)

                  Ve zbývající části se žaloba zamítá.

                  4)

                  Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 293, 4.9.2017.


title: Věc T-581/17: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – Asics v. EUIPO – Van Lieshout Textielagenturen (Znázornění čtyř překřížených čar) „Ochranná známka Evropské unie – Námitkové řízení – Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující čtyři překřížené čáry – Povinnost uvést odůvodnění – Článek 75 a článek 76 odstavec 1 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 94 a článek 95 odstavec 1 nařízení 2017/1001] – Neexistence podobnosti označení – Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení 2017/1001] – Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001]“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/47

      Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2018 – Asics v. EUIPO – Van Lieshout Textielagenturen (Znázornění čtyř překřížených čar)
      (Věc T-581/17) (1)

      („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující čtyři překřížené čáry - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 a článek 76 odstavec 1 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 94 a článek 95 odstavec 1 nařízení 2017/1001] - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení 2017/1001] - Článek 8 odstavec 5 nařízení č. 207/2009 [nyní článek 8 odstavec 5 nařízení 2017/1001]“)
      (2018/C 436/66)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Asics Corporation (Kobe, Japonsko) (zástupci: M. Polo Carreño a M. H. Granado Carpenter, advokáti)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

         Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Van Lieshout Textielagenturen BV (Haaren, Nizozemsko) (zástupci: P. Claassen a B. Woltering, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. června 2017 (věc R 2129/2016-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Asics Corporation a Van Lieshout Textielagenturen.

         Výrok

                  1.

                  Žaloba se zamítá.

                  2.

                  Asics Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 374, 6.11.2017.


title: Věc T-79/16: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters a další v. Komise „Státní podpory – Režim dotovaného nabytí nebo bezplatného poskytnutí přírodních oblastí – Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem po ukončení předběžné fáze přezkumu – Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – Aktivní legitimace – Pojem ‚zúčastněná strana‘ – Přípustnost – Porušení procesních práv – Závažné obtíže – Podstatný zásah do konkurenčního postavení konkurenčních podniků“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/34

      Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2018 – Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters a další v. Komise
      (Věc T-79/16) (1)

      („Státní podpory - Režim dotovaného nabytí nebo bezplatného poskytnutí přírodních oblastí - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem po ukončení předběžné fáze přezkumu - Nezahájení formálního vyšetřovacího řízení - Aktivní legitimace - Pojem ‚zúčastněná strana‘ - Přípustnost - Porušení procesních práv - Závažné obtíže - Podstatný zásah do konkurenčního postavení konkurenčních podniků“)
      (2018/C 436/47)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastnice řízení

         Žalobci: Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters (Hoenderloo, Nizozemsko) a 21 dalších žalobců, kteří jsou jmenovitě uvedeni v příloze I rozsudku (zástupci: H. Viaene, D. Gillet a T. Ruys, advokáti)

         Žalovaná: Evopská komise (zástupci: P.-J. Loewenthal a S. Noë zmocněnci)

         Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Nizozemsko) a 12 dalších vedlejších účastníků, kteří jsou jmenovitě uvedeni v příloze II rozsudku (zástupci: P. Kuypers a M. de Wit, advokáti)

         Předmět věci

      Žaloba na základě článku 263 SFEU, kterou se požaduje zrušení rozhodnutí Komise C (2015) 5929 final ze dne 2. září 2015, týkajícího se státní podpory SA.27301 (2015/NN) – Nizozemsko týkající se dotovaného nabytí nebo bezplatného poskytnutí přírodních oblastí, jehož shrnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2016, C 9, s. 1).

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Rozhodnutí Komise C (2015) 5929 final ze dne 2. září 2015, týkající se státní podpory SA.27301 (2015/NN) – Nizozemsko týkající se dotovaného nabytí nebo bezplatného poskytnutí přírodních oblastí, se zrušuje.

                  2)

                  Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí nahrada nákladů řízení vynaložených Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters a dalšími žalobci, kteří jsou jmenovitě uvedeni v příloze I.

                  3)

                  Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland a další vedlejší účastníci, kteří jsou jmenovitě uvedeni v příloze II, ponesou vlastní náklady řízení.

         (1)  Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


title: Věc C-478/17: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Cluj – Rumunsko) – IQ v. JP „Řízení o předběžné otázce – Soudní spolupráce v občanských věcech – Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti – Nařízení (ES) č. 2201/2003 – Článek 15 – Postoupení věci soudu s lepšími předpoklady k jejímu projednání – Oblast působnosti – Článek 19 – Překážka věci zahájené“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/14

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. října 2018 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Cluj – Rumunsko) – IQ v. JP
      (Věc C-478/17) (1)

      („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 15 - Postoupení věci soudu s lepšími předpoklady k jejímu projednání - Oblast působnosti - Článek 19 - Překážka věci zahájené“)
      (2018/C 436/16)
      Jednací jazyk: rumunština

         Předkládající soud

      Tribunalul Cluj

         Účastníci původního řízení

         Žalobkyně: IQ

         Žalovaný: JP

         Výrok

      Článek 15 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že se neuplatní v takové situaci, jako je situace, která je předmětem věci v původním řízení, v níž jsou dva soudy příslušné k rozhodnutí ve věci samé, jeden na základě článku 12 a druhý na základě článku 8 tohoto nařízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 16.10.2017.


title: Věc T-607/18: Žaloba podaná dne 9. října 2018 – Essity Hygiene and Health v. EUIPO (zobrazení listu)

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/62

      Žaloba podaná dne 9. října 2018 – Essity Hygiene and Health v. EUIPO (zobrazení listu)
      (Věc T-607/18)
      (2018/C 436/86)
      Jednací jazyk: švédština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Essity Hygiene and Health AB (Göteborg, Švédsko) (zástupce: U. Wennermark, advokát)

         Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

         Údaje týkající se řízení před EUIPO

         Sporná ochranná známka: Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie zobrazující list – Přihláška č. 16 709 305

         Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. července 2018, ve věci R 2196/2017-1

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  napadené rozhodnutí v plném rozsahu zrušil a

                              a)

                              potvrdil, že přihlašovaná známka má požadovanou rozlišovací schopnost jako ochranná známka EU ve vztahu k veškerému zboží ve třídách 3 a 16, jehož přihlášení bylo zamítnuto;

                              b)

                              zrušil napadené rozhodnutí, pokud jde přihlášku pro zboží třídy 21, která byla zamítnuta odvolacím senátem;

                              c)

                              vrátil věc k posouzení odvolacímu senátu, pokud jde o „ubrousky a utěrky na čištění“;

                  —

                  uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a EUIPO.

            Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  1.

                  zrušil napadené rozhodnutí, pokud jde přihlášení zboží třídy 21, které odvolací senát zamítl;

                  2.

                  vrátil věc k posouzení odvolacímu senátu, pokud jde o „ubrousky a utěrky na čištění“;

                  3.

                  uložil EUIPO náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v řízení u Tribunálu.

            Ještě podpůrněji žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  1.

                  napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž se týká zboží třídy 21, které odvolací senát odmítl přihlásit;

                  2.

                  vrátil věc odvolacímu senátu, pokud jde o „ubrousky a utěrky na čištění“;

                  3.

                  uložil EUIPO náhradu nákladů žalobkyně v rozsahu, který bude považovat za přiměřený.

         Dovolávaný žalobní důvod

                  —

                  Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) 2017/1001.


title: Věc C-599/17: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem – Prováděcí nařízení (EU) 2015/2392 – Oznamování skutečných nebo možných porušení nařízení o zneužívání trhu příslušným orgánům – Neoznámení nebo neprovedení ve stanovené lhůtě“

text:
               3.12.2018

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 436/14

      Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2018 – Evropská komise v. Španělské království
      (Věc C-599/17) (1)

      („Nesplnění povinnosti státem - Prováděcí nařízení (EU) 2015/2392 - Oznamování skutečných nebo možných porušení nařízení o zneužívání trhu příslušným orgánům - Neoznámení nebo neprovedení ve stanovené lhůtě“)
      (2018/C 436/17)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Rius a T. Scharf, zmocněnci)

         Žalovaný: Španělské království (zástupce: S. Jiménez García, zmocněnec)

         Výrok

                  1)

                  Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s prováděcí směrnicí Komise (EU) 2015/2392 ze dne 17. prosince 2015 k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014, pokud jde o oznamování skutečných nebo možných porušení tohoto nařízení příslušným orgánům, a tím, že Evropské komisi neoznámilo znění předpisů přijatých k zajištění provedení této prováděcí směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené prováděcí směrnice, zejména z jejího čl. 13 prvního pododstavce.

                  2)

                  Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 5, 8.1.2018.