title: Věc T-493/13: Žaloba podaná dne 13. září 2013 — Schmidt Spiele v. OHIM (ztvárnění hrací desky)

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/49

         Žaloba podaná dne 13. září 2013 — Schmidt Spiele v. OHIM (ztvárnění hrací desky)
   (Věc T-493/13)
   2013/C 325/78
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schmidt Spiele GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: T. Sommer, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. července 2013 ve věci R 1768/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení;

               —

               nařídil ústní projednání věci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující ztvárnění hrací desky pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 592 095

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc C-251/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz – Rakousko) – Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Nepřímé daně — Kapitálové vklady — Přenesení sídla společnosti — Zrušení daně z kapitálu vybrané od společnosti)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz – Rakousko) – Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Věc C-251/06) (1)

   (Nepřímé daně - Kapitálové vklady - Přenesení sídla společnosti - Zrušení daně z kapitálu vybrané od společnosti)
   (2007/C 315/28)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Firma Ing. Auer – Die Bausoftware GmbH

      Žalovaný: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Unabhängiger Finanzsenat – Výklad čl. 4 odst. 1 písm. a) a písm. b), čl. 4 odst. 3 písm. b) a čl. 7 odst. 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 269, 28.10.1969, s. 12), ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156, 15.6.1985, s. 23) – Daň z kapitálu vybíraná od společnosti, která přenesla sídlo skutečného vedení společnosti z členského státu, který zrušil daň z kapitálu, do členského státu, který daň z kapitálu vybírá.
   Výrok
   Článek 4 odst. 1 písm. g) a odst. 3 písm. b) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 a Aktu o podmínkách přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž se zakládá Evropská unie musí být vykládán v tom smyslu, že upuštění členského státu od vybírání daně z kapitálu není překážkou pro to, aby společnost, která patří do některé z kategorií uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) této směrnice, byla při přenesení sídla skutečného vedení z tohoto členského státu do jiného členského státu, ve kterém je tato daň ještě vybírána, pro účely ukládání daně z kapitálu ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) uvedené směrnice považována za kapitálovou společnost. Nicméně tento výklad nesmí vést k vytváření příznivých podmínek pro chování, které je charakteristické realizací vykonstruovaných operací výhradně za účelem získání daňové výhody. Předkládajícímu soudu přísluší, aby ověřil, zda okolnosti věci v původním řízení vykazují objektivní znaky takovéto zneužívající praktiky.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-152/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 26. března 2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 26. března 2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster
   (Věc C-152/13)
   2013/C 189/02
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Finanzgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Žalovaný: Hauptzollamt Münster

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být pojem „výrobce“ ve smyslu čl. 24 odst. 2 první odrážky směrnice Rady 2003/96/ES (1) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405), vykládán tak, že zahrnuje také výrobce karosérií nebo autorizované prodejce, jestliže v rámci procesu výroby motorového vozidla zabudovali do vozidla nádrž na pohonné hmoty a tento výrobní proces zajišťuje z technických nebo ekonomických důvodů více samostatných podniků v rámci dělby práce?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku kladná, jak je třeba v takových případech vykládat podmínku obsaženou v čl. 24 odst. 2 první odrážce směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405), podle které se musí jednat o motorová vozidla „téhož typu“?

      (1)  Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


title: Věc C-387/08 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2008 VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 25. června 2008 ve věci T-185/08, VDK Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Komise Evropských společenství

text:
               20.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 141/22

         Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2008 VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 25. června 2008 ve věci T-185/08, VDK Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-387/08 P)
   2009/C 141/39
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (zástupce: C. Antweiler, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
   Společnosti VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH podaly dne 27. srpna 2008 u Soudního dvora Evropských společenství kasační opravný prostředek proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 25. června 2008 ve věci T-185/08, VDH Projektentwicklung GmbH a Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH proti Komisi Evropských společenství. Zástupcem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek je advokát Dr. Clemens Antweiler, Rotthege Wassermann & Partner, poštovní schránka 20 06 69, DE-40103 Německo.
   Soudní dvůr Evropských společenství (sedmý senát) usnesením ze dne 3. dubna 2009 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponesou vlastní náklady řízení.


title: Věc T-536/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Huvis v. Rada ( „Dumping — Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Jižní Koreje — Zachování antidumpingového cla po částečném prozatímním přezkumu — Žaloba na neplatnost — Bezprostřední a osobní dotčenost — Přípustnost — Rovné zacházení a zákaz diskriminace — Článek 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 9 odst. 5 čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009)“ )

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Huvis v. Rada
   (Věc T-536/08) (1)

   (Dumping - Dovoz polyesterových střižových vláken pocházejících z Jižní Koreje - Zachování antidumpingového cla po částečném prozatímním přezkumu - Žaloba na neplatnost - Bezprostřední a osobní dotčenost - Přípustnost - Rovné zacházení a zákaz diskriminace - Článek 9 odst. 5 a čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (nyní čl. 9 odst. 5 čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 1225/2009))
   2013/C 313/30
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Huvis Corp. (Soul, Jižní Korea) (zástupci: původně J.-F. Bellis, F. Di Gianni a R. Antonini, poté J.-F. Bellis, F. Di Gianni a A. Scalini, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci, původně ve spolupráci s G. Berrischem a G. Wolfem, poté G. Berrischem, advokáty)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. França a H. van Vliet, poté M. França a J. F. Brakeland, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 893/2008 ze dne 10. září 2008, kterým se po částečném prozatímním přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 zachovává antidumpingové clo z dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Běloruska, Čínské lidové republiky, Saúdské Arábie a Koreje (Úř. věst. L 247, s.1), vůči žalobkyni.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnost Huvis Corp. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc C-547/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 20. října 2015 – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth

text:
               25.1.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 27/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 20. října 2015 – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth
   (Věc C-547/15)
   (2016/C 027/11)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Interservice d.o.o. Koper

      Žalovaný: Sándor Horváth

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 96 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1), kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládán v tom smyslu, že za dopravce zboží se považuje nejen osoba, která s prodávajícím uzavře smlouvu o přepravě zboží (smluvní neboli hlavní dopravce), nýbrž i osoba, která zcela nebo částečně provádí přepravu na základě jiné smlouvy o přepravě uzavřené se smluvním neboli hlavním dopravcem (subdodavatel přepravních služeb)?

               2)

               Je-li odpověď na první předběžnou otázku kladná, musí být čl. 96 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jaké nastaly ve sporu v původním řízení, má subdodavatel přepravních služeb povinnost se před pokračováním v přepravě zboží dostačujícím způsobem ujistit, že hlavní dopravce skutečně předložil zboží celnímu úřadu určení předepsaným způsobem?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc T-60/12: Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/38

         Usnesení Tribunálu ze dne 20. září 2012 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise
   (Věc T-60/12) (1)

   2012/C 355/81
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


title: Věc T-528/11: Žaloba podaná dne 6. října 2011 — Aloe Vera of America v. OHIM — Diviril (FOREVER)

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/18

         Žaloba podaná dne 6. října 2011 — Aloe Vera of America v. OHIM — Diviril (FOREVER)
   (Věc T-528/11)
   2011/C 362/27
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aloe Vera of America, Inc. (Dallas, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a F. Kerl, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Diviril-Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda (Alenquer, Portugalsko)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. srpna 2011 ve věci R 742/2010-4; a

               —

               uložit žalovanému, popřípadě v potřebném rozsahu též další účastnici řízení před odvolacím senátem, náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „FOREVER“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5, 30, 31 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5617089

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská obrazová ochranná známka „4 EVER“, zapsaná pod č. 297697 pro výrobky zařazené do třídy 32

      Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát (i) nesprávně posoudil důkaz o užívání předložený další účastnicí řízení před odvolacím senátem; (ii) nesprávně určil fonetické odlišnosti mezi ochrannými známkami dotčenými námitkovým řízením; (iii) nesprávně určil koncepční rozdíly mezi kolidujícími ochrannými známkami a (iv) nesprávně určil vzhledové rozdíly mezi ochrannými známkami dotčenými námitkovým řízením.


title: Věc T-123/17: Žaloba podaná dne 28. února 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/26

         Žaloba podaná dne 28. února 2017 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER
   (Věc T-123/17)
   (2017/C 129/40)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Vídeň, Rakousko) (zástupce: B. Rajal, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí odvolacího senátu žalované ze dne 17. února 2017, týkající se zamítnutí návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení, které bylo vydáno ve věci stížnosti A-001-2017 (consolidated); a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 jednacího řádu odvolacího senátu žalované, jakož i porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, protože odvolací senát neprávem odmítl existenci oprávněného zájmu žalobkyně na výsledku odvolacího řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU (závažná vada odůvodnění).

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut, protože odvolací senát nedoručil žalobkyni stanovisko žalované k návrhu žalobkyně na vstup vedlejšího účastníka do řízení.


title: Věc C-628/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Jean-Bernard Lafonta v. Autorité des marchés financiers „Řízení o předběžné otázce — Sbližování právních předpisů — Směrnice 2003/6/ES — Článek 1 bod 1 — Směrnice 2003/124/ES — Článek 1 odst. 1 — Důvěrná informace — Pojem ‚informace přesné povahy‘ — Potenciální dopad v určitém směru na ceny finančních nástrojů“

text:
               4.5.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 146/5

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Jean-Bernard Lafonta v. Autorité des marchés financiers
   (Věc C-628/13) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2003/6/ES - Článek 1 bod 1 - Směrnice 2003/124/ES - Článek 1 odst. 1 - Důvěrná informace - Pojem ‚informace přesné povahy‘ - Potenciální dopad v určitém směru na ceny finančních nástrojů“)
   (2015/C 146/06)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Jean-Bernard Lafonta

      Odpůrce: Autorité des marchés financiers

      Výrok

   Článek 1 bod 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) a čl. 1 odst. 1 směrnice Komise 2003/124/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice 2003/6, pokud jde o definici a uveřejňování důvěrných informací a definici manipulace s trhem, musí být vykládány v tom smyslu, že k tomu, aby informace mohly být považovány za informace přesné povahy ve smyslu těchto ustanovení, tato ustanovení nevyžadují, aby bylo možné s dostatečným stupněm pravděpodobnosti vyvodit, že jakmile budou tyto informace uveřejněny, budou mít na ceny dotčených finančních nástrojů potenciální dopad v určitém směru.

      (1)  Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


title: Věc C-363/16: Žaloba podaná dne 30. června 2016 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               22.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 305/19

         Žaloba podaná dne 30. června 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-363/16)
   (2016/C 305/27)
   Jednací jazyk: řečtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a B. Stromsky)

      Žalovaná: Řecká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechna opatření nezbytná k provedení rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 o státní podpoře SA.26534 (c 27/10 ex NN 6/09) poskytnuté Řeckem ve prospěch United Textiles SA nebo v každém případě tím, že dostatečně neinformovala Komisi o opatření přijatých na základě článku 4 rozhodnutí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí, jakož i ze Smlouvy o fungování Evropské unie;

               —

               uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

               1.

               Podle rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 o státní podpoře SA.26534 byla Řecká republika povinna vybrat zpět ve lhůtě čtyř měsíců neslučitelné státní podpory, které poskytla společnosti United Textiles S.A. – a sice státní záruku z roku 2007 a restrukturalizaci dluhů na pojistném na sociální zabezpečení v roce 2009 – a dostatečně informovat Komisi o opatřeních přijatých za tímto účelem.

               2.

               Přitom Řecká republika nevybrala zpět tyto podpory ve lhůtě čtyř měsíců, jak měla učinit. Navíc Řecká republika stále nepřijala opatření nezbytná k provedení rozhodnutí. Řecké orgány odložily legislativním nařízením ze dne 30. prosince 2015 o šest měsíců proces veřejné dražby, ve které měla být prodána aktiva United Textiles S.A., aby se ověřila možnost tohoto podniku znovu zahájit činnost, a to aniž by byly vráceny neslučitelné podpory. V každém případě Řecká republika Komisi dostatečně neinformovala o relevantních krocích přijatých za účelem provedení rozhodnutí.


title: Věc F-53/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. července 2015 – WR (*) v. Komise „Veřejná služba – Odměna za práci – Rodinné přídavky – Příspěvek na vyživované dítě – Článek 2 odstavec 4 přílohy VII služebního řádu – Osoba považovaná za vyživované dítě – Osoba, kterou má úředník ze zákona povinnost vyživovat a tato povinnost je spojena se značnými výdaji – Podmínky poskytnutí – Odebrání příspěvku – Vrácení přeplatků podle článku 85 služebního řádu“

text:
20150731051616822015/C 270/58532014TFPC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150707434422Věc F-53/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. července 2015 –  (
         *1
      ) v. Komise „Veřejná služba – Odměna za práci – Rodinné přídavky – Příspěvek na vyživované dítě – Článek 2 odstavec 4 přílohy VII služebního řádu – Osoba považovaná za vyživované dítě – Osoba, kterou má úředník ze zákona povinnost vyživovat a tato povinnost je spojena se značnými výdaji – Podmínky poskytnutí – Odebrání příspěvku – Vrácení přeplatků podle článku 85 služebního řádu“
   (
         *1
      ) – Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.
 ---documentbreak--- C2702015CS4320120150707CS0058432442Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. července 2015 –  (
         *1
      ) v. Komise
   (Věc F-53/14) (
         1
      )
   „„Veřejná služba — Odměna za práci — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Článek 2 odstavec 4 přílohy VII služebního řádu — Osoba považovaná za vyživované dítě — Osoba, kterou má úředník ze zákona povinnost vyživovat a tato povinnost je spojena se značnými výdaji — Podmínky poskytnutí — Odebrání příspěvku — Vrácení přeplatků podle článku 85 služebního řádu““2015/C 270/58Jednací jazyk: angličtina
      Účastnice řízení

      Žalobkyně: (
         *1
      ) (zástupce: V. Simeons, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupce(i): T. S. Bohr a A.-C. Simon, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o odebrání příspěvku na vyživovanou osobu, přiznanému žalobkyni na její matku, a o zrušení jejího pojistného krytí v rámci společného systému zdravotního pojištění evropských institucí (RCAM), a rozhodnutí o vrácení přeplatků.

      Výrok rozsudku

            1)

            Žaloba se zamítá.

            2)

             (
                  *1
               ) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (
         *1
      ) – Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.
   (
         1
      ) – Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 58.


title: Věc C-305/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 24. června 2015 – Delta Air Lines Inc. v. Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/36

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 24. června 2015 – Delta Air Lines Inc. v. Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen
   (Věc C-305/15)
   (2015/C 294/46)
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Østre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Delta Air Lines Inc.

      Žalovaní: Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být články 5 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004 vykládány v tom smyslu, že cestující mají podle tohoto nařízení nárok na více než jednu náhradu za tutéž rezervaci, pokud byl let, na který provozující letecky dopravce cestujícího přerezervoval, zrušen nebo zpožděn o více než tři hodiny, takže náhrada podle článku 7 tohoto nařízení není paušální, ale závisí na tom, kolikrát byla rezervace zrušena, nebo na rozsahu, v jakém byla zrušena, a tedy na zpoždění?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, jakým způsobem ji lze sladit se zásadou zakotvenou v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze de 19. listopadu 2009, Sturgeon a další, C-402/07 a C-432/07, EU:C:2009:716, podle níž musí být článek 5 uvedeného nařízení vykládán v tom smyslu, že pro účely náhrady se na cestující zpožděných letů pohlíží jako na cestující zrušených letů, když Soudní dvůr Evropské unie rozhodl v rozsudku ze dne 23. října 2012, Nelson a další, C-581/10 a C-629/10, EU:C:2012:657, že při výpočtu paušální náhrady škody se délka zpoždění nad tři hodiny nezohledňuje?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, 17.2.2004, s. 1).


title: Věc C-105/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Cuneo – Itálie) – trestní řízení proti Ivu Tariccovi a dalším „Řízení o předběžné otázce — Trestní řízení týkající se trestných činů v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH) — Článek 325 SFEU — Vnitrostátní právní úprava stanovící absolutní promlčecí lhůty, které mohou vést k beztrestnosti trestných činů — Potenciální ohrožení finančních zájmů Evropské unie — Povinnost vnitrostátního soudu neuplatnit jakákoli ustanovení vnitrostátního práva, která by mohla ohrozit splnění povinností, jež členským státům ukládají unijní právní předpisy“

text:
               3.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 363/11

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Cuneo – Itálie) – trestní řízení proti Ivu Tariccovi a dalším
   (Věc C-105/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Trestní řízení týkající se trestných činů v oblasti daně z přidané hodnoty (DPH) - Článek 325 SFEU - Vnitrostátní právní úprava stanovící absolutní promlčecí lhůty, které mohou vést k beztrestnosti trestných činů - Potenciální ohrožení finančních zájmů Evropské unie - Povinnost vnitrostátního soudu neuplatnit jakákoli ustanovení vnitrostátního práva, která by mohla ohrozit splnění povinností, jež členským státům ukládají unijní právní předpisy“)
   (2015/C 363/13)
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Cuneo

      Účastníci původního trestního řízení

   Ivo Taricco, Ezio Filippi, Isabella Leonetti, Nicola Spagnolo, Davide Salvoni, Flavio Spaccavento, Goranco Anakiev

      Výrok

               1)

               Taková vnitrostátní právní úprava týkající se promlčení trestných činů, jako je úprava zakotvená článkem 160 posledním pododstavcem trestního zákoníku, ve znění zákona č. 251 ze dne 5. prosince 2005, ve spojení s článkem 161 tohoto zákoníku, která v době rozhodné z hlediska skutečností v původním řízení stanovila, že úkon, který vede k přerušení běhu lhůty a spadá do rámce trestních stíhání týkajících se závažných podvodů v oblasti daně z přidané hodnoty, má za následek prodloužení promlčecí lhůty pouze o čtvrtinu její původní délky, může ohrozit splnění závazků uložených členským státům článkem 325 odst. 1 a 2 SFEU, pokud by tato vnitrostátní právní úprava ve značném množství případů závažných podvodů ohrožujících finanční zájmy Evropské unie bránila uložení účinných a odstrašujících sankcí nebo pokud by stanovila delší promlčecí lhůty pro případy podvodů ohrožujících finanční zájmy dotyčného členského státu než pro případy podvodů ohrožujících finanční zájmy Evropské unie, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu. Vnitrostátní soud je povinen poskytnout plný účinek čl. 325 odst. 1 a 2 SFEU tak, že podle potřeby upustí od použití ustanovení vnitrostátního práva, která by dotyčnému členskému státu mohla bránit v dodržování povinností, které mu ukládá čl. 325 odst. 1 a 2 Smlouvy o FEU.

               2)

               Taková právní úprava promlčení trestných činů spáchaných v oblasti daně z přidané hodnoty, jako je úprava stanovená článkem 160 posledním pododstavcem trestního zákoníku, ve znění zákona č. 251 ze dne 5. prosince 2005, ve spojení s článkem 161 tohoto zákoníku nemůže být posuzována ve světle článků 101 SFEU, 107 SFEU a 119 SFEU.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc T-688/14: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2015 – Airport Handling v. Komise

text:
               16.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 381/61

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2015 – Airport Handling v. Komise
   (Věc T-688/14) (1)

   (2015/C 381/85)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


title: Věc C-431/11: Žaloba podaná dne 18. srpna 2011 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie

text:
               22.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/26

         Žaloba podaná dne 18. srpna 2011 — Spojené království Velké Británie a Severního Irska v. Rada Evropské unie
   (Věc C-431/11)
   2011/C 311/43
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Murrell, zmocněnec, T. de la Mare, barrister)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Rady ze dne 6. června 2011 (1) o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP;

               —

               omezit časové účinky tohoto rozhodnutí, dokud Rada nepřijme na základě čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU nové rozhodnutí o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP;

               —

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Spojené království se na základě článku 264 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Rady 2011/407/EU ze dne 6. června 2011 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP (dále jen „rozhodnutí“)
   Spojené království navrhuje:

               a)

               zrušit rozhodnutí;

               b)

               aby ustanovení rozhodnutí byla po jeho zrušení nadále účinná, dokud Rada nepřijme na základě čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU zákonné rozhodnutí o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP, a

               c)

               uložit Radě náhradu nákladů řízení.

         Rozhodnutím, které bylo přijato na hmotně-právním základě článku 48 SFEU, byl stanoven postoj, který je třeba zaujmout při jednání ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP.
   Podle Spojeného království přijala Rada rozhodnutí nesprávně na hmotně-právním základě článku 48 SFEU. Namísto toho měla Rada takové rozhodnutí přijmout na základě čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU, který je vhodným základem pro přijetí společného postoje za účelem uzavírání mezinárodních dohod, jejichž účelem je v rámci Unie rozšířit práva sociálního zabezpečení na státní příslušníky třetích zemí. Článek 48 SFEU upravuje legislativní pravomoc pouze ohledně zaměstnanců a samostatně výdělečných osob se státním občanstvím Unie. Článek 49 odst. 2 písm. b) výslovně stanoví pravomoc udělovat práva státním příslušníkům třetích zemí oprávněně pobývajících v Evropské unii.
   Podle Protokolu 21 jsou opatření vydaná podle nebo na základě jakéhokoli ustanovení hlavy V, včetně čl. 79 odst. 2 písm. b) SFEU použitelná na Spojené království pouze tehdy, pokud se pro takové opatření rozhodne.
   Spojené království tedy navrhuje zrušení rozhodnutí, jelikož bylo přijato na nesprávném právním základě, čímž byla Spojenému království odňata jeho práva podle Protokolu 21.

      (1)  Rozhodnutí Rady 2011/407/EU ze dne 6. června 2011 o postoji, který má Evropská unie zaujmout ve Smíšeném výboru EHP ke změně přílohy VI (Sociální zabezpečení) a protokolu 37 k Dohodě o EHP (Úř. věst. L 182, s. 12).


title: Věc C-312/11: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. července 2013 — Evropská komise v. Italská republika ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2000/78/ES — Článek 5 — Vytvoření obecného rámce pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání — Zdravotně postižené osoby — Nedostatečná opatření k provedení“ )

text:
               24.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/2

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. července 2013 — Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-312/11) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/78/ES - Článek 5 - Vytvoření obecného rámce pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Zdravotně postižené osoby - Nedostatečná opatření k provedení)
   2013/C 245/03
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren aC. Cattabriga, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Gerardis, avvocato dello Stato)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech předpisů nezbytných pro dosažení souladu s článkem 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) — Vnitrostátní právní předpisy k provedení uvedeného článku, které stanoví opatření, jejichž uplatnění je podmíněno pouze případným přijetím pozdějších opatření — Nedostatečné záruky a uspořádání

      Výrok

               1)

               Italská republika tím, že neuložila všem zaměstnavatelům povinnost provést, podle potřeb v konkrétních situacích, přiměřená uspořádání pro všechny zdravotně postižené osoby, nesplnila povinnost správně a úplně provést článek 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


title: Věc C-563/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. března 2017 – Evropská komise v. Španělské království „Nesplnění povinnosti státem — Životní prostředí — Směrnice 2008/98/ES — Články 13 a 15 — Nakládání s odpady — Ochrana lidského zdraví a životního prostředí — Odpovědnost — Skládky“

text:
               15.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/9

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 15. března 2017 – Evropská komise v. Španělské království
   (Věc C-563/15) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/98/ES - Články 13 a 15 - Nakládání s odpady - Ochrana lidského zdraví a životního prostředí - Odpovědnost - Skládky“)
   (2017/C 151/13)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin a E. Sanfrutos Cano, zmocněnkyně)

      Žalované: Španělské království (zástupce: A. Gavela Llopis, zmocněnkyně)

      Výrok

               1)

               Španělské království tím, že ve vztahu ke skládkám v Torremolinos (Malaga), Torrent de S’Estret (Andratx, Mallorca), Hoya de la Yegua de Arriba (Yaiza, Lanzarote), Barranco de Butihondo (Pájara, Fuerteventura), La Laguna-Tiscamanita (Tuineje, Fuerteventura), Lomo Blanco (Antigua, Fuerteventura), Montaña de Amagro (Galdar, Gran Canaria), de Franja Costera de Botija (Galdar, Gran Canaria), Cueva Lapa (Galdar, Gran Canaria), La Colmena (Santiago del Teide, Tenerife), Montaña Los Giles (La Laguna, Tenerife), Las Rosas (Güimar, Tenerife), Barranco de Tejina (Guía de Isora, Tenerife), Llano de Ifara (Granadilla de Abona, Tenerife), Barranco del Carmen (Santa Cruz de La Palma, Palma), Barranco Jurado (Tijarafe, Palma), Montaña Negra (Puntagorda, Palma), Lomo Alto (Fuencaliente, Palma), Arure/Llano Grande (Valle Gran Rey, Gomera), El Palmar – Taguluche (Hermigua, Gomera), Paraje de Juan Barba (Alajeró, Gomera), El Altito (Valle Gran Rey, Gomera), Punta Sardina (Agulo, Gomera), Los Llanillos (La Frontera, El Hierro), Faro de Orchilla (La Frontera, El Hierro), Montaña del Tesoro (Valverde, El Hierro), Arbancón (Kastilie-La Mancha), Galve de Sorbe (Kastilie-La Mancha), Hiendelaencina (Kastilie-La Mancha), Tamajón (Kastilie-La Mancha), El Casar (Kastilie-La Mancha), Cardeñosa (Ávila), Miranda de Ebro (Burgos), Poza de la Sal (Burgos), Acebedo (León), Bustillo del Páramo (León), Cármenes (León), Gradefes (León), Noceda del Bierzo (León), San Millán de los Caballeros (León), Santa María del Páramo (León), Villaornate y Castro (León), Cevico de La Torre (Palencia), Palencia (Palencia), Ahigal de los Aceiteros (Salamanca), Alaraz (Salamanca), Calvarrasa de Abajo (Salamanca), Hinojosa de Duero (Salamanca), Machacón (Salamanca), Palaciosrubios (Salamanca), Peñaranda de Bracamonte (Salamanca), Salmoral (Salamanca), Tordillos (Salamanca), Basardilla (Segovia), Cabezuela (Segovia), Almaraz del Duero (Zamora), Cañizal (Zamora), Casaseca de las Chanas (Zamora), La Serratilla (Abanilla), Las Rellanas (Santomera) a El Labradorcico (Águilas), nepřijalo opatření nezbytná k zajištění nakládání s odpady způsobem, který neohrožuje lidské zdraví a nepoškozuje životní prostředí, a zejména neohrožuje vodu, ovzduší, půdu nebo rostliny nebo živočichy, a k zajištění, aby zpracování odpadů ukládaných na uvedených skládkách prováděly samy obce nebo aby odpad nechaly zpracovat prostřednictvím zprostředkovatele nebo zařízení nebo podniku, který provádí činnosti zpracování odpadů, nebo prostřednictvím soukromého nebo veřejného zařízení provádějícího sběr odpadů v souladu s články 4 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 13 a čl. 15 odst. 1 této směrnice.

               2)

               Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


title: Věc T-409/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. března 2008 – ASTER v. Komise

text:
               9.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 116/29

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 13. března 2008 – ASTER v. Komise
   (Věc T-409/05) (1)

   (2008/C 116/54)

      Jednací jazyk: italština

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc C-126/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne  5. prosince 2005  – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. prosince 2005 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
   (Věc C-126/05) (1)

   (2006/C 143/59)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 132, 20.5.2005.


title: Věc T-147/16: Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2016 – Itálie v. Komise „Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem — Penále — Rozhodnutí o úhradě penále — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               23.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 22/35

         Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2016 – Itálie v. Komise
   (Věc T-147/16) (1)

   („Nevykonání rozsudku Soudního dvora určujícího nesplnění povinnosti státem - Penále - Rozhodnutí o úhradě penále - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 022/48)
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně a S. Fiorentino, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Recchia, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2016) 366 final ze dne 28. ledna 2016, kterým Komise v souladu s rozsudkem ze dne 17. listopadu 2011, Komise v. Itálie (C-496/09, EU:C:2011:740) stanovila výši penále dlužnou Italskou republikou za pololetí od 18. listopadu 2012 do 17. května 2013 a pololetí od 18. května 2013 do 17. listopadu 2013.

      Výrok

               1)

               O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


title: Věc F-18/10: Žaloba podaná dne 18. března 2010 — Capidis v. Komise

text:
               22.5.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 134/56

         Žaloba podaná dne 18. března 2010 — Capidis v. Komise
   (Věc F-18/10)
   2010/C 134/94
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Georges Capidis (Zellik, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí, kterým je žalobci uloženo disciplinární opatření ve formě zařazení do nižší platové třídy.

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí, kterým je žalobci uloženo disciplinární opatření ve formě zařazení do nižší platové třídy, upravené v čl. 9 odst. 1 písm. f) přílohy IX služebního řádu;

               —

               uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-8/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Oldenburg — Německo) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle v. EWE AG

text:
               14.4.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 109/8

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Oldenburg — Německo) — Johann Bilker, Heidrun Ohle, Ursula Kohls-Ohle v. EWE AG
   (Věc C-8/11) (1)

   2012/C 109/18
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 9.4.2011.


title: Věc C-504/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 19. září 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. Betriebskrankenkasse RWE

text:
               30.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 352/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 19. září 2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. Betriebskrankenkasse RWE
   (Věc C-504/13)
   2013/C 352/15
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalovaná a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Betriebskrankenkasse RWE

      Předběžné otázky

               1)

               Musí být čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (1) vykládán v tom smyslu, že výrobek, pokud se jedná o zdravotnický prostředek implantovaný do lidského těla (zde: implantovatelný kardioverter-defibrilátor, ICD) je vadný tehdy, pokud se u významného počtu přístrojů téže série vyskytla funkční vada, avšak nebyla zjištěna vada přístroje implantovaného v konkrétním případě?

               2)

               V případě kladné odpovědi na otázku 1:
               Jedná se u nákladů na operaci spočívající ve vyjmutí výrobku a v implantaci jiného ICD o škodu způsobenou úrazem ve smyslu článku 1 a čl. 9 první věty písm. a) směrnice 85/374/EHS?

      (1)  Úř. věst. L 210, s. 29.


title: Věc T-243/10: Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2013 — Rungis express v. OHIM — Žito (MARESTO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitka — Zpětvzetí námitky — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“ )

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/21

         Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2013 — Rungis express v. OHIM — Žito (MARESTO)
   (Věc T-243/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitka - Zpětvzetí námitky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
   2013/C 336/42
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Rungis express AG (Meckenheim, Německo) (zástupci: původně U. Feldmann, poté O. Dimopoulou, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: B. Schmidt, R. Pethke a D. Botis, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Žito prehrambena industrija d.d. (Lublaň, Slovinsko) (zástupce: M. Praviček, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2010 (věc R 691/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Žito prehrambena industrija d.d. a Rungis express AG.

      Výrok

               1)

               Již není třeba rozhodnout o žalobě.

               2)

               Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a uhradí každá polovinu nákladů řízení žalovaného.

      (1)  Úř. věst. C 234, ze dne 28.8.2010.


               28.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 163/13

         Žaloba podaná dne 20. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
   (Věc E-8/14)
   (2014/C 163/12)
   Dne 20. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený Xavierem Lewisem a Mariou Moustakali, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Islandu.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 27 přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/38/ES ze dne 6. května 2009 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na úrovni Společenství a skupinách podniků působících na úrovni Společenství (přepracované znění)) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 54/2010 a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Islandu úhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Island nejpozději do 26. srpna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 26. června 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/38/ES ze dne 6. května 2009 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na úrovni Společenství a skupinách podniků působících na úrovni Společenství (přepracované znění) („akt“) uvedenou v bodě 27 přílohy XVIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 16 aktu a z článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


title: Spojené věci T-400/4, T-402/04 až T-404/04: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise ( Veterinární dozor — Uvádění biocidních přípravků na trh — Reguistrace aktivních látek na trhu — Rozhodnutí odmítající změnu některých ustanovení nařízení — Žaloba pro nečinnost — Povinnost jednat — Žaloba na neplatnost — Neexistence osobního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               29.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/11

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Arch Chemicals a další v. Komise
   (Spojené věci T-400/4, T-402/04 až T-404/04) (1)

   (Veterinární dozor - Uvádění biocidních přípravků na trh - Reguistrace aktivních látek na trhu - Rozhodnutí odmítající změnu některých ustanovení nařízení - Žaloba pro nečinnost - Povinnost jednat - Žaloba na neplatnost - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
   2011/C 319/20
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Arch Chemicals, Inc. (Norwalk, Connecticut, Spojené státy); Arch Timber Protection Ltd (Castleford, West Yorkshire, Spojené království) (věc T-400/04); Rhodia UK Ltd, dříve Rhodia Consumer Specialities Ltd (Watford, Hertfordshire, Spojené království) (věc T-402/04); Sumitomo Chemical (UK) plc (Londýn, Spojené království) (věc T-403/04); a Troy Chemical Co. BV (Vlaardingen, Nizozemsko) (věc T-404/04); (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a D. Recchia, poté P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba pro nečinnost směřující k určení, že Komise protiprávně nezměnila některá ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích (Úř. věst. L 123, s. 1; zvl. vyd. 03/30, s. 266) a nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, p. 1; Zvl. vyd. 03/41, s. 92), nebo podpůrně návrh na neplatnost dopisu Komise ze dne 20. července 2004, kterým se zamítají žádosti žalobců, a žaloba na náhradu škody, kterou žalobci údajně utrpěli z důvodu nečinnosti Komise a podpůrně návrh na náhradu škody způsobené dopisem Komise ze dne 20. července 2004

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Arch Chemicals, Inc., Arch Timber Protection Ltd, Rhodia UK Ltd, Sumitomo Chemical (UK) plc a Troy Chemical Co. BV ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

      (1)  Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


title: Věc C-126/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 17. března 2014 – UAB „Sveda“ v. Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               10.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 175/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 17. března 2014 – UAB „Sveda“ v. Valstybinę mokesčių inspekciją prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Věc C-126/14)
   2014/C 175/29
   Jednací jazyk: litevština

      Předkládající soud

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně (odvolatelka): UAB „Sveda“

      Žalovaná (odpůrkyně v odvolacím řízení): Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Vedlejší účastník řízení: Klaipėdos apskrities valstybinė mokesčių inspekcija

      Předběžná otázka

   Lze článek 168 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že na jeho základě vzniká osobě povinné k dani nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu při výrobě či pořízení takového investičního majetku určeného pro podnikatelské účely, jaký je dotčen v projednávané věci, který (i) je přímo určen pro bezplatné použití veřejností, ale (ii) lze jej považovat za prostředek k přilákání návštěvníků do oblasti, kde osoba povinná k dani zamýšlí dodávat zboží či poskytovat služby v rámci své ekonomické činnosti?

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Věc T-55/09: Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Daniel Swarovski v. OHIM — Swarovski (Daniel Swarovski Privat)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/82

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Daniel Swarovski v. OHIM — Swarovski (Daniel Swarovski Privat)
   (Věc T-55/09) (1)

   2013/C 225/184
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


title: Věc C-257/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England and Wales), Civil Division ze dne 15. června 2004 ve věci Michael Jason Clarke proti Frank Staddon Ltd a J.C. Caulfield, C.F. Caulfield a K.V. Barnes a Marshalls Clay Products Ltd

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England and Wales), Civil Division ze dne 15. června 2004 ve věci Michael Jason Clarke proti Frank Staddon Ltd a J.C. Caulfield, C.F. Caulfield a K.V. Barnes a Marshalls Clay Products Ltd
   (Věc C-257/04)
   (2004/C 217/25)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (England and Wales), Civil Division ze dne 15. června 2004 ve věci Michael Jason Clarke proti Frank Staddon Ltd a J.C. Caulfield, C.F. Caulfield a K.V. Barnes a Marshalls Clay Products Ltd, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 16. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
   Court of Appeal (England and Wales), Civil Division žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1)

               Zahrnuje smluvně závazné ujednání mezi zaměstnavatelem a pracovníkem, které stanoví, že určitá část mzdy vyplácené pracovníkovi je jeho „proplacenou dovolenou“ (ujednání známé jako „rolled up holiday pay“), porušení pracovníkova práva na placenou dovolenou za kalendářní rok dle článku 7 směrnice 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby (1)?

               2)

               Byla by odpověď na první otázku odlišná, pokud by byla pracovníkovi vyplacena ta samá mzda před i po nabytí účinnosti závazného ujednání, takže následkem takového ujednání by nebylo poskytnutí dodatečné mzdy, ale spíše zařazení části mzdy, která má být pracovníkovi zaplacena, jako proplacené dovolené?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, je porušením práva na placenou dovolenou za kalendářní rok dle článku 7 to, že by se tato částka započetla proti nároku stanovenému ve směrnici?

               4)

               Za účelem splnění povinnosti dle článku 7 směrnice 93/104/ES zajistit, že pracovník má právo na placenou dovolenou za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů, je potřeba, aby tato platba byla provedena ve výplatním termínu, ve kterém si pracovník vybírá svou dovolenou za kalendářní rok, anebo k souladu s článkem 7 postačuje, pokud je tato platba uskutečněna v průběhu roku formou splátek?

      (1)  Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby. Úř. věst. L 307, 13.12.1993, s. 18-24


title: Věc C-330/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för Övre Norrland – Švédsko) – Trestní řízení proti Fredriku Granbergovi (Spotřební daně — Minerální oleje — Neobvyklý způsob přepravy)

text:
               12.1.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 8/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för Övre Norrland – Švédsko) – Trestní řízení proti Fredriku Granbergovi
   (Věc C-330/05) (1)

   (Spotřební daně - Minerální oleje - Neobvyklý způsob přepravy)
   (2008/C 8/05)
   Jednací jazyk: švédština
   Předkládající soud
   Hovrätten för Övre Norrland
   Účastník původního trestního řízení
   Fredrik Granberg
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hovrätten för Övre Norrland – Výklad čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) – Dovoz minerálních olejů, které byly již propuštěny pro domácí spotřebu v jiném členském státě, uskutečňovaný jednotlivci – Neobvyklý způsob přepravy
   Výrok

               1)

               Článek 9 odst. 3 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992, neumožňuje, aby topná nafta nabytá v jiném členském státě jednotlivcem pro vlastní potřebu a jím přepravená do uvedeného členského státu spotřeby obecně podléhala spotřební dani ve členském státě spotřeby bez ohledu na způsob, jímž tento jednotlivec uskutečňuje tuto přepravu.

               2)

               Přeprava 3 000 l topné nafty ve třech nádržích běžně nazývaných „velké nádrže pro volně ložené zboží“ naložených v malém nákladním vozidle, uskutečněná jednotlivcem, představuje „neobvyklý způsob přepravy“ ve smyslu čl. 9 odst. 3 směrnice 92/12, ve znění směrnice 92/108.

               3)

               Článek 7 odst. 4 směrnice 92/12, ve znění směrnice 92/108, nebrání tomu, aby právní předpis členského státu určení, v němž existuje daňová povinnost ke spotřební dani, jak to umožňuje čl. 9 odst. 3 této směrnice, uložil všem jednotlivcům, kteří nabyli sami a pro vlastní potřebu topnou naftu v jiném členském státě, kde bylo toto zboží propuštěno pro domácí spotřebu, a kteří sami uvedené zboží přepravili do tohoto členského státu určení „neobvyklým způsobem přepravy“ ve smyslu uvedeného čl. 9 odst. 3, aby zřídili záruku k zajištění platby spotřební daně a měli u sebe průvodní doklad, jakož i důkaz o zřízení této záruky.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc T-595/14: Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Othman v. Rada

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/18

         Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Othman v. Rada
   (Věc T-595/14)
   2014/C 361/25
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Razan Othman (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;

               —

               v důsledku toho uložil Evropské unii náhradu veškeré újmy způsobené žalobci ve výši 10  000 eur;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


title: Věc T-103/09: Žaloba podaná dne 11. března 2009 — von Oppeln-Bronikowski a von Oppeln-Bronikowski v. OHIM — Pomodoro Clothing (promodoro)

text:
               16.5.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 113/39

         Žaloba podaná dne 11. března 2009 — von Oppeln-Bronikowski a von Oppeln-Bronikowski v. OHIM — Pomodoro Clothing (promodoro)
   (Věc T-103/09)
   2009/C 113/79
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Anna Elisabeth Richarda von Oppeln-Bronikowski a Baron Zebulon Baptiste von Oppeln-Bronikowski (Düsseldorf, Německo) (zástupce: V. Knies, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pomodoro Clothing Company Ltd. (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání žalobců

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. ledna 2009 ve věci R 325/2008-1

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelé ochranné známky Společenství: Žalobci.

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová známka „promodoro“ pro výrobky a služby tříd 25, 28 a 35 — přihláška č. 3 587 557.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Spojeného království „POMODORO“ pro zboží ve třídě 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitek.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení pravidla 22 nařízení Komise č. 2868/95 (1), jelikož odvolací senát vzal nesprávně v úvahu opožděné důkazy používání další účastnicí řízení před odvolacím senátem; porušení čl. 43 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát došel k závěru, že důkazy předložené další účastnicí řízení před odvolacím senátem v požadované lhůtě nepředstavovaly dostatečný důkaz užívání ochranné známky namítané v námitkovém řízení; poručení čl. 8 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát neprávně rozhodl, že existovalo nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc C-611/16 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 společnostmi Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma LLC, dříve Zoetis Products LLC proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma v. Evropská komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 společnostmi Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma LLC, dříve Zoetis Products LLC proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 8. září 2016 ve věci T-471/13, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma v. Evropská komise
   (Věc C-611/16 P)
   (2017/C 030/43)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, dříve Zoetis Products LLC (zástupce: D. W. Hull, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelky“) navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               zcela nebo částečně zrušil napadený rozsudek;

               —

               zcela nebo částečně zrušil rozhodnutí;

               —

               zrušil nebo významně snížil pokutu;

               —

               podpůrně, aby vrátil věc zpět Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelky se dovolávají devíti důvodů kasačního opravného prostředku vycházejících z nesprávných právních posouzení, kterých se dopustil Tribunál.

               1)

               Tribunál uplatnil nesprávné právní kritérium při posuzování toho, zda Alpharma byla potencionálním soutěžitelem v situaci, kdy její výrobky porušovaly patenty společnosti Lundbeck. Pro nedostatek důkazů prokazujících, že patenty společnosti Lundbeck byly slabé, je nutno považovat patenty za platné a vstoupení na trh s porušujícím výrobkem za nezákonné.

               2)

               Přestože uznává, že Alpharma zjistila pouze krátce před urovnáním, že společnosti Lundbeck bude udělen patent a že její výrobky porušují patenty společnosti Lundbeck, Tribunál neposoudil, zda Komise prokázala, že vstup společnosti Alpharma na trh zůstal pouze ekonomicky využitelnou strategií ve světle těchto dodatečných překážek vstupu. Namísto toho se Tribunál spolehl na důkaz, který není citován v rozhodnutí, a nesprávně přesunul důkazní břemeno na navrhovatelky, aby vyvrátily tvrzení Komise, že Alpharma byla potencionálním soutěžitelem.

               3)

               Tribunál uplatnil nesprávné právní kritérium při posuzování toho, zda dohoda o urovnání představovala omezení hospodářské soutěže „z hlediska účelu“, protože neposoudil, zda Komise prokázala, že bylo dostatečně pravděpodobné, že dohoda o urovnání bude mít negativní účinky, a nevzal v úvahu skutečnost, že Komise neměla žádnou předchozí zkušenost s tímto druhem urovnání v souvislosti s patenty.

               4)

               Tribunál neposoudil, zda Komise prokázala svá tvrzení, že omezení v dohodě o urovnání překročilo rozsah patentů společnosti Lundbeck.

               5)

               Tribunál uplatnil nesprávné právní kritérium při posuzování toho, zda trvání vyšetřovacích řízení Komise bylo nepřiměřené a porušilo práva navrhovatelek na obhajobu.

               6)

               Tribunál se dopustil pochybení, když potvrdil rozhodnutí Komise poslat rozhodnutí společnosti Zoetis (nyní Alpharma LLC), a nikoliv Merck Generics Holding GmbH přesto, že Komise v rozhodnutí neposkytla žádný základ pro rozlišování mezi situacemi těchto dvou společností.

               7)

               Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že zákon byl dostatečně jasný v době dohody o urovnání a že se navrhovatelky mohly jednoznačně seznámit se svými právy a povinnostmi a postupovat podle toho.

               8)

               Tribunál se dopustil pochybení, když potvrdil rozhodnutí i přesto, že Komise zjevně nevzala v úvahu závažnost tvrzeného porušení při stanovení pokuty, jak vyžaduje čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003 (1).

               9)

               Tribunál uplatnil nesprávné právní kritérium při posouzení příslušného roku pro výpočet 10 % limitu na výši pokuty uložené A. L. Industrier.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


title: Věc T-863/16: Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Le Pen v. Parlament

text:
               6.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/48

         Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Le Pen v. Parlament
   (Věc T-863/16)
   (2017/C 038/64)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Jean-Marie Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí kvestorů Evropského parlamentu ze dne 4. října 2016, neboť spočívá již jen v rozhodnutí vymoci od J.-M. Le Pena částku 320 026,23 eur;

               —

               zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016;

               —

               zrušil inkasní příkaz č. 2016-195 ze dne 4. února 2016;

               —

               uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;

               —

               uložil Evropskému parlamentu povinnost zaplatit J.-M. Le Penovi z titulu náhrady přiznatelných nákladů řízení částku 50 000,00 eur.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod, vycházející z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na tři části:

                           —

                           První část, ve které žalobce uvádí, že pravomoc v oblasti finančních rozhodnutí týkajících se politických stran, potažmo poslanců, má předsednictvo Evropského parlamentu, a nikoli generální tajemník či kvestoři.

                           —

                           Druhá část, ve které žalobce uvádí, že předsednictvo Evropského parlamentu nemůže měnit povahu a rozsah svých pravomocí. Generální tajemník přitom nedisponuje žádným řádným zmocněním předsedy Parlamentu, na jehož základě by měl pravomoc přijmout a doručit rozhodnutí ze dne 29. ledna 2016 v souvislosti s vypořádáním finančních otázek týkajících se jednoho z poslanců. Ani kvestoři nemohli podle žalobce mít pravomoc k přijetí rozhodnutí ze dne 4. října 2016, neboť jejich pověření se zakládalo na „rozhodnutí“ přijatém správním orgánem, který sám neměl pravomoc, a sice generálním tajemníkem Evropského parlamentu.

                           —

                           Třetí část, vycházející z nedostatku odůvodnění rozhodnutí kvestorů Evropského parlamentu.

               2.

               Druhý žalobní důvod, vycházející z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na osm částí:

                           —

                           První část, ve které žalobce uvádí, že cílem rozhodnutí kvestorů není konstatovat údajnou bezdůvodnost vyplacených částek. Toto rozhodnutí, jež se týká jen vymáhání, je tudíž neúplné. V této fázi již neexistuje žádné rozhodnutí konstatující, že dané částky byly žalobci vyplaceny bez právního důvodu, takže akt generálního tajemníka je – stejně jako rozhodnutí o vymáhání sporných částek – třeba zrušit.

                           —

                           Druhá část, ve které žalobce uvádí, že napadené akty jsou stiženy zjevně nesprávným posouzením.

                           —

                           Třetí část, vycházející z porušení zásady proporcionality.

                           —

                           Čtvrtá část, vycházející z důkazního břemene, neboť žalobci nepřísluší dokazovat, že dotyčný asistent pro něj skutečně pracoval a že práce, kterou vykonával, byla nezbytná a přímo souvisela s výkonem poslaneckého mandátu žalobce.

                           —

                           Pátá část, ve které žalobce uvádí, že napadené akty porušují politická práva místních asistentů.

                           —

                           Šestá část, ve které žalobce uvádí, že napadené akty jsou stiženy zneužitím pravomoci a řízení.

                           —

                           Sedmá část, ve které žalobce uvádí, že napadené akty mají diskriminační povahu. Navíc jediným účelem napadených rozhodnutí je poškozovat politickou činnost žalobce.

                           —

                           Osmá část, vycházející ze zásahu do nezávislosti žalobce coby poslance Evropského parlamentu.


title: Věc T-301/12: Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Laboratoires CTRS v. Komise

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/20

         Žaloba podaná dne 10. července 2012 — Laboratoires CTRS v. Komise
   (Věc T-301/12)
   2012/C 250/36
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Laboratoires CTRS (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: K. Bacon, Barrister, M. Utges Manley a M. Barnden, Solicitors)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 25. května 2012 zamítající registraci pro „Orphacol — Kyselina cholová“,

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod, kterým žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušilo jak nařízení (EU) č. 182/2011 (1), tak i nařízení (ES) č. 726/2004 (2) z důvodu, že Komise nebyla oprávněna znovu zahájit postup projednávání ve výborech s návrhem rozhodnutí v podstatě shodném se zněním již zamítnutým stálým výborem a odvolacím výborem ani že nebyla zmocněna přijmout napadené rozhodnutí.

               2)

               Druhý žalobní důvod, kterým žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí, je každopádně stiženo zásadními právními omyly při výkladu směrnice 2001/83/ES (v platném znění) (3).

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, s. 13).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc C-81/17: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 14. února 2017 – Zabrus Siret SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Suceava (Rumunsko) dne 14. února 2017 – Zabrus Siret SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava
   (Věc C-81/17)
   (2017/C 161/11)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Suceava

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Zabrus Siret SRL

      Odpůrce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Iași – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Suceava

      Předběžné otázky

               1)

               Brání směrnice 2006/112/ES (1), jakož i zásady daňové neutrality a proporcionality, za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, správní praxi nebo výkladu ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které brání kontrole a přiznání nároku na odpočet DPH vyplývajícího z úprav týkajících se plnění uskutečněných v období předcházejícím kontrolovanému zdaňovacímu období a které bylo předmětem daňové kontroly, v důsledku které daňové orgány nezjistily žádné nepřesnosti, které by mohly změnit zdanitelný základ DPH, navzdory tomu, že tato ustanovení jsou vykládána v tom smyslu, že daňové orgány mohou znovu posoudit zdaňovací období, které již bylo předmětem předchozí daňové kontroly, na základě dodatečných údajů a informací získaných následně na základě spolupráce mezi státními orgány a institucemi?

               2)

               Musí být směrnice 2006/112/ES, jakož i zásady daňové neutrality a proporcionality vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti v původním řízení, brání vnitrostátní právní úpravě normativní povahy, která odepírá možnost opravit věcné chyby v přiznání k DPH pro zdaňovací období, která byla předmětem daňové kontrole s výjimkou případu, kdy se úprava provádí na základě opatření oznámeného orgánem daňové kontroly při předchozí kontrole?

      (1)  Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1).


title: Věc C-455/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Evropská komise

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Evropská komise
   (Věc C-455/13 P)
   2013/C 325/26
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zástupci: M. Merola, M.C. Santacroce, advokáti)

      Další účastníci řízení: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Evropská komise

      Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Navrhovatelé navrhují, aby Soudní dvůr:

               —

               napadený rozsudek v plném rozsahu zrušil,

               —

               prohlásil žalobu průmyslových zpracovatelů ovoce a zeleniny za nepřípustnou, a vyhověl tedy návrhovým žádáním navrhovatelů uplatněným v řízení v prvním stupni,

               —

               podpůrně, pro případ, že by Soudní dvůr rozhodl, že žaloby na neplatnost jsou přípustné (quod non), zrušil napadený rozsudek pro závažné a zjevné případy nesprávného právního posouzení a pro nedostatečné a rozporné právní odůvodnění, což je objasněno v kasačním opravném prostředku, a vrátil věc Tribunálu k projednání věci samé,

               —

               podpůrně, pro případ, že by Soudní dvůr potvrdil (quod non) věcné posouzení případu provedené Tribunálem, zrušil tu část rozsudku, která se týká účinků zrušení čl. 60 odst. 7 nařízení č. 543/2011 (1), a to z důvodu, že je tato jeho část založena na rozporném odůvodnění, které je vzhledem k délce trvání a fungování operačních programů rovněž v rozporu se zásadou právní jistoty a legitimního očekávání,

               —

               uložil žalobcům v řízení v prvním stupni náhradu nákladů řízení v obou stupních řízení nebo v případě, že bude věc vrácena zpět Tribunálu, rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelé tvrdí, že Tribunál v napadeném rozsudku:

               —

               nesprávně posoudil přípustnost žaloby ve věci T-454/10 v rozsahu, v němž odkazuje na přílohu VIII nařízení č. 1580/2007 (2), zejména když vycházel z toho, že uvedená příloha VIII tvoří s čl. 52 odst. 2a druhým pododstavcem výše uvedeného nařízení jeden celek, aniž si uvědomil, že posledně uvedené ustanovení nepřineslo žádnou změnu do obsahu přílohy VIII, která vždy připouštěla unijní financování a investice u jistých zpracovatelských činností;

               —

               nesprávně posoudil aktivní legitimaci žalobců v prvním stupni řízení k podání žalob na neplatnost podle čl. 263 odst. 4 a 6 SFEU;

               —

               nesprávně rozhodl, že napadená ustanovení byla přijata v rozporu s jednotným nařízením o společné organizaci trhů, když mylně vycházel z toho, že toto nařízení vylučuje z působnosti evropského financování veškeré činnosti organizací producentů kromě produkce čerstvých výrobků (určených ke spotřebě nebo dalšímu zpracování),

               —

               nesprávně uplatnil zásadu zákazu diskriminace, když ji zaměnil za zásadu ničím nenarušené hospodářské soutěže mezi navzájem rovnými aktéry na trhu a když opomněl, že se odvětví zemědělství řídí vlastními pravidly v rámci společné zemědělské politiky,

               —

               v souvislosti s účinky zrušení nesprávně uplatnil čl. 264 odst. 2 SFEU, když činil rozdíl mezi čl. 52 odst. 2a druhým pododstavcem dřívějšího nařízení č. 1580/2007 a čl. 50 odst. 3 nařízení č. 543/2011 na jedné straně a čl. 60 odst. 7 nařízení č. 543/2011 na straně druhé a když vydal rozsudek, který nelze s odkazem na čl. 60 odst. 7 nařízení č. 543/2011 splnit.

      (1)  Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1).

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1).


title: Věc F-119/12: Žaloba podaná dne 17. října 2012 — ZZ v. Europol

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/36

         Žaloba podaná dne 17. října 2012 — ZZ v. Europol
   (Věc F-119/12)
   2012/C 379/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: ZZ (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)

      Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobkyně na dobu neurčitou a uložení povinnosti Europolu uhradit rozdíl mezi odměnou, která by žalobkyni náležela, pokud by zůstala ve službě Europolu, a všemi dávkami fakticky vyplacenými od 1. června 2012.

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 3. dubna 2012, kterým žalobkyni informoval o tom, že její smlouva uzavřená na dobu určitou do 31. května 2012 nebude obnovena;

               —

               uložit žalovanému povinnost vyplatit žalobkyni rozdíl mezi odměnou, která by jí náležela, pokud by zůstala ve službě tohoto orgánu, a odměnou, poplatky, dávkami podpory v nezaměstnanosti či jinými dávkami podpory, které jí byly fakticky vyplaceny od 1. června 2012 namísto odměny, kterou by získala jakožto dočasná zaměstnankyně;

               —

               uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


title: Věc T-433/15: Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Bank Saderat v. Rada

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/40

         Žaloba podaná dne 27. července 2015 – Bank Saderat v. Rada
   (Věc T-433/15)
   (2015/C 320/58)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bank Saderat plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Jeffrey, S. Ashley a A. Irvine, Solicitors, a M E. Demetriou a R. Blakeley, Barristers)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               uložil Radě zaplatit jí následující částky:

                           —

                           8 8 9 06  191 eur z titulu majetkové újmy vzniklé ke dni podání této žaloby;

                           —

                           8 7 13  285 eur jako úroky z částky uvedené v první odrážce výše, plus úroky splatné za den ve výši 10  377 eur do dne vydání rozsudku, podpůrně ve výši úrokové sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace + 2 % ročně do dne vydání rozsudku, a ještě podpůrněji ve výši a po dobu, které bude Tribunál považovat za odpovídající;

                           —

                           denní sazbu 54  716 eur z titulu majetkové újmy počínaje dnem podání této žaloby do dne ukončení přezkumu jejích návrhových žádání;

                           —

                           úroky z celkové částky vypočtené v souladu se třetí odrážkou ve výši 4,2601 % ročně do dne vydání rozsudku, podpůrně ve výši úrokové sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace + 2 % ročně do dne vydání rozsudku, a ještě podpůrněji ve výši a po dobu, které bude Tribunál považovat za odpovídající;

                           —

                           3 2 9 64  320 eur z titulu majetkové újmy počínaje dnem ukončení přezkumu jejích návrhových žádání;

                           —

                           1 0 00  000 eur z titulu morální újmy;

                           —

                           úroky po vydání rozsudku z částek uvedených v šesti předchozích odrážkách ve výši 4,2601 % ročně do dne zaplacení, podpůrně ve výši úrokové sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace + 2 % ročně do dne zaplacení, a ještě podpůrněji ve výši a po dobu, které bude Tribunál považovat za odpovídající; a

                           —

                           náklady vynaložené bankou v souvislosti s touto žalobou;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že uložení restriktivních opatření vůči ní ze strany Rady Evropské unie představovalo závažné porušení povinností vyplývajících z jí přiznaných práv, čímž byla založena mimosmluvní odpovědnost Unie.
   Podle žalobkyně bylo toto porušení přímou příčinou významné majetkové a morální újmy způsobené žalobkyni, která má nárok na její náhradu.


title: Věc T-561/13: Žaloba podaná dne 24. října 2013 — Španělsko v. Komise

text:
               14.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 367/37

         Žaloba podaná dne 24. října 2013 — Španělsko v. Komise
   (Věc T-561/13)
   2013/C 367/67
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vylučuje výdaje vynaložené Španělským královstvím v rámci podpory ICDN u programu pro rozvoj venkova Galicie 2007-2013 ve výši 757 968,97 eur odpovídajících kategorii „přírodní znevýhodnění“, a

               —

               uložit žalovanému orgánu náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti prováděcímu rozhodnutí Komise 2013/433/EU ze dne 13. srpna 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).
   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 2 a 4 a čl. 14 odst. 2 nařízení č. 1975/2006.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu uvádí, že povinnost sčítání během kontrol na místě v rámci podpory ICDN je v rozporu s kontinuálním charakterem kritéria koeficientu vytíženosti a se zásadou rovného zacházení; a že Komise vyložila uvedená ustanovení nesprávně, když měla za to, že španělský systém nebyl vhodný k ověření dodržení kritéria vytíženosti.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1082/2003 a článku 26 odst. 2 písm. b) nařízení č. 796/2004.

                           —

                           Žalobce v tomto ohledu uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje uvedená ustanovení v rozsahu, v němž je vyžadováno, aby při kontrole na místě za účelem ověření kritéria koeficientu vytíženosti bylo provedeno sčítání zvířat.


title: Věc T-285/17: Žaloba podaná dne 12. května 2017 – Yanukovych v. Rada

text:
               17.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 231/37

         Žaloba podaná dne 12. května 2017 – Yanukovych v. Rada
   (Věc T-285/17)
   (2017/C 231/46)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Viktor Fedorovych Yanukovych (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 34), v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/374 ze dne 3. března 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2017, L 58, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z toho, že Radě scházel náležitý právní základ pro napadené akty.

                           —

                           Napadené rozhodnutí nesplňovalo podmínky pro to, aby Rada použila článek 29 SEU.

                           —

                           Podmínky pro uplatnění článku 215 SFEU nebyly splněny, protože nebylo dáno žádné platné rozhodnutí podle kapitoly 2 hlavy V SEU.

                           —

                           Nebyl dán dostatečný vztah pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada zneužila své pravomoci.

                           —

                           Skutečným cílem Rady při uplatňování napadených aktů byla hlavně snaha naklonit si současný režim na Ukrajině (aby Ukrajina navázala s Evropskou unií užší vztahy), a nikoli cíle či pohnutky vyzdvihované v napadených aktech.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada neuvedla odůvodnění.

                           —

                           „Odůvodnění“ obsažené v napadených aktech pro zahrnutí žalobce (nehledě na to, že je nesprávné) je frázovité, nevhodné a nedostatečně konkrétní.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že žalobce v rozhodné době nesplňoval stanovená kritéria pro zařazení osoby na seznam.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada uvedením žalobce v napadených opatřeních dopustila zjevně nesprávného posouzení. Opětovným určením žalobce navzdory tomu, že mezi „odůvodněním“ a příslušnými kritérii pro určování jednoznačně není žádný vztah, se Rada dopustila zjevného pochybení.

               6.

               Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že došlo k porušení práva žalobce na obhajobu nebo že mu byla odepřena účinná soudní ochrana. Rada mimo jiné s žalobcem nekomunikovala vhodným způsobem před jeho opětovným určením a žalobci nebyla poskytnuta náležitá či spravedlivá možnost opravit chyby nebo předložit informace o svých osobních poměrech.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení žalobcova práva na vlastnictví podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie tím, že omezující opatření jsou mimo jiné neodůvodněným a nepřiměřeným omezením tohoto práva.


title: Věc C-152/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) dne 30. března 2015 – Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

text:
               22.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/17

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Lisboa (Portugalsko) dne 30. března 2015 – Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
   (Věc C-152/15)
   (2015/C 205/23)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Tribunal da Relação de Lisboa

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Cruz & Companhia Lda

      Žalovaní: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL

      Předběžné otázky

   Tribunal da Relação de Lisboa se Soudního dvora táže, zda:

               —

               se bankovní jistotou poskytnutou za účelem získání zálohy na vývozní náhrady neručí, nejsou-li splněny „ostatní podmínky“, které byly ověřovány kontrolami provedenými teprve po uskutečnění vývozu a po celním odbavení příslušného zboží;

               —

               anebo se naopak při nesplnění „ostatních podmínek“, které byly ověřovány teprve po celním odbavení, takovou jistotou ručí.


title: Věc T-777/14: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2014 – Fon Wireless v.OHIM – Henniger (NEOFON – FON ET AL.)

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/41

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2014 – Fon Wireless v.OHIM – Henniger (NEOFON – FON ET AL.)
   (Věc T-777/14)
   (2015/C 026/52)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Fon Wireless Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Devaureix a L. Montoya Terán, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Andreas Henniger (Starnberg, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Neofon“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 10 674 893

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2014 ve věci R 2519/2013-4.

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a následně učinil kroky nezbytné k zabezpečení účinnosti rozhodnutí Tribunálu;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-346/11: Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Gollnisch v. Parlament

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/42

         Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Gollnisch v. Parlament
   (Věc T-346/11)
   2011/C 252/92
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupce: G. Dubois, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament

      Návrhové žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy č. A7-0155/2011, jímž byl žalobce zbaven poslanecké imunity;

               —

               přiznal B. Gollnischovi částku 8 000 EUR jako náhradu nemajetkové újmy;

               —

               přiznal B. Gollnischovi částku 4 000 EUR jako náhradu výdajů vynaložených na právní poradenství a na přípravu této žaloby.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy Výboru pro právní záležitosti (A7-0155/2011), jímž byla zamítnuta žádost o ochranu parlamentní imunity a výsad, kterých požívá Bruno Gollnisch [2010/2284(IMM)], a žalobou na náhradu škody se žalobce domáhá náhrady nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí.
   Na podporu žaloby uvádí žalobce sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie ze dne 8. dubna 1965.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z nezbytnosti použít článek 9 Protokolu na projednávaný případ.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z porušení ustálené rozhodovací praxe Výboru pro právní záležitosti Evropského parlamentu.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z nerespektování právní jistoty podle práva Unie a ze zásahu do legitimního očekávání.

               5)

               Pátý žalobní důvod vychází z narušení nezávislosti poslance.

               6)

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení jednacího řádu Evropského parlamentu o řízení, které může vést ke ztrátě mandátu poslance.

               7)

               Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady kontradiktornosti a zásady práva žalobce na obhajobu.