title: Věc T-255/11: Žaloba podaná dne 20. května 2011 — Fellah v. Rada

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/28

         Žaloba podaná dne 20. května 2011 — Fellah v. Rada
   (Věc T-255/11)
   2011/C 211/61
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Zakaria Fellah (New York, Spojené státy americké) (zástupce: G. Collard, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               konstatoval, že pokud jde o žalobce Zakaria FELLAHA, jsou nařízení Rady EU č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 zveřejněná dne 7. dubna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie skutkově nepodložená,

               —

               a v důsledku toho

                           —

                           zrušil nařízení Rady EU č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011;

                           —

                           podpůrně nařídil vyškrtnutí jména Zakaria FELLAHA ze seznamů, které jsou přílohou uvedeného nařízení a uvedeného rozhodnutí.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož důvody zapsání jména žalobce na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření, jsou stereotypní, a není uvedena žádná konkrétní skutečnost, na jejímž základě by bylo možné posoudit, zda tento zápis do seznamu je relevantní.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož

                           —

                           žalobci je vytýkáno, že přispíval k financování vlády L. Gbagba, zatímco žalobce vykonával svoji funkci pro L. Gbagba především v době, kdy byl L. Gbagbo mezinárodním společenstvím uznán jako legitimní hlava státu, a žalobce neměl finanční zdroje, které by mu umožňovaly vládu posledně jmenovaného financovat;

                           —

                           L. Gbagbo byl dne 11. dubna 2011 zadržen, a tudíž jsou napadené akty od tohoto data bezpředmětné.


title: Věc F-73/11: Žaloba podaná dne 25. července 2011 — ZZ v. Komise

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/53

         Žaloba podaná dne 25. července 2011 — ZZ v. Komise
   (Věc F-73/11)
   2011/C 282/101
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce k hodnotícím zkouškám v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/181/10

      Návrhová žádání žalobce

   Žalobce žádá Soud pro veřejnou službu Evropské unie, aby:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (dále jen EPSO) ze dne 20. srpna 2010 a 15. září 2010, kterým mu bylo oznámeno, že nebyl připuštěn k hodnotícím zkouškám v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/181/10 (dále jen napadené rozhodnutí);

               —

               v případě potřeby zrušil také rozhodnutí EPSO ze dne 15. dubna 2011, kterým byla zamítnuta jeho stížnost ze dne 10. listopadu 2010 proti shora uvedenému rozhodnutí (dále jen zamítavé rozhodnutí);

               —

               v důsledku toho nařídil, aby byl opětovně zařazen do výběrového řízení, případně uspořádáním nového kola zkoušek;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-485/04: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/8

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
   (Věc C-485/04)
   (2005/C 31/17)
   Jednací jazyk: italština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 25. listopadu 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou G. Valerem Jordanou a D. Recchiem, jako zmocněnci.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               určil, že Italská republika tím, že nepřijala nebo v každém případě tím, že Komisi nesdělila právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/17/ES (1) ze dne 3. března 2003, kterou se mění směrnice 98/70/ES (2) o jakosti benzinu a motorové nafty, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 této směrnice;

               —

               uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 30. června 2003.

      (1)  Úř. věst. L 76, 22.3.2003, s. 10.

      (2)  Úř. věst. L 350, 28.12.1998, s. 58.


title: Věc T-903/16: Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – RE v. Komise

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/41

         Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – RE v. Komise
   (Věc T-903/16)
   (2017/C 053/50)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: RE (Abú Dhabí, Spojené arabské emiráty) (zástupce: S. Pappas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise SEC 10.20/06/15 ze dne 12. října 2016 v části vztahující se k nařízení č. 45/2001 a uložil žalované povinnost vyplatit žalobci částku deseti tisíc eur (10 000 eur) coby spravedlivé zadostiučinění za morální újmu vzniklou z protiprávního odepření přístupu k jeho osobním údajům;

               —

               uložil žalované v souladu s čl. 91 písm. c) jednacího řádu Tribunálu povinnost předložit dokument vztahující se k přijímání žalobce do zaměstnání, nebo podpůrně povinnost poskytnout tento dokument Tribunálu podle článku 104 jednacího řádu, a dále povinnost vyplatit žalobci částku třiceti tisíc eur (30 000 eur) jako náhradu morální újmy vzniklé z protiprávního a neetického zpracování jeho osobních údajů v průběhu vyšetřování;

               —

               uložil žalované povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené v tomto řízení žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu této žaloby na neplatnost žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zcela absentujícím odůvodněním v souvislosti s údaji, u nichž nebyla uplatněna žádná výjimka, která by odůvodňovala odepření přístupu žalobce k dotčeným osobním údajům.
   Žalobce dále uvádí, že v důsledku odepření přístupu k osobním údajům na základě výjimky týkající se ochrany vyšetřování podle čl. 20 odst. 1 písm. a) nařízení č. 45/2001 (1) musí být napadené rozhodnutí shledáno protiprávním, jelikož v něm není prokázáno, jak se tato výjimka nadále uplatňovala i po ukončení vyšetřování vedeného vůči žalobci.
   Žalobce navíc tvrdí, že skutečnost, že v napadeném rozhodnutí byla zamítnuta jeho zvláštní žádost o přístup k údajům v podobě s odstraněním některých údajů, respektive v přeformulované podobě, podaná poprvé zároveň s jeho žádostí ze dne 21. září 2016, musí být shledána jako protiprávní, neboť rozhodnutí neobsahuje odůvodnění v otázce, proč nebylo v daném případě možné zpřístupnit žalobci požadované osobní údaje v podobě s odstraněním některých údajů, zejména po ukončení vyšetřování.
   Na podporu návrhu na náhradu škody žalobce uvádí, že utrpěl morální újmu způsobenou protiprávním odepřením přístupu k jeho osobním údajům ze strany Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, že utrpěl značnou újmu na kariérním růstu v důsledku protiprávního zpracovávání jeho osobních údajů jmenovaným generálním ředitelstvím, a konkrétně újmu způsobenou protiprávním zpřístupněním informací týkajících se vyšetřování s cílem bránit jeho kariérnímu růstu, kterou nelze nahradit jinak než zrušením napadeného rozhodnutí. V tomto kontextu žalobce navrhuje, aby Tribunál pro účely posouzení jeho návrhu na náhradu morální újmy způsobené chováním administrativy zohlednil dva dokumenty a aby žalované uložil povinnost nahradit tuto újmu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102; oprava Úř. věst. 2016, L 238, s. 8).


title: Věc T-636/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2013 — Hostel drap v. OHIM — Aznar Textil (MY drap) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MY drap — Starší obrazová ochranná známka Společenství BON DRAP — Relativní důvody zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/74

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2013 — Hostel drap v. OHIM — Aznar Textil (MY drap)
   (Věc T-636/11) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MY drap - Starší obrazová ochranná známka Společenství BON DRAP - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
   2013/C 225/164
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Španělsko) (zástupce: C. Prat, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aznar Textil, SL (Paterna, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2011 (věc R 2127/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aznar Textil, SL a Hostel drap, SL.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Hostel drap, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


title: Věc T-53/08: Žaloba podaná dne 31. ledna 2008 – Itálie v. Komise

text:
               29.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 79/33

         Žaloba podaná dne 31. ledna 2008 – Itálie v. Komise
   (Věc T-53/08)
   (2008/C 79/64)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise K(2007) 5400 konečné ze dne 20. listopadu 2007, oznámené dne 21. listopadu 2007, které se týká státní podpory č. C 36/A/2006 (ex NN 38/2006), kterou Itálie poskytla ve prospěch ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Napadeným rozhodnutím byly státní podpora poskytnutá ve prospěch ThyssenKrupp, Cementir and Nuova Terni Industrie Chimiche a podpora, jež byla přiznána, avšak ještě nevyplacena týmž příjemcům, ve formě výhodných sazebních podmínek pro dodávku elektrické energie, prohlášeny za neslučitelné se společným trhem.
   Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje následující důvody:

               1.

               Porušení čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 3 ES a chybná rekonstrukce skutečností. Komise ve svém rozhodnutí nevzala v úvahu, že napadené opatření přijaté Itálií nepředstavuje státní podporu, jelikož neposkytuje ekonomické zvýhodnění. Opatření spočívající v prodloužení preferenčních sazeb elektřiny, které se uplatní na společnosti dotčené v řízení, které jsou právními nástupkyněmi Terni SpA, totiž představovalo doplněk ke kompenzaci za vyvlastnění, která byla dříve přiznána Terni SpA z důvodu skutečnosti, že právní ustanovení, která byla přijata následně, obsahovala delší období s ohledem na koncesi pro výrobu vyvlastněné energie.

               2.

               Porušení článku 87 a čl. 88 odst. 3 ES a chybná rekonstrukce skutečností. Ve svém rozhodnutí Komise nevzala v úvahu, že napadené opatření přijaté Itálií nepředstavuje státní podporu, jelikož podpora nebyla poskytnuta ze státních prostředků. Náklady na opatření jdou totiž k tíži ostatních uživatelů služby dodávky energie.

               3.

               Porušení podstatných procesních náležitostí, co se týče neexistence šetření a porušení práva na obhajobu. Komise ve svém rozhodnutí konstatovala, že výsledky hospodářské studie směřující k posouzení všech ztrát společnosti Terni v důsledku vyvlastnění a prospěch získaný touto společností prostřednictvím kompenzace jsou irelevantní, neboť vhodnost mechanismu kompenzace může být posouzena pouze ex ante, a sice v okamžiku vyvlastnění. Studie byla provedena v souladu s dřívějšími pokyny Komise. Komise, která byla toho názoru, že studie, kterou předtím čistě teoreticky požadovala, je irelevantní, měla provést další šetření tak, že měla znovu otevřít diskusi o metodách provedení studie.


title: Věc C-285/10: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Campsa Estaciones de Servicio SA v. Administración del Estado ( „Šestá směrnice o DPH — Článek 11 část A odst. 1 a článek 27 — Základ daně — Rozšíření působnosti pravidel týkajících se použití pro soukromou potřebu na plnění mezi propojenými stranami v případě cen podstatně nižších než obvyklých cen“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/7

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Campsa Estaciones de Servicio SA v. Administración del Estado
   (Věc C-285/10) (1)

   (Šestá směrnice o DPH - Článek 11 část A odst. 1 a článek 27 - Základ daně - Rozšíření působnosti pravidel týkajících se použití pro soukromou potřebu na plnění mezi propojenými stranami v případě cen podstatně nižších než obvyklých cen)
   2011/C 226/11
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Campsa Estaciones de Servicio SA

      Žalovaný: Administración del Estado

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článků 6, 11 a 27 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Rozšíření působnosti pravidel týkajících se vlastní spotřeby zboží nebo služeb na plnění mezi propojenými stranami v případě cen podstatně nižších než obvyklých cen

      Výrok

   Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát na taková plnění, o jaká jde ve věci v původním řízení, uskutečněná mezi propojenými stranami, které se dohodly na ceně podstatně nižší než obvyklé ceně, uplatňoval jiné pravidlo pro stanovení základu daně, než je obecné pravidlo stanovené v čl. 11 části A odst. 1 písm. a) této směrnice, tím, že na takováto plnění vztáhne pravidla pro stanovení základu daně týkající se používání zboží nebo poskytování služeb pro soukromou potřebu osoby povinné k dani, ve smyslu čl. 5 odst. 6 a čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice, pokud tento členský stát nedodržel postup stanovený v článku 27 téže směrnice pro získání povolení zavést takovéto opatření odchylující se od zmíněného obecného pravidla.

      (1)  Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


title: Věc C-485/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               24.5.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 128/27

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-485/06) (1)

   (2008/C 128/50)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004 ve věci T-360/03, Frischpack GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) (Ochranná známka Společenství — Trojrozměrná ochranná známka — Tvar krabičky na sýr — Absolutní důvod zamítnutí — Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 — Rozlišovací způsobilost)

text:
               5.2.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 31/21

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 23. listopadu 2004
   ve věci T-360/03, Frischpack GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar krabičky na sýr - Absolutní důvod zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost)
   (2005/C 31/41)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-360/03, Frischpack GmbH & Co. KG, se sídlem v Mailling bei Schönau (Německo), zastoupená P. Bornemannem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: U. Pfleghar a G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2003 (věc R 236/2003-2), která se týká zápisu trojrozměrné ochranné známky (krabičky na sýr), Soud (pátý senát) ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 23. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2004 ve věci T-50/00, Dalmine SpA proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Dohody narušující hospodářskou soutěž — Trhy s ocelovými bezešvými trubkami — Délka trvání porušení — Pokuty)

text:
               25.9.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 8. července 2004
   ve věci T-50/00, Dalmine SpA proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Dohody narušující hospodářskou soutěž - Trhy s ocelovými bezešvými trubkami - Délka trvání porušení - Pokuty)
   (2004/C 239/26)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci 50/00, Dalmine SpA, se sídlem v Dalmine (Itálie), zastoupená M. Siragusou a F. Morettim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. Erhart a A. Whelan, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 1999 v řízení dle článku 81 Smlouvy o ES (Věc IV/E-1/35.860-B – Bezešvé ocelové trubky) (Úř. věst. 2003, L 140, s. 1) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni, Soud (druhý senát), ve složení N. J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A. W. H. Meij, soudci; tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení podle článku 81 ES (Věc IV/E-1/35.860-B – Bezešvé ocelové trubky) se ruší v rozsahu, v němž stanoví existenci porušení vytýkaného tímto ustanovením žalobkyni před 1. lednem 1991.

               2)

               Výše pokuty uložené žalobkyni v článku 4 rozhodnutí 2003/382 se stanoví na 10 080 000 eur.

               3)

               V ostatním částech se žaloba zamítá.

               4)

               Žalobkyně a Komise ponesou své vlastní náklady.

      (1)  Úř. věst. C 149, 27.5.2000.


title: Věc T-353/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Vermeer Infrastructuur v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Nizozemský trh se silničním bitumenem — Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES — Existence a kvalifikace dohody — Omezení hospodářské soutěže — Pokyny o použitelnosti článku 81 ES na dohody o horizontální spolupráci — Stanovení výše pokut — Závažnost a délka trvání protiprávního jednání — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu“ )

text:
               17.11.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Vermeer Infrastructuur v. Komise
   (Věc T-353/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Existence a kvalifikace dohody - Omezení hospodářské soutěže - Pokyny o použitelnosti článku 81 ES na dohody o horizontální spolupráci - Stanovení výše pokut - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu)
   2012/C 355/29
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Vermeer Infrastructuur BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupce: M. Slotboom, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmans, F. Tuytschaever a L. Gyselen, advokáty, poté A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmans a F. Tuytschaever)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] zejména v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně žádost o snížení výše pokuty, která jí byla uložena.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Vermeer Infrastructuur BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


title: Věc C-547/15: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth „Řízení o předběžné otázce — Celní kodex Společenství — Nařízení (EHS) č. 2913/92 — Článek 96 — Režim vnějšího tranzitu — Pojem ‚dopravce‘ — Nepředložení zboží celnímu úřadu určení — Odpovědnost — Subdodavatel přepravních služeb, který zboží předal hlavnímu dopravci na parkovišti celního úřadu určení a odpovědnost za toto zboží znovu převzal při následné přepravě“

text:
               20.2.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 53/17

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth
   (Věc C-547/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 96 - Režim vnějšího tranzitu - Pojem ‚dopravce‘ - Nepředložení zboží celnímu úřadu určení - Odpovědnost - Subdodavatel přepravních služeb, který zboží předal hlavnímu dopravci na parkovišti celního úřadu určení a odpovědnost za toto zboží znovu převzal při následné přepravě“)
   (2017/C 053/20)
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Kúria

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Interservice d.o.o. Koper

      Odpůrce: Sándor Horváth

      Výrok

               1)

               Pojem „dopravce“, který má povinnost předložit zboží celnímu úřadu určení v nezměněném stavu, uvedenou v čl. 96 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na jakoukoli osobu, včetně subdodavatele přepravních služeb, která provádí skutečnou přepravu zboží nacházejícího se v režimu vnějšího tranzitu Společenství, tuto přepravu přijala a je si vědoma, že se zboží nachází v tomto režimu.

               2)

               Článek 96 odst. 2 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 648/2005, musí být vykládán v tom smyslu, že takový subdodavatel přepravních služeb, jako je subdodavatel těchto služeb dotčený ve věci v původním řízení, který jednak zboží spolu s tranzitním dokladem předal hlavnímu dopravci na parkovišti celního úřadu určení a jednak odpovědnost za toto zboží znovu převzal při následné přepravě, měl povinnost se ujistit, že zboží bylo předloženo celnímu úřadu určení a může odpovídat za to, že k takovému předložení nedošlo, pouze v případě, že při novém převzetí odpovědnosti za uvedené zboží věděl, že tranzitní režim nebyl řádně ukončen, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-114/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (Nesplnění povinnosti státem — Článek 28 ES — Opatření s rovnocenným účinkem — Odebrání povolení uvádět na trh referenční fytofarmaceutický výrobek — Nedostatek přechodného období ve prospěch paralelních dovozců za účelem výprodeje)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/17

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-114/04: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Článek 28 ES - Opatření s rovnocenným účinkem - Odebrání povolení uvádět na trh referenční fytofarmaceutický výrobek - Nedostatek přechodného období ve prospěch paralelních dovozců za účelem výprodeje)
   (2005/C 217/32)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci C-114/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnec: B. Schima) proti Spolkové republice Německo (zmocněnci: W.-D. Plessing a M. Lumma), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Spolková republika Německo tím, že nepřiznala paralelním dovozcům přiměřenou lhůtu za účelem výprodeje v případě odebrání povolení uvádět na trh referenční fytofarmaceutický výrobek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 ES.

               2)

               Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


               22.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/34

         Žaloba dr. Gerharda Spitzera ze dne 23. února 2016 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-2/16)
   (2016/C 347/06)
   Dne 23. února 2016 podal dr. Gerhard Spitzer, zastoupený advokátem Antoniusem Falknerem, Lettstrasse 18, FL-9490 Vaduz, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 425/15/KOL ze dne 25. listopadu 2015 a

               2.

               uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.

      Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:

               —

               Žalobce dr. Gerhard Spitzer je občanem Rakouska, má bydliště v Jihoafrické republice a od počátku 90. let 20. století je zákazníkem společnosti LLB AG, jejímž většinovým vlastníkem je Lichtenštejnské knížectví.

               —

               Předmětem věci je žaloba na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO uzavřít věc týkající se stížnosti na Lichtenštejnsko kvůli nedodržování a nesprávnému uplatňování směrnice 2002/47/ES.

               —

               Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO byl v souvislosti s nedodržováním a nesprávným uplatňováním směrnice 2002/47/ES ze strany Lichtenštejnska povinnen zahájit formální vyšetřovací řízení, a protože tak neučinil, porušil Kontrolní úřad ESVO žalobcova práva.


title: Věc T-227/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – CBM v. OHIM – Aeronautica Militare (Trecolore) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Trecolore — Národní obrazové a slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství FRECCE TRICOLORI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/47

         Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – CBM v. OHIM – Aeronautica Militare (Trecolore)
   (Věc T-227/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Trecolore - Národní obrazové a slovní ochranné známky a starší obrazové ochranné známky Společenství FRECCE TRICOLORI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 398/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CBM Creative Brands Marken GmbH (Curich, Švýcarsko) (zástupci: U. Lüken, M. Grundmann a N. Kerger, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aeronautica Militare – Stato Maggiore (Řím, Itálie)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2014 (věc R 253/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Aeronautica Militare Stato Maggiore a CBM Creative Brands Marken GmbH.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               CBM Creative Brands Marken GmbH ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 245, 28. 7. 2014.


title: Věc C-498/06: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras – Španělsko) – Maira María Robledillo Núñez v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa) (Sociální politika — Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele — Směrnice 80/987/EHS ve znění směrnice 2002/74/ES — Článek 3 první pododstavec a čl. 10 písm. a) — Odstupné z důvodu neplatné výpovědi, dohodnuté v průběhu mimosoudního řízení o smíru — Platba zajištěná záruční institucí — Platba podmíněná vydáním soudního rozhodnutí — Zásada rovnosti a zásada zákazu diskriminace)

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/6

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. února 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras – Španělsko) – Maira María Robledillo Núñez v. Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Věc C-498/06) (1)

   (Sociální politika - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS ve znění směrnice 2002/74/ES - Článek 3 první pododstavec a čl. 10 písm. a) - Odstupné z důvodu neplatné výpovědi, dohodnuté v průběhu mimosoudního řízení o smíru - Platba zajištěná záruční institucí - Platba podmíněná vydáním soudního rozhodnutí - Zásada rovnosti a zásada zákazu diskriminace)
   (2008/C 92/10)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Social Único de Algeciras
   Účastnici původního řízení

      Žalobkyně: Maira María Robledillo Núñez

      Žalovaný: Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social Único de Algeciras (Španělsko) – Výklad článku 3 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) – Rozsah záruky záruční instituce – Náhrada škody za ukončení pracovního poměru – Vnitrostátní právní úprava vyžadující pro účely této náhrady škody soudní nebo správní rozhodnutí – Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace
   Výrok
   Článek 3 první pododstavec směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může vyloučit odstupné za neplatnou výpověď ze záruky jeho vyplacení zajišťovaného záruční institucí na základě uvedeného ustanovení, pokud odstupné bylo přiznáno mimosoudním smírem a pokud vyloučení, objektivně odůvodněné, představuje opatření nezbytné k tomu, aby se zabránilo zneužívání ve smyslu čl. 10 písm. a) téže směrnice.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-235/09: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — DHL Express France SAS, dříve DHL International SA v. Chronopost SA ( „Duševní vlastnictví — Ochranná známka Společenství — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 98 odst. 1 — Zákaz porušování práv z ochranné známky vydaný soudem pro ochranné známky Společenství — Územní působnost — Donucovací opatření, která jsou k takovému zákazu připojena — Účinek na území jiných členských států, než je stát soudu, u něhož bylo zahájeno řízení“ )

text:
               18.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 179/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — DHL Express France SAS, dříve DHL International SA v. Chronopost SA
   (Věc C-235/09) (1)

   (Duševní vlastnictví - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 98 odst. 1 - Zákaz porušování práv z ochranné známky vydaný soudem pro ochranné známky Společenství - Územní působnost - Donucovací opatření, která jsou k takovému zákazu připojena - Účinek na území jiných členských států, než je stát soudu, u něhož bylo zahájeno řízení)
   2011/C 179/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour de cassation

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: DHL Express France SAS, dříve DHL International SA

      Žalovaná: Chronopost SA

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation — Výklad čl. 98 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) ve spojení s články 1, 14 a 94 téhož nařízení — Žaloba pro porušení práv z ochranné známky — Územní působnost zákazu vydaného soudem pro ochranné známky Společenství — Možnost uvedeného soudu spojit tento zákaz s donucovacím opatřením vztahujícím se na území všech členských států, v nichž je účinný zákaz pokračovat v jednání porušujícím práva z ochranné známky

      Výrok

               1)

               Článek 98 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 3288/94 ze dne 22. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že působnost zákazu pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení ochranné známky Společenství, stanoveného soudem pro ochranné známky Společenství, jenž je příslušný na základě čl. 93 odst. 1 až 4 a čl. 94 odst. 1 tohoto nařízení, se vztahuje v zásadě na celé území Evropské unie.

               2)

               Článek 98 odst. 1 druhá věta nařízení č. 40/94, ve znění nařízení č. 2388/94, musí být vykládán v tom smyslu, že donucovací opatření, jako je penále, nařízené soudem pro ochranné známky Společenství na základě jeho vnitrostátního práva s cílem zaručit dodržování zákazu pokračovat v jednání, které představuje porušení nebo hrozbu porušení práv z ochranné známky, jež stanovil, má účinky v jiných členských státech, než je stát tohoto soudu, na které se vztahuje územní působnost takového zákazu, za podmínek stanovených v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, pokud jde o uznávání a výkon soudních rozhodnutí. Nestanoví-li vnitrostátní právo některého z těchto jiných členských států žádné donucovací opatření obdobné opatření nařízenému uvedeným soudem, musí příslušný soud tohoto členského státu cíle sledovaného tímto opatřením dosáhnout prostřednictvím využití příslušných ustanovení svého vnitrostátního práva, která mohou zaručit rovnocenným způsobem dodržování uvedeného zákazu.

      (1)  Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


title: Věc F-38/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — BP v. FRA ( „Veřejná služba — Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva — Smluvní zaměstnanec — Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou — Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy — Žaloba na neplatnost — Žaloba na náhradu škody“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/32

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — BP v. FRA
      (Věc F-38/12) (1)

      (Veřejná služba - Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou - Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
      (2014/C 71/60)
      Jednací jazyk: angličtina

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: BP (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)

         Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)

         Předmět věci

      Žádost o zrušení rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva neobnovit smlouvu smluvního zaměstnance žalobkyně a rozhodnutí o jeho převedení do jiného oddělení agentury, jakož i žádost o náhradu škody za údajně utrpěnou hmotnou a nehmotnou újmu.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Společnost BP ponese vlastní náklady a ukládá se jí náhrada veškerých nákladů vynaložených Agenturou Evropské unie pro základní práva.

         (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 37.


title: Věc T-190/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2015 – Tomana a další v. Rada a Komise „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Zimbabwe — Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území — Zmrazení finančních prostředků — Právní základ — Zjevně nesprávné posouzení — Povinnost uvést odůvodnění — Právo na obhajobu — Základní práva — Proporcionalita“

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/10

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. dubna 2015 – Tomana a další v. Rada a Komise
   (Věc T-190/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Zimbabwe - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území - Zmrazení finančních prostředků - Právní základ - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Základní práva - Proporcionalita“)
   (2015/C 190/11)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Johannes Tomana (Harare, Zimbabwe) a 120 dalších žalobců, jejichž jména a názvy jsou uvedeny v příloze rozsudku (zástupci: původně D. Vaughan, QC, M. Lester, R. Lööf, barristers, a M. O’Kane, solicitor, poté D. Vaughan, M. Lester a R. Lööf)

      Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, M. Veiga a A. Vitro, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, T. Scharf a E. Georgieva, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson, C. Murrell a M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci se S. Lee, barrister)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/97/SZBP ze dne 17. února 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/101/SZBP o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 47, s. 50), prováděcího nařízení Komise (EU) č. 151/2012 ze dne 21. února 2012, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 49, s. 2), a prováděcího rozhodnutí Rady 2012/124/SZBP ze dne 27. února 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/101/SZBP o omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 54, s. 20), v rozsahu, v němž se týkají žalobců.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Johannes Tomana a 120 dalších žalobců, jejichž jména a názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.

               3)

               Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


title: Věc C-522/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Würzburg — Německo) — Doris Reichel-Albert v. Deutsche Rentenversicherung Nordbayern ( „Sociální zabezpečení migrujících pracovníků — Nařízení (ES) č. 987/2009 — Článek 44 odst. 2 — Zkoumání nároku na starobní důchod — Zohlednění dob péče o děti získaných v jiném členském státě — Použitelnost — Článek 21 SFEU — Volný pohyb občanů“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/3

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Würzburg — Německo) — Doris Reichel-Albert v. Deutsche Rentenversicherung Nordbayern
   (Věc C-522/10) (1)

   (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (ES) č. 987/2009 - Článek 44 odst. 2 - Zkoumání nároku na starobní důchod - Zohlednění dob péče o děti získaných v jiném členském státě - Použitelnost - Článek 21 SFEU - Volný pohyb občanů)
   2012/C 295/05
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sozialgericht Würzburg

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Doris Reichel-Albert

      Žalovaná: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sozialgericht Würzburg — Výklad čl. 44 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 987/2009 ze dne 16. září 2009, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 883/2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 284, s. 1) — Podmínky zohlednění dob péče o děti vykonávané v jiném členském státě v rámci přezkumu nároku na starobní důchod — Vnitrostátní právní předpisy, které podmiňují zohlednění takových dob tím, že dotčená osoba v rámci dob povinného přispívání vykonávala během péče o dítě nebo bezprostředně před narozením dítěte zaměstnání nebo výdělečnou činnost, a které mohou mít za následek, že doba péče o děti nebude zohledněna ani v členském státě bydliště během doby péče o dítě ani v příslušné členském státě

      Výrok

   V takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, musí být článek 21 SFEU vykládán v tom smyslu, že příslušnému orgánu prvního členského státu ukládá povinnost zohlednit pro účely přiznání starobního důchodu doby věnované péči o dítě získané v druhém členském státě, jako by tyto doby byly získány na jeho vnitrostátním území osobou, která vykonávala výdělečnou činnost pouze v tomto prvním členském státě a která v okamžiku narození svých dětí přestala dočasně pracovat a zřídila si z čistě rodinných důvodů bydliště na území druhého členského státu.

      (1)  Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc C-355/11: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemí) — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie ( „Směrnice 91/629/EHS — Minimální požadavky pro ochranu telat — Nařízení (ES) č. 1782/2003 — Společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky — Vnitrostátní právní předpisy, kterými se provádí směrnice 91/629/EHS a prohlašuje se, že normativní požadavky v oblasti řízení podniku stanovené touto směrnicí jsou použitelné mimo jiné na telata chovaná uzavřeně v mlékárenském podniku“ )

text:
               28.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 227/6

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Nizozemí) — G. Brouwer v. Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie
   (Věc C-355/11) (1)

   (Směrnice 91/629/EHS - Minimální požadavky pro ochranu telat - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky - Vnitrostátní právní předpisy, kterými se provádí směrnice 91/629/EHS a prohlašuje se, že normativní požadavky v oblasti řízení podniku stanovené touto směrnicí jsou použitelné mimo jiné na telata chovaná uzavřeně v mlékárenském podniku)
   2012/C 227/08
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci/Účastnice původního řízení

      Žalobce: G. Brouwer

      Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Výklad směrnice Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu telat (Úř. věst. L 340, 11.12.1991, s. 28; Zvl. vyd. 03/12, s. 144), a články 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269) — Vnitrostátní právní předpisy, kterými se provádí směrnice a prohlašuje se, že normativní požadavky v oblasti řízení podniku jsou použitelné nejen na telata chovaná uzavřeně za účelem chovu a na maso, ale rovněž na telata chovaná uzavřeně za účelem produkce mléka

      Výrok

   Směrnice Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu telat, ve znění nařízení Rady (ES) č. 806/2003 ze dne 14. dubna 2003 musí být vykládána v tom smyslu, že požadavek stanovený v článku 4 této směrnice, podle něhož podmínky pro chovná telata musí odpovídat obecným požadavkům ustanoveným v příloze uvedené směrnice, včetně bodu 8 této přílohy, který zakazuje, až na výjimky, umísťovat telata do postrojů, byl použitelný rovněž na telata, která byla chovaná uzavřeně v mlékárenském podniku pro zemědělské účely.

      (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-90/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Schoeller Corporation v. OHIM – Sqope (SCOPE) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství SCOPE — Absolutní důvody pro zamítnutí — Popisný charakter — Rozlišovací způsobilost — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/40

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Schoeller Corporation v. OHIM – Sqope (SCOPE)
   (Věc T-90/15) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství SCOPE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
   (2016/C 156/53)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Schoeller Corporation GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: D. van Ackeren, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sqope SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 2381/2013-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Sqope SA a Schoeller Corporation GmbH

      Výrok

               1.

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 2381/2013–1) se zrušuje.

               2.

               OHIM a Sqope SA ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených společností Schoeller Corporation GmbH.

      (1)  Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


title: Věc T-751/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2015 – Hikari Miso v. OHIM – Nishimoto Trading (Hikari) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hikari — Starší národní slovní ochranná známka HIKARI — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/51

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2015 – Hikari Miso v. OHIM – Nishimoto Trading (Hikari)
   (Věc T-751/14) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hikari - Starší národní slovní ochranná známka HIKARI - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2016/C 038/67)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hikari Miso Co. Ltd (Simosuwa-machi, Japonsko) (zástupce: D. McFarland, barrister)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nishimoto Trading Co. Ltd (Santa Fe Springs, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: G. Pritchard, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 (věc R 2394/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nishimoto Trading Co. Ltd a Hikari Miso Co. Ltd

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Hikari Miso Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


title: Věc C-133/12 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. března 2012 Stichting Woonlinie a další proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-202/10, Stichting Woonlinie a další v. Evropská komise

text:
               12.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/8

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. března 2012 Stichting Woonlinie a další proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2011 ve věci T-202/10, Stichting Woonlinie a další v. Evropská komise
   (Věc C-133/12 P)
   2012/C 138/13
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (zástupci: P. Glazener a E. Henny, advokáti, jakož i profesorka L. Hancher)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek

   Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek požadují, aby Soudní dvůr

               —

               úplně nebo částečně zrušil usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2011 ve věci T-202/10 v souladu s uplatněnými důvody kasačního opravného prostředku;

               —

               vrátil věc Tribunálu k opětovnému rozhodnutí v souladu s právním názorem Soudního dvora;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Podstatou prvního důvodu kasačního opravného prostředku je výtka, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení dostatečně neodůvodnil, když účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek považoval pouze za potenciálně zvýhodněné Komisí schváleným opatřením podpory. Tribunál nevzal v úvahu, že navrhovatelky byly před napadeným rozhodnutím (1) příjemkyněmi stávajících podpor, které v důsledku tohoto rozhodnutí musely být změněny. Navrhovatelky nebyly tedy změněnými podporami pouze potenciálně zvýhodněny, ale zároveň byly skutečnými příjemkyněmi stávajících podpor. V posledně uvedeném postavení byly napadeným rozhodnutím značně individuálně dotčeny.

               2)

               Podstatou druhého důvodu kasačního opravného prostředku je výtka, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení dostatečně neodůvodnil, když měl za to, že navrhovatelky nepatří k uzavřenému okruhu společností působících v oblasti sociálního bydlení. Pouze teoretická možnost, že určitá skupina příjemců podpory bude v budoucnu ještě rozšířena, nepostačuje k tomu, aby tato skupina nebyla považována za uzavřenou skupinu. Krom toho tvoří existující společnosti působící v oblasti sociálního bydlení uzavřenou skupinu z toho důvodu, že byly rozhodnutím silněji postiženy než hypotetická společnost, která by ještě po vydání rozhodnutí získala povolení jako společnost působící v oblasti sociálního bydlení.

      (1)  Rozhodnutí Komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009 týkající se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 — Nizozemsko — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti působící v oblasti sociálního bydlení.


title: Věc F-38/08: Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Liotti v. Komise

text:
               21.6.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 158/26

         Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Liotti v. Komise
   (Věc F-38/08)
   (2008/C 158/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Amerigo Liotti (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Předmět a popis sporu
   Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1.1.2006 do 31.12.2006.
   Návrhové žádání žalobce

               —

               Zrušit posudek o vývoji služebního postupu (PVSP) žalobce za referenční období od 1.1.2006 do 31.12.2006;

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-72/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. února 2011 — Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi a Heinz Ulrich Kessel

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. února 2011 — Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi a Heinz Ulrich Kessel
   (Věc C-72/11)
   2011/C 252/23
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

      Žalovaní: Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel

      Předběžné otázky

               1)

               Je k tomu, aby se mohlo jednat o zpřístupnění ve smyslu čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (1), zapotřebí, aby hospodářské zdroje mohly být bezprostředně použity osobou či subjektem zařazeným na seznam k získání finančních prostředků nebo služeb? Musí být naopak čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 vykládán v tom smyslu, že se zákaz nepřímého zpřístupnění vztahuje na dodávku a instalaci funkčního hospodářského zdroje, který však není okamžitě použitelný (v tomto případě vakuové pece), u třetí osoby v Íránu, s jehož pomocí chce třetí strana později zhotovovat výrobky pro právnickou osobu, subjekt nebo orgán uvedené v přílohách IV a V nařízení?

               2)

               Je třeba čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 vykládat v tom smyslu, že o obejití se může jednat pouze tehdy, jestliže pachatel své jednání formálně — ale pouze naoko — přizpůsobí zákazům vyplývajícím z čl. 7 odst. 1 až 3 nařízení (ES) č. 423/2007, takže se na jeho jednání ani v případě nejširšího výkladu nevztahují právní normy stanovící zákaz? Dochází k vzájemnému vyloučení skutkových podstat zákazu obejití a zákazu zpřístupnění? V případě kladné odpovědi: Může jednání, na něž se (dosud) nevztahoval zákaz (nepřímého) zpřístupnění, přesto představovat obejití ve smyslu čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007?
               Představuje naopak čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 podpůrné ustanovení, pod něž lze subsumovat jakékoli jednání, jež má ve svém důsledku vést ke zpřístupnění hospodářského zdroje osobě nebo subjektu zařazenému na seznam?

               3)

               Vyžaduje subjektivní stránka skutkové podstaty — „vědomá a záměrná účast“ — čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007, aby se jednak skutečně vědělo o způsobeném nebo zamýšleném obejití zákazu zpřístupnění a aby byla krom toho zohledněna i širší volní složka, přinejmenším v tom smyslu, že byl pachatel srozuměn s obejitím zákazu? Musí naopak pachateli záležet přímo na obejití zákazu, takže v tomto smyslu je jeho jednání úmyslné?
               Lze však mít za to, že není nutné vědomé obejití, ale naopak postačuje, že pachatel považuje obejití zákazu pouze za možné, avšak je srozuměn s tím, že k němu dojde?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103 s. 1)


title: Věc C-82/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. září 2011 — Evropská komise v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 73/239/EHS — Články 6, 8, 9, 13 a 15 až 17 — Směrnice 92/49/EHS — Články 22 a 23 — Přímé pojištění jiné než životní — Změna stanov pojišťovací instituce, pokud jde o rozsah její působnosti — Nepoužití unijní právní úpravy v oblasti jiného než životního pojištění )

text:
               19.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 340/3

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. září 2011 — Evropská komise v. Irsko
   (Věc C-82/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 73/239/EHS - Články 6, 8, 9, 13 a 15 až 17 - Směrnice 92/49/EHS - Články 22 a 23 - Přímé pojištění jiné než životní - Změna stanov pojišťovací instituce, pokud jde o rozsah její působnosti - Nepoužití unijní právní úpravy v oblasti jiného než životního pojištění)
   2011/C 340/04
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)

      Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, E. Regan, SC)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 6, 8, 9, 13, 15, 16 a 17 první směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14) — Porušení článků 22 a 23 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346)

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že na všechny pojišťovny nepoužívá nediskriminačním způsobem unijní právní úpravu v oblasti pojištění v plném rozsahu, zejména články 6, 8, 9, 13 a 15 až 17 první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005, a články 22 a 23 směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239 a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění), ve znění směrnice 2005/86, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z těchto směrnic.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-533/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Feliks Frisman v. Finnair Oyj

text:
               1.8.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 279/24

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Feliks Frisman v. Finnair Oyj
   (Věc C-533/15) (1)

   (2016/C 279/35)
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8. 2. 2016.


title: Věc T-154/16: Žaloba podaná dne 14. dubna 2016 – GRID applications v. EUIPO (APlan)

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/29

         Žaloba podaná dne 14. dubna 2016 – GRID applications v. EUIPO (APlan)
   (Věc T-154/16)
   (2016/C 200/41)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: GRID applications GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: M. Meyenburg, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „APlan“ – přihláška č. 13 374 079

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016, ve věci R 1819/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil, s tím, že EUIPO přijme k zápisu přihlášku ochranné známky Společenství CTM 13374079 a případně ji přijme s omezením pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 42, v každém případě však jen pro třídy 9 a 42;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před odvolacím senátem OHIM/EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-385/12: Žaloba podaná dne 22. srpna 2012 — France Télécom v. Komise

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/15

         Žaloba podaná dne 22. srpna 2012 — France Télécom v. Komise
   (Věc T-385/12)
   2012/C 311/20
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí;

               —

               uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 9403 final ze dne 20. prosince 2011, které prohlašuje podporu provedenou Francouzskou republikou ve prospěch společnosti France Télécom za určitých podmínek za slučitelnou se společným trhem, jež se týká reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících pro společnost France Télécom (státní podpora č.oC 25/2008 (ex NN 23/2008)).
   Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, jakož i porušení povinnosti uvést odůvodnění, když Komise kvalifikovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU snížení příspěvku zaměstnavatele, který odvádí státu na důchody přiznané úředníkům společnosti France Télécom. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila těchto nesprávných posouzení tím, že:

                           —

                           dospěla k závěru o existenci o hospodářském prospěchu;

                           —

                           usoudila, že opatření je selektivní;

                           —

                           usoudila, že opatření může vést k narušení hospodářské soutěže a

                           —

                           dospěla k závěru o existenci státní podpory, i když Komise uznala, že prospěch byl vyrovnán až do 31. prosince 2010 úhradou paušálního výjimečného příspěvku.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když Komise podmínila slučitelnost údajné podpory splnění podmínek stanovených v článku 2 sporného rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila tohoto nesprávného posouzení tím, že usoudila, že se na žalobkyni uplatní nižší příspěvky na sociální zabezpečení než na její konkurenty a odmítla použít precedent „La Poste“ na řízení se společností France Télécom.

               3)

               Třetí žalobní důvod vycházející podpůrně z nesprávného posouzení skutkového stavu a porušení povinnosti uvést odůvodnění v posouzení období, během něhož je podpora vymezená sporným rozhodnutím vyrovnána výjimečným paušálním příspěvkem. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila těchto nesprávných posouzení:

                           —

                           tím, že zahrnula náklady na vyrovnání a nadměrné vyrovnání do výpočtu snížení nákladů a

                           —

                           tím, že dospěla k závěru, že výjimečný paušální příspěvek měl být kapitalizován diskontní sazbou ve výši 5,53 % a nikoliv 7 %.

               4)

               Podpůrně čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení procesních práv žalobkyně.


title: Věc C-177/15: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Nelsons GmbH v. Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd „Řízení o předběžné otázce — Informování a ochrana spotřebitelů — Nařízení (ES) č. 1924/2006 — Výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin — Přechodná opatření — Článek 28 odst. 2 — Produkty označené ochrannou známkou nebo obchodní značkou existující před 1. lednem 2005 — Přípravky ‚Bachovy květové esence‘ — Ochranná známka Evropské unie RESCUE — Produkty uváděné na trh jako léčivé přípravky před 1. lednem 2005 a po tomto datu jako potraviny“

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Nelsons GmbH v. Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd
   (Věc C-177/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Informování a ochrana spotřebitelů - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin - Přechodná opatření - Článek 28 odst. 2 - Produkty označené ochrannou známkou nebo obchodní značkou existující před 1. lednem 2005 - Přípravky ‚Bachovy květové esence‘ - Ochranná známka Evropské unie RESCUE - Produkty uváděné na trh jako léčivé přípravky před 1. lednem 2005 a po tomto datu jako potraviny“)
   (2017/C 030/06)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Nelsons GmbH

      Žalované: Ayonnax Nutripharm GmbH, Bachblütentreff Ltd

      Výrok

   Článek 28 odst. 2 první věta nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 107/2008 ze dne 15. ledna 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že se toto ustanovení použije v situaci, kdy potravina označená ochrannou známkou nebo obchodní značkou byla před 1. lednem 2005 uváděna na trh jako léčivý přípravek a po tomto datu – se stejnými materiálními vlastnostmi a opatřena stejnou ochrannou známkou či obchodní značkou – jako potravina.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.06.2015.


title: Věc T-171/13: Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Benelli Q.J. v. OHIM — Demharter (MOTOBI B PESARO)

text:
               25.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 147/28

         Žaloba podaná dne 21. března 2013 — Benelli Q.J. v. OHIM — Demharter (MOTOBI B PESARO)
   (Věc T-171/13)
   2013/C 147/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Benelli Q.J. Srl (Pesaro, Itálie) (zástupce: P. Lukácsi, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Demharter GmbH (Dillingen, Německo)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               změnil rozhodnutí žalovaného a zamítl návrh na zrušení ochranné známky podaný účastnicí řízení navrhující zrušení ochranné známky;

               —

               zrušil rozhodnutí žalovaného a vrátil věc k OHIM, aby přezkoumal a znovu rozhodl, pokud bude mít za to, že je nezbytné, aby se provedla nová podrobná analýza důkazů o skutečném užívání;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: obrazová ochranná známka společenství „MOTOBI B PESARO“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 12 a 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 2 262 269

      Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-497/13: Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2014 — Boston Scientific Neuromodulation v. OHIM (PRECISION SPECTRA) „Ochranná známka Společenství — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PRECISION SPECTRA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisná povaha — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádá jakýkoli právní základ“

text:
               1.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 431/22

         Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2014 — Boston Scientific Neuromodulation v. OHIM (PRECISION SPECTRA)
   (Věc T-497/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PRECISION SPECTRA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádá jakýkoli právní základ“)
   (2014/C 431/38)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Boston Scientific Neuromodulation Corp. (Valencia, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. května 2013 (věc R 2099/2012-5) týkajícímu se 2099/2012-5 přihlášky slovního označení PRECISION SPECTRA jako ochranné známky Společenství

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Boston Scientific Neuromodulation Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


title: Věc T-24/08: Žaloba podaná dne 16. ledna 2008 – Weldebräu v. OHIM – Kofola Holding (tvar lahve)

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/62

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2008 – Weldebräu v. OHIM – Kofola Holding (tvar lahve)
   (Věc T-24/08)
   (2008/C 64/100)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Weldebräu GmbH & Co. KG (Plankstadt, Německo) (zástupce: W. Göpfert, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kofola Holding a.s. (Ostrava, Česká republika)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí R 1096/2006-4 čtvrtého odvolacího senátu ze dne 15. listopadu 2007;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Kofola Holding a.s.

      Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka „Tvar lahve“ pro výrobky zařazené do tříd 30, 32 a 33 (přihláška č. 3 367 539)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: trojrozměrná ochranná známka „Tvar lahve“ pro výrobky zařazené do tříd 21, 32 a 33 (přihláška č. 690 016)

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


title: Věc T-192/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Caffaro v. Komise ( „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Peroxid vodíku a perboritan sodný — Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES — Pokuty — Promlčení — Rozdílné zacházení — Doba trvání protiprávního jednání — Polehčující okolnosti“ )

text:
               30.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Caffaro v. Komise
   (Věc T-192/06) (1)

   (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Pokuty - Promlčení - Rozdílné zacházení - Doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
   2011/C 226/40
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Caffaro Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Santa Maria a C. Biscaretti di Ruffia, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a F. Amato, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí ukládá žalobkyni a společnosti SNIA SpA, společně a nerozdílně, pokutu a podpůrně návrh na snížení uvedené výše pokuty.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Caffaro Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


title: Věc C-389/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Esso Italiana srl a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další

text:
               20.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 372/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Esso Italiana srl a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
   (Věc C-389/14)
   2014/C 372/09
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Esso Italiana srl, Eni SpA, Linde Gas Italia srl

      Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Předběžné otázky

               1)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřené a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?

               2)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?

               3)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny z Nice, neboť postrádá náležité odůvodnění?

               4)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečném šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?

               5)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?

               6)

               Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?

      (1)  Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32).


title: Věc F-135/12: Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. REA

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/74

         Žaloba podaná dne 9. listopadu 2012 — ZZ v. REA
   (Věc F-135/12)
   2013/C 26/154
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot, A. Tymen, advokáti)

      Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí nezapsat žalobce na seznam uchazečů výběrového řízení REA/2011/TA/PO/AD5

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 21. února 2012 nezapsat žalobce na seznam uchazečů výběrového řízení REA/2011/TA/PO/AD5;

               —

               zrušit rozhodnutí ze dne 10. srpna 2012, jímž nebylo vyhověno žalobcově stížnosti;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.


title: Věc C-26/08: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/31

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 4. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-26/08) (1)

   (2009/C 69/63)

      Jednací jazyk: němčina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


title: Věc T-774/14: Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – Ica Foods v. OHIM – San Lucio (GROK)

text:
               26.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/40

         Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – Ica Foods v. OHIM – San Lucio (GROK)
   (Věc T-774/14)
   (2015/C 026/51)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Ica Foods SpA (Pomezia, Itálie) (zástupce: A. Nespega, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka „GROK“ – ochranná známka Společenství č. 4 4 39  956

      Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. září 2014 ve věci R 1815/2013-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí, které bylo přijato v řízení o prohlášení neplatnosti č. 6374C týkajícím se ochranné známky Společenství GROK, č. 4439956, z důvodu porušení článků 62 a 63 nařízení o ochranné známce Společenství nebo z důvodu porušení článku 8 nařízení č. 40/94 nebo pro nedostatek odůvodnění z důvodů uvedených výše;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               porušení článků 62 a 63 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že OHIM žalobkyni neoznámil lhůtu stanovenou pro předložení vyjádření k odvolání, čímž došlo k porušení zásady kontradiktornosti;

               —

               porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o podobnost mléčných výrobků společnosti San Lucio a výrobků, na které se vztahují zápisy ochranných známek společnosti Ica;

               —

               porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o podobnost ochranné známky GROK společnosti San Lucio a ochranné známky CRIK CROK společnosti Ica;

               —

               porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o proslulost ochranné známky CRIK CROK společnosti Ica.


title: Věc C-309/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 30. června 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 30. června 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
   (Věc C-309/14)
   2014/C 339/02
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL),
   Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)

      Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri,
   Ministero dell'Interno,
   Ministero dell'Economia e delle Finanze

      Předběžné otázky

   Brání zásady stanovené směrnicí Rady 2003/109/ES (1), ve znění pozdějších změn a doplňků, takovým vnitrostátním právním předpisům, jak jsou uvedené v čl. 5 odst. 2b legislativního nařízení č. 286 ze dne 25. července 1998, v rozsahu, v němž se stanoví, že „[ž]ádost o vydání a prodloužení povolení k pobytu podléhá zaplacení příspěvku, jehož výše se stanoví v rozmezí mezi minimálně 80 a maximálně 200 eury nařízením Ministero dell’economia e delle finanze, vydaným ve spolupráci s Ministero dell’interno, které určuje rovněž způsob úhrady (...)“, přičemž se tak minimální výše příspěvku stanoví přibližně na osminásobek nákladů za vydání vnitrostátního průkazu totožnosti?

      (1)  Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272).


title: Vyškrtnutí věci C-400/04

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/12

         Vyškrtnutí věci C-400/04 (1)

   (2005/C 330/24)

      (Jednací jazyk: nizozemština)

   Usnesením ze dne 19. září 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o vyškrtnutí věci C-400/04, Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království.

      (1)  Úř. věst. C 273, 6.11.2005


title: Věc T-77/06: Žaloba podaná dne  1. března 2006  – Italská republika v. Komise

text:
               22.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/32

         Žaloba podaná dne 1. března 2006 – Italská republika v. Komise
   (Věc T-77/06)
   (2006/C 96/51)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit oznámení Evropské komise č. 14012 ze dne 19. prosince 2005, jehož předmětem je program POR Sicilia, žádost o platbu č. 2005 3489, kterou se požaduje „splnění podmínek stanovených v dopise komisaře Barniera ze dne 29. července 2003, pokud jde o způsobilost zálohových plateb v kontextu systému podpor“,

               —

               zrušit oznámení Evropské komise č. 14134 ze dne 21. prosince 2005, jehož předmětem je program POR Sicilia, žádost o platbu č. SYSFIN 2005 3554, kterou se požaduje „splnění podmínek stanovených v dopise komisaře Barniera ze dne 29. července 2003, pokud jde o způsobilost zálohových plateb v kontextu systému podpor“,

               —

               zrušit oznámení Evropské komise č. 765 ze dne 25. ledna 2006, jehož předmětem je program nazvaný „PON Ricerca scientifica, sviluppo tecnologico e alta formazione“ (Vědecký výzkum, technologický rozvoj a vyšší vzdělávání), žádost o platbu č. 2005 3784, kterou se požaduje „splnění podmínek stanovených v dopise komisaře Barniera ze dne 29. července 2003, pokud jde o způsobilost zálohových plateb v kontextu systému podpor“,

               —

               zrušit oznámení Evropské komise č. 1459 ze dne 13. února 2005, jehož předmětem je program POR Sicilia, žádost o platbu č. SYSFIN 2006 0029, kterou se požaduje „splnění podmínek stanovených v dopise komisaře Barniera ze dne 29. července 2003, pokud jde o způsobilost zálohových plateb v kontextu systému podpor“,

               —

               uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).

      (1)  Úř. věst. C 262, 23. 10. 2004, s. 55.


title: Věc T-318/13: Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Vita Phone v. OHIM (LIFEDATA)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/25

         Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Vita Phone v. OHIM (LIFEDATA)
   (Věc T-318/13)
   (2013/C 226/34)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vita Phone GmbH (Mannheim, Německo) (zástupci: P. Ruess a A. Doepner-Thiele, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. března 2013 ve věci R 1072/2012-1;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „LIFEDATA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 10 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 525 053

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody:

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009

               —

               porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-813/16: Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Abes v. Komise

text:
               30.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/50

         Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Abes v. Komise
   (Věc T-813/16)
   (2017/C 030/58)
   Jednací jazyk: portugalština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Abes – companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, Lda (São Pedro de Tomar, Portugalsko) (zástupce: N. Mimoso Ruiz, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               na základě článku 263 SFEU a pro účely článku 264 SFEU určil, že žaloba na neplatnost byla podána v souladu s příslušnými předpisy a je přípustná;

               —

               na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí C(2016) 5054 ze dne 9. srpna 2016 v rozsahu závěru v něm vyjádřeného, že opatření popsané v podnětu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU;

               —

               na základě článku 263 SFEU zrušil rozhodnutí C(2016) 5054 ze dne 9. srpna 2016 v rozsahu závěru v něm vyjádřeného, že i kdyby opatření popsané v podnětu představovalo státní podporu, je slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení a nákladů vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nepodloženosti. Žalobkyně se domnívá, že rozhodnutí není dostatečně podloženo, neboť je v něm vyjádřen závěr, že i kdyby opatření popsané v podnětu představovalo podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, bylo by slučitelné s vnitřním trhem ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, přičemž tento závěr není podložen.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení. Žalobkyně má za to, že rozhodnutí není v souvislosti s účinky opatření podpory na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy dostatečně podloženo, jelikož důvody, které Komisi vedly k tvrzení, že účinky předmětného opatření podpory na obchod mezi členskými státy jsou ryze hypotetické či domnělé a že i kdyby nějaké účinky byly, byly by naprosto marginální, jsou nepodložené a de facto podporují šíření obdobných izolovaných opatření podpory, a to nejen v regionu Tomar, ale v celostátním měřítku, a to se všemi z toho plynoucími důsledky spočívajícími v odrazování vnitrostátních investic i investic z jiných členských států.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, spočívajícího podle žalobkyně v tom, že Komise i) neposoudila s nezbytnou péčí a objektivně, zda dotčená podpora nemohla ovlivnit obchod mezi členskými státy, ii) nezohlednila skutečnost, že neexistuje žádný práh či minimální procentuální podíl, při jehož nedosažení by bylo možné a priori mít za to, že obchod mezi členskými státy není ovlivněn, iii) nevzala v potaz, že poškození obchodu mezi členskými státy nezávisí na tom, zda poskytované služby mají místní či regionální povahu, ani na rozsahu dotčené činnosti, iv) nezdůraznila dostatečně, že když je prostřednictvím podpory poskytnuté ze strany státu posíleno postavení určitého podniku vzhledem k ostatním konkurenčním podnikům, je třeba mít za to, že na podniky, které soutěží s příjemcem podpory, se vztahují méně výhodné podmínky financování nových investic v daném státě.


title: Věc T-481/07: Usnesení Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Deltalinqs a SVZ v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor belgických orgánů pro intermodální přepravu na vnitrozemských vodních tocích — Rozhodnutí Komise nevznést námitky — Žaloba na neplatnost podaná sdruženími zastupujícími zájmy podniků usazených v přístavní zóně v Rotterdamu — Nedostatek podstatného ovlivnění stavu hospodářské soutěže — Zjevná nepřípustnost )

text:
               13.2.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 37/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 9. prosince 2009 — Deltalinqs a SVZ v. Komise
   (Věc T-481/07) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor belgických orgánů pro intermodální přepravu na vnitrozemských vodních tocích - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost podaná sdruženími zastupujícími zájmy podniků usazených v přístavní zóně v Rotterdamu - Nedostatek podstatného ovlivnění stavu hospodářské soutěže - Zjevná nepřípustnost“)
   2010/C 37/50
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Deltalinqs (Rotterdam, Nizozemsko) a SVZ Havenondernemersvereniging Rotterdam (Rotterdam) (zástupce: M. Meulenbelt, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Conte a S. Noë, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Vlaams Gewest (Brusel, Belgie) a Waterwegen en Zeekanaal NV (Willebroek, Belgie) (zástupce: Y. van Gerven, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2007) 1939 konečné ze dne 10. května 2007 nevznést námitky po předběžném přezkumném řízení podle čl. 88 odst. 3 ES proti zamýšlenému režimu podpor Vlaams Gewest (Flandry, Belgie) pro intermodální přepravu na vnitrozemských vodních tocích (státní podpora N 682/2006 — Belgie).

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Deltalinqs a SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.

               3)

               Vlaams Gewest a Waterwegen en Zeekanaal NV ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


title: Věc C-407/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 27. července 2015 – Ovidiu Rîpanu v. Compania Națională „Loteria Română“ S.A.

text:
               6.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 200/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 27. července 2015 – Ovidiu Rîpanu v. Compania Națională „Loteria Română“ S.A.
   (Věc C-407/15)
   (2016/C 200/07)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Curtea de Apel Bacău

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Ovidiu Rîpanu

      Odpůrkyně: Compania Națională „Loteria Română“ S.A.
   Usnesením ze dne 18. února 2016 Soudní dvůr (desátý senát) prohlásil, že zjevně nemá pravomoc odpovědět na položenou otázku.