title: Věc T-11/07 RENV: Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2014 – Frucona Košice v. Komise „Státní podpory — Líh a lihoviny — Odpuštění daňového dluhu v rámci vyrovnacího řízení — Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení — Zánik právního zájmu na podání žaloby — Rozhodnutí, kterým bylo zrušeno a nahrazeno napadené rozhodnutí — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               26.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 159/24

         Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2014 – Frucona Košice v. Komise
   (Věc T-11/07 RENV) (1)

   („Státní podpory - Líh a lihoviny - Odpuštění daňového dluhu v rámci vyrovnacího řízení - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Rozhodnutí, kterým bylo zrušeno a nahrazeno napadené rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 159/32
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovensko) (zástupci: K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, a O. Geiss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: L. Armati a K. Walkerová, zmocněnkyně)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: St. Nicolaus – trade a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupce: N. Smaho, advokát)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/254/ES ze dne 7. června 2006 o státní podpoře C 25/2005 (ex NN 21/05) poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch společnosti Frucona Košice a.s. (Úř. věst. L 112, s. 14)

      Výrok

               1)

               Ve věci samé není třeba rozhodnout.

               2)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Frucona Košice, a.s.

               3)

               St. Nicolaus – trade a.s. ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


title: Věc C-346/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 21. června 2016 – trestní řízení proti C

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Kehl (Německo) dne 21. června 2016 – trestní řízení proti C
   (Věc C-346/16)
   (2016/C 335/46)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Kehl

      Účastníci původního trestního řízení

   C

      Další účastník řízení: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Předběžné otázky

               1)

               Mají se čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (1) (Schengenský hraniční kodex, dále jen „SHK“), nebo jiná pravidla Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní úpravě, která policejním orgánům dotčeného členského státu svěřuje pravomoc k tomu, aby v pásmu jdoucím až do hloubky 30 km podél státní hranice tohoto členského státu se smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 k zabránění nebo zamezení nedovoleného vstupu na svrchované území tohoto členského státu nebo za účelem prevence určitých trestných činů, které směřují proti bezpečnosti hranice nebo výkonu ochrany hranice nebo jsou spáchány v souvislosti s překročením hranic, provedli prohlídku věci bez ohledu na chování osoby, která danou věc s sebou přivezla, a bez ohledu na existenci mimořádných okolností, aniž by se podle článku 23 a násl. SHK dočasně znovu zavedeny hraniční kontroly na dotčené vnitřní hranici?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Mají se čl. 67 odst. 2 SFEU, jakož i články 20 a 21 nařízení č. 562/2006 o SHK nebo jiná pravidla Evropské unie vykládat v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní úpravě nebo praxi, která trestnímu soudu tohoto členského státu umožňuje použít důkaz v neprospěch obviněného, přestože byl daný důkaz získán opatřením státu, které je v rozporu s předpisy Evropské unie?

      (1)  Úř. věst. L 105, s. 1.


title: Věc C-67/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               2.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/37

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 11. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-67/06) (1)

   (2006/C 294/72)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 96, 22.4.2006


title: Věc T-415/06 P: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – De Smedt v. Komise ( Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Bývalý pomocný zaměstnanec — Žádost o opravu zařazení stanoveného při přijetí do zaměstnání — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               22.9.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 223/11

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2007 – De Smedt v. Komise
   (Věc T-415/06 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Bývalý pomocný zaměstnanec - Žádost o opravu zařazení stanoveného při přijetí do zaměstnání - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2007/C 223/15)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: L. Vogel a R. Kechiche, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci); Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Sulce, zmocněnci)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 19. října 2006, De Smedt v. Komise (F-59/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení uvedeného rozsudku.
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Paní Elisabeth De Smedt ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.

               3)

               Rada ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


title: Věc T-384/10: Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Španělsko v. Komise

text:
               23.10.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 288/64

      Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Španělsko v. Komise
      (Věc T-384/10)
      ()
      (2010/C 288/115)
      Jednací jazyk: španělština

         Účastníci řízení

         Žalobce: Španělské království (zástupce: J. Rodríguez Cárcamo)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhové žádání žalobce

                  —

                  zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4147 ze dne 30. června 2010 o snížení podpory z Fondu soudržnosti původně poskytnuté následujícím (skupinám) projektů: „Dodávky vody pro osady v povodí Guadiana: oblast Andévalo“ (2000.ES.16.C.PE.133), „Odčerpávání vody a zpracování vody v povodí Guadalquivir: oblasti Guadaira, Aljarafe a chráněné přírodní oblasti Guadalquiviru“ (2000.16.C.PE.066) a „Dodávky vody do systémů obcí v provinciích Granada a Málaga“ (2002.ES.16.C.PE.061), a

                  —

                  uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      V kontextu Fondu soudržnosti poskytla Komise podporu různým projektům týkajícím se „Dodávek vody pro osady v povodí Guadiana: oblast Andévalo“ (2000.ES.16.C.PE.133) [rozhodnutí K(2001) 4113 ze dne 18. prosince 2001], „Odčerpávání vody a zpracování vody v povodí Guadalquivir: oblasti Guadaira, Aljarafe a chráněné přírodní oblasti Guadalquiviru“ (2000.16.C.PE.066) [rozhodnutí K(2000) 4316 ze dne 29. prosince 2000], a „Dodávek vody do systémů obcí v provinciích Granada a Málaga“ (2002.ES.16.C.PE.061) [rozhodnutí K(2002) 4689 ze dne 24. prosinec 2002].
      Jednotlivé projekty měly být provedeny prostřednictvím různých veřejných zakázek na stavební práce.
      Napadené rozhodnutí snižuje podporu původně poskytnutou z Fondu soudržnosti prostřednictvím odpovídajících finančních oprav.
      Na podporu svých návrhových žádání žalobce uplatňuje následující žalobní důvody:

                  1)

                  Porušení čl. H odst. 2 nařízení (ES) č. 1994/1164 (1):

                              —

                              uplatněním finanční opravy za porušení směrnic EU o zadávání veřejných zakázek na smlouvy, které však uvedeným směrnicím nepodléhají;

                              —

                              uplatněním finanční opravy za porušení právní úpravy EU, k čemuž však nedošlo, neboť předmět smluv nebyl protiprávně rozdělen.

                  2)

                  Podpůrně ve vztahu k výše uvedenému, porušení uvedeného nařízení, neboť směrnice 93/37/EHS o zadávání veřejných zakázek nebyla porušena ve vztahu ke zkušenostem či průměrné ceně.

                  3)

                  Ještě podpůrněji žalobce tvrdí, že byla opakovaně porušena zásada proporcionality.

         (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 9).


title: Věc T-472/07: Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2010 — Enercon v. OHIM — Hasbro (ENERCON) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENERCON — Starší slovní ochranná známka Společenství TRANSFORMERS ENERGON — Relativní důvod pro zamítnutí — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/24

         Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2010 — Enercon v. OHIM — Hasbro (ENERCON)
   (Věc T-472/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENERCON - Starší slovní ochranná známka Společenství TRANSFORMERS ENERGON - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
   2010/C 80/41
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: R. Böhm a V. Henke, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hasbro, Inc. (Pawtucket, Rhode Island, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2007 (věc R 959/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Hasbro, Inc. a Enercon GmbH

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


title: Věc C-445/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven dne 16. listopadu 2009 — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven dne 16. listopadu 2009 — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Věc C-445/09)
   2010/C 24/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: 1. IMC Securities BV

      Žalovaná: 2. Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Předběžné otázky

   Je nutné čl. 1 bod 2 písm. a) druhou odrážku směrnice o zneužívání trhu (1) vykládat v tom smyslu, že zapříčinění změn cen v takovém časovém rámci, jako je dotčené období, prostřednictvím souhrnu jednání ve vztahu k finančnímu nástroji, tj. operacím a příkazům k obchodování, jak jsou popsány v bodě 2.2., znamená, že takový nástroj je „udržován“ na abnormální nebo umělé úrovni?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367).


title: Věc C-314/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Première Instance de Liège (Belgie) dne 30. června 2010 — Hubert Pagnoul v. Belgický stát — SPF Finances

text:
               11.9.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 246/24

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de Première Instance de Liège (Belgie) dne 30. června 2010 — Hubert Pagnoul v. Belgický stát — SPF Finances
   (Věc C-314/10)
   ()
   2010/C 246/42
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de Première Instance de Liège

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Hubert Pagnoul

      Žalovaný: Belgický stat — SPF Finances

      Předběžné otázky

   „Jsou článek 6 první hlavy nazvané „Obecná ustanovení“ Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007 pozměňující Smlouvu o Evropské unii podepsanou v Maastrichtu dne 7. února 1992, která je v platnosti od 1. prosince 2009 (přejímající z velké části ustanovení, která byla uvedena v článku 6 první hlavy Smlouvy o Evropské unii podepsané v Maastrichtu dne 7. února 1992, která vstoupila v platnost dne 1. listopadu 1993), jakož i článek 234 (bývalý článek 177) Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouva o ES) ze dne 25. března 1957, na straně jedné, nebo článek 47 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, na straně druhé, v rozporu s tím, aby takový vnitrostátní zákon, jakým je zákon ze dne 12. července 2009, upravující článek 26 zvláštního zákona ze dne 6. ledna 1989 o Cour d'arbitrage (1), ukládal vnitrostátnímu soudu, který zjistí, že občan-daňový poplatník je jiným vnitrostátním zákonem, tedy článkem 49 programového zákona ze dne 9. července 2004, zbaven účinné soudní ochrany zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, která je součástí práva Společenství, aby předložil předběžnou otázku Cour constitutionnelle, aniž by tento soud mohl bezprostředně zajistit přímou použitelnost práva Společenství ve sporu, který je mu předložen, a mohl dále vykonat přezkum souladu s úmluvou, jestliže Cour constitutionnelle uznal slučitelnost vnitrostátního práva se základními právy zaručenými hlavou II ústavy?“.

      (1)  Moniteur belge ze dne 31. července 2009, s. 51617.


title: Věc T-363/03: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. září 2008 – Regione Siciliana v. Komise ( Žaloba na neplatnost — EFRR — Zrušení finanční podpory — Navrácení již vyplacených částek — Regionální nebo místní celek — Neexistence bezprostředního dotčení — Nepřípustnost )

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/23

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. září 2008 – Regione Siciliana v. Komise
   (Věc T-363/03) (1)

   („Žaloba na neplatnost - EFRR - Zrušení finanční podpory - Navrácení již vyplacených částek - Regionální nebo místní celek - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
   (2008/C 327/43)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Regione Siciliana (Itálie) (zástupce: A. Cingolo, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise (zástupci: E. de March a L. Flynn, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)
   Předmět věci
   Zaprvé, návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2003)2890 v konečném znění ze dne 13. srpna 2003 o zrušení podpory Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnuté žalobkyni rozhodnutím Komise C (90) 2363 025 ze dne 14. prosince 1990 na projekt infrastruktury na Sicílii, a o navrácení částek již vyplacených Komisí na základě tohoto příspěvku; zadruhé, návrh na zrušení oznámení Komise o dluhu č. 3240504102 ze dne 26. září 2003 a zatřetí zrušení veškerých spojených nebo předchozích aktů.
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá jako nepřípustná.

               2)

               Regione Siciliana se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  19. ledna 2006  ve věci C-240/03 P: Comunità montana della Valnerina proti Komisi Evropských společenství a Italské republice (Kasační opravný prostředek — EZOZF — Zrušení finanční pomoci — Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 — Zásada proporcionality — Odůvodnění — Práva obhajoby — Vzájemný kasační opravný prostředek — Určení dvou subjektů odpovědných za provedení projektu — Žádost o vrácení pomoci v plné výši určená pouze jednomu z těchto subjektů — Diskreční pravomoc Komise — Objektivní meze sporu před Soudem)

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 19. ledna 2006
   ve věci C-240/03 P: Comunità montana della Valnerina proti Komisi Evropských společenství a Italské republice (1)

   (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Zrušení finanční pomoci - Článek 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 - Zásada proporcionality - Odůvodnění - Práva obhajoby - Vzájemný kasační opravný prostředek - Určení dvou subjektů odpovědných za provedení projektu - Žádost o vrácení pomoci v plné výši určená pouze jednomu z těchto subjektů - Diskreční pravomoc Komise - Objektivní meze sporu před Soudem)
   (2006/C 60/03)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C 240/03 P, jejímž předmětem je kasační opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 28. května 2003, Comunità montana della Valnerina, (advokáti: P. De Caterini, E. Cappelli, a A. Bandini), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Komise Evropských společenství, (zmocněnci. C. Cattabriga a L. Visaggio, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát), Italská republika, (zmocněnec: I. M. Braguglia, ve spolupráci s advokátem G. Aiellem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J. Malenovský, S. von Bahr, A. Borg Barthet a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Hlavní kasační opravný prostředek a vzájemný kasační opravný prostředek se zamítají.

               2)

               Comunità montana della Valnerina se ukládá náhrada nákladů řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.

               3)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení o vzájemném kasačním opravném prostředku.

      (1)  Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


title: Věc C-494/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/30

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
   (Věc C-494/07) (1)

   (2009/C 69/59)

      Jednací jazyk: řečtina

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


title: Věc C-491/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Celle (Německo) dne 15. října 2010 — Joseba Andoni Aguirre Zarraga v. Simone Pelz

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/34

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Celle (Německo) dne 15. října 2010 — Joseba Andoni Aguirre Zarraga v. Simone Pelz
   (Věc C-491/10)
   ()
   2010/C 346/57
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberlandesgericht Celle

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Joseba Andoni Aguirre Zarraga

      Žalovaná: Simone Pelz

      Předběžné otázky

               1)

               Má soud členského státu výkonu — v případech závažných porušení základních práv v rozhodnutí členského státu původu, které je třeba vykonat, — při výkladu článku 42 nařízení Brusel IIa (1) v souladu s Listinou základních práv výjimečně vlastní pravomoc k přezkumu?

               2)

               Je soud členského státu výkonu povinen provést výkon rozhodnutí, i když ze spisu vyplývá, že osvědčení podle článku 42 nařízení Brusel IIa vydané soudem členského státu původu je zjevně nesprávné?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


title: Věc T-709/15: Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/32

         Žaloba podaná dne 3. prosince 2015 – Almashreq Investment Fund v. Rada
   (Věc T-709/15)
   (2016/C 059/35)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Almashreq Investment Fund (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;

               —

               uložil Evropské unii povinnost nahradit škodu, která žalobci vznikla, ve výši, kterou Tribunál určí ex aequo et bono;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z toho, že žalobci vznikla nemajetková újma z důvodu poškození jeho pověsti v přímé souvislosti s opatřeními přijatými Radou Evropské unie, za něž tento orgán nese odpovědnost.


title: Věc T-512/17: Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – OCU a další v. SRB

text:
               9.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 338/17

         Žaloba podaná dne 7. srpna 2017 – OCU a další v. SRB
   (Věc T-512/17)
   (2017/C 338/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Španělsko) a dalších 37 žalobců

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               určil, že články 18 a 29 nařízení (EU) č. 806/2014 jsou neplatné a nepoužitelné;

               —

               uložil žalovanému Jednotnému výboru pro řešení krizí náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se schvaluje program řešení krize Banco Popular Español S.A.
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí a T-497/17, Sáchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-37/09: Žaloba podaná dne 28. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               4.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/17

         Žaloba podaná dne 28. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-37/09)
   (2009/C 82/31)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Portugalská republika jednak tím, že nepřijala nezbytná opatření, nevyhnutelná k zajištění, aby odpad uložený v kamenolomech Limas, Linos a Barreiras na území obce Lourosa byl zneškodněn nebo vyzvednut, aniž by došlo k ohrožení lidského zdraví či poškození životního prostředí, a zejména aniž by došlo k ohrožení vody a půdy, a aby dotčený odpad převzal soukromoprávní či veřejnoprávní podnik pověřený jeho zneškodněním či vyzvednutím, a jednak tím, že nepřijala nezbytná opatření k omezení vypouštění nebezpečných látek uvedených v seznamu II do podzemních vod a k předcházení znečištění podzemních vod uvedenými látkami, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 4 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech, kterou byla kodifikována směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, a z článků 3 a 5 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Od 80. let byly odpadky a odpad různého původu ukládány do bývalých kamenolomů bez jakékoli kontroly ze strany příslušných orgánů. Odpad byl ukládán do kamenolomů až do února roku 2004. Teprve v červnu roku 2004 byla tato území uzavřena.
   Analýza vody pocházející z různých míst bývalých kamenolomů odhalila znepokojivou hodnotu chemického znečištění. Spodní voda v oblasti je znečištěná.
   Po mnoho let portugalské správní orgány nepřijaly žádná opatření nezbytná k zabránění tomu, aby držitelé neidentifikovaných odpadů dané odpady ukládali a svévolně zanechávali v bývalých kamenolomech. Správní orgány nekontrolovaly odkládání a svévolné zanechávání odpadů v kamenolomech ani jejich zneškodňování.
   Na druhé straně Portugalská republika nepřijala opatření nezbytná k zabránění odvádění toxických a škodlivých látek do podzemních vod. Neprovedla předchozí průzkum ukládání látek, jež by mohly zavinit nepřímé odvádění škodlivých látek do podzemních vod. Rovněž nekontrolovala ukládání odpadů na povrchu.


title: Věc C-69/14: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumusnko) – Dragoș Constantin Târșia v. Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor „Řízení o předběžné otázce — Zásady rovnocennosti a efektivity — Překážka věci rozsouzené — Vydání bezdůvodného obohacení — Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem — Konečné soudní rozhodnutí ukládající povinnost zaplatit daň neslučitelnou s unijním právem — Návrh na obnovu řízení v případě takového soudního rozhodnutí — Vnitrostátní právní předpisy, které umožňují obnovu řízení s ohledem na pozdější rozsudky Soudního dvora vydané v řízeních o předběžných otázkách pouze v případě konečných soudních rozhodnutí vydaných ve správních věcech“

text:
               23.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/6

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu – Rumusnko) – Dragoș Constantin Târșia v. Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor
   (Věc C-69/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Zásady rovnocennosti a efektivity - Překážka věci rozsouzené - Vydání bezdůvodného obohacení - Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem - Konečné soudní rozhodnutí ukládající povinnost zaplatit daň neslučitelnou s unijním právem - Návrh na obnovu řízení v případě takového soudního rozhodnutí - Vnitrostátní právní předpisy, které umožňují obnovu řízení s ohledem na pozdější rozsudky Soudního dvora vydané v řízeních o předběžných otázkách pouze v případě konečných soudních rozhodnutí vydaných ve správních věcech“)
   (2015/C 389/06)
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Sibiu

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatel: Dragoș Constantin Târșia

      Odpůrce: Statul român, Serviciul public comunitar regim permise de conducere şi înmatriculare a autovehiculelor

      Výrok

   Unijní právo, zejména zásady rovnocennosti a efektivity, musí být vykládáno v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nebrání tomu, aby vnitrostátní soud neměl možnost obnovit řízení, jež vedlo ke konečnému soudnímu rozhodnutí vydanému v rámci občanskoprávního řízení, pokud se ukáže, že toto rozhodnutí je neslučitelné s výkladem unijního práva, který provedl Soudní dvůr Evropské unie po dni, ke kterému se rozhodnutí stalo konečným, třebaže taková možnost existuje u konečných soudních rozhodnutí neslučitelných s unijním právem, která byla vydána v rámci řízení o správní žalobě.

      (1)  Úř. věst. C 142, 12. 5. 2014.


title: Věc C-284/07: Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/24

         Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-284/07)
   (2007/C 183/43)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a D. Kukovec, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               Určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/51/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách (1), nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z článku 3 prvního pododstavce uvedené směrnice;

               —

               podpůrně určit, že Portugalská republika v každém případě tím, že neoznámila uvedená opatření Komisi, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z uvedeného ustanovení;

               —

               uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 31. ledna 2006.

      (1)  Úř. věst. L 257, s. 127.


title: Věc C-421/08 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 23. září 2009 — Calebus, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království ( Kasační opravný prostředek — Ochrana přírodních stanovišť — Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti — Rozhodnutí Komise — Žaloba na neplatnost podaná fyzickými nebo právnickými osobami — Přípustnost — Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek )

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/9

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. září 2009 — Calebus, SA v. Komise Evropských společenství, Španělské království
   (Věc C-421/08 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Rozhodnutí Komise - Žaloba na neplatnost podaná fyzickými nebo právnickými osobami - Přípustnost - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   2010/C 11/15
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Calebus, SA (zástupce: R. Bocanegra Sierra, abogado)

      Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupkyně: D. Recchia a A. Alcover San Pedro, zmocněnkyně), Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 14. července 2008, Calebus v. Komise (T-366/06), kterým Soud odmítl jako nepřípustný návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 259, s. 1), v rozsahu, v němž určuje lokalitu nazvanou „Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“, v níž se nachází pozemek navrhovatelky, za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti.

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Společnosti Calebus SA se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


title: Věc T-484/17: Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – Fidesban a další v. SRB

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/14

         Žaloba podaná dne 3. srpna 2017 – Fidesban a další v. SRB
   (Věc T-484/17)
   (2017/C 330/18)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Fidesban, SA (Madrid, Španělsko) a dalších 69 žalobců (zástupce: R. Pelayo Jiménez, advokát)

      Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08);

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí.


title: Věc C-274/10: Žaloba podaná dne 1. června 2010 — Evropská komise v. Maďarská republika

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/26

         Žaloba podaná dne 1. června 2010 — Evropská komise v. Maďarská republika
   (Věc C-274/10)
   ()
   2010/C 221/42
   Jednací jazyk: maďarština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a B. D. Simon, zmocněnci)

      Žalovaná: Maďarská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Maďarská republika tím, že osobám povinným k dani, jejichž daňové přiznání za určité zdaňovací období vykazuje „nadměrný odpočet“ ve smyslu článku 183 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), ukládá povinnost převést uvedený nadměrný odpočet nebo jeho část do následujícího zdaňovacího období, pokud nezaplatili dodavateli celou částku za odpovídající nabytí, a tím, že z důvodu této povinnosti mohou být některé osoby povinné k dani, jejichž daňové přiznání vykazuje „nadměrný odpočet“ pravidelně, povinny převést tento nadměrný odpočet do následujícího zdaňovacího období více než jedenkrát, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedené směrnice;

               —

               uložit Maďarské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Tato žaloba se týká ustanovení maďarské daňové právní úpravy, podle kterého na konci zdaňovacího období mohou osoby povinné k dani požadovat vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) pouze v rozsahu, v němž je tento nadměrný odpočet vyšší než DPH z plnění, která ještě skutečně nezaplatily. V důsledku napadené maďarské právní úpravy tedy osoba povinná k dani nemůže požadovat vrácení části nadměrného odpočtu, která odpovídá částce DPH z dosud nezaplacených nabytí, ale musí ji převést do následujícího zdaňovacího období. V případě, že je výše přiznaného nadměrného odpočtu DPH na konci zdaňovacího období nižší než DPH z nezaplacených nabytí nebo se jí rovná, musí osoba povinná k dani převést celý nadměrný odpočet DPH do následujícího zdaňovacího období. Stejně je třeba postupovat na konci následujícího zdaňovacího období: právní úprava tento postup nijak časově neomezuje, takže může dojít k tomu, že osoba povinná k dani bude muset převádět nadměrný odpočet DPH donekonečna.
   Komise nezpochybňuje, že článek 13 směrnice 2006/112 (dále jen „směrnice“) ponechává členským státům možnost volby mezi převodem nebo vrácením nadměrného odpočtu DPH. Nicméně členské státy mohou vykonávat svou rozhodovací pravomoc pouze při dodržování zásad společného systému DPH jako celku a zejména zásady daňové neutrality. Vzhledem k tomu, že článek 183 směrnice, který členským státům umožňuje, aby jednou převedly nadměrný odpočet DPH do následujícího zdaňovacího období, je ustanovením, které brání plné účinnosti zásady daňové neutrality, musí být vykládán restriktivně a nemůže sloužit jako základ přijetí vnitrostátních pravidel, která by byla v rozporu se zásadou daňové neutrality nebo s cílem mechanismu odpočtů.
   Z hlediska zásady daňové neutrality je cílem mechanismu odpočtů to, aby byl podnikatel zcela zbaven zátěže DPH, kterou má zaplatit nebo zaplatil v rámci své podnikatelské činnosti. Tato zásada vylučuje, aby členské státy podmínily vrácení nadměrného odpočtu DPH požadavky, které znamenají zatížení osoby povinné k dani a ovlivňují její finanční situaci, platební schopnost nebo podnikatelská rozhodnutí. Zadržení nadměrného odpočtu DPH, stanovené spornou maďarskou právní úpravou, má pro osobu povinnou k dani takové negativní důsledky ze dvou důvodů.
   Jednak proto, že nadměrný odpočet DPH ve vztahu ke splatné DPH je třeba považovat za pohledávku osoby povinné k dani a zpoždění se zaplacením uvedené pohledávky snižuje možnosti zisku a platební schopnost osoby povinné k dani a věřitele, a tím zvyšuje podnikatelské riziko. Osoba povinná k dani musí zaplatit DPH odpovídající dodání zboží a poskytnutí služeb, které nabízí, i když nebyly zaplaceny, zatímco DPH z jí určených dodání zboží a poskytnutí služeb jí může být vrácena pouze pokud za ně skutečně zaplatila.
   Krom toho, zadržení nadměrného odpočtu DPH představuje zátěž nejen pro osobu povinnou k dani, která je v postavení věřitele, ale i pro další osobu povinnou k dani, která se podílela na zdanitelném plnění, a to pro prodávajícího. Snížením platební schopnosti zákazníka se totiž zvyšuje riziko prodávajícího, že neobdrží, anebo obdrží, ale se značným zpožděním, protiplnění za dodané zboží nebo poskytnuté služby, ačkoliv prodávající je bez ohledu na tuto okolnost povinen DPH z těchto dodání zboží nebo poskytnutí služeb odvést.
   Podle názoru Komise nelze skutečnost, že právní úprava ukládá osobě povinné k dani určité břemeno, kompenzovat uložením dalšího břemene. Rovnováhy, kterou sleduje právní úprava, lze dosáhnout pouze tehdy, pokud jako protiváha břemene, které nese osoba povinná k dani, jež je v postavení dlužníka, tj. jako protiváha povinnosti odvést daň, je dána možnost, že osobě povinné k dani, která je v postavení věřitele, je vrácena DPH, která byla odvedena, když byla tato osoba v postavení dlužníka.
   Konečně vzhledem k tomu, že článek 183 směrnice umožňuje převést nadměrný odpočet „do následujícího období“ pouze jednou, napadená maďarská právní úprava porušuje uvedený článek v tom, že nestanovila, že nadměrný odpočet je osobě povinné k dani vrácen nejpozději na konci druhého zdaňovacího období. Maďarská právní úprava, která snížením platební schopnosti zákazníka v zásadě snižuje pravděpodobnost, že dojde k vrácení, ani nezaručuje, že osoba povinná k dani jednou nadměrný odpočet získá. Jestliže totiž osoba povinná k dani ukončí činnost aniž by zaplatila za veškerá nabytí z důvodu platební neschopnosti, neexistuje žádná možnost, jak dosáhnout vrácení DPH z nezaplacených plnění a ta zůstane nakonec státu.
   Vzhledem k výše uvedeným důvodům má Komise za to, že maďarský zákonodárce tím, že přijal právní úpravu týkající se podmínek vrácení nadměrného odpočtu DPH, která porušuje zásadu daňové neutrality a umožňuje opakované převody nadměrného odpočtu, překročil diskreční pravomoc, která mu byla přiznána, a porušil článek 183 směrnice.

      (1)  Úř. věst. L 347, s. 1.


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. září 2004 ve věci C-1/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles, Belgie): trestní řízení proti Paulu Van de Walle a dalším a Texaco Belgium SA (Životní prostředí — Odpady — Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS — Pojmy „odpadů“, „původce odpadů“ a „držitele odpadů“ — Zemina, do níž prosakují unikající uhlovodíky — Nezávislé provozování čerpací stanice ropné společnosti)

text:
               23.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 262/8

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 7. září 2004
   ve věci C-1/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles, Belgie): trestní řízení proti Paulu Van de Walle a dalším a Texaco Belgium SA (1)

   (Životní prostředí - Odpady - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojmy „odpadů“, „původce odpadů“ a „držitele odpadů“ - Zemina, do níž prosakují unikající uhlovodíky - Nezávislé provozování čerpací stanice ropné společnosti)
   (2004/C 262/16)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci C-1/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) rozhodnutím ze dne 3. prosince 2002, zapsaná do rejstříku Soudního dvora dne 3. ledna 2003, v trestním řízení před tímto soudem proti Paulu Van de Walleovi, Danielu Laurentovi, Thierry Merschovi a Texaco Belgium SA, za přítomnosti: Région de Bruxelles-Capitale, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
   Neúmyslně vypuštěné uhlovodíky, které způsobily znečištění zeminy a podzemních vod, jsou odpadem ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991. Tak tomu je rovněž i u zeminy znečištěné uhlovodíky, včetně případů, kdy tato zemina nebyla vykopána. Za okolností, jaké jsou dány v hlavním řízení, může být ropná společnost zásobující čerpací stanici považována za držitele tohoto odpadu ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice 75/442 pouze tehdy, lze-li příčinu úniku uhlovodíků z uskladňovacích zařízení čerpací stanice, který způsobil vznik odpadu, spatřovat v chování tohoto podniku.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-134/10: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Belgické království ( „Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 2002/22/ES — Článek 31 — Kritéria pro přiznání postavení provozovatele, který má povinnosti ve veřejném zájmu — Cíle obecného zájmu umožňující přiznání tohoto postavení — Dopad počtu koncových uživatelů komunikačních sítí na přiznání uvedeného postavení — Zásada proporcionality“ )

text:
               30.4.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 130/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-134/10) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/22/ES - Článek 31 - Kritéria pro přiznání postavení provozovatele, který má povinnosti ve veřejném zájmu - Cíle obecného zájmu umožňující přiznání tohoto postavení - Dopad počtu koncových uživatelů komunikačních sítí na přiznání uvedeného postavení - Zásada proporcionality)
   2011/C 130/12
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a C. Vrigon, zmocněnci)

      Žalované: Belgické království (zástupci: M. Jacobs a T. Materne, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné provedení článku 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Kritéria pro přiznání režimu rozhlasového a televizního vysílání ve veřejném zájmu — Cíle obecného zájmu umožňující přiznání tohoto režimu — Dopad počtu koncových uživatelů komunikačních sítí na přiznání uvedeného režimu — Zásada proporcionality

      Výrok

               1)

               Belgické království tím, že neprovedlo správně článek 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení uvedené směrnice a článku 56 SFEU.

               2)

               Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.06. 2010


title: Věc T-105/10: Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — BASF v. Komise

text:
               29.1.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 30/57

         Usnesení Tribunálu ze dne 29. listopadu 2010 — BASF v. Komise
   (Věc T-105/10) (1)

   ()
   2011/C 30/104
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda druhého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


title: Věc C-435/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep dne 13. září 2010 — J. C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               20.11.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 317/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep dne 13. září 2010 — J. C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Věc C-435/10)
   ()
   2010/C 317/32
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Centrale Raad van Beroep

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: J. C. van Ardennen

      Žalovaný: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti (1), zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že obecně brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá zaměstnanci v případě platební neschopnosti jeho zaměstnavatele za účelem uplatnění (celého) jeho nároku na převzetí nesplacených pohledávek za odměnu za práci povinnost, aby se nejpozději první pracovní den, který následuje po dni, kdy došlo nebo v souladu s právem mělo dojít k rozvázání pracovního poměru, registroval jako uchazeč o zaměstnání?

         V případě záporné odpovědi:

               2)

               Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti, zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která tuto povinnost registrace ukládá rovněž zaměstnancům, kteří během výpovědní lhůty vykonávají činnosti ve vlastním podniku nebo povolání?

               3)

               Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti, zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž může v případě, že povinnost registrace není splněna (včas), dojít k tomu, že dávka v platební neschopnosti není částečně vyplacena, přičemž při stanovení rozsahu a trvání opatření se zohlední rovněž časový okamžik, k němuž je tato povinnost dodatečně splněna?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217)


title: Věc C-37/11: Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/16

         Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-37/11)
   2011/C 80/31
   Jednací jazyk: čeština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: Z. Malůšková, H. Tserepa-Lacombe, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhové žádání žalobkyně

               —

               určit, že tím, že § 1 odst. 2 písm. q) vyhlášky č. 77/2003 Sb. stanoví, že „pomazánkovým máslem“ se rozumí mléčný výrobek ze zakysané smetany, obohacené sušeným mlékem nebo sušeným podmáslím, obsahující nejméně 31 % hmotnostních mléčného tuku a nejméně 42 % hmotnostních sušiny, a tím umožňuje uvádění na trh takového výrobku pod obchodním názvem „pomazánkové máslo“, Česká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 115 nařízení (ES) č. 1234/2007 (1) ve spojení s bodem I odst. 2 první a druhý pododstavec přílohy XV nařízení (ES) č. 1234/2007 a částí A body 1 a 4 dodatku k příloze XV nařízení (ES) č. 1234/2007;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Čl. 115 nařízení (ES) č. 1234/2007 ve spojení s bodem I odst. 2 přílohy XV a s částí A bodem 1 dodatku k příloze XV nařízení (ES) č. 1234/2007 stanovuje, že obchodní označení „máslo“ je vyhrazeno pro výrobky s obsahem mléčného tuku nejméně 80 % a s obsahem vody nejvýše 16 %. V České republice je podle § 1 odst. 2 písm. q) vyhlášky ministerstva zemědělství č. 77/2003 Sb. ze dne 6. března 2003 na trh uváděn výrobek, jehož obchodním označením je „pomazánkové máslo“. Tento výrobek je tuhá, tvárná emulze, typu voda v oleji, získaná převážně ze zakysané smetany a obsahující nejméně 31 % hmotnostních mléčného tuku a nejméně 42 % sušiny. Pro nižší než předepsaný obsah mléčného tuku nesplňuje výrobek „pomazánkové máslo“ podmínky pro používání obchodního označení „máslo“, čímž dochází k porušení předmětných právních předpisů Evropské unie.
   Pro mléčné výrobky s obsahem mléčného tuku nižším než 39 % je podle bodu I odst. 2 přílohy XV ve spojení s částí A bodem 4 dodatku k příloze XV nařízení (ES) č. 1234/2007 povinným obchodní označení „mléčná pomazánka X %“, pod kterým výrobek „pomazánkové máslo“ na trh uváděn není, čímž dochází k porušení předmětných právních předpisů Evropské unie.
   Jako výjimka mohou být na trh uváděny výrobky obsahující obchodní označení „máslo“, ač nesplňují uvedené parametry, pokud jsou splněny podmínky stanovené v bodě I odst. 2 třetím pododstavci písm. a) přílohy XV nařízení (ES) č. 1234/2007. Takové výrobky jsou taxativně uvedeny na seznamu produktů v příloze I nařízení Komise (ES) č. 445/2007 (2). „Pomazánkové máslo“ na daný seznam zařazeno nebylo, jelikož nesplňuje podmínky stanovené bodem I odst. 2 třetím pododstavci písm. a) přílohy XV nařízení (ES) č. 1234/2007. „Pomazánkové máslo“ proto nemůže požívat dané výjimky.

      (1)  Úř. věst. L 299, 16.11.2007, s. 1

      (2)  Úř. věst. L 106, 24.4.2007, s. 24


title: Věc C-143/05: Žaloba podaná dne 29. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království

text:
               11.6.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/24

         Žaloba podaná dne 29. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
   (Věc C-143/05)
   (2005/C 143/34)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. března 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Knutem Simonssonem a Wouterem Wilsem, jako zmocněnci.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES (1) ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí, nebo v každém případě o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo své povinnosti, které pro něj z této směrnice vyplývají;

               2.

               uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 23. listopadu 2003.

      (1)  Úř. věst. L 324, s. 53.


title: Věc T-214/09: Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — COR Sitzmöbel Helmut Lübke v. OHIM — El Corte Inglés (COR) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Žádost o územní rozšíření ochrany mezinárodního zápisu — Slovní ochranná známka COR — Starší slovní ochranná známka Společenství CADENACOR — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) — Podobnost označení — Podobnost výrobků“ )

text:
               3.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 355/17

         Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — COR Sitzmöbel Helmut Lübke v. OHIM — El Corte Inglés (COR)
   (Věc T-214/09) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o územní rozšíření ochrany mezinárodního zápisu - Slovní ochranná známka COR - Starší slovní ochranná známka Společenství CADENACOR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Podobnost označení - Podobnost výrobků)
   2011/C 355/28
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Německo) (zástupci: Y. G. von Amsberg a A. S. Loesenbeck, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a G. Schneider, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo, M. E. López Camba a E. Seijo Veiguela, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2009 (věc R 376/2008-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA, a Cor Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. října 2004 ve věci T-55/03, Philippe Brendel proti Komisi Evropských společenství (Úředníci — Jmenování — Zařazení do platové třídy a stupně — Uznání let služby v platovém stupni — Žaloba na náhradu škody)

text:
               8.1.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/34

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 26. října 2004
   ve věci T-55/03, Philippe Brendel proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Uznání let služby v platovém stupni - Žaloba na náhradu škody)
   (2005/C 6/67)
   Jednací jazyk: francouzština
   Ve věci T-55/03, Philippe Brendel, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a F. Clotuche-Duvieusart, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobce zařazuje do platové třídy A7, stupně 2, a jednak žaloba na náhradu škody, směřující k nápravě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstek tajemníka, vydal dne 26. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Komisi se ukládá náhrada úroků z prodlení z částky tvořené rozdílem mezi odměnou náležející žalobci odpovídající platové třídě A7, stupni 3 a odměnou odpovídající platové třídě A7, stupni 2 ode dne 16. dubna 2001; tyto úroky budou vypočítány od jednotlivých dat, ke kterým měla být každá platba dle služebního řádu uskutečněna a až do celkového zaplacení. Úroková míra, která má být použita, bude vypočítána na základě kursu stanoveného Evropskou centrální bankou pro hlavní refinancující operace použitelného během různých fází dotčeného období, zvýšená o dva body.

               2.

               Není již na místě rozhodnout o návrhu směřujícímu k zaplacení rozdílu mezi odměnou náležející žalobci odpovídající platové třídě A7, stupni 3 a odměnou žalobce odpovídající platové třídě A7, stupni 2 ode dne 16. března 2001.

               3.

               V ostatních částech se žaloba zamítá.

               4.

               Komise nese své náklady řízení a tři čtvrtiny nákladů řízení žalobce.

               5.

               Žalobce nese čtvrtinu svých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


title: Věc T-722/15: Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. Komise

text:
               15.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 59/38

         Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. Komise
   (Věc T-722/15)
   (2016/C 059/45)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Německo) (zástupci: C. Bittner a N. Thies, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž

                           —

                           v článku 1 konstatuje, že státní podpora v souvislosti s kontrolami jakosti mléka prováděnými v Bavorsku v dotčených mlékárenských podnicích byla poskytnuta v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU a že je v období od 1. ledna 2007 neslučitelná s vnitřním trhem;

                           —

                           v článcích 2 až 4 nařizuje příjemcům vrácení této podpory a úroků;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 6295 final ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 [2012/NN]).
   Na podporu žaloby uplatňuje žalobce šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod: porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 6 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 první věta nařízení (EU) 659/1999 (1)

               Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí je založeno na skutkových a právních hlediscích, která nebyla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že dávky byly kvalifikovány jako státní prostředky
               Podle názoru žalobce nelze dávky kvalifikovat jako státní, neboť nepodléhaly stálé státní kontrole a nebyly k dispozici vnitrostátním orgánům. Vnitrostátní orgány pouze platby bavorských mlékárenských podniků postoupily sdružení pro kontrolu jakosti mléka (Milchprüfring), pověřenému kontrolou jakosti mléka.

               3.

               Třetí žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že financování kontrol jakosti mléka je kvalifikováno jako státní podpora zvýhodňující bavorské mlékárny
               Na tomto místě se uvádí, že náklady kontrol jakosti mléka nepředstavují zátěž, kterou by měly za běžných okolností nést bavorské mlékárny. Kontroly byly provedeny ve veřejném zájmu. Kromě toho byly údajné výhody mlékáren kompenzovány zátěží ve formě povinnosti hradit dávku.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod (podpůrně): Porušení čl. 107 odst. 3 SFEU
               Žalobce uplatňuje argument, že žalovaná v období let 2000 až 2006 považovala sporné prostředky za prostředky slučitelné s vnitřním trhem. Od té doby nedošlo ke změně sporných prostředků. Tyto okolnosti jsou argumentem pro to, že prostor pro uvážení žalované byl omezen do té míry, že měla sporné prostředky poskytnuté od 1. ledna 2007 považovat za slučitelné s vnitřním trhem.

               5.

               Pátý žalobní důvod (podpůrně): Porušení čl. 108 odst. 1 a 3 SFEU tím, že financování kontrol jakosti mléka bylo kvalifikováno jako nová podpora podléhající oznamovací povinnosti

               6.

               Šestý žalobní důvod (podpůrně): Porušení zásady legitimního očekávání
               Žalobce konečně uvádí, že Komise konstatovala pro období let 2000 až 2006, že financování kontrol jakosti mléka bylo slučitelné s vnitřním trhem. Kromě toho označila financování kontrol jakosti mléka ještě v únoru 2012 za existující podporu. Vzbudila tím legitimní očekávání, že každopádně nebude požadováno vrácení údajných podpor.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


title: Věc T-10/04: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Leite Mateus v. Komise ( Úředníci — Jmenování — Změna zařazení do stupně — Článek 31 odst. 2 služebního řádu )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/18

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Leite Mateus v. Komise
   (Věc T-10/04) (1)

   („Úředníci - Jmenování - Změna zařazení do stupně - Článek 31 odst. 2 služebního řádu“)
   (2006/C 108/30)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carlos Alberto Leite Mateus (Zaventem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2002 týkajícího se zařazení žalobce s konečnou platností do platové třídy B3 s platností od 1. března 1988
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2002 týkající se zařazení žalobce s konečnou platností do platové třídy B3 s platností od 1. března 1988 se zrušuje.

               2)

               Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


title: Věc T-151/17: Žaloba podaná dne 8. března 2017 – Marriott Worldwide v. EUIPO – Graf (Vyobrazení okřídleného býka)

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/35

         Žaloba podaná dne 8. března 2017 – Marriott Worldwide v. EUIPO – Graf (Vyobrazení okřídleného býka)
   (Věc T-151/17)
   (2017/C 129/54)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Spojené státy) (zástupce: A. Reid, Solicitor)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Rakousko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení okřídleného býka) – Ochranná známka Evropské unie č. 10 511 723

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. ledna 2017, ve věci R 165/2016-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení čl. 53 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-700/13: Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Bankia v. Komise

text:
               22.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 52/45

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Bankia v. Komise
   (Věc T-700/13)
   2014/C 52/87
   Jednací jazyk: španělština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Bankia, SA (Valencie, Španělsko) (zástupce(i): J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo a A. Biondi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle Komise představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;

               —

               podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);

               —

               podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;

               —

               zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totožné s rozhodnutím napadeným ve věci T-515/13, Španělsko v. Komise (Ú. věst. C 336, s. 29).
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:

               1)

               První žalobní důvod
               Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí porušuje článek 107 SFEU tím, že kvalifikuje údajný SEAF a individuální opatření, která jej tvoří, jako státní podporu. Žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila pochybené, když posuzovala celek, a když Španělskému království přičetla soubor veřejných a soukromých nezávislých a samostatných opatření. Žalobkyně také popírá, že by dotčená opatření mohla mí za následek selektivní hospodářskou výhodu pro údajné příjemce, jakož i možnost, by mohla narušit hospodářskou soutěž mezi uvedenými příjemci a dalšími subjekty a jejich údajný dopad na obchod mezi členskými státy.

               2)

               Druhý žalobní důvod
               Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a porušení článků 107 a 108 SFEU, když v určitých případech kvalifikovala uplatnění španělského režimu zdanění podle tonáže jako novou podporu místo jako stávající podporu. Pokud Komise chtěla zpochybnit použití režimu zdanění podle tonáže, měla tak vzhledem k tomu, že uvedený režim oznámený Španělskem v roce 2002 schválila, učinit v každém případě prostřednictvím postupu použitelného na stávající podpory. Žalobkyně má za to, že argumenty uvedené v rozhodnutí na obhajobu existence podpory jsou zjevně neopodstatněné.

               3)

               Třetí žalobní důvod
               Třetím důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně podpůrně uplatňuje, že došlo k porušení článků 107 a 296 SFEU, neboť Komise se zmýlila v důvodech, a v každém případě neuvedla dostatečné odůvodnění, proč jsou subjekty jako žalobkyně (investoři v hospodářských zájmových sdruženích uskutečňující plnění dotčená rozhodnutím) považovány za konečné a jediné příjemce sporných opatření.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod
               Začtvrté žalobkyně tvrdí, také podpůrně, že příkaz k navrácení obsažený v článku 4 napadeného rozhodnutí porušuje obecnou zásadu právní jistoty, když pro uplatnění uvedené zásady neodůvodněně stanoví časovou lhůtu.

               5)

               Pátý žalobní důvod
               V pátém důvodu směřujícím ke zrušení žalobkyně uvádí důvody, proč napadené rozhodnutí porušilo také zásadu svěřených pravomocí, články 107 a 108 SFEU, článek 14 nařízení Rady 659/1999 a článek 16 Listiny základních práv EU, když rozhodlo o platnosti smluvních ustanovení obsažených v soukromých smlouvách uzavřených na základě španělského práva mezi investory a dalšími soukromými subjekty.


title: Věc T-259/03: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Nikolaou v. Komise ( Mimosmluvní odpovědnost — Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se člena Účetního dvora — Zpřístupnění informací — Ochrana osobních údajů — Přístup k vyšetřovacímu spisu a ke zprávě OLAF — Dostatečně závažné porušení právních pravidel zakládajících práva jednotlivcům — Příčinná souvislost — Újma )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/23

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Nikolaou v. Komise
   (Věc T-259/03) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se člena Účetního dvora - Zpřístupnění informací - Ochrana osobních údajů - Přístup k vyšetřovacímu spisu a ke zprávě OLAF - Dostatečně závažné porušení právních pravidel zakládajících práva jednotlivcům - Příčinná souvislost - Újma“)
   (2007/C 247/33)
   Jednací jazyk: řečtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kalliopi Nikolaou (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos a V. Vlassi, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a C. Ladenburger, zmocněnci)
   Předmět
   Žaloba na náhradu škody podle čl. 288 druhého pododstavce ES za újmu utrpěnou žalobkyní v důsledku zveřejnění informací týkajících se vyšetřování vedeného proti ní Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), jakož i za zamítnutí ze strany OLAF poskytnutí přístupu k vyšetřovacímu spisu a poskytnutí kopie své závěrečné zprávy
   Výrok

               1)

               Komisi se ukládá zaplatit Kalliopi Nikolaou odškodnění ve výši 3 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Kalliopi Nikolaou ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Komisí a posledně uvedená ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených K. Nikolaou.

      (1)  Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


title: Věc T-141/17: Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Amisi Kumba v. Rada

text:
               24.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/31

         Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Amisi Kumba v. Rada
   (Věc T-141/17)
   (2017/C 129/47)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Gabriel Amisi Kumba (Kasa Vubu, Demokratická republika Kongo) (zástupce: O. Okito, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               rozhodl o zrušení nařízení (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Demokratické republice Kongo, a mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká Gabriela Amisi Kumby;

               —

               uložil Radě, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem a všemi vedlejšími účastníky řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné jako žalobní důvody uplatněné ve věci T-139/17, Kibelisa v. Rada.


title: Věc F-32/06: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – de la Cruz a další v. Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci ( Veřejná služba — Smluvní zaměstnanci — Reforma služebního řádu — Bývalí místní zaměstnanci — Stanovení zařazení a odměny při přijímání zaměstnanců — Rovnocennost pracovních míst — Konzultace Výboru zaměstnanců )

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/68

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – de la Cruz a další v. Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci
   (Věc F-32/06) (1)

   („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Reforma služebního řádu - Bývalí místní zaměstnanci - Stanovení zařazení a odměny při přijímání zaměstnanců - Rovnocennost pracovních míst - Konzultace Výboru zaměstnanců“)
   (2007/C 269/122)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: María del Carmen de la Cruz (Galdakao, Španělsko) a další (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (zástupci: E. Ortega, C. Georges a J. G. Blanch, zmocněnci, ve spolupráci s S. Orlandim A. Coolenem, J.-N. Louisem a E. Marchalem, advokáty)
   Předmět věci
   Jednak zrušení rozhodnutí, kterými bylo odmítnuto přeřadit do funkční skupiny III žalobce, smluvní zaměstnance zařazené ve funkční skupině II, a jednak návrh na náhradu škody.
   Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (OSHA) zařazující žalobce do funkční skupiny II na základě jejich smluv smluvních zaměstnanců podepsaných ve dnech 28. a 29. dubna 2005 se ruší.

               2)

               Ve zbylé části se žaloba zamítá.

               3)

               OSHA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 51.


               8.5.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 138/32

         Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 10. ledna 2014 proti Norskému království
   (Věc E-3/14)
   (2014/C 138/09)
   Dne 10. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), žalobu k Soudnímu dvoru ESVO směřující proti Norskému království.
   Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:

               1.

               prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 65a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/12/ES ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnilo Norsko své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a článku 7 Dohody o EHP;

               2.

               uložil Norskému království náhradu nákladů řízení.

      Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:

               —

               žaloba uvádí, že Norsko nejpozději do 30. března 2013 nevyhovělo odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 30. ledna 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Norsko do svého vnitrostátního právního řádu neprovedlo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/12/ES ze dne 11. března 2009 o letištních poplatcích („akt“) uvedenou v bodě 65a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,

               —

               Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Norsko nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 13 aktu a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení směrnice a/nebo přijatá opatření neoznámilo Kontrolnímu úřadu ESVO.


title: Věc C-582/10: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika

text:
               18.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 49/22

         Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 22. listopadu 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
   (Věc C-582/10) (1)

   2012/C 49/39
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)   Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


title: Věc T-26/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  15. března 2006  – Daiichi Pharmaceutical v. Komise ( Hospodářská soutěž — Kartelové dohody v oblasti vitaminových produktů — Pokyny o metodě stanovování pokut — Stanovení výchozí částky pokuty — Polehčující okolnosti — Sdělení o spolupráci )

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/16

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Daiichi Pharmaceutical v. Komise
   (Věc T-26/02) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody v oblasti vitaminových produktů - Pokyny o metodě stanovování pokut - Stanovení výchozí částky pokuty - Polehčující okolnosti - Sdělení o spolupráci“)
   (2006/C 108/26)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) (zástupci: J. Buhart a P.-M. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Wainwright a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni čl. 3 písm. f) rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001, v řízení podle článku 81 Smlouvy o založení ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) (Úř. věst. 2003, L 6, s. 1)
   Výrok rozsudku

               1)

               Částka pokuty uložené žalobkyni čl. 3 písm. f) rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) se snižuje na 18 000 000 eur.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Žalobkyně ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí, která ponese pětinu vlastních nákladů řízení a pětinu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 97, 20.4.2002.


title: Věc T-361/14: Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – HB a další v. Komise „Institucionální právo — Evropská občanská iniciativa — Ochrana potulných zvířat — Psychologický účinek na dospělé a děti — Odmítnutí registrace — Zjevný nedostatek pravomoci Komise — Článek 4 odst. 2 písm. b) a odst. 3 nařízení (EU) č. 211/2011“

text:
               22.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/21

         Rozsudek Tribunálu ze dne 5. dubna 2017 – HB a další v. Komise
   (Věc T-361/14) (1)

   („Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Ochrana potulných zvířat - Psychologický účinek na dospělé a děti - Odmítnutí registrace - Zjevný nedostatek pravomoci Komise - Článek 4 odst. 2 písm. b) a odst. 3 nařízení (EU) č. 211/2011“)
   (2017/C 161/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: HB (Linec, Rakousko) a dalších 6 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku (zástupci: původně C. Kolar, poté F. Moyse, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a J. Vondung, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na základě článku 263 SFEZ znějící na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2119 final ze dne 26. března 2014 o odmítnutí zápisu navrhované občanské iniciativy s názvem „Ethics for Animals and Kids“.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               HB a ostatním žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku, se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 409, 17.11.2014.


title: Věc T-63/11: Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Air France v. Komise

text:
               26.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 95/9

         Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Air France v. Komise
   (Věc T-63/11)
   2011/C 95/14
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobkyně

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil na základě článku 263 SFEU v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, věc COMP/39.258 — Nákladní letecká doprava, v rozsahu, v němž se týká společnosti Société Air France, jakož i důvody, jimiž je odůvodněn jeho výrok;

               —

               přinejmenším, zrušil článek 5 b) rozhodnutí č. K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010, kterým se společnosti Société Air France ukládá pokuta, a důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, nebo snížil na základě článku 261 SFEU tuto pokutu na přiměřenou částku;

               —

               v každém případě uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává deseti žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody dovolávanými v rámci věci T-62/11, Air France — KLM, nebo jsou těmto důvodům podobné.


title: Věc C-258/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Dâmbovița (Rumunsko) dne 25. května 2010 — Nicușor Grigore v. Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/20

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Dâmbovița (Rumunsko) dne 25. května 2010 — Nicușor Grigore v. Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București
   (Věc C-258/10)
   ()
   2010/C 221/33
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunal Dâmbovița

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nicușor Grigore

      Žalovaný: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Předběžné otázky

               1)

               Představuje doba, v níž má lesní stráž s denní osmihodinovou pracovní dobou na základě individuální pracovní smlouvy povinnost zajistit ostrahu konkrétního lesního revíru, ve vztahu k němuž nese odpovědnost podle okolností z hlediska disciplinárního, majetkového, přestupkového nebo trestního za škody zjištěné v oblasti, která se nachází pod její správou, a to bez ohledu na okamžik, kdy ke škodám dojde, „pracovní dobu“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) o některých aspektech úpravy pracovní doby?

               2)

               Bylo by řešení otázky uvedené v bodě 1 odlišné, pokud by měla lesní stráž bydliště ve služebním objektu umístěném v lesním revíru, jehož správou je pověřena?

               3)

               Jsou porušena ustanovení článku 6 směrnice 2003/88/ES nazvaného „Maximální délka týdenní pracovní doby“ v případě, že ačkoliv individuální pracovní smlouva stanoví nejvýše osmihodinovou pracovní dobu v délce 40 hodin týdně, ve skutečnosti musí lesní stráž na základě povinností vyplývajících ze zákona zaručovat stálou ostrahu lesního revíru, jehož správou je pověřena?

               4)

               Je v případě kladné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1 zaměstnavatel povinen poskytnout náhradu nebo odpovídající odměnu za dobu, kdy je lesní stráž povinna zajistit ostrahu lesa?

               5)

               V případě záporné odpovědi na otázku uvedenou v bodě 1, jakou právní úpravou se bude řídit pracovní doba, po kterou je lesní stráž odpovědná za ostrahu lesního revíru, jehož správou je pověřena?

      (1)  Úř. věst. 2003 L 299, s. 9.


title: Věc C-470/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 22. srpna 2016 – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy v. An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General

text:
               21.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 428/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 22. srpna 2016 – North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy v. An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney General
   (Věc C-470/16)
   (2016/C 428/09)
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   High Court (Irlande)

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: North East Pylon Pressure Campaing Limited, Maura Sheehy

      Žalovaní: An Bord Pleanála, The Minister for Communications Energy and Natural Resources, Ireland, Attorney Generaln

      Předběžné otázky

               i)

               Vztahuje se ve vnitrostátním právním systému, kde zákonodárce nestanovil výslovně a s konečnou platností, ve které fázi řízení lze napadnout určité rozhodnutí, a kde má tuto otázku v každém jednotlivém případě zodpovědět soud na základě pravidel zvykového práva (common law), právo na přezkoumání soudem v řízení, které není „nepřiměřeně nákladné“, podle čl. 11 odst. 4 směrnice 2011/92/EU (1) na řízení, ve kterém má vnitrostátní soud určit, zda byla předmětná žaloba podána ve správné fázi řízení?

               ii)

               Vztahuje se požadavek, aby řízení nebylo „nepřiměřeně nákladné“ podle čl. 11 odst. 4 směrnice 2011/92/EU, na všechny aspekty soudního řízení, v němž je napadána (podle vnitrostátního nebo unijního práva) legalita rozhodnutí, aktu nebo nečinnosti, které spadají do oblasti působnosti ustanovení uvedené směrnice o veřejné účasti, nebo jen na aspekty takového řízení vyplývající z unijního práva (nebo zejména pouze na aspekty řízení, které souvisejí s otázkami týkajícími se ustanovení zmíněné směrnice o veřejné účasti)?

               iii)

               Zahrnuje výraz „rozhodnutí, akty nebo nečinnost“ v rámci čl. 11 odst. 1 směrnice 2011/92/EU správní rozhodnutí přijatá při projednávání žádosti o povolení, bez ohledu na to, zda jsou takovými rozhodnutími nezvratně a pravomocně stanovena subjektivní práva účastníků řízení či nikoli?

               iv)

               Má vnitrostátní soud za účelem zajištění účinné soudní ochrany v oblastech upravených unijními předpisy na ochranu životního prostředí vykládat vnitrostátní právní předpisy co možná nejvíce v souladu s cíli stanovenými v čl. 9 odst. 3 Úmluvy EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí podepsané v Aarhusu dne 25. června 1998, a to a) v řízení, jehož předmětem je platnost řízení o povolení projektu, který byl podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013 (2) ze dne 17. dubna 2013, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě, označen za projekt společného zájmu, nebo b) v řízení, jehož předmětem je platnost řízení o povolení projektu, kterým je dotčena evropská lokalita vymezená podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin?

               v)

               V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku písm. a) nebo b), brání ustanovení, podle nějž musí žalobci splnit určitá „kritéria, pokud jsou nějaká stanovena ve vnitrostátním právu“, přímé účinnosti úmluvy, a to v případě, kdy žalobci splnili případná kritéria pro podání žaloby podle vnitrostátního práva nebo jsou zjevně oprávněni takovou žalobu podat, a to a) v řízení, jehož předmětem je platnost správního řízení o povolení projektu, který byl podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013 ze dne 17. dubna 2013, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě, označen za projekt společného zájmu, nebo b) v řízení, jehož předmětem je platnost řízení o povolení projektu, kterým je dotčena evropská lokalita vymezená podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin?

               vi)

               Může členský stát stanovit ve své právní úpravě výjimky z pravidla, že řízení v oblasti životního prostředí nemá být nepřiměřeně nákladné, jestliže takovou výjimku neupravuje směrnice 2011/92/EU ani Úmluva EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí podepsaná v Aarhusu dne 25. června 1998?

               vii)

               Je zejména vnitrostátní právní požadavek na existenci příčinné souvislosti mezi údajným protiprávním aktem či rozhodnutím a škodou na životním prostředí, jehož splněním je podmíněno použití vnitrostátních právních předpisů provádějících čl. 9 odst. 4 Úmluvy EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí podepsané v Aarhusu dne 25. června 1998, s cílem zajistit, aby řízení v oblasti životního prostředí nebylo nepřiměřeně nákladné, slučitelný s uvedenou úmluvou?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 26, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 347/2013 ze dne 17. dubna 2013, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušuje rozhodnutí č. 1364/2006/ES a mění nařízení (ES) č. 713/2009, (ES) č. 714/2009 a (ES) č. 715/2009 (Úř. věst. L 115, s. 39).


title: Věc C-147/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato,Quinta Sezione, dne  20. března 2006  – SECAP SpA v. Comune di Torino

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/23

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato,Quinta Sezione, dne 20. března 2006 – SECAP SpA v. Comune di Torino
   (Věc C-147/06)
   (2006/C 143/42)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Consiglio di Stato
   Účastníci původního řízení

      Odvolatelka: SECAP SpA.

      Odpůrci: Comune di Torino a další
   Předběžné otázky

               1)

               Vyjadřuje nebo nevyjadřuje pravidlo stanovené v čl. 30 odst. 4 směrnice 93/37/EHS (1) nebo obdobné pravidlo stanovené v čl. 55 odst. 1 a 2 směrnice 2004/18/ES (2) (je-li relevantní normativní ustanovení uvedeno v něm), podle kterého pokud se pro danou zakázku zdají být nabídky mimořádně nízké v poměru k výrobkům, stavebním pracím nebo službám, jež mají být poskytovány, nemůže zadavatel tyto nabídky odmítnout, aniž by nejdříve povinně písemně požádal o upřesnění základních prvků nabídky, které považuje za důležité, a ověřil tyto základní prvky, přičemž bere v úvahu dodané důkazy, základní zásadu práva Společenství?

               2)

               V případě záporné odpovědi na předchozí otázku „je nebo není pravidlo stanovené v čl. 30 odst. 4 směrnice 93/37/EHS nebo obdobné pravidlo stanovené v čl. 55 odst. 1 a 2 směrnice 2004/18/ES (je-li normativní ustanovení uvedeno v něm)“, podle kterého pokud se pro danou zakázku zdají být nabídky mimořádně nízké v poměru k výrobkům, stavebním pracím nebo službám, jež mají být poskytovány, nemůže zadavatel tyto nabídky odmítnout, aniž by nejdříve povinně písemně požádal o upřesnění základních prvků nabídky, které považuje za důležité, a ověřil tyto základní prvky, přičemž bere v úvahu dodané důkazy, když nemá vlastnosti základní zásady práva Společenství, implicitním důsledkem nebo „zásadou odvozenou“ ze zásady hospodářské soutěže, ve spojení se zásadami správní transparentnosti a zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, a je nebo není tudíž jako takové přímo použitelné a nadřazené vnitrostátním právním předpisům, které s ním případně nejsou v souladu, přijatým členskými státy za účelem právní úpravy veřejných zakázek na stavební práce, které nespadají do oblasti přímé použitelnosti práva Společenství?

      (1)  Úř. věst. L 199, s. 54.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114.


title: Věc C-427/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 18. října 2006 – Birgit Bartsch v. Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/29

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 18. října 2006 – Birgit Bartsch v. Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
   (Věc C-427/06)
   (2006/C 326/61)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesarbeitsgericht
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Birgit Bartsch

      Žalovaný: Bosch und Siemens Hausgeräte (BSH) Altersfürsorge GmbH
   Předběžné otázky

               1)

                           a)

                           Obsahuje primární právo ES zákaz diskriminace na základě věku, jehož ochranu musí soudy členských států zajistit i tehdy, jestliže případné diskriminační zacházení nevykazuje žádnou souvislost s právem Společenství?

                           b)

                           V případně záporné odpovědi na otázku 1 a):
                           Je taková souvislost s právem Společenství daná článkem 13 ES nebo – i před uplynutím lhůty k provedení – směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1)?

               2)

               Je možné zákaz diskriminace na základě věku v právu Společenství vyplývající z odpovědi na první otázku uplatnit také mezi jednak soukromými zaměstnavateli, a jednak jejich zaměstnanci nebo příjemci podnikového důchodu a jejich pozůstalými?

               3)

               V případě kladné odpovědi na druhou otázku:

                           a)

                           Je takovým zákazem diskriminace na základě věku dotčeno pravidlo podnikového důchodového zabezpečení, podle kterého není pozůstalému manželovi poskytnut pozůstalostní důchod, jestliže je o více než 15 let mladší než bývalý zaměstnanec, který zemřel?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi na otázku 3 a):
                           Může být takové pravidlo odůvodněno tím, že zaměstnavatel má zájem na omezení rizik vyplývajících z podnikového důchodového zabezpečení?

                           c)

                           V případě záporné odpovědi na otázku 3 b):
                           Má možný zákaz diskriminace na základě věku v právu podnikových důchodů neomezenou zpětnou účinnost, nebo je omezen na minulost, a pokud ano, jakým způsobem?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.