title: Věc C-427/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 28. října 2009 — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc

text:
               16.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 11/18

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales) dne 28. října 2009 — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc
   (Věc C-427/09)
   2010/C 11/29
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (Civil Division) (England and Wales)

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Generics (UK) Ltd

      Žalovaná: Synaptech Inc

      Předběžné otázky

               1)

               Rozumí se pro účely čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 (1)„první registrací ve Společenství“ první registrace ve Společenství, která byla vydána v souladu se směrnicí Rady 65/65/EHS (2) (jež byla nahrazena směrnicí 2001/83/ES (3)) nebo postačuje jakákoli registrace, která umožňuje uvést přípravek na trh ve Společenství nebo v EHP?

               2)

               Pokud je pro účely čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 nutné, aby „první registrace ve Společenství“ byla vydána v souladu se směrnicí Rady 65/65/EHS (jež byla nahrazena směrnicí 2001/83/ES), je třeba registraci, která byla vydána v roce 1963 v Rakousku v souladu s tehdy platnými vnitrostátními právními předpisy (které nesplňovaly požadavky směrnice 65/65/EHS) a která nebyla nikdy změněna tak, aby odpovídala směrnici 65/65/EHS, a jež byla nakonec v roce 2001 zrušena, považovat za tímto účelem za registraci vydanou v souladu se směrnicí 65/65/EHS?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200).

      (2)  Směrnice Rady 65/65/EHS ze dne 26. ledna 1965 o sbližování právních a správních předpisů směrnice týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. 22, s. 369).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


title: Věc C-379/07: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Soudem prvního stupně v Rethymnu (samosoudce) (Řecko) dne 8. srpna 2007 – Charikleia Giannoudi v. Dimos Geropotamou

text:
               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Soudem prvního stupně v Rethymnu (samosoudce) (Řecko) dne 8. srpna 2007 – Charikleia Giannoudi v. Dimos Geropotamou
   (Věc C-379/07)
   (2007/C 269/48)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Soud prvního stupně v Rethymnu (samosoudce)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Charikleia Giannoudi

      Žalovaný: DIMOS GEROPOTAMOU
   Předběžné otázky

               1)

               Je třeba ustanovení 5 a ustanovení 8 body 1 a 3 rámcové dohody EKOS, UNICE a CEEP o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice Rady 1999/70/ES (Úř. věst. L 175 ze dne 10. července 1999, s. 42), vykládat tak, že právo Společenství nedovoluje členskému státu při provádění této rámcové dohody přijmout opatření:

                           a)

                           pokud rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody již existovala ve vnitrostátním právním řádu před vstupem směrnice v platnost a

                           b)

                           pokud se opatřeními přijatými k provedení rámcové dohody sníží všeobecná úroveň ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud ve vnitrostátním právním řádu již existovala před vstupem směrnice 1999/70/ES v platnost rovnocenná opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody:

                           a)

                           když uvedené právní opatření, které provádí rámcovou dohodu, bylo přijato po uplynutí lhůty pro provedení směrnice 1999/70/ES, avšak do oblasti jeho působnosti rationae temporis spadají výlučně pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly platné ke dni jejího vstupu v platnost nebo jejichž platnost skončila do určité doby před jejím vstupem v platnost, avšak po uplynutí lhůty pro provedení směrnice, zatímco dříve existující rovnocenná opatření nemají časově omezenou oblast působnosti a zahrnují všechny pracovní smlouvy na dobu určitou, které byly uzavřeny, byly platné nebo jejichž platnost skončila ke dni vstupu směrnice 1999/70/ES v platnost a ke dni uplynutí lhůty pro její provedení;

                           b)

                           když do oblasti působnosti uvedeného právního opatření, které provádí rámcovou dohodu, spadají pouze pracovní smlouvy na dobu určitou, které pro to, aby byly považovány za po sobě jdoucí pro účely výše uvedeného opatření, musejí kumulativně splňovat následující podmínky:

                                       1.

                                       jednotlivé smlouvy byly uzavřeny s časovým odstupem ne delším než tři měsíce a mimoto

                                       2.

                                       celkové trvání po sobě jdoucích smluv bylo nejméně dvacet čtyři měsíců ke dni vstupu nařízení v platnost, nezávisle na počtu obnovení smluv, nebo došlo alespoň ke třem po sobě jdoucím obnovením původní smlouvy s celkovou dobou trvání pracovní činnosti alespoň osmnáct měsíců během období dvaceti čtyř měsíců počítaných od původní smlouvy, zatímco dříve existující rovnocenná opatření tyto podmínky nestanoví a zahrnují naopak všechny (po sobě jdoucí) pracovní smlouvy na dobu určitou, nezávisle na minimální délce zaměstnání a minimálním počtu obnovení smluv;

                           c)

                           když dotčené právní opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, stanoví – jako právní následek ochrany zaměstnanců na dobu určitou a prevence zneužívání ve smyslu rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou – kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky do budoucnosti (ex nunc), zatímco dříve existující rovnocenné právní opatření stanoví kvalifikaci pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou s účinky od okamžiku jejich prvotního uzavření (ex tunc)?

               3)

               V případě kladné odpovědi na první otázku, pokud existovalo rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, ve vnitrostátním právním řádu před vstupem uvedené směrnice v platnost, jako je čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920 dotčený v původním řízení, představuje přijetí právního opatření, kterým se provádí rámcová dohoda, jako je článek 7 prezidentského nařízení č. 164/2004 dotčený v původním řízení, když stanoví jako jediný prostředek ochrany zaměstnanců na dobu určitou proti zneužívání povinnost zaměstnavatele zaplatit odměnu a odstupné v případě protiprávního zaměstnání na po sobě jdoucí smlouvy na dobu určitou, nedovolené snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu ve smyslu ustanovení 8 bodů 1 a 3 rámcové dohody s ohledem na to, že:

                           a)

                           povinnost zaplatit odměnu a odstupné stanoví vnitrostátní právo pro každý případ pracovního poměru a nesměřuje k předcházení zneužívání ve smyslu rámcové dohody a

                           b)

                           použití dříve existujícího rovnocenného právního předpisu má za právní následek uznání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou jako smluv na dobu neurčitou?

               4)

               V případě kladných odpovědí na předchozí otázky, musí vnitrostátní soud při výkladu vnitrostátního práva v souladu se směrnicí 1999/70/ES nepoužít ustanovení neslučitelná s touto směrnicí obsažená v právním opatření přijatém k provedení rámcové dohody, která vedou ke snížení obecné úrovně ochrany zaměstnanců na dobu určitou ve vnitrostátním právním řádu, jako jsou ustanovení článků 7 a 11 prezidentského nařízení č. 164/2004 a použít místo nich ustanovení obsažená v rovnocenném vnitrostátním právním opatření, které existovalo před vstupem směrnice v platnost, jako je ustanovení čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920?

               5)

               V případě, že vnitrostátní soud shledá, že ustanovení (v daném případě čl. 8 odst. 3 zákona č. 2112/1920), které představuje rovnocenné právní opatření ve smyslu ustanovení 5 bodu 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je nedílnou částí směrnice 1999/70/ES, je v zásadě použitelné ve věci, která se týká pracovních poměrů na dobu určitou a na základě tohoto ustanovení zjištění, že k uzavření po sobě jdoucích pracovních smluv došlo na dobu určitou bez objektivního důvodu spojeného s povahou, typem a charakterem poskytované činnosti, znamená, že tyto smlouvy musejí být uznány jako pracovní smlouvy na dobu neurčitou, potom:

                           a)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého skutečnost, že jako právní základ uzavření pracovních smluv na dobu určitou byl užit právní předpis upravující zaměstnání na základě pracovních smluv na dobu určitou k uspokojení sezónních, periodických, dočasných nebo výjimečných potřeb, i když ve skutečnosti zajišťované potřeby jsou „stálé a trvalé“, v každém případě představuje objektivní důvod pro uzavření pracovní smlouvy na dobu určitou;

                           b)

                           je v souladu s právem Společenství výklad a použití vnitrostátního práva ze strany vnitrostátního soudu, podle kterého musejí být ustanovení zakazující přeměnu pracovních smluv na dobu určitou ve veřejném sektoru na pracovní smlouvy na dobu neurčitou vykládána tak, že ve veřejném sektoru je naprosto a v každém případě zakázána přeměna pracovní smlouvy nebo pracovního poměru na dobu určitou na pracovní smlouvu nebo pracovní poměr na dobu neurčitou, i kdyby byla tato smlouva uzavřena protiprávně na dobu určitou, a sice tehdy, když uspokojované potřeby jsou stálé a trvalé, a že vnitrostátnímu soudu není dána možnost, aby v takových případech zjistil skutečný charakter sporného pracovněprávního vztahu a správně ho kvalifikoval jako smlouvu na dobu neurčitou, nebo musí být tento zákaz omezen pouze na pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené skutečně k uspokojování dočasných, nepředvídaných, naléhavých, výjimečných nebo podobných potřeb, a nikoli na případy, kdy byly ve skutečnosti uzavřeny k uspokojování „stálých a trvalých“ potřeb?


title: Věc T-262/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 – Skysoft Computersysteme v. OHIM – British Sky Broadcasting Group a Sky IP International (SKYSOFT) „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství SKYSOFT — Starší slovní ochranná známka Společenství SKY — Relativní důvod pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/37

         Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 – Skysoft Computersysteme v. OHIM – British Sky Broadcasting Group a Sky IP International (SKYSOFT)
   (Věc T-262/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SKYSOFT - Starší slovní ochranná známka Společenství SKY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   2014/C 421/50
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Německo) (zástupci: P. Ehrlinger a T. Hagen, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullockat N. Bambara, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království); a Sky IP International Ltd (Isleworth) (zástupci: J. Barry, S. Wright, solicitors, a P. Roberts, barrister)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2013 (věc R 2503/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd na straně jedné a Skysoft Computersysteme GmbH na straně druhé.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Skysoft Computersysteme GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc C-129/15: Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – H. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI) „Řízení o předběžné otázce — Veřejné zakázky na dodávky — Směrnice 2004/18/ES — Článek 1 odst. 9 — Pojem ‚veřejnoprávní subjekt‘ — Nemocniční zařízení založené za účelem dosahování zisku, jehož kapitál je zcela soukromý — Příjmy plynoucí z více než 50 % nebo 30 % z úhrad ze systému veřejného zdravotního pojištění jako protiplnění za poskytování zdravotních služeb — Článek 7 písm. b) — Odhadovaná hodnota zakázky — Nedosažení prahové hodnoty — Určitý přeshraniční zájem — Nedostatek informací — Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora — Zjevná nepřípustnost“

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/10

         Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – H. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
   (Věc C-129/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na dodávky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 9 - Pojem ‚veřejnoprávní subjekt‘ - Nemocniční zařízení založené za účelem dosahování zisku, jehož kapitál je zcela soukromý - Příjmy plynoucí z více než 50 % nebo 30 % z úhrad ze systému veřejného zdravotního pojištění jako protiplnění za poskytování zdravotních služeb - Článek 7 písm. b) - Odhadovaná hodnota zakázky - Nedosažení prahové hodnoty - Určitý přeshraniční zájem - Nedostatek informací - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost“)
   (2016/C 343/13)
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: H. M.

      Žalovaná: Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)

      Výrok

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Administrativen sad Sofia-grad (správní soud pro Sofii-město, Bulharsko) rozhodnutím ze dne 4. března 2015 je zjevně nepřípustná.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


title: Věc T-74/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2011 — Flaco-Geräte v. OHIM — Delgado Sánchez (FLACO) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství FLACO — Starší národní slovní ochranná známka FLACO — Relativní důvod pro zamítnutí — Podobnost výrobků — Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 — Žádost o předložení důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky podaná poprvé před odvolacím senátem — Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidlo č. 22 nařízení (ES) č. 2868/95“ )

text:
               25.6.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 186/25

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2011 — Flaco-Geräte v. OHIM — Delgado Sánchez (FLACO)
   (Věc T-74/10) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FLACO - Starší národní slovní ochranná známka FLACO - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žádost o předložení důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky podaná poprvé před odvolacím senátem - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 a pravidlo č. 22 nařízení (ES) č. 2868/95)
   2011/C 186/46
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Flaco-Geräte GmbH (Gütersloh, Německo) (zástupce: M. Wirtz, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Jesús Delgado Sánchez (Socuellamos, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. listopadu 2009 (věc R 86/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Jesúsem Delgadem Sánchezem a Flaco-Geräte GmbH.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Flaco-Geräte GmbH ponese náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


title: Věc C-141/07: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo (Nesplnění povinnosti státem — Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení — Ochrana veřejného zdraví — Odůvodnění — Lékárny — Dodávání farmaceutických výrobků přímo nemocnicím — Blízkost k dotyčné nemocnici)

text:
               8.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 285/8

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
   (Věc C-141/07) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení - Ochrana veřejného zdraví - Odůvodnění - Lékárny - Dodávání farmaceutických výrobků přímo nemocnicím - Blízkost k dotyčné nemocnici)
   (2008/C 285/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Schima, zmocněnec)

      Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti členským státem – Porušení článků 28 a 30 ES – Vnitrostátní právní úprava, která stanoví požadavky, jež musí splňovat lékárny, aby mohly přímo zásobovat nemocnice léčivými přípravky, a jež mohou ve skutečnosti splnit pouze lékárny, které se nacházejí v blízkosti dotčené nemocnice
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


title: Věc C-554/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko ( Nesplnění povinnosti státem — Daň z přidané hodnoty — Směrnice 2006/112/ES — Články 2, 9 a 13 — Hospodářská činnost vykonávaná státem, místními orgány a jinými veřejnoprávními subjekty — Osvobození od daně )

text:
               12.9.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 220/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-554/07) (1)

   („Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 2, 9 a 13 - Hospodářská činnost vykonávaná státem, místními orgány a jinými veřejnoprávními subjekty - Osvobození od daně“)
   2009/C 220/09
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, E. Fitzsimons a N. Travers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné provedení článku 13 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození od daně každé hospodářské činnosti vykonávané státem, místními orgány a jinými veřejnoprávními subjekty

      Výrok

               1)

               Irsko tím, že ve vnitrostátní právní úpravě nezavedlo obecné ustanovení, podle něhož dani z přidané hodnoty podléhají hospodářské činnosti vykonávané veřejnoprávními subjekty, při nichž nevystupují jako orgány veřejné moci;
               tím, že ve vnitrostátní právní úpravě nezavedlo ani obecné ustanovení, podle něhož dani z přidané hodnoty podléhají veřejnoprávní subjekty vystupující jako orgány veřejné moci, pokud by zacházení s nimi jako s osobami nepovinnými k dani mohlo vést k výraznému narušení hospodářské soutěže, ani nezavedlo žádné kritérium umožňující v tomto ohledu vymezit rámec pro výkon posuzovací pravomoci ministerstva financí;
               tím, že ve vnitrostátní právní úpravě nezavedlo obecné ustanovení, podle něhož dani z přidané hodnoty podléhají veřejnoprávní subjekty vykonávající činnosti vyjmenované v příloze I směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, nejsou-li tyto činnosti uskutečňovány v zanedbatelné míře,
               nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 9 a13 této směrnice.

               2)

               Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


title: Věc C-236/15: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Dinu Antoci v. Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor

text:
               19.12.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 475/15

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Dinu Antoci v. Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
   (Věc C-236/15) (1)

   (2016/C 475/23)
   Jednací jazyk: rumunština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


title: Věc T-26/14 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Schönberger v. Účetní dvůr „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Povýšení — Povyšovací řízení za rok 2011 — Sazby násobení — Kontradiktorní“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/41

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Schönberger v. Účetní dvůr
   (Věc T-26/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2011 - Sazby násobení - Kontradiktorní“)
   2014/C 421/58
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)

      Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: B. Schäfer a I. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)

      Předmět

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013, Schönberger v. Účetní dvůr (F-14/12, Sb. VS, EU:F:2013:167), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

      Výrok

               1)

               Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013, Schönberger v. Účetní dvůr (F-14/12) se zrušuje.

               2)

               Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


title: Věc T-229/08: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Impala v. Komise ( Hospodářská soutěž — Spojování — Společný podnik Sony BMG — Zrušení původního rozhodnutí Soudem — Nové rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem — Bezpředmětnost sporu — Nevydání rozhodnutí ve věci )

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/48

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Impala v. Komise
   (Věc T-229/08) (1)

   („Hospodářská soutěž - Spojování - Společný podnik Sony BMG - Zrušení původního rozhodnutí Soudem - Nové rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
   2009/C 282/93
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mezinárodní sdružení) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Crosby, J. Golding, solicitors, a I. Wekstein, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, F. Arbault a K. Mojzesowicz, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice řízení na podporu návrhových žádání žalované: Sony Corporation of America (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: N. Levy, barrister, R. Snelders a T. Graf, advokáti); a Bertelsmann AG (Gütersloh, Německo) (zástupci: P. Chappatte, J. Boyce a A. Lyle-Smythe, solicitors)

      Předmět

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4507 ze dne 3. října 2007, kterým se prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP spojení vytvářející společný podnik slučující činnosti Sony Corporation of America a Bertelsmann AG v oblasti hudebních nahrávek (věc COMP/M.3333-Sony/BMG), které bylo přijato po zrušení rozhodnutí Komise 2005/188/ES ze dne 19. července 2004, kterým se prohlašuje, že spojení je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (případ č. COMP/M.3333-Sony/BMG) (Úř. věst. 2005, L 62, s. 30), rozsudkem Soudu ze dne 13. července 2006, Impala v. Komise (věc T-464/04, Sb. rozh. s. II-2289).

      Výrok

               1)

               Již není na místě o projednávané žalobě rozhodovat.

               2)

               Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mezinárodní sdružení) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství.

               3)

               Bertelsmann AG a Sony Corporation of America ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


title: Věc T-103/06: Žaloba podaná dne  27. března 2006  – ESOTRADE v. OHIM

text:
               20.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 121/17

         Žaloba podaná dne 27. března 2006 – ESOTRADE v. OHIM
   (Věc T-103/06)
   (2006/C 121/30)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: ESOTRADE, S.A. (Madrid) (zástupce: Jaime de Rivera Lamo de Espinosa, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Antonio Segura Sánchez
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2006 ve věci R 217/2004-2, týkající se sporu mezi ochrannými známkami YOKANA/YOKONO;

               —

               určit, že ochrannou známku Společenství č. 1 600 659, „YOKANA“, lze zapsat;

               —

               uložit žalovanému náhradu nákladů jak tohoto řízení, tak předchozích řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Přihlašovaná ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „YOKANA“ (přihláška č. 1 600 659), pro výrobky třídy 14, 18 a 25.
   Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Antonio Segura Sánchez

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství a španělská obrazová ochranná známka „YOKONO“, pro výrobky třídy 25 (č. 1 099 356) a tříd 18, 25 a 39 (č. 336 750).

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky pro určité výrobky tříd 18 a 25
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


title: Věc T-336/13: Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 – Borghezio v. Parlament „Žaloba na neplatnost — Prohlášení předsedy Evropského parlamentu na plenárním zasedání, kterým informoval shromáždění o vyloučení evropského poslance z politické skupiny, jejímž je členem — Akt, který nelze napadnout žalobou — Zjevně nepřípustná žaloba“

text:
               27.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 380/12

         Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 – Borghezio v. Parlament
   (Věc T-336/13) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Prohlášení předsedy Evropského parlamentu na plenárním zasedání, kterým informoval shromáždění o vyloučení evropského poslance z politické skupiny, jejímž je členem - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevně nepřípustná žaloba“)
   2014/C 380/16
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mario Borghezio (Turín, Itálie) (zástupce: H. Laquay, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz a M. Windisch, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu, přijatého ve formě prohlášení jeho předsedy na plenárním zasedání dne 10. června 2013, podle něhož byl žalobce z důvodu jeho vyloučení z politické skupiny „Evropa svobody a demokracie“ od 3. června 2013 nezařazeným poslancem.

      Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá.

               2)

               Mario Borghezio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.

      (1)  Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


title: Věc T-179/06: Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Komise v. Burie Onderzoek en Advies

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/48

         Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Komise v. Burie Onderzoek en Advies
   (Věc T-179/06)
   (2006/C 224/101)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: A. Weimar, zmocněnec, ve spolupráci s W. A. M. Rupertem, advokátem)

      Žalovaná: Burie Onderzoek en Advies B. V. (Nijeholtpade, Nizozemsko)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že žalovaná je povinna Komisi zaplatit 646 871,28 eur, tj. hlavní pohledávku 454 832,62 eur a úroky z prodlení ve výši 192 039,66 eur, včetně zákonných úroků od podání této žaloby až do úplného vyrovnání pohledávky;

               —

               uložit Burie Onderzoek en Advies náhradu nákladů řízení a mimosoudních výdajů.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Evropské společenství, zastoupené Komisí, uzavřelo se žalovanou a dalšími smluvními stranami dvě smlouvy týkající se prací, které jsou prováděny v rámci výzkumu a vývoje v oblasti vyspělých komunikačních technologií v Evropě (program RACE II – Projekt R2022 Barbara) a aplikace telematiky ve veřejném zájmu (program aplikace telematiky Telepromise).
   Komise provedla podle smlouvy audit. Na základě auditu zaslala žalované dlužní úpis. Ze všeobecných smluvních podmínek vyplývá, že žalovaná je povinna uhradit rozdíl mezi schválenými náklady a platbami dosud provedenými Komisí a že se jedná o platbu bez právního důvodu podle článku 203 šesté části Nederlands Burgerlijk Wetboek (nizozemský občanský zákoník), který je použitelný na sporné smlouvy.


title: Věc T-368/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2009 Robertem Sevenierem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2009 ve věci F-62/08, Sevenier v. Komise

text:
               21.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/53

         Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2009 Robertem Sevenierem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. července 2009 ve věci F-62/08, Sevenier v. Komise
   (Věc T-368/09 P)
   2009/C 282/101
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Roberto Sevenier (Paříž, Francie) (zástupci: E. Boigelot a L. Defalque, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání navrhovatele

               —

               zrušit usnesení třetího senátu Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 8. července 2009 vydané ve věci F-62/08, Sevenier v. Komise, které bylo navrhovateli doručeno 13. července 2009;

               —

               vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele, která předložil Soudu pro veřejnou službu Evropské unie;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 8. července 2009 vydaného ve věci Sevenier v. Komise, F-62/08, ve kterém SVS odmítl jako zjevně nepřípustnou žalobu, kterou se navrhovatel domáhal zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. září 2007 v rozsahu, v němž zamítla jeho návrh směřující jednak ke zpětvzetí jeho návrhu na odstoupení ze dne 19. října 1983, a jednak k předložení jeho případu lékařské komisi.
   Na podporu svého kasačního opravného prostředku vznáší navrhovatel v první řadě důvod vycházející z nesprávného právního posouzení, kterého se dopustil SVS při výkladu pojmu čistě potvrzujícího aktu, jelikož SVS kvalifikoval explicitní rozhodnutí vydané po implicitním zamítnutí žádosti navrhovatele jako čistě potvrzující akt, navzdory skutečnosti, že explicitní rozhodnutí vyhovělo částečně žádosti navrhovatele.
   Podpůrně navrhovatel tvrdí, že SVS zkreslil a nezohlednil dokumenty ze spisu a porušil svou povinnost uvést odůvodnění, když konstatoval, že žádná zvláštní okolnost projednávaného případu neodůvodňuje, aby se SVS odchýlil od ustálené judikatury k pojmu čistě potvrzujícího aktu.


title: Věc F-8/11: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. června 2011 — Nieminen v. Rada

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/58

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. června 2011 — Nieminen v. Rada
   (Věc F-8/11) (1)

   2011/C 252/134
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda třetího senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 95, 26.3.2011, s. 14.


title: Věc T-419/16: Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Carrera Brands v. EUIPO – Autec (Carrera)

text:
               19.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 343/44

         Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Carrera Brands v. EUIPO – Autec (Carrera)
   (Věc T-419/16)
   (2016/C 343/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Carrera Brands Ltd (Hongkong, Čínská lidová republika) (zástupce: C. Markowsky, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Autec AG (Norimberk, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Carrera“ –ochranná známka Evropské unie č. 4 630 711

      Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2016, ve věci R 278/2015-4

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil bod 2 výroku napadeného rozhodnutí a změnil jej v tom smyslu, že rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 21. ledna 2015 se zrušuje;

               —

               zrušil napadené rozhodnutí tím, že zamítne návrh žalobkyně směřující k přerušení řízení, a

               —

               podpůrně je změní v tom smyslu, že vyhoví návrhu žalobkyně ze dne 22. srpna 2014 směřujícímu k přerušení řízení, který byl vzat zpět dne 21. května 2015 v rámci řízení o odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení pravidla 20 odst. 7 písm. c) nařízení č. 2868/95.


title: Věc C-388/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 5. září 2008 – Trestní řízení proti Arturu Leymannovi a Alekseii Pustovarovovi

text:
               25.10.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 272/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 5. září 2008 – Trestní řízení proti Arturu Leymannovi a Alekseii Pustovarovovi
   (Věc C-388/08)
   (2008/C 272/23)
   Jednací jazyk: finština
   Předkládající soud
   Korkein oikeus (Finsko)
   Účastníci původního trestního řízení
   Artur Leymann a Aleksei Pustovarov
   Předběžné otázky

               1)

               Jak musí být vykládán výraz používaný v čl. 27 odst. 2 rámcového rozhodnutí (1)„za jiný trestný čin, než kvůli kterému byla předána“, přesněji řečeno, jaká kritéria jsou rozhodná pro posouzení, zda popis činu, na kterém je založena obžaloba, se tak velmi odchyluje od činu, kvůli kterému byla osoba předána, že se jedná o „jiný trestný čin“ ve smyslu čl. 27 odst. 2, a podmínkou trestního stíhání je tedy souhlas podle čl. 27 odst. 3 písm. g) a čl. 27 odst. 4.

               2)

               Musí být čl. 27 odst. 2 rámcového rozhodnutí vykládán v tom smyslu, že řízení o udělení souhlasu podle čl. 27 odst. 3 písm. g) a odst. 4 je třeba použít v situaci, ve které jak zatýkací rozkaz, tak i konečná verze obžaloby byly vydány pro (závažný) trestný čin týkající se omamných látek, avšak popis skutkové podstaty, na němž byla obžaloba založena, se poté změnil takovým způsobem, že předmětem obžaloby byl jiný druh omamné látky, než druh uvedený v zatýkacím rozkazu.

               3)

               Jak musí být vykládán čl. 27 odst. 2 rámcového rozhodnutí, podle kterého nelze osobu, která byla předána, stíhat, odsoudit nebo jinak zbavit svobody za jiný trestný čin, zejména ve vztahu k řízení o udělení souhlasu, které je stanoveno v čl. 27 odst. 4, a s ohledem na ustanovení čl. 27 odst. 3 písm. c), podle kterého se zvláštní režim nepoužije, pokud trestní řízení nevede k uplatnění opatření omezujícího osobní svobodu?

                           a)

                           Musejí být uvedená ustanovení v případech, na které se vztahuje řízení o udělení souhlasu, vykládána v tom smyslu, že nebrání podání obžaloby z důvodu dotčeného trestného činu, soudnímu řízení nebo vydání rozsudku před obdržením souhlasu, pokud obviněný na základě uvedeného podezření o spáchání trestného činu nepodléhá opatření zbavující svobody nebo omezující svobodu?

                           b)

                           Jak se musí posoudit skutečnost, že trestní řízení, na jehož základě dochází k omezení svobody, se týká více trestných činů, z nichž jeden z nich podléhá řízení o udělení souhlasu? Musejí být v tomto případě výše uvedená ustanovení vykládána v tom smyslu, že nebrání obžalobě z důvodu trestného činu, u kterého je podmínkou řízení o udělení souhlasu, soudnímu řízení nebo vydání rozsudku před obdržením souhlasu, i když obviněný v souvislosti se soudním řízením podléhal omezení osobní svobody, pokud omezení svobody z důvodu zbývajících bodů obžaloby spočívá na zákonném základě.

      (1)  Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


title: Věc T-576/11: Žaloba podaná dne 10. listopadu 2011 — Schenker Customs Agency v. Komise

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/56

      Žaloba podaná dne 10. listopadu 2011 — Schenker Customs Agency v. Komise
      (Věc T-576/11)
      (2012/C 25/109)
      Jednací jazyk: nizozemština

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: Schenker Customs Agency BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: A. Jansen a J. Biermasz, advokáti)

         Žalovaná: Evropská komise

         Návrhová žádání

      Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

                  —

                  zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. července 2011, Dossier REM 01/2010;

                  —

                  určil, že prominutí dodatečně vybraného cla je opodstatněné.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Žalobkyně jako celní zástupce v období od 19. února 1999 do 19. července 2001 požádala vlastním jménem celkově 52krát o propuštění výrobku glyfosát do volného oběhu. Jako země původu byl ve všech celních prohlášeních uveden Tchaj-wan. Šetření OLAF ukázalo, že původ přihlášeného glyfosátu není Tchaj-wan, nýbrž Čína. Z tohoto důvodu mělo být dlužno antidumpingové clo, které měla dodatečně vybrat nizozemská celní správa.
      Žalobkyně uvádí, že Evropská komise neoprávněně rozhodla, že prominutí dovozního cla není opodstatněné.
      Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.

                  1)

                  Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že se v případě porušení práv obhajoby, opožděného dodatečného výběru cla a okolnosti, že společnost Schenker nemohla provést přihlášení v přímém zastoupení, jedná o argumenty, které se týkají existence samotného celního dluhu. Tyto argumenty samozřejmě mohou představovat zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92 (1) a bylo tedy nutné se jimi věcně zabývat.

                  2)

                  Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že vystavení nesprávných potvrzení o původu hospodářskou komorou Tchaj-wanu nemůže představovat žádné zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92.

                  3)

                  Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že z jejího jednání v této věci nevyplývají žádné zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92. Evropská komise tedy účinně nedohlédla na vyšetřování podvodu a řízení nekoordinovala.

                  4)

                  Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že pokud jde o společnost Schenker, nedošlo na základě jednání nizozemských orgánů k žádným zvláštním okolnostem. Evropská komise nezohlednila, že nizozemské orgány, které by o podvodu s glyfosátem z Tchaj-wanu věděly, by nejednaly řádně.

                  5)

                  Evropská komise dále neoprávněně zastávala názor, že žalobkyně nejednala s péčí, která je nutno od celního zástupce obvykle očekávat, a že prominutí proto není opodstatněné. Žalobkyně zastává názor, že jí není možné vytýkat ani podvodné jednání, ani zjevnou nedbalost a poukazuje v této souvislosti na rozhodnutí Douanekamer des Gerechtshof Amsterdam ze dne 18. prosince 2008 (viz bod 5.2.3 rozhodnutí).

                  6)

                  Evropská komise neoprávněně nepřezkoumala všechny relevantní skutečnosti a okolnosti.

         (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


title: Věc C-377/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 29. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-377/06) (1)

   (2007/C 82/63)

      Jednací jazyk: finština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


title: Věc C-191/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 79/409/EHS — Ochrana volně žijících ptáků — Zvláště chráněná oblast — Změna bez vědeckého základu)

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/12

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
   (Věc C-191/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Zvláště chráněná oblast - Změna bez vědeckého základu)
   (2006/C 224/22)
   Jednací jazyk: portugalština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a A. Caeiros, zmocněnci)

      Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Fernandes, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1) – Zvláště chráněná oblast – Změna bez vědeckého základu
   Výrok

               1)

               Portugalská republika tím, že změnila vymezení zvláště chráněné oblasti „Moura, Mourão, Barrancos“, a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené oblasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 25.6.2005


title: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2004 ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd. a další proti Komisi Evropských společenství (Hospodářská soutěž — Dohoda narušující soutěž — Trh s grafitovými elektrodami — Stanovení cen a rozdělení trhů — Výpočet výše pokut — Uložení současně více sankcí — Pokyny pro výpočet výše pokut — Použitelnost — Závažnost a délka trvání porušení — Přitěžující okolnosti — Polehčující okolnosti — Schopnost přispívat — Spolupráce během správního řízení — Způsob platby)

text:
               9.10.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/13

      ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 29. dubna 2004
   ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd. a další proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Hospodářská soutěž - Dohoda narušující soutěž - Trh s grafitovými elektrodami - Stanovení cen a rozdělení trhů - Výpočet výše pokut - Uložení současně více sankcí - Pokyny pro výpočet výše pokut - Použitelnost - Závažnost a délka trvání porušení - Přitěžující okolnosti - Polehčující okolnosti - Schopnost přispívat - Spolupráce během správního řízení - Způsob platby)
   (2004/C 251/24)
   Jednací jazyky: němčina a angličtina
   Ve spojených věcech T-236/01, T-239/01, T-244/01 až T-246/01, T-251/01 a T-252/01, Tokai Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), původně zastoupená G. Van Gervenem, T. Franchoem a M. De Gravem, poté G. Van Gervenem a T. Franchoem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, SGL Carbon AG, se sídlem ve Wiesbadenu (Německo), zastoupená M. Klusmannem, F. Wiemerem a C. Canenbleym, advokáty, Nippon Carbon Co. Ltd, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupená H. Gilliamsem, advokátem, Showa Denko KK, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupená M. Dolmansem, P. Werdmullerem, advokáty a J. Temple-Langem, advokátem, GrafTech International Ltd, dříve UCAR International Inc., se sídlem ve Wilmingtonu, Delaware (Spojené státy), zastoupená K. Lasokem, QC a B. Hartnettem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, SEC Corp., se sídlem v Amagasaki, Hyogo (Japonsko), zastoupená K. Platteauem, advokátem, The Carbide/Graphite Group Inc., se sídlem v Pittsburghu (Spojené státy), původně zastoupená M. Seimetzem a J. Brücherem, poté P. Grundem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství, zastoupené W. Möllsem a P. Hellströmem a ve věci T-246/01 W.Wilsem, jako zmocněnci, ve věci T-239/01 ve spolupráci s H.-J. Freundem, advokátem, a ve věcech T-244/01, T-246/01, T-251/01 a T-252/01 s J. Flynnem a C. Kilroy, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejichž předmětem je žádost o celkové nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise 2002/271/ES ze dne 18. července 2001 týkajícího se řízení podle článku 81 Smlouvy ES a článku 53 Dohody o EHP – Věc COMP/E-1/36.490 – Grafitové elektrody (Úř. věst. 2002, L 100, s. 1), Soud (druhý senát), ve složení N.J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A.W.H. Meij, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 29. dubna 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Ve věci T-236/01, Tokai Carbon v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 12 276 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           každému účastníku řízení se ukládá náhrada poloviny vlastních nákladů řízení a poloviny nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.

               2)

               Ve věci T-239/01, SGL Carbon v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 69 114 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada sedmi osmin vlastních nákladů řízení a sedmi osmin nákladů řízení vynaložených Komisí, posledně jmenované se ukládá náhrada jedné osminy jejích vlastních nákladů řízení a jedné osminy náhrady nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               3)

               Ve věci T-244/01, Nippon Carbon v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 6 274 400 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           každému účastníku řízení se ukládá náhrada poloviny vlastních nákladů řízení a polovina nákladů řízení vynaložených druhým účastníkem řízení.

               4)

               Ve věci T-245/01, Showa Denko v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 10 440 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada tří pětin vlastních nákladů řízení a tří pětin nákladů řízení Komise, posledně jmenované se ukládá náhrada dvou pětin vlastních nákladů řízení a dvou pětin nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               5)

               Ve věci T-246/01, GrafTech International, dříve UCAR International v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 42 050 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada čtyř pětin vlastních nákladů řízení a čtyř pětin nákladů řízení vynaložených Komisí, posledně jmenované se ukládá náhrada jedné pětiny vlastních nákladů řízení a jedné pětiny nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

               6)

               Ve věci T-251/01, SEC Corp. v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 6 138 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           každému účastníku řízení se ukládá náhrada poloviny vlastních nákladů řízení a poloviny nákladů řízení protistrany.

               7)

               Ve věci T-252/01, The Carbide/Graphite Group v. Komise:

                           —

                           výše pokuty uložené žalobkyni článkem 3 rozhodnutí 2002/271 je stanovena na 6 480 000 EUR;

                           —

                           v ostatních částech se žaloba zamítá;

                           —

                           žalobkyni se ukládá náhrada tří pětin vlastních nákladů řízení a tří pětin nákladů řízení vynaložených Komisí, posledně jmenované se ukládá náhrada dvou pětin vlastních nákladů řízení a dvou pětin nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      (1)  Úř. věst. C 17, 19.1.2002.


title: Věc T-765/15: Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – BelTechExport v. Rada

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/44

         Žaloba podaná dne 30. prosince 2015 – BelTechExport v. Rada
   (Věc T-765/15)
   (2016/C 068/56)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: BelTechExport ZAO (Minsk, Bělorusko) (zástupci: J. Jerņeva a E. Koškins, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil nařízení Rady (EU) 2015/1948 ze dne 29. října 2015, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 284, s. 62), v rozsahu, v němž toto nařízení vztahuje použití omezujících opatření na žalobkyni, i když je toto použití dočasně pozastaveno,

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1957 ze dne 29. října 2015, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 284, s. 149), v rozsahu, v němž toto rozhodnutí vztahuje použití omezujících opatření na žalobkyni, i když je toto použití dočasně pozastaveno, a

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty neposkytují dostatečné odůvodnění trvalého zapsání žalobkyně v dotčených přílohách, a z toho, že Rada nepostupovala v souladu s ustanoveními čl. 296 druhého pododstavce SFEU, která jí ukládají odůvodnit svá rozhodnutí.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty porušují právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces, uvedené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jelikož byly přijaty, aniž by žalobkyně měla možnost účinně uplatnit své právo na obhajobu, zejména právo být vyslechnuta a právo na řízení, v jehož rámci by se mohla účinně domáhat odstranění svého jména ze seznamu osob a subjektů, jichž se týkají omezující opatření.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty jsou stiženy zjevně nesprávnými posouzeními, jelikož jsou založeny na nesprávném předpokladu, podle něhož žalobkyně, jakožto významná běloruská společnost v odvětví výroby a vývozu zbraní, těží z režimu prezidenta Lukašenka.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty porušují základní právo vlastnit majetek, zakotvené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a v článku 1 prvního protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod, a z toho, že toto porušení není založeno na přesvědčivých důkazech, není odůvodněné a je nepřiměřené.


title: Posudek 1/08: Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství ( „Posudek vydaný na základě čl. 300 odst. 6 ES — Všeobecná dohoda o obchodu službami (GATS) — Listiny specifických závazků — Uzavírání dohod o poskytnutí kompenzačních vyrovnání za změnu a odvolání některých závazků po přistoupení nových členských států k Evropské unii — Sdílená pravomoc — Právní základy — Společná obchodní politika — Společná politika v oblasti dopravy“ )

text:
               16.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 211/2

         Posudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství
   (Posudek 1/08) (1)

   (Posudek vydaný na základě čl. 300 odst. 6 ES - Všeobecná dohoda o obchodu službami (GATS) - Listiny specifických závazků - Uzavírání dohod o poskytnutí kompenzačních vyrovnání za změnu a odvolání některých závazků po přistoupení nových členských států k Evropské unii - Sdílená pravomoc - Právní základy - Společná obchodní politika - Společná politika v oblasti dopravy)
   2011/C 211/02
   Jednací jazyk: všechny úřední jazyky

      Účastnice řízení

      Navrhovatelka: Komise Evropských společenství

      Předmět

   Žádost o posudek — Světová obchodní organizace (WTO) — Všeobecná dohoda o obchodu službami (GATS) — Listiny specifických závazků týkajících se otevření trhů a poskytování národního zacházení — Dohody týkající se změny a odvolání specifických závazků v návaznosti na přistoupení nových členských států k Evropské unii, jakož i kompenzačních vyrovnání ve prospěch členů WTO dotčených těmito změnami a odvoláními — Povaha pravomoci (výlučná, či sdílená) Společenství k uzavření takových dohod a náležité právní základy — Příslušné oblasti působnosti společné obchodní politiky a společné politiky v oblasti dopravy

      Výrok

               1)

               Uzavření takových dohod s dotčenými členy Světové obchodní organizace ve smyslu článku XXI Všeobecné dohody o obchodu službami (GATS), které jsou popsány v této žádosti o posudek, spadá do sdílené pravomoci Evropského společenství a členských států.

               2)

               Akt Společenství, jímž se uvedené Dohody uzavírají, se musí zakládat jak na čl. 133 odst. 1 a 5 a čl. 133 odst. 6 druhém pododstavci ES, tak na článku 71 ES a čl. 80 odst. 2 ES, ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem ES.

      (1)  Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


title: Věc C-170/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli dne  30. března 2006  – Giuseppina Montoro, Michelangelo Liguori v. Beth Israel Deaconess Medical Center

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli dne 30. března 2006 – Giuseppina Montoro, Michelangelo Liguori v. Beth Israel Deaconess Medical Center
   (Věc C-170/06)
   (2006/C 143/45)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Napoli
   Účastníci původního řízení

      Žalobci: Giuseppina Montoro, Michelangelo Liguori

      Žalovaná: Beth Israel Deaconess Medical Center
   Předběžná otázka
   Výklad čl. 5 odst. 3 Bruselské úmluvy, aby bylo určeno, zda mimo případy mnohočetné újmy může či nemůže kritérium soudu místa, kde došlo ke škodné události, zakládat rovněž příslušnost soudu místa, kde se poškozený o existenci škody, která je výsledkem jednání, ke kterému došlo v jiném státě, dozvěděl.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. července 2005 ve věci C-57/02 P: Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) proti Komisi Evropských společenství (Opravný prostředek — Smlouva o ESUO — Dohody narušující hospodářskou soutěž — Příplatek za legování — Shodné chování — Snížení výše pokuty — Spolupráce během správního řízení — Práva obhajoby)

text:
               3.9.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/2

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (prvního senátu)
   ze dne 14. července 2005
   ve věci C-57/02 P: Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) proti Komisi Evropských společenství (1)

   (Opravný prostředek - Smlouva o ESUO - Dohody narušující hospodářskou soutěž - Příplatek za legování - Shodné chování - Snížení výše pokuty - Spolupráce během správního řízení - Práva obhajoby)
   (2005/C 217/04)
   Jednací jazyk: angličtina
   Ve věci C-57/02, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu Soudního dvora ESUO, podaný dne 22. února 2002, Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox), se sídlem v Madridu (Španělsko), (advokáti: A. Vandencasteele a D. Waelbroeck), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Whelan, ve spolupráci s J. Flynnem, advokátem), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S. von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 13. prosince 2001, Acerinox v. Komise (T-48/98), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl žalobní důvod uplatněný Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) vycházející z nedostatku odůvodnění týkajícího se údajné účasti této společnosti na dohodě narušující hospodářskou soutěž na španělském trhu.

               2)

               Opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.

               3)

               Žaloba na neplatnost Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) se zamítá v rozsahu, v němž je založena na žalobním důvodu vycházejícím z pochybení, kterého se dopustila Komise Evropských společenství tím, že přiznala důkazní hodnotu faxu zaslanému dne 14. ledna 1994 společností Avesta Sheffield AB svým pobočkám.

               4)

               Compañía española para la fabricación de aceros inoxidables SA (Acerinox) se ukládá náhrada nákladů řízení v tomto stupni. Náklady řízení spojené s řízením v prvním stupni, které vedlo k rozsudku Soudu uvedenému v bodě 1 tohoto výroku, budou neseny podle podmínek stanovených v bodě 3 výroku uvedeného rozsudku.

      (1)  Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


title: Věc T-456/12: Žaloba podaná dne 17. října 2012 — British Telecommunications v. Komise

text:
               8.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 379/27

         Žaloba podaná dne 17. října 2012 — British Telecommunications v. Komise
   (Věc T-456/12)
   2012/C 379/48
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: British Telecommunications plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Rivas Andrés a G. van de Walle de Ghelcke, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. června 2012 vydané ve věci státní podpory SA.33540 (2012/N) — United Kingdom City of Birmingham — Digital District NGA Network;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod:

                           —

                           Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a bod 35 pokynů k širokopásmovým sítím (1), když neanalyzovala, zda je cíl podpory správně definován;

               2)

               Druhý žalobní důvod:

                           —

                           Komise neposoudila přiměřenost navrhovaného opatření podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a bodů 51 a 79 pokynů k širokopásmovým sítím a měla zahájit formální vyšetřovací řízení;

               3)

               Třetí žalobní důvod:

                           —

                           Komise měla zahájit formální vyšetřovací řízení, protože navrhovaná podpora má dopad na jiné trhy, než na trh NGA, kde nedochází k selhání trhu, a Komise tyto trhy neanalyzovala.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod:

                           —

                           Požadavkem, aby vybraný provozovatel „nabízel různé druhy přístupu k síti, které mohou provozovatelé poptávat“, odstraňuje napadené rozhodnutí „stimulující účinek“ a je neslučitelné s pokyny k širokopásmovým sítím a čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.

               5)

               Pátý žalobní důvod:

                           —

                           Komise porušila čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU a pokyny k širokopásmovým sítím, když schválila použití státní podpory na zdvojnásobení již existujících pronajatých spojovacích sítí v cílové oblasti.

               6)

               Šestý žalobní důvod:

                           —

                           Tím, že napadené rozhodnutí požaduje, aby nová síť „pokrývala různé druhy přístupu k síti, které mohou provozovatelé poptávat“, je nepřiměřené a neslučitelné s právním rámcem Společenství upravujícím elektronické komunikace.

               7)

               Sedmý žalobní důvod:

                           —

                           Napadené rozhodnutí je stiženo vadami skutkového zjištění a zjevně nesprávným posouzením a Komise porušila své povinnosti související s předběžným šetřením, když neuvedla důvody, o které opřela napadené rozhodnutí.

      (1)  Sdělení Komise — Pokyny Společenství k použití pravidel státní podpory ve vztahu k rychlému zavádění širokopásmových sítí [Úř. věst. 2009 C 235, s. 7].


title: Věc C-308/11: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Německo) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH v. Sunstar Deutschland GmbH, dříve John O. Butler GmbH ( „Směrnice 2001/83/ES — Humánní léčivé přípravky — Článek 1 bod 2 písm. b) — Pojem „léčivý přípravek podle funkce“ — Definice pojmu „farmakologický účinek“  “ )

text:
               27.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 331/9

      Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Německo) — Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH v. Sunstar Deutschland GmbH, dříve John O. Butler GmbH
      (Věc C-308/11) (1)

      (Směrnice 2001/83/ES - Humánní léčivé přípravky - Článek 1 bod 2 písm. b) - Pojem „léčivý přípravek podle funkce“ - Definice pojmu „farmakologický účinek“)
      (2012/C 331/13)
      Jednací jazyk: němčina

         Předkládající soud

      Oberlandesgericht Frankfurt am Main

         Účastnice původního řízení

         Žalobkyně: Chemische Fabrik Kreussler & Co. GmbH

         Žalovaná: Sunstar Deutschland GmbH, dříve John O. Butler GmbH

         Předmět věci

      Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Frankfurt am Main — Výklad čl. 1 bodu 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004 (Úř. věst. L 136, s. 34) — Označení výrobku za léčivý přípravek — Ústní voda s 0,12 % chlorhexidinu — Pojem „farmakologického účinku“

         Výrok

                  1)

                  Článek 1 bod 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/27/ES ze dne 31. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že k definování pojmu „farmakologický účinek“ ve smyslu tohoto ustanovení je možné zohlednit definici tohoto pojmu uvedenou v pokynu o vymezení směrnice o kosmetických prostředcích vůči směrnici o léčivých přípravcích, vypracovanému společně útvary Komise a příslušnými orgány členských států.

                  2)

                  Článek 1 bod 2 písm. b) směrnice 2001/83, ve znění směrnice 2004/27, musí být vykládán v tom smyslu, že k tomu, aby bylo možné mít za to, že určitá látka má „farmakologický účinek“ ve smyslu tohoto ustanovení, není nezbytné, aby docházelo k interakci mezi molekulami, které ji tvoří, a buněčnou složkou těla uživatele, ale může postačovat interakce uvedené látky a jakékoliv buněčné složky přítomné v jeho těle.

         (1)  Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


title: Věc T-574/08: Žaloba podaná dne 24. prosince 2008 – Syndicat de thoniers méditerranées a další v. Komise

text:
               21.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 69/41

         Žaloba podaná dne 24. prosince 2008 – Syndicat de thoniers méditerranées a další v. Komise
   (Věc T-574/08)
   (2009/C 69/94)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobci: Syndicat des thoniers méditerranéens (Marseille, Francie), Jean-Luc Buono, Gérard Buono, Marc Carreno, Roger Louis Paul Del Ponte (Balaruc les Bains, Francie), Serge Antoine Di Rocco (Frontignan, Francie), Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Jean Louis Etienne Jalabert (Sigean, Francie), Jean Gérald Lubrano (Marseille, Francie), Gérald Jean Lubrano (Balaruc les Bains, Francie), Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (Sorède, Francie) (zástupce: C. Bonnefoi, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobců

               —

               uznat odpovědnost Evropské komise v rámci důsledku provádění nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři;

               —

               nařídit zaplacení náhrady škody, která odpovídá důsledkům tohoto uznání odpovědnosti; tato náhrada škody je ohodnocena na základě připojených důkazů a je ve stadiu stanovení; je uvedena v eurech:

                           —

                           Buono Jean-Luc a Gérard: 323 053 nebo 564 956 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);

                           —

                           Carreno Marc: symbolické 1 euro;

                           —

                           Del Ponte Roger: 518 707 nebo 703 707 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);

                           —

                           Di Rocco Serge: 388 047 nebo 634 207 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);

                           —

                           Donnarel Jean-Louis: 351 685;

                           —

                           Flores Jean-François: symbolické 1 euro;

                           —

                           Jalabert Jean Louis Etienne: 144 643;

                           —

                           Lubrano Jean a Lubrano Jean Lucien: 212 358;

                           —

                           Lubrano Jean-Gérald: 237 160 nebo 474 320 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);

                           —

                           Lubrano Gérald: 213 588;

                           —

                           Marin Fabrice a Marin Robert: 466 665 nebo 610 820 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);

                           —

                           Marin Hervé, Marin Nicolas, Marin Robert a Marin Sébastien: symbolické 1 euro;

                           —

                           Penniello Jean-Marc: 624 000;

                           —

                           Perez Serge Antoine: 54 645;

               —

               nařídit zaplacení STM náhrady škody za nemajetkovou újmu, která odpovídá důsledkům tohoto uznání odpovědnosti, ve formě jednorázové částky ve výši 30 000 eur, která bude použita pro informování členů ohledně práva a právních předpisů Společenství v oblasti rybolovu;

               —

               nahradit všechny náklady na právní zastoupení, náklady řízení, náklady na soudního vykonavatele a poskytnutí fotokopií vzniklých v tomto řízení, jejichž výše bude stanovena.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobci, námořníci-rybáři, jakož i jejich svaz, požadují náhradu škody, kterou údajně utrpěli v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 530/2008 (1), které zakazuje rybolov tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři plavidly lovícími košelkovými nevody plujícími pod vlajkou Řecka, Francie, Itálie, Kypru a Malty nebo zaregistrovanými v těchto členských státech.
   Na podporu svých žalob uplatňují žalobci několik žalobních důvodů a argumentů:

               —

               porušení zásad kodexu chování připojeného k vnitřním pravidlům Komise v rozsahu, v němž Komise neuskutečnila jednání se Syndicat des thoniers méditerranéens, i když tak slíbila;

               —

               neposkytnutí náhrady škody žalobcům, jejichž rybolovná činnost byla zakázána, i když ještě nedosáhli jejich kvóty;

               —

               skutečnost, že opatření přijatá Komisí nepředstavují pouhé riziko vlastní oblasti činnosti, za které žalobci nemají obdržet náhradu;

               —

               nedostatek důkazů o nezbytnosti přijatých opatření, jelikož ta byla přijata na základě matematických zobecněních, která nemají povahu důkazu;

               —

               skutečnost, že dotčená opatření nejsou založena na vážné hrozbě;

               —

               porušení zásady právní jistoty v rozsahu, v němž dotčené nařízení ukončující rybolov tuňáka obecného bylo přijato ve velmi krátké době a zrušilo ustanovení, která právě zahájila sezónu rybolovu;

               —

               porušení základních práv zaručených Listinou základních práv Evropské unie (2), zejména práva na práci a vlastnického práva.

      (1)  Nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).

      (2)  Úř. věst. C 364, s. 1.


title: Věc C-373/14 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2014 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise

text:
               29.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 339/15

         Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2014 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise
   (Věc C-373/14 P)
   2014/C 339/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corporation (zástupci: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, a P. Berghe, advokáti)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise v rozsahu, v němž zamítá návrh společnosti Toshiba, na zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.129 – Silové transformátory a zrušil toto rozhodnutí,

               —

               podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s právním názorem v rozsudku Soudního dvora a v každém případě,

               —

               přiznal společnosti Toshiba Corporation náhradu jejích nákladů řízení, včetně řízení před Tribunálem.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka napadá rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise (dále jen „napadený rozsudek“), ve kterém Toshiba Corporation (dále jen „Toshiba“) navrhovala zrušení rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.129 – Silové transformátory. V rozsudku, proti kterému je podán kasační opravný prostředek, Tribunál zamítl žalobu společnosti Toshiba v plném rozsahu a uložil společnosti Toshiba náhradu nákladů řízení. V tomto kasačním opravném prostředku Toshiba uvádí, že se Tribunál dopustil těchto nesprávných právních posouzení.

                  První důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že japonští výrobci silových transformátorů byli případnými konkurenty na trhu EHP (1) z důvodu, že překážky pro vstup na trh EHP nebyly nepřekonatelné a (2) z důvodu existence gentlemanské dohody, zatímco měl ověřit, zda japonští výrobci měli reálně konkrétní možnosti vstoupit na trh EHP a zda byl takovýto vstup ekonomicky schůdnou strategií. Při neexistenci případné soutěže mezi japonskými a evropskými výrobci nemohla gentlemanská dohoda porušit článek 81 ES a Komise neměla právo jednat ve věci. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být ve vztahu ke společnosti Toshiba zrušeny.

                  Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba uvádí, že Tribunál zkreslil obsah dopisu, ve kterém další účastník řízení uvedl, že nebude napadat závěry Komise. Komise zastávala názor, že dopis nahradil dřívější tvrzení tohoto účastníka, které potvrzovalo, že v EHP nerealizoval žádný prodej. Toto je však zkreslením důkazu, o který se Tribunál opírá při přijetí závěru, že překážky pro vstup na trh EHP nebyly nepřekonatelné. Toshiba proto uvádí, že napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by měly být zrušeny.

                  Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba tvrdí, že Tribunál uvedl rozporné odůvodnění, použil nesprávné právní posouzení ohledně utajení před veřejností a porušil zásadu osobní odpovědnosti, když považoval tvrzení společnosti Toshiba o její neúčasti na schůzce v roce 2003 v Curychu za „neúčinné“. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být zrušené v rozsahu, v němž dospívají k závěru, že Toshiba pokračovala v účasti na gentlemanské dohodě až do května 2003.

                  Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil článek 18 Pokynů o stanovení pokut, když použil celkové tržní podíly jako náhradu za podíl účastníků na protiprávním jednání. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být zrušené v rozsahu, v němž se pokuta společnosti Toshiba vypočítala na základě celosvětového tržního podílu této společnosti a pokuta jí uložená by měla být odpovídajícím způsobem snížena.


title: Věc C-451/04: Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice

text:
               18.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 314/7

         Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
   (Věc C-451/04)
   (2004/C 314/14)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. října 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               rozhodl, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (1) a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.

               2.

               uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 31. prosince 2002.

      (1)  Úř. věst. L 212, 7.8.2001, s. 12.


title: Věc T-741/15: Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – British Aggregates a další v. Komise

text:
               22.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 68/38

         Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – British Aggregates a další v. Komise
   (Věc T-741/15)
   (2016/C 068/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: British Aggregates Association (Lanark, Spojené království), Tinney Quarries Ltd (St. Johnston, Irsko), MBC Quarries Ltd (Ballybofey, Irsko), Mac Sand Ltd (Stranorlar, Irsko) (zástupci: L. Van den Hende, lawyer, a A. White, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               nařídil zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. srpna 2014, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 25. září 2015, týkající se režimu podpory SA.18859 (11/C) (ex 65/10 NN), poskytnuté Spojeným královstvím – Osvobození od daně z kameniva v Severním Irsku;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že porušení článku 101 SFEU, a tudíž i článku 107 SFEU mohla být zpětně zhojena a tím by bylo osvobození od daně z kameniva v Severním Irsku uvedeno do souladu s vnitřním trhem.

               2.

               Druhý žalobní důvod, jenž je uplatňován podpůrně k prvnímu žalobnímu důvodu, vychází z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že zpětné zhojení provedené Spojeným královstvím bylo slučitelné se zásadou efektivity a s právem na účinný procesní prostředek.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když konstatovala, že osvobození od daně z kameniva v Severním Irsku bylo slučitelné s Pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (1) (pokyny ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2008) a tím čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU. Komise se konkrétně dopustila nesprávního posouzení, když konstatovala, že třetí část kritéria nezbytnosti podle pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2008 byla splněna, zejména to, zda severoirské kamenolomy mohly či nemohly přenést daň z kameniva na zákazníky, aniž by to vedlo k významným slevám.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise ve skutečnosti neprovedla řádné a nestranné šetření, pokud jde o to, zda zpětné zhojení provedené Spojeným královstvím bylo slučitelné se zásadou efektivity a s právem na účinný procesní prostředek, a pokud jde o to, zda byla třetí část kritéria nezbytnosti podle pokynů ke státní podpoře na ochranu životního prostředí splněna.

               5.

               Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise v souladu s článkem 296 SFEU neodůvodnila, proč bylo zpětné zhojení provedené Spojeným královstvím slučitelné se zásadou efektivity a právem na účinný procesní prostředek a proč byla třetí část kritéria nebytnosti podle pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2008 splněna.

      (1)  Pokyny Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí, Úř. věst. 2008, C 82, s. 1.


title: Věc T-534/15: Žaloba podaná dne 16. září 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)

text:
               9.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 371/38

         Žaloba podaná dne 16. září 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)
   (Věc T-534/15)
   (2015/C 371/39)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Viewty GT“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 017 237

      Řízení před OHIM: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. června. 2015, ve spojených věcech R 1937/2014-2 a R 1564/2014-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-454/09: Žaloba podaná dne 19. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/33

         Žaloba podaná dne 19. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-454/09)
   2010/C 24/60
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a B. Stromsky, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechna opatření nezbytná pro zrušení podpory, která byla shledána protiprávní a neslučitelnou se společným trhem rozhodnutím Komise 2008/697/ES (1) ze dne 16. dubna 2008 o státní podpoře C 13/07 (ex NN 15/06 a N 734/06), kterou Itálie poskytla ve prospěch společnosti New Interline [oznámeno pod číslem K(2008) 1321], nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí, jakož i ze Smlouvy o ES;

               —

               uložit Italské republika náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta, ve které Itálie měla zrušit a požadovat navrácení protiprávně vyplacené podpory, uplynula čtyři měsíce po oznámení rozhodnutí. Více než rok poté italské orgány ještě nepřijaly opatření nezbytná pro vykonání rozhodnutí a navrácení podpory.

      (1)  Úř. věst. L 235, s. 12.


title: Věc T-81/15: Žaloba podaná dne 20. února 2015 – Facchinello v. OHIM – Olimpia Splendid (Synthesis)

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/41

         Žaloba podaná dne 20. února 2015 – Facchinello v. OHIM – Olimpia Splendid (Synthesis)
   (Věc T-81/15)
   (2015/C 118/53)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Danila Facchinello (Molinella, Itálie) (zástupce: F. Torlontano, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

      Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Olimpia Splendid SpA (Gualtieri, Itálie)

      Údaje týkající se řízení před OHIM

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Synthesis“ – ochranná známka Společenství č. 2 8 71  069

      Řízení před OHIM: Řízení o zrušení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014 v řízení R 2169/2013-1

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014 a aby tedy prohlásil ochrannou známku Společenství Synthesis za platnou pro výrobky patřící do třídy 11 (klimatizační jednotky);

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení ve prospěch žalobkyně.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství, jelikož první odvolací senát rozhodl o zrušení ochranné známky Společenství s tím, že důkazy poskytnuté majitelkou nejsou způsobilé k prokázání řádného užívání této ochranné známky.


title: Věc T-545/13: Žaloba podaná dne 8. října 2013 — Al Matri v. Rada

text:
               7.12.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 359/18

         Žaloba podaná dne 8. října 2013 — Al Matri v. Rada
   (Věc T-545/13)
   2013/C 359/35
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Doha, Katar) (zástupci: M. Lester, Barrister, a G. Martin, Solicitor)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2013/409/SZBP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 735/2013 (2) v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce, a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že kritéria pro zařazení do napadených opatření byla v případě žalobce splněna.

               2)

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobce na obhajobu a jeho práva na účinnou soudní ochranu.

               3)

               Třetí žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z neodůvodněného a nepřiměřeného omezení vlastnického práva žalobce a jeho práva na podnikání.

      (1)  Prováděcí rozhodnutí Rady 2013/409/SZBP ze dne 30. července 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2013, L 204, s. 52)

      (2)  Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 735/2013 ze dne 30. července 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 101/2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2013, L 204, s. 23)


title: Věc C-549/11: Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Burgas pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite v. Orfey Bulgaria EOOD ( „DPH — Směrnice 2006/112/ES — Články 63, 65, 73 a 80 — Zřízení práva stavby na cizím pozemku fyzickými osobami ve prospěch určité společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám — Směnná smlouva — DPH ze stavebních služeb — Uskutečnění zdanitelného plnění — Vznik daňové povinnosti — Uhrazení celého protiplnění předem — Záloha — Základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami — Přímý účinek“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/10

         Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Burgas pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite v. Orfey Bulgaria EOOD
   (Věc C-549/11) (1)

   (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 63, 65, 73 a 80 - Zřízení práva stavby na cizím pozemku fyzickými osobami ve prospěch určité společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám - Směnná smlouva - DPH ze stavebních služeb - Uskutečnění zdanitelného plnění - Vznik daňové povinnosti - Uhrazení celého protiplnění předem - Záloha - Základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami - Přímý účinek)
   2013/C 46/18
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Varhoven administrativen sad

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Burgas pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite

      Žalovaná: Orfey Bulgaria EOOD

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven administrativen sad — Výklad článků 63, 65, 73, 80 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Uskutečnění zdanitelného plnění, které zakládá povinnost k DPH za provedení stavebních služeb — Zřízení práva stavby fyzickými osobami ve prospěch obchodní společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám — Zálohová platba — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví jako základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami, obvyklou hodnotu dodaného zboží nebo poskytnutých služeb

      Výrok

               1)

               Články 63 a 65 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, zřízeno ve prospěch určité společnosti právo stavby na cizím pozemku za účelem výstavby budovy, jakožto protiplnění za stavební služby spočívající ve výstavbě několika objektů, které se budou nacházet v této budově, a jestliže se uvedená společnost zaváže provést dodání na klíč osobám, které toto právo stavby na cizím pozemku zřídily, nebrání tyto články tomu, aby povinnost k DPH z těchto stavebních služeb vznikla v okamžiku, kdy je zřízeno právo stavby na cizím pozemku, tedy před tím, než bude tato služba poskytnuta, jestliže v okamžiku založení tohoto práva jsou již všechny relevantní prvky tohoto budoucího poskytnutí služeb známy, především pak pokud jsou příslušné služby přesně vymezeny a je-li hodnota uvedeného práva vyjádřitelná v penězích, ověření čehož je na předkládajícím soudu.

               2)

               Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy plnění není uskutečněno mezi stranami, mezi kterými existují vazby ve smyslu článku 80 směrnice 2006/112, což však musí ověřit předkládající soud, je nutné články 73 a 80 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle kterého je u plnění základem daně obvyklá cena dodaného zboží či poskytnutých služeb, jestliže je protiplnění za dané plnění zcela tvořeno zbožím či službami.

               3)

               Články 63, 65 a 73 směrnice 2006/112 mají přímý účinek.

      (1)  Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


title: Věc T-205/04: Žaloba podaná dne 8. června 2004 Alessandrem Ianniellem proti Komisi Evropských společenství

text:
               28.8.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/26

         Žaloba podaná dne 8. června 2004 Alessandrem Ianniellem proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-205/04)
   (2004/C 217/47)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Alessandrem Ianniellem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Yolou Minatchym, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 18. února 2004, které obsahuje odpověď na stížnost Alessandra Ianniella a zrušuje posudek o hodnocení služby žalobce, který byl vyhotoven za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               stanovil mimosmluvní odpovědnost Evropského společenství, která byla založena napadeným rozhodnutím a opožděným vyhotovením posudku o hodnocení služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;

               —

               přiznal žalobci náhradu škody z důvodu utrpěné újmy ve výši 5000 eur;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 18. února 2004, ve kterém se zamítá stížnost sepsaná žalobcem navrhující přehodnocení posudku o hodnocení služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 a podle kterého nebylo třeba zahájit správní šetření ohledně určitých dokumentů, které byly předloženy Paritní hodnotící komisi Generálního ředitelství pro vnější vztahy.
   Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje porušení jistých zásad, např. práva na obhajobu, povinnost správního orgánu zachovávat nestrannost a povinnost odůvodnit akty.
   Navíc napadené rozhodnutí porušilo právo žalobce na ochranu osobních údajů, povinnost náležité péče a zásadu řádné správy.