title: Věc T-110/05: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2006 – Itálie v. Komise ( Ptačí chřipka — Výjimečná opatření přijatá na podporu trhu s vejci — Neexistence výjimečných opatření na podporu trhu s drůbežím masem — Žaloba na neplatnost — Nepřípustnost )

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/44

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. června 2006 – Itálie v. Komise
   (Věc T-110/05) (1)

   („Ptačí chřipka - Výjimečná opatření přijatá na podporu trhu s vejci - Neexistence výjimečných opatření na podporu trhu s drůbežím masem - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost“)
   (2006/C 224/95)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: G. Aiello, zmocněnec)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci)
   Předmět
   Zrušení nařízení Komise (ES) č. 2102/2004 ze dne 9. prosince 2004 o některých výjimečných opatřeních na podporu trhu s vejci v Itálii (Úř. věst. L 365, s. 10) v rozsahu, v němž nestanoví žádná výjimečná opatření na podporu trhu s drůbežím masem ve smyslu článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem (Úř. věst. L 282, s. 77).
   Výrok

               1)

               Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


title: Věc T-89/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. května 2009 — VIP Car Solutions v. Parlament ( Veřejné zakázky na služby — Nabídkové řízení Společenství — Přeprava členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku — Odmítnutí nabídky uchazeče — Povinnost odůvodnění — Odmítnutí sdělit cenu nabídnutou vybraným uchazečem — Žaloba na náhradu škody )

text:
               4.7.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 153/36

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. května 2009 — VIP Car Solutions v. Parlament
   (Věc T-89/07) (1)

   („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Přeprava členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost odůvodnění - Odmítnutí sdělit cenu nabídnutou vybraným uchazečem - Žaloba na náhradu škody“)
   2009/C 153/68
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francie) (zástupci: G. Welzer a S. Leuvrey, advokáti)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Petersheim a M. Ecker, zmocněnci)

      Předmět věci

   Jednak návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 24. ledna 2007, kterým Evropský parlament odmítl zadat žalobkyni zakázku v rámci nabídkového řízení PE/2006/06/UTD/1 a která se týká přepravy členů Evropského parlamentu osobním automobilem a mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku, a jednak návrh na náhradu škody s příslušenstvím

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí, kterým Evropský parlament odmítl zadat společnosti VIP Car Solutions SARL zakázku v rámci nabídkového řízení (č. PE/2006/06/UTD/1), se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 117, 29.5.2007.


title: Věc C-180/04: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Genova ze dne 15. března 2004 ve věci Andrea Vassallo proti Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate („Aziende“)

text:
               12.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Genova ze dne 15. března 2004 ve věci Andrea Vassallo proti Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate („Aziende“)
   (Věc C-180/04)
   (2004/C 156/12)
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Genova vydaném dne 15. března 2004 v řízení probíhajícím před tímto soudem mezi Andrea Vassallo a Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate („Aziende“), předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která došla Kanceláři Soudního dvora dne 16. dubna 2004.
   Tribunale di Genova žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:

               1.

               Zda vzhledem k zásadám zákazu diskriminace a účinnosti a s ohledem na opatření přijatá Itálií pokud jde o pracovní poměr mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem v jiném než veřejném sektoru, má být směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (článek 1 a ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS a ustanovené směrnicí) chápána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je článek 36 vládního nařízení s platností zákona č. 165 ze dne 30. března 2001, který nevymezuje, „za jakých podmínek mají být pracovní smlouvy nebo pracovní poměry na dobu určitou... považovány za uzavřené na dobu neurčitou“, a který vylučuje od počátku a absolutně, aby zneužitím používání této formy smlouvy a poměrů mohly vzniknout pracovní poměry na dobu neurčitou?

               2.

               V případě kladné odpovědi na otázku v bodě 1): má být považováno, vzhledem k uplynutí lhůty pro provedení směrnice, že směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (a zvláště její ustanovení 5) a použitelné zásady práva Společenství – rovněž z hlediska vládního nařízení s platností zákona 368/2001, zvláště jeho článku 5, který stanoví jakožto obvyklý důsledek zneužití smlouvy na dobu určitou nebo pracovního poměru na dobu určitou přeměnu v pracovní poměr na dobu neurčitou – přiznávají jednotlivcům okamžité a bezprostředně vymahatelné právo podle vnitrostátních právních předpisů, které se nejvíce blíží projednávanému případu (a tedy podle pravidel vymezených vládní vyhláškou s platností zákona 368/2001), aby jim byl přiznán pracovní poměr na dobu neurčitou?

               3.

               V případě kladné odpovědi na otázku v bodě 1) a záporné odpovědi na otázku v bodě 2): má být považováno, vzhledem k uplynutí lhůty pro provedení směrnice, že směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (a zvláště její ustanovení 5) a použitelné zásady práva Společenství přiznávají jednotlivcům pouze právo na náhradu škody, kterou by případně utrpěli z důvodu, že Italská republika nepřijala náležitá opatření k tomu, aby se předešlo zneužití používání smlouvy a/nebo pracovních poměrů na dobu určitou ve veřejné správě?


title: Věc C-212/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. května 2008 – Société Zeturf Ltd v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi – Vedlejší účastnice: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)

text:
               2.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 197/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. května 2008 – Société Zeturf Ltd v. Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi – Vedlejší účastnice: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)
   (Věc C-212/08)
   (2008/C 197/20)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Conseil d'État
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Société Zeturf Ltd

      Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 49 a 50 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládány tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která zakotvuje výlučný režim dostihových sázek mimo závodiště ve prospěch jediného neziskového subjektu, jeví-li se tato právní úprava jako způsobilá zaručit dosažení cíle spočívajícího v boji proti kriminalitě, a tím zajistit i ochranu veřejného pořádku způsobem, který je účinnější než méně omezujícími opatření, a je-li tato právní úprava v zájmu snížení nebezpeční výskytu nepovolených herních sítí a směřování hráčů k zákonné nabídce doprovázena dynamickou obchodní politikou poskytovatele, který v důsledku toho zcela nenaplňuje sledovaný cíl omezit příležitosti ke hře?

               2)

               Je pro účely posouzení toho, zda taková vnitrostátní právní úprava, jaká je platná ve Francii a která zakotvuje výlučný režim dostihových sázek mimo závodiště ve prospěch jediného neziskového subjektu, odporuje článkům 49 a 50 Smlouvy o založení Evropského společenství, třeba posoudit překážku volnému pohybu služeb pouze z pohledu omezení vztahujících se na nabídku dostihových sázek přes internet, nebo je třeba zohlednit celé odvětví dostihových sázek bez ohledu na formu, jakou jsou tyto dostihové sázky hráčům nabízeny a zpřístupňovány?


title: Věc F-23/10: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. září 2011 — Allen v. Komise ( „Veřejná služba — Sociální zabezpečení — Závažné onemocnění — Článek 72 služebního řádu — Prodloužení doby nemocenského pojištění prostřednictvím RCAM — Kritérium vycházející z neexistence pojištění v rámci jiného systému“ )

text:
               10.12.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 362/23

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 28. září 2011 — Allen v. Komise
   (Věc F-23/10) (1)

   (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Závažné onemocnění - Článek 72 služebního řádu - Prodloužení doby nemocenského pojištění prostřednictvím RCAM - Kritérium vycházející z neexistence pojištění v rámci jiného systému)
   2011/C 362/38
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Allen (Armacão de Pera, Portugalsko) (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)

      Žalovaná: Komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o uznání závažného onemocnění.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí ze dne 30. června 2009, 17. července 2009 a 7. ledna 2010, kterými Evropská komise odmítla uznat, že A. Allen má závažné onemocnění a odmítla prodloužit dobu jejího nemocenského pojištění, se zrušují.

               2)

               Ve zbývající části se návrhová žádání žaloby zamítají.

               3)

               Evropské komisi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010, s. 58.


title: Věc T-64/13: Usnesení Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – ANKO v. Komise („Rozhodčí doložka – Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) – Smlouva týkající se projektu Doc@Hand – Vrácení zaplacených částek – Dopis uvádějící zaslání oznámení o dluhu – Chybějící právní zájem na podání žaloby – Nepřípustnost“)

text:
               19.1.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 16/37

      Usnesení Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – ANKO v. Komise
      (Věc T-64/13) (1)

      („Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Smlouva týkající se projektu Doc@Hand - Vrácení zaplacených částek - Dopis uvádějící zaslání oznámení o dluhu - Chybějící právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
      (2015/C 016/59)
      Jednací jazyk: řečtina

         Účastnice řízení

         Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)

         Žalovaná: Evropská komise (zástupce: R. Lyal a A. Cordewener, zmocněnci, ve spolupráci s S. Drakakakisem, advokátem)

         Předmět věci

      Žaloba podaná na základě článku 272 SFEU, směřující k tomu, aby Tribunál zaprvé určil, že žalobkyně není povinna vrátit částku, kterou jí zaplatila Komise z titulu projektu Doc@Hand, uzavřeného v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006), a zadruhé, že žalobkyně není povinna zaplatit pevně stanovené příspěvky z titulu téhož projektu

         Výrok

                  1)

                  Žaloba se odmítá jako nepřípustná.

                  2)

                  Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


title: Věc C-486/09: Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/42

         Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-486/09)
   2010/C 24/73
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a N. Bambara, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s nařízením Rady (ES) č. 1030/2002 (1) ze dne 13. června 2002, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 a 9 uvedeného nařízení;

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Spojená ustanovení článků 1 a 9 nařízení (ES) č. 1030/2002 ukládají členským státům přijmout všechna opatření nezbytná pro vydání jednotného vzoru povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí od 14. srpna 2003.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí (Úř. věst. L 157, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 3).


title: Věc C-9/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de commerce de Verviers (Belgie) dne 6. ledna 2012 — Corman-Collins SA v. La Maison du Whisky SA

text:
               10.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 73/22

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de commerce de Verviers (Belgie) dne 6. ledna 2012 — Corman-Collins SA v. La Maison du Whisky SA
   (Věc C-9/12)
   2012/C 73/38
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Verviers

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Corman-Collins SA

      Žalovaná: La Maison du Whisky SA

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 2 nařízení č. 44/2001 (1), případně ve spojení s jeho čl. 5 bodem 1 písm. a) nebo písm. b), vykládat v tom smyslu, že brání takovému pravidlu pro určení příslušnosti, jako je pravidlo obsažené v článku 4 belgického zákona ze dne 27. července 1961, které stanoví příslušnost belgických soudů, má-li výhradní prodejce sídlo na belgickém území a má-li smlouva o výhradním prodeji zcela nebo zčásti účinky na tomto území, a to nezávisle na místě sídla poskytovatele oprávnění k prodeji, je-li poskytovatel oprávnění k prodeji žalovaným?

               2)

               Je třeba čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se použije na smlouvu o výhradním prodeji zboží, na základě které jeden účastník kupuje zboží od druhého účastníka, aby je prodával na území jiného členského státu?

               3)

               V případě záporné odpovědi na tuto otázku, je třeba čl. 5 bod 1 písm. b) nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na takovou smlouvu o výhradním prodeji, jako je smlouva dotčená mezi účastníky?

               4)

               V případě záporné odpovědi na předchozí dvě otázky, je v případě ukončení smlouvy o výhradním prodeji sporným závazkem závazek prodávajícího-poskytovatele oprávnění k prodeji nebo závazek kupujícího-výhradního prodejce?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


title: Věc T-3/12: Žaloba podaná dne 3. ledna 2012 — Kreyenberg v. OHIM — Komise (MEMBER OF €e euro experts)

text:
               3.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 65/18

         Žaloba podaná dne 3. ledna 2012 — Kreyenberg v. OHIM — Komise (MEMBER OF €e euro experts)
   (Věc T-3/12)
   2012/C 65/35
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Německo) (zástupce: J. Krenzel, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. října 2011 ve věci R 1804/2010-2, a

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „MEMBER OF €e euro experts“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 39, 41, 42, 44 a 45.

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.

      Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Evropská komise.

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Evropská komise

      Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu údajného nebezpečí záměny ohledně kvality výrobků a služeb označených touto ochrannou známkou, jakož i porušení čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že v ochranné známce lze údajně rozpoznat heraldickou napodobeninu evropské vlajky zapsané u Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) podle článku 6ter Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví pod číslem 3556 (circula numer) a porušení čl. 7 odst. 1 písm. i) nařízení č. 207/2009 z důvodu monopolizace symbolu „€“.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. i) nařízení č. 207/2009, jelikož se nejedná o totožnou napodobeninu oficiálního znaku „€“, která je nezbytná pro použití tohoto článku a podpůrně je v každém případě splněna výjimka uvedená v čl. 6ter odst. 1 písm. c) Pařížské úmluvy, jelikož relevantní veřejnost by nevycházela z toho, že obrazová ochranná známka žalobce souvisí s Evropskou měnovou unií (nebo Evropskou unií), jakož i podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a g) nařízení č. 207/2009, jelikož Evropská komise ve svém návrhu na prohlášení neplatnosti výslovně odkázala na písmeno c), takže lze vycházet pouze z nesprávné formulace návrhu a první uplatnění důvodu zamítnutí podle čl. 7 odst. 1 písm. g) v námitkovém řízení je třeba považovat za opožděné a nepřípustné.


title: Věc C-172/06: Žaloba podaná dne  31. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Španělské království

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/35

         Žaloba podaná dne 31. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
   (Věc C-172/06)
   (2006/C 131/65)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: S. Pardo Quintillán, zmocněnec)

      Žalovaná: Španělské království
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Španělské království tím, že podřídilo udělování veřejných podpor hospodářským subjektům, které si přejí ve Španělsku uvádět na trh solární kolektory vyrobené a uvedené na trh v jiném členském státě v souladu s právními předpisy, nebo vyrobené v zemi, která podepsala Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, podmínce, aby uvedené kolektory měly osvědčení o shodě splňující požadavky stanovené ve vnitrostátních právních předpisech, a aby za tím účelem byly poslány do určené vnitrostátní laboratoře, aby podstoupily zkoušky již provedené v uvedeném státě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 28 a 30 Smlouvy o ES a z článků 11 a 13 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.

               —

               uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Španělská právní úprava týkající se podmínek přístupu k veřejným podporám solárních kolektorů pocházejících z jiného členského státu nebo ze země, která podepsala Dohodu o Evropském hospodářském prostoru je v rozporu se základní zásadou volného pohybu zboží a nelze ji odůvodnit žádným z důvodů obecného zájmu vyjmenovaných v článku 30 Smlouvy o ES ani žádným z kategorických požadavků uznaných judikaturou Soudního dvora.


title: Věc T-333/10: Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2014 – ATC a další v. Komise „Mimosmluvní odpovědnost — Dovoz ptáků — Dohoda o částkách náhrady škody — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/37

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. září 2014 – ATC a další v. Komise
   (Věc T-333/10) (1)

   („Mimosmluvní odpovědnost - Dovoz ptáků - Dohoda o částkách náhrady škody - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   2014/C 409/53
   Jednací jazyk: nizozemština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Nizozemsko); Avicentra NV (Malle, Belgie); Borgstein Birds and Zoofood Trading vof (Wamel, Nizozemsko); Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Nizozemsko); New Little Birds Srl (Anagni, Itálie); Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Nizozemsko) a Giovanni Pistone (Westerlo, Belgie) (zástupci: M. Osse a J. Houdijk, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Jimeno Fernández a B. Burggraaf, poté F. Jimeno Fernández a H. Kranenborg, zmocněnci)

      Předmět věci

   Žaloba na náhradu škody, která žalobcům údajně vznikla v důsledku přijetí rozhodnutí 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí (Úř. věst. L 285, s. 60), jehož použitelnost byla následně prodloužena, a nařízení Komise (ES) č. 318/2007 ze dne 23. března 2007, kterým se stanoví veterinární podmínky dovozu některých ptáků do Společenství a jeho karanténní podmínky (Úř. věst. L 84, s. 7).

      Výrok

               1)

               O podané žalobě již není třeba rozhodovat.

               2)

               Společnosti Animal Trading Company (ATC) BV, Avicentra NV, Borgstein Birds and Zoofood Trading vof, Bird Trading Company Van der Stappen BV, New Little Birds Srl, Vogelhuis Kloeg, jakož i Giovanni Pistone ponesou vlastní náklady řízení.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


title: Věc C-74/05: Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               2.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/24

         Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-74/05)
   (2005/C 82/49)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicola Yerrell, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1.

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA), (1) nebo nezajistilo, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou, a/nebo neoznámilo Komisi zmíněné předpisy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES.

               2.

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.


title: Věc C-116/09: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Ried i.I. (Rakousko) dne 30. března 2009 — Trestní řízení proti Antoniovi Formatovi, Lence Rohackove, Torstenu Kuntzovi, Gardelu Jong Atenovi, Hubertovi Kanatschnigovi, Jarmile Szabove, Zdence Powerove, Nousii Nettuno

text:
               6.6.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 129/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Ried i.I. (Rakousko) dne 30. března 2009 — Trestní řízení proti Antoniovi Formatovi, Lence Rohackove, Torstenu Kuntzovi, Gardelu Jong Atenovi, Hubertovi Kanatschnigovi, Jarmile Szabove, Zdence Powerove, Nousii Nettuno
   (Věc C-116/09)
   2009/C 129/16
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bezirksgericht Ried i.I.

      Účastníci původního řízení

   Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba článek 43 ES [Smlouva o založení Evropského společenství, ve znění ze dne 2. října 1997, naposledy pozměněném Smlouvou ze dne 25. dubna 2005 o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii (Úř. věst. 2005, L 157, s. 11)] vykládat v tom smyslu, že brání předpisu, který stanoví, že provozovat hazardní hry v hernách mohou pouze společnosti ve formě akciové společnosti se sídlem na území tohoto členského státu, tudíž je třeba založit nebo nabýt kapitálovou společnost v tomto členském státě?

               2)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na některý druh hazardních her, jako jsou hazardní hry v hernách, jestliže v dotčeném členském státě celkově neexistuje souvislá a systematická politika omezování hazardních her, jelikož vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti na hazardních hrách — jako jsou státní sportovní sázky a loterie — a také je propagují (v televizi, novinách a časopisech), přičemž reklama jde dokonce tak daleko, že časově krátce před losováním nabízejí hotovost na sázkový tiket („TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück“)?

               3)

               Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání předpisu, podle kterého se všechny koncese upravené ve vnitrostátním právu týkající se hazardních her a heren udělují na období 15 let na základě právní úpravy, která vylučuje z výběrového řízení uchazeče z území Společenství (kteří nejsou příslušníky tohoto členského státu)?


title: Věci C-227/13 až C-239/13 P: Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, původně Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA, původně Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, původně Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl, v likvidaci (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, původně Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P) a Bonvecchiati Srl (C-239/13 P) v. Comitato „Venezia vuole vivere“ , Manutencoop Società Cooperativa, původně Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc a Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Podpory poskytované podnikům usazeným na území Benátek a Chioggie — Článek 181 Jednacího řádu Soudního dvora“

text:
               17.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 409/21

         Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 – Albergo Quattro Fontane Snc (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, původně Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA, původně Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, původně Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl, v likvidaci (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, původně Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P) a Bonvecchiati Srl (C-239/13 P) v. Comitato „Venezia vuole vivere“, Manutencoop Società Cooperativa, původně Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc a Evropská komise
   (Věci C-227/13 až C-239/13 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory poskytované podnikům usazeným na území Benátek a Chioggie - Článek 181 Jednacího řádu Soudního dvora“)
   2014/C 409/28
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Albergo Quattro Fontane (C-227/13 P), Hotel Gabrielli Srl, původně Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (C-228/13 P), GE.AL.VE. Srl (C-229/13 P), Metropolitan SpA, původně Metropolitan Srl (C-230/13 P), Hotel Concordia Srl, původně Hotel Concordia Snc (C-231/13 P), Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (C-232/13 P), Principessa Srl, v likvidaci (C-233/13 P), Albergo Saturnia Internazionale SpA (C-234/13 P), Savoia e Jolanda Srl (C-235/13 P), Biasutti Hotels Srl, původně Hotels Biasutti Snc (C-236/13 P), Ge.A.P. Srl (C-237/13 P), Rialto Inn Srl (C-238/13 P) a Bonvecchiati Srl (C-239/13 P) (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)

      Další účastníci řízení: Comitato „Venezia vuole vivere“, Manutencoop Società Cooperativa, původně Manutencoop Soc. coop. arl a Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. arl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc a Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, G. Conte a D. Grespan, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravné prostředky se zamítají.

               2)

               Společnostem Albergo Quattro Fontane Snc, Hotel Gabrielli Srl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan SpA, Hotel Concordia Srl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Biasutti Hotels Srl, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl a Bonvecchiati Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


title: Věc T-395/11: Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Elti v. Delegace Evropské unie v Černé Hoře

text:
               24.9.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/35

         Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Elti v. Delegace Evropské unie v Černé Hoře
   (Věc T-395/11)
   2011/C 282/69
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovenská republika) (zástupce: N. Zidar Klemenčič, advokát)

      Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Delegací Evropské unie v Černé Hoře

      Návrhová žádání

               —

               prohlásit, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES (1);

               —

               zrušit zadávací řízení vedené v rámci výběrového řízení „Podpora pro digitalizaci černohorského veřejnoprávního vysílání — Dodávka zařízení, Černá Hora“ (reference EuropaAid/129435/C/SUP/ME-NP) (Úř. věst. 2010/S 178-270613), jelikož žalobkyni se nedostalo rovného zacházení a v důsledku toho neměla možnost opravit/vysvětlit svou nabídku;

               —

               zrušit rozhodnutí o udělení smlouvy ve výše uvedeném výběrovém řízení;

               —

               v případě, že smlouva již byla uzavřena, prohlásit tuto smlouvu za neplatnou od počátku;

               —

               případně, pokud v okamžiku, kdy Soudní dvůr rozhodne, již byla smlouva realizována nebo rozhodnutí již nelze prohlásit za neplatné od počátku, prohlásit, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES a uložit žalované, aby zaplatila žalobkyni náhradu škody ve výši 172 541,56 eur jako náhradu za ztrátu utrpěnou žalobkyní v souvislosti s tímto řízením; a

               —

               uložit žalované, aby uhradila náklady žalobkyně, včetně nákladů kteréhokoliv vedlejšího účastníka řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby žalobkyně předkládá jeden žalobní důvod.

               1)

               První žalobní důvod, kterým tvrdí, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES, jelikož:

                           —

                           informace relevantní pro podání nabídky nebyla poskytnuta všem účastníkům veřejného výběrového řízení stejným způsobem a ve stejné kvalitě;

                           —

                           úspěšnému účastníkovi řízení byly poskytnuty informace diskriminačním způsobem, což jej zvýhodnilo, neboť mohl opravit svoji nabídku a

         zadávací řízení bylo vedeno takovým způsobem, že žalovaná ovlivnila výsledek řízení tím, že si vyžádala dodatečné informace nebo vyjasnění pouze od některých účastníků, čímž porušila zásadu zákazu diskriminace a transparentnosti.

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004 L 134, s. 114).


title: Věc C-568/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri ( „Sazební zařazení zboží — Kombinovaná nomenklatura — Výrobek z cukru, který sestává z 65 % ze sulfátu lysinu a z 35 % z nečistot pocházejících z výrobního procesu — Nařízení (ES) č. 1719/2005 — Nařízení (ES) č. 1265/2001 — Produkční náhrada pro některé výrobky používané v chemickém průmyslu — Neoprávněně vyplacené podpory Společenství — Vrácení — Zásada ochrany legitimního očekávání“ )

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/15

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
   (Věc C-568/11) (1)

   (Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Výrobek z cukru, který sestává z 65 % ze sulfátu lysinu a z 35 % z nečistot pocházejících z výrobního procesu - Nařízení (ES) č. 1719/2005 - Nařízení (ES) č. 1265/2001 - Produkční náhrada pro některé výrobky používané v chemickém průmyslu - Neoprávněně vyplacené podpory Společenství - Vrácení - Zásada ochrany legitimního očekávání)
   2013/C 225/23
   Jednací jazyk: dánština

      Předkládající soud

   Vestre Landsret

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Agroferm A/S

      Žalované: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vestre Landsret — Výklad nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 286, s. 1), a nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu (Úř. věst. L 178, s. 63; Zvl. vyd. 03/33, s. 76) — Sazební zařazení zboží za účelem poskytování produkčních náhrad pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu — Výrobek z cukru vyrobený fermentací za pomocí bakterie Corynebacterium glutamicum a sestávající z 65 % ze sulfátu lysinu a nečistot pocházejících z výrobního procesu — Zařazení zboží do čísla 2309, 2922 nebo 3824 kombinované nomenklatury — Neoprávněně vyplacené podpory Společenství

      Výrok

               1)

               Kombinovaná nomenklatura, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že výrobek sestávající ze sulfátu lysinu a nečistot pocházejících z výrobního procesu je třeba zařadit do čísla 2309 jako přípravek používaný k výživě zvířat.

               2)

               Zásadu ochrany legitimního očekávání je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní celní orgány v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, jednak požadovaly vrácení neoprávněně vyplacených produkčních náhrad pro sulfát lysinu, které již výrobce získal, a jednak odmítly vyplatit produkční náhrady pro tento výrobek, k čemuž se tyto orgány vůči tomuto výrobci zavázaly.

      (1)  Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


title: Věc F-92/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. září 2013 — Faita v. EHSV ( „Veřejná služba — Psychické obtěžování — Žádost o pomoc — Odůvodnění rozhodnutí“ )

text:
               8.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 71/30

      Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. září 2013 — Faita v. EHSV
      (Věc F-92/11) (1)

      (Veřejná služba - Psychické obtěžování - Žádost o pomoc - Odůvodnění rozhodnutí)
      (2014/C 71/56)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Žalobkyně: Carla Faita (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)

         Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Arsène a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty)

         Předmět věci

      Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o uznání chyb v souvislosti s neposkytnutím pomoci a porušením povinnosti péče vůči ní, jakož i o přijetí opatření, na základě kterých by byly zveřejněny její zásluhy a dovednosti, a návrh na náhradu škody.

         Výrok rozsudku

                  1)

                  Žaloba se zamítá.

                  2)

                  Carla Faita ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropským hospodářským a sociálním výborem.

                  3)

                  Evropský hospodářský a sociální výbor ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.

         (1)  Úř. věst. C 347, 26. 11. 2011, s. 46.


title: Věc T-626/13: Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)

text:
               15.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 45/38

         Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — The Tea Board v. OHIM — Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
   (Věc T-626/13)
   2014/C 45/66
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupce: A. Nordemann, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Delta Lingerie (Cachan, Francie)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. září 2013 vydané ve věci R 1501/2012-2,

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Darjeeling collection de lingerie“ zapsaná pro třídy 25, 35 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 468 463

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška slovního označení „DARJEELING“ jako kolektivní ochranné známky Společenství č. 4 325 718 pro výrobky ve třídě 30, přihláška obrazového označení obsahujícího slovní prvek „DARJEELING“ jako kolektivní ochranné známky Společenství č. 8 674 327

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství


title: Věc C-364/08: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance d'Arlon – Belgie) – Marc Vandermeir v. Belgický stát – SPF Finances ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Článek 43 ES — Volný pohyb služeb — Článek 49 ES — Motorová vozidla — Užívání vozidla registrovaného v jednom členském státě osobou, která má bydliště v jiném členském státě — Zdanění tohoto vozidla v posledně uvedeném členském státě )

text:
               24.1.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 19/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance d'Arlon – Belgie) – Marc Vandermeir v. Belgický stát – SPF Finances
   (Věc C-364/08) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Článek 43 ES - Volný pohyb služeb - Článek 49 ES - Motorová vozidla - Užívání vozidla registrovaného v jednom členském státě osobou, která má bydliště v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v posledně uvedeném členském státě“)
   (2009/C 19/17)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předkládající soud
   Tribunal de première instance d'Arlon
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Marc Vandermeir

      Žalovaný: Belgický stát – SPF Finances
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal de première instance d'Arlon – Výklad článků 43 nebo 49 ES – Vnitrostátní ustanovení členského státu, které ukládá osobě samostatně výdělečně činné, která má na území tohoto státu bydliště, aby v něm registrovala své vozidlo, které je již registrované v jiném členském státě, ve kterém vykonává svou nezávislou profesní činnost – Překážka svobodě usazovaní nebo poskytování služeb
   Výrok
   Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, jaká je předmětem věci v původním řízení, na jejímž základě má osoba samostatně výdělečně činná, která má bydliště v tomto členském státě, povinnost v něm registrovat vozidlo pořízené na leasing u společnosti usazené v jiném členském státě, pokud toto vozidlo není ani určeno hlavně k trvalému užívání v prvním členském státě, ani tímto způsobem skutečně užíváno.

      (1)  Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


title: Věc T-603/15: Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Frank v. Komise

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/52

         Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Frank v. Komise
   (Věc T-603/15)
   (2016/C 048/60)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Regine Frank (Bonn, Německo) (zástupce: W. Trautner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí oznámené dopisem ze dne 5. června 2015, neposoudit kladně žádost žalobkyně č. 680151 – QUASIMODO v rámci první fáze a nepřipustit ji k přezkumu v rámci 2. fáze,

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Touto žalobou žalobkyně zpochybňuje implictně zamítavé rozhodnutí Komise o správní stížnosti proti rozhodnutí ERCEA ze dne 5. června 2015, neposoudit kladně žádost žalobkyně č. 680151 – QUASIMODO v rámci Výzev k předkládání návrhů a souvisejících činností v rámci pracovního programu Evropské rady pro výzkum na rok 2016 spadajících pod program „Horizont 2020“ – rámcový program pro výzkum a inovace (2014–2020) a nepřipustit ji k přezkumu v rámci 2. fáze.
   Na podporu žalobu uplatňuje žalobkyně dva žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod: Porušení zásady transparentnosti
               Žalobkyně uvádí, že postup ERCEA porušuje v několikerém ohledu zásadu transparentnosti. Základ pro vyměření není uveden v „Guidelines for Applicants“ ani náležitě vysvětlen v rozhodnutí ze dne 5. června 2015.

               2.

               Druhý žalobní důvod: Porušení zásady rovnosti
               Dále je uplatňováno, že Komise svými blíže nespecifikovanými hodnoceními a napadáním vědecké pověsti žalobkyně porušuje i zásadu rovnosti.


title: Věc T-370/08: Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Csepeli Áramtermelő v. Komise

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/45

         Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Csepeli Áramtermelő v. Komise
   (Věc T-370/08)
   (2008/C 301/76)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Csepeli Áramtermelő kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo, a D. Fessenko, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž určuje Csespel jako příjemce státní podpory, o níž se má za to, že je neslučitelná se společným trhem, a v němž rozhodnutí ukládá Maďarsku, aby vymohlo navrácení této údajné státní podpory, včetně úroků, od Csespel;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K (2008) 2223 konečné ze dne 4. června 2008 (Věc C 41/2005 – Maďarské uvízlé náklady) v rozsahu, v němž určuje Csespel jako příjemce státní podpory, o níž se má za to, že je neslučitelná se společným trhem, a v němž rozhodnutí ukládá Maďarsku, aby vymohlo navrácení této údajné státní podpory, včetně úroků, od žalobkyně.
   Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala a neodůvodnila svůj závěr, že smlouvy o nákupu elektřiny (dále jen „PPA“) uzavřené mezi žalobkyní, která je vlastníkem elektrárny v Maďarsku, kterou naposledy nabyla Atel AG, a státem vlastněným velkoprodejcem elektřiny, Magyar Villamos Muvek Rt. (dále jen „MVM“) představují neslučitelnou státní podporu. Na podporu svých tvrzení žalobkyně vznáší tyto žalobní důvody:
   Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES a čl. 87 odst. 1 ES, když neuvedla odůvodnění a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když zjistila, že PPA uzavřené žalobkyní poskytly hospodářské zvýhodnění žalobkyni.
   Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když došla k závěru, že PPA uzavřené žalobkyní narušují hospodářskou soutěž.
   Zatřetí žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásady proporcionality a rovného zacházení, jelikož za zvláštních okolností případu není povinnost navrácení odůvodněna na základě obecných zásad práva Společenství. Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o metodu, kterou použila pro výpočet částek, jež mají být navráceny.


title: Věc C-571/08: Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/13

         Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
   (Věc C-571/08)
   (2009/C 55/21)
   Jednací jazyk: italština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a L. Pignataro, zmocněnci)

      Žalovaná: Italská republika
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že Italská republika tím, že stanovila minimální cenu za cigarety a rovněž lhůtu 120 dní k dosažení schválení změny ceny tabákových výrobků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59/ES (1).

               —

               uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   K minimální ceně
   Komise tvrdí, že Italská republika tím, že stanovila minimální cenu za cigarety, porušila čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59/ES (jakož i článek 5 směrnice 72/464/EHS (2), který byl nahrazen a jehož obsah je v podstatě shodný). Uvedená norma zakotvuje zásadu, že výrobci a dovozci tabáku mají právo určit nejvyšší maloobchodní prodejní ceny tabákových výrobků. Na základě této zásady členské státy nemohou odůvodnit diskreční pravomoc při stanovení nejvyšších prodejních cen tím, že odkážou na „kontrolu cenové hladiny“, na „dodržování stanovených cen“ nebo též na stanovení tabulky cen v souladu s čl. 9 odst. 2 směrnice 95/59/ES.
   Minimální cenu není možné odůvodnit úvahami o ochraně veřejného zdraví. Odpovídající cíl, který bere do úvahy zákonodárce Společenství, může být totiž dosažen zvýšeným zdaněním cigaret s tím, že se použijí daňové parametry přizpůsobené situaci každého členského státu.
   Tvrzení italské vlády založené na předpokládaném nebezpečí zvýšení nezákonného obchodu s výrobky, které jsou pašované nebo falšované v důsledku příliš vysokých a nepřiměřených cen na trhu, rovněž není opodstatněné. Uvedený závěr se zakládá na pouhých tvrzeních italské vlády, která nemají oporu v důkazech, i když nevysvětlil, jak by cenový rozdíl, vyplývající ze zvýšení daně, měl přispět k podstatně většímu zvýšení podvodů oproti výsledkům, které je možné odvodit z politiky minimálních cen. Komise zastává názor, že je pravomocí každého členského státu uskutečňovat v rámci práva Společenství kontroly, které jsou nezbytné k zabezpečení výběru splatných daní. Tato nezbytnost nemůže v žádném případě ovlivnit povinnost členských států dodržovat ustanovení směrnice 95/59/ES včetně článku 9.
   Ke lhůtě 120 dní ke schválení cen tabákových výrobků
   Pro účely obchodování v Itálii musí být ceny tabákových výrobků zapsané v oficiální tabulce cen. Žádost o zápis se zašle na Ministero dell'Economia e delle Finance (Ministerstvo hospodářství a financí) – Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (Autonomní správa státních monopolů) (ASSM). ASSM nedisponuje diskreční pravomocí pro účely potvrzení zápisu. Podle názoru Komise, nadměrně dlouhá lhůta 120 dní, kterou stanovil italský orgán pro rozhodnutí o žádosti o změnu ceny způsobuje, že zásada volného stanovení nejvyšších cen hospodářskými subjekty, která je zakotvená v čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59, je v praxi částečně znemožněna.

      (1)  Směrnice Rady 95/59/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (Úř. věst. L 291, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283).

      (2)  Směrnice Rady 72/464/EHS ze dne 19. prosince 1972 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 303, s. 1).


title: Věc C-95/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne  15. února 2006  Bausch & Lomb Inc. proti rozsudku vydanému dne  17. listopadu 2005  ve věci T-154/03: Biofarma SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

text:
               6.5.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 108/4

         Kasační opravný prostředek podaný dne 15. února 2006 Bausch & Lomb Inc. proti rozsudku vydanému dne 17. listopadu 2005 ve věci T-154/03: Biofarma SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   (Věc C-95/06 P)
   (2006/C 108/06)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Bausch & Lomb Inc. (zástupci: M. Silverleaf QC, R. Black, B. Gerber a E. Kohner, advokáti)

      Další účastníci řízení: 1. Biofarma SA; 2. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
   Navrhovatel se domáhá, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil sporný rozsudek;

               —

               potvrdil rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 5. února 2003;

               —

               nařídil OHIM, aby zapsal ochrannou známku přihlášenou jménem navrhovatele;

               —

               nařídil odpůrci nahradit náklady tohoto kasačního opravného prostředku a řízením v prvním stupni.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Navrhovatel uplatňuje, že rozsudek Soudu prvního stupně by měl být zrušen z následujících důvodů:
   Soud prvního stupně v rozsudku rozhodl, že u veřejnosti existuje nebezpečí záměny mezi dvěma dotčenými ochrannými známkami. Navrhovatel tvrdí, že Soud se při přijetí tohoto závěru dopustil nesprávného právního posouzení nebo porušil pravidla řízení, popřípadě obojí. Uplatňované nesprávnosti jsou uvedeny níže.
   Soud se dopustil nesprávného posouzení tím, že nepřezkoumal, nebo nepřezkoumal řádně, zda výrobky, pro které jsou kolidující ochranné známky zapsány, nebo je požadován jejich zápis, jsou podobné. Dopustil se nesprávného právního posouzení ve svých premisách.
   Soud měl přezkoumat, zda výrobky, pro které byl zápis požadován, jsou podobné výrobkům, pro které bylo prokázáno užívání kolidující ochranné známky. Kdyby tak Soud učinil, došel by k závěru, že tomu tak není, a že tedy není důvod pro použití čl. 8 odst. 1 písm. b). Podpůrně měl dojít k závěru, že existuje nanejvýše přechodná podobnost ve druhu a že pokud je porovnána se souborem důkazů, které umožňují určit, že existuje nebezpečí záměny, vyžaduje taková nízká podobnost velmi vysoký stupeň podobnosti mezi kolidujícími známkami a uvedení důvodů, ze kterých může dotyčná veřejnost dojít k závěru, že pocházejí ze zdrojů, které jsou obchodně propojeny.
   Soud se dopustil nesprávného právního posouzení použitím čl. 8 odst. 1 písm. b) při přezkumu, zda mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje vzájemná podobnost. Neučinil tak na základě globálního posouzení celkového dojmu, kterým ochranné známky působí na zrak nebo sluch průměrného spotřebitele, ale na základě podrobného rozboru lingvistických a slovesných vlastností slov, ze kterých se skládají dotčené ochranné známky.
   Pro určení, zda existuje podobnost, měl Soud vzít v úvahu ochranné známky jako celek ve vztahu ke vzhledovému a zejména sluchovému dojmu, který kolidující ochranné známky vyvolávají u průměrného spotřebitele. Navíc Soud nevzal v úvahu skutečnost, že dotčené výrobky jsou výrobky, pro které účastníci shodně uznávají, že lze očekávat, že dotyčná veřejnost vynakládá při jejich výběru a užívání zvláštní péči. Pokud by Soud zaujal správný přístup, došel by k závěru, že obě ochranné známky zní a vypadají odlišně.
   Soud nevymezil dotyčnou veřejnost, a dopustil se tedy nesprávného právního posouzení. Rovněž se dopustil nesprávného právního posouzení, když použil čl. 8 odst. 1 písm. b), jelikož se domníval, že částí dotčené veřejnosti jsou pacienti. V souladu s platným právem měl dojít k závěru, že cílovou veřejností jsou lékařští odborníci.
   Při provádění svého posouzení podobnosti jednal Soud mechanicky. Neposoudil podobnosti, které zjistil, ani nepřezkoumal, zda vedou k nebezpečí záměny. Spokojil se s předpokladem, že tomu tak je. Následkem toho tedy popřel rozdíly mezi ochrannými známkami a výrobky a došel k závěru, že nemohou zabránit tomuto nebezpečí. Tento závěr neodůvodnil. Dopustil se tedy nesprávného právního posouzení, jelikož použil čl. 8 odst. 1 písm. b), tak jak byl vyložen Soudním dvorem, nebo jelikož porušil pravidla řízení, zejména článek 81 jednacího řádu, jelikož neuvedl důvody svého rozhodnutí, popřípadě se dopustil obou těchto nesprávných posouzení.
   Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když nevzal v úvahu stupeň pozornosti, který průměrný spotřebitel věnuje dotyčným výrobkům, a nepřezkoumal, zda tato pozornost nemůže snížit nebezpečí záměny. Měl vzít v úvahu zvláště vysoký stupeň pozornosti, který průměrný spotřebitel vynakládá, když připravuje a provádí svou volbu mezi dotyčnými výrobky a účinek, který tento zvláště vysoký stupeň pozornosti může mít na nebezpečí záměny. V důsledku toho Soud nesprávně použil čl. 8 odst. 1 písm. b), tak jak byl vyložen Soudním dvorem.


title: Věc T-166/13: Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Ben Ali v. Rada

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/45

         Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Ben Ali v. Rada
   (Věc T-166/13)
   2013/C 156/84
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francie) (zástupce: A. de Saint Remy, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               přijal podle článku 64 svého jednacího řádu organizační procesní opatření, kterým bude Komisi uloženo, aby předložila „veškeré dokumenty týkající se přijetí“ napadeného nařízení;

               —

               zrušil rozhodnutí č. 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým byly prodlouženy účinky rozhodnutí č. 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 a prováděcího rozhodnutí č. 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, jimiž byla k tíži pana Mehdiho Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI zavedena řada omezujících opatření spočívajících ve zmrazení jeho veškerých finančních prostředků, aktiv a ostatních hospodářských zdrojů;

               —

               uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila celkovou částku 50 000 eur jako náhradu veškeré způsobené újmy;

               —

               uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila částku 7 500 eur jako náhradu jeho výdajů na obhajobu v této věci a v souladu s článkem 91 jednacího řádu také výdaje na obhajobu jakožto náklady, jejichž náhradu lze přiznat;

               —

               uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v podstatné míře totožné s žalobními důvody předloženými ve věci T-301/11, Ben Ali v. Rada (1), nebo jsou jim podobné.

      (1)  Úř. věst. 2011, C 226, s. 29.


title: Věc T-299/02: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne  25. října 2005  – Dedeu i Fontcuberta v. Komise ( Úředníci — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu — Práce konaná pro jiný stát — Pojem obvyklého bydliště )

text:
               24.12.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/17

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2005 – Dedeu i Fontcuberta v. Komise
   (Věc T-299/02) (1)

   („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práce konaná pro jiný stát - Pojem obvyklého bydliště“)
   (2005/C 330/43)
   Jednací jazyk: španělština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Carles Dedeu i Fontcuberta (Brusel, Belgie) (zástupci: J. García-Gallardo Gil-Fournier, J. Guillem Carrau, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem a j. Gutiérrezem Gilbertem, advokáty)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsahujících konkludentní zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 23. září 2002 a výslovné odmítnutí ze dne 14. listopadu 2002, kterými se odmítá přiznat příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i s ním související příspěvky.
   Výrok rozsudku

               1)

               Přípis Komise ze dne 25. února 2002 a rozhodnutí Komise ze dne 14. listopadu 2002 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají odmítnutí přiznat žalobci příspěvek za práci v zahraničí stanovený v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i příspěvek na zařízení stanovený v čl. 5 odst. 1 téže přílohy.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Komise ponese veškeré náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


title: Věc C-153/15 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2015 společností Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. ledna 2015 ve věci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie

text:
               8.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 190/6

         Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2015 společností Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. ledna 2015 ve věci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie
   (Věc C-153/15 P)
   (2015/C 190/06)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokát, G. Pandey, Advocaat, D. Rovetta, advokát, M. Gambardella, advokát)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:

               —

               zrušil usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 ve věci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie, a prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;

               —

               Vrátil věc Tribunálu;

               —

               Uložil Radě náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Navrhovatelka předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku, jež vycházejí z toho, že Tribunál napadené usnesení založil na zjevně nesprávném posouzení a na nesprávném právním posouzení.
   Podle navrhovatelky se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení, když rozhodl zaprvé, že k úplnému individuálnímu oznámení došlo dne 19. října 2012, a zadruhé, že toto oznámení proběhlo před zveřejněním obecného oznámení v sérii C Úředního věstníku Evropské unie dne 16. října 2012.
   Dále se podle navrhovatelky dopustil Tribunál nesprávného právního posouzení, a to zaprvé když nezohlednil požadavek, aby oznámení obsahovalo odůvodnění, zadruhé když rozhodl, že účinkem individuálního oznámení mohlo být zkrácení lhůty k napadení právního aktu Evropské unie před soudem, zatřetí když opomenul právní důsledky rozhodnutí učiněných Radou v souvislosti s postupem oznamování, a začtvrté když nezohlednil legitimní chápání práva v době podání žaloby.


title: Věc C-44/16 P: Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. května 2017 – Dyson Ltd v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Směrnice 2010/30/EU — Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie — Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 — Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů — Energetická účinnost — Metoda měření — Vymezení přenesené pravomoci — Zkreslení důkazů — Povinnost uvést odůvodnění Tribunálu“

text:
               24.7.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 239/10

         Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. května 2017 – Dyson Ltd v. Evropská komise
   (Věc C-44/16 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Směrnice 2010/30/EU - Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie - Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 - Uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů - Energetická účinnost - Metoda měření - Vymezení přenesené pravomoci - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění Tribunálu“)
   (2017/C 239/13)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dyson Ltd (zástupci: E. Batchelor a M. Healy, solicitors, F. Carlin, barrister, A. Patsa, advokát)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a E. White, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 11. listopadu 2015, Dyson v. Komise (T 544/13, EU:T:2015:836) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl první část prvního žalobního důvodu a třetí žalobní důvod vznesené v prvním stupni.

               2)

               Věc se vrací Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí o první části prvního žalobního důvodu a o třetím žalobním důvodu vznesených v prvním stupni.

               3)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

      (1)  Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


title: Věc C-248/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko (Nesplnění povinnosti státem — Ochrana podzemních vod před znečišťováním nebezpečnými látkami — Směrnice 80/68/EHS)

text:
               22.12.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 315/6

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
   (Věc C-248/05) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana podzemních vod před znečišťováním nebezpečnými látkami - Směrnice 80/68/EHS)
   (2007/C 315/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)

      Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12 a 13 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst. L 20, s. 43) – Provoz skládky v Ballymurtagh v hrabství Wicklow bez formálního povolení – Znečištění podzemních vod v hrabství Wexford a v Killarney v hrabství Kerry nepřímým vypouštěním fosforu ze septických jímek
   Výrok

               1)

               Irsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami, pokud jde o městskou skládku v Ballymurtagh (hrabství Wicklow), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Irsku se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


title: Věc T-449/08: Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — SLV Elektronik v. OHIM — Jiménez Muñoz (LINE) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LINE — Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Line — Částečné zamítnutí zápisu — Relativní důvody pro zamítnutí — Nebezpečí záměny — Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“ )

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/27

         Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — SLV Elektronik v. OHIM — Jiménez Muñoz (LINE)
   (Věc T-449/08) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LINE - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Line - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
   2011/C 347/41
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Německo) (zástupce: C. König, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Španělsko)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2008 (věc R 759/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Angelem Jiménezem Muñozem a společností SLV Elektronik GmbH.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. července 2008 (věc R 759/2007-4) se zrušuje ve vztahu k výrobkům „síťové lampy, osvětlovací přístroje a zařízení, světelné přístroje pro jevištní efekty, elektrické lampy a součástky výše uvedených výrobků“ spadajícím do třídy 11.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


title: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 10. května 2004 ve věci T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie (Žaloba na neplatnost — Nařízení (ES) č. 1774/2002 — Hygienická pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu — Zjevná nepřípustnost)

text:
               20.11.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 284/17

      USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ

   ze dne 10. května 2004
   ve věci T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, Josef Kloh proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie (1)

   (Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1774/2002 - Hygienická pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu - Zjevná nepřípustnost)
   (2004/C 284/36)
   Jednací jazyk: němčina
   Ve věci T-391/02, Bundesverband der Nahrungsmittel- und Speiseresteverwertung eV, se sídlem v Bochum (Německo), Josef Kloh, s bydlištěm v Eichenried (Německo), zastoupení R. Steilingem a S. Wienhuesem, advokáty, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: H. Duintjer Tebbens a U. Rösslein, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Radě Evropské unie (zmocněnci: J.-P. Hix a F. Ruggeri Laderchi), podporovaným Komisí Evropských společenství (zmocněnec: G. Braun, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na částečné zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (Úř. věst. L 273, s. 1), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A.W.H. Meij a N.J. Forwood, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.

               2)

               Není namístě rozhodnout o návrzích na vstoupení Landwirtschaftskammer Vorarlberg a M. Wohlgenannta a J. Tafernera jako vedlejších účastníků.

               3)

               Žalobci ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Evropskému parlamentu a Radě.

               4)

               Komise ponese své náklady.

               5)

               Landwirtschaftskammer Vorarlberg, jakož i M. Wohlgenannt a J. Taferner, kteří podali návrh na vstoupení jako vedlejší účastníci, ponesou své náklady.

      (1)  Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


title: Věc C-96/13: Usnesení předsedy desátého senátu Soudního dvora ze dne 10. února 2014 – Evropská komise v. Řecká republika

text:
               16.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 184/23

         Usnesení předsedy desátého senátu Soudního dvora ze dne 10. února 2014 – Evropská komise v. Řecká republika
   (Věc C-96/13) (1)

   2014/C 184/36
   Jednací jazyk: řečtina
   Předseda desátého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/45

         (2006/C 178/82)
   Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 165, 15.7.2006

   Dřívější publikace

      Úř. věst. C 154, 1.7.2006

      Úř. věst. C 143, 17.6.2006

      Úř. věst. C 131, 3.6.2006

      Úř. věst. C 121, 20.5.2006

      Úř. věst. C 108, 6.5.2006

      Úř. věst. C 96, 22.4.2006

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Věc C-160/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Bawaria Motors Sp. z o.o. v. Minister Finansów ( „Směrnice 2006/112/ES — DPH — Článek 136 — Osvobození od daně — Články 313 až 315 — Zvláštní režim zdanění ziskové přirážky — Dodání ojetých motorových vozidel obchodníkem povinným k dani — Motorová vozidla předtím dodaná obchodníkovi povinnému k dani osvobozená od DPH jinou osobou povinnou k dani, která uplatnila nárok na částečný odpočet daně zaplacené na vstupu“ )

text:
               29.9.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 295/11

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polsko) — Bawaria Motors Sp. z o.o. v. Minister Finansów
   (Věc C-160/11) (1)

   (Směrnice 2006/112/ES - DPH - Článek 136 - Osvobození od daně - Články 313 až 315 - Zvláštní režim zdanění ziskové přirážky - Dodání ojetých motorových vozidel obchodníkem povinným k dani - Motorová vozidla předtím dodaná obchodníkovi povinnému k dani osvobozená od DPH jinou osobou povinnou k dani, která uplatnila nárok na částečný odpočet daně zaplacené na vstupu)
   2012/C 295/18
   Jednací jazyk: polština

      Předkládající soud

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bawaria Motors Sp. z o.o.

      Žalovaný: Minister Finansów

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad článku 136, čl. 313 odst. 1, článku 314, jakož i článku 315 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Zvláštní režim pro obchodníky povinné k dani — Prodej ojetých motorových vozidel konečnému spotřebiteli — Uplatnění režimu ziskové přirážky v případě, kdy obchodník koupil motorové vozidlo osvobozené od daně od osoby, která sama uplatnila nárok na částečný odpočet daně zaplacené na vstupu

      Výrok

   Článek 313 odst. 1 a článek 314 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s články 136 a 315 této směrnice, je třeba vykládat v tom smyslu, že obchodník povinný k dani není oprávněn k uplatnění režimu zdanění ziskové přirážky, pokud dodá motorová vozidla považovaná za použité zboží ve smyslu čl. 311 odst. 1 bodu 1 uvedené směrnice, která předtím nabyl osvobozená od daně z přidané hodnoty od jiné osoby povinné k dani, jež uplatnila nárok na částečný odpočet uvedené daně zaplacené na vstupu z kupní ceny těchto vozidel.

      (1)  Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


title: Věc T-669/15: Žaloba podaná dne 9. října 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v ECHA

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/80

         Žaloba podaná dne 9. října 2015 – Lysoform Dr. Hans Rosemann a další v ECHA
   (Věc T-669/15)
   (2016/C 048/88)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Berlín, Německo), Ecolab Deutschland GmbH (Monheim, Německo), Schülke & Mayr GmbH (Norderstedt, Německo), Diversey Europe Operations BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: K. Van Maldegem, M. Grunchard, advokáti, a P. Sellar, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou,

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky týkající se zapsání společnosti BASF na seznam účinných látek a dodavatelů stanovený článkem 95 nařízení (EU) č. 528/2012 (1), a

               —

               uložil ECHA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobkyně tvrdí, že ECHA postupovala v rozporu s platným právem tím, že umožnila uvedené společnosti figurovat na seznamu stanoveném článkem 95 nařízení (EU) č. 528/2012 v souvislosti s určitou látkou. Žalobkyně za tímto účelem uplatňují tři žalobní důvody.

               1.

               V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že ECHA chybně uplatnila pravidla týkající se povinnosti společností předložit v souladu s čl. 95 odst. 1 nařízení (EU) č. 528/2012 úplnou dokumentaci.

               2.

               Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že ECHA zacházela rozdílně se společnostmi, které se nacházely ve stejné situaci.

               3.

               Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že na rozdíl od požadavků nařízení (EU) č. 528/2012 ECHA nezaručila, aby mezi společnostmi, které se zúčastnily programu přezkumu určitých látek, a společnostmi, které byly „černými pasažéry“, panovaly rovné podmínky hospodářské soutěže.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (Úř. věst. L 167, s. 1).


title: Věc F-12/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Di Prospero v. Komise ( „Veřejná služba — Jmenování — Úspěch ve výběrovém řízení v návaznosti na výzvu, aby se žalobkyně účastnila výběrového řízení za účelem výkonu rozsudku — Jmenování do platové třídy se zpětnou účinností“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 26. června 2013 — Di Prospero v. Komise
   (Věc F-12/12) (1)

   (Veřejná služba - Jmenování - Úspěch ve výběrovém řízení v návaznosti na výzvu, aby se žalobkyně účastnila výběrového řízení za účelem výkonu rozsudku - Jmenování do platové třídy se zpětnou účinností)
   2013/C 252/78
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Rita Di Prospero (Brusel, Belgie) (zástupci: Mes S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, avocats)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. J. Currall a Mme B. Eggers, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá žádost žalobkyně týkající se jejího zařazení do platové třídy AD 11 se zpětnou účinností k 1. lednu 2010 a návrh na náhradu údajně vzniklé škody.

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. října 2011, kterým odmítla zařadit R. Di Prospero do platové třídy AD 11 od 1. ledna 2010, se zrušuje.

               2)

               Ve zbývající části se žaloba zamítá.

               3)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené R. Di Prospero.

      (1)  Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s 32.


title: Věc C-378/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 21. srpna 2008 – ERG Raffinerie Mediterraneee SpA a další v. Ministero dello Sviluppo Economico a další

text:
               22.11.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 301/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 21. srpna 2008 – ERG Raffinerie Mediterraneee SpA a další v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
   (Věc C-378/08)
   (2008/C 301/26)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia.
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: ERG Raffinerie Mediterraneee SpA a další

      Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico a další
   Předběžné otázky

               1)

               Brání zásada „znečišťovatel platí“ (článek 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES) a ustanovení směrnice 2004/35/ES (1) ze dne 21. dubna 2004, jak je uvedeno výše, vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby uložil soukromým podnikatelům – pouze z toho důvodu, že v současnosti vykonávají svou činnost v oblasti, která je dlouhodobě znečišťována, nebo v sousedství dlouhodobě kontaminované oblasti – že mají provést opatření k nápravě bez ohledu na jakékoliv šetření zaměřené na zjištění toho, kdo je za znečištění odpovědný?

               2)

               Brání zásada „znečišťovatel platí“ (článek 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES) a ustanovení směrnice 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004, jak je uvedeno výše, vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby stanovil zvláštním způsobem odpovědnost za náhradu škody na životním prostředí subjektu majícího věcná práva a/nebo vykonávajícího podnikatelskou činnost v kontaminované oblasti, a to pouze na základě vztahu „umístění“ subjektu (tedy na základě toho, že se jedná o podnikatele, jenž vykonává činnost v dané lokalitě), aniž by tedy bylo nutné předem zjišťovat příčinnou souvislost mezi chováním tohoto subjektu a znečištěním?

               3)

               Brání právní úprava Společenství podle článku 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES, a ustanovení směrnice 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž přesahuje zásadu „znečišťovatel platí“ a dovoluje veřejnému orgánu, aby stanovil zvláštním způsobem odpovědnost za náhradu škody na životním prostředí subjektu majícího věcná práva a/nebo podnikajícího v kontaminované oblasti, aniž by bylo nutné kromě příčinné souvislosti mezi chováním tohoto subjektu a znečištěním předem zjišťovat ani existenci subjektivní podmínky úmyslu nebo jiného zavinění?

               4)

               Brání zásady Společenství ve věci ochrany hospodářské soutěže stanovené ve Smlouvě o založení Evropského společenství a v uvedených směrnicích 2004/18/ES (2), 93/97/EHS (3) a 89/665/EHS (4) vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby přímo a bez předchozího potřebného veřejného řízení zadával soukromým subjektům (Società Sviluppo S.p.A. a Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) činnost popisu sedimentů, projektování a provedení sanace – tedy provádění veřejných prací – na území, jež je v majetku státu?

      (1)  Úř. věst. L 143, s. 56.

      (2)  Úř. věst. L 134, s. 114.

      (3)  Úř. věst. L 290, s. 1.

      (4)  Úř. věst. L 395, s. 33.


title: Věc C-442/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 24. září 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               22.12.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 462/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 24. září 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
   (Věc C-442/14)
   (2014/C 462/23)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting

      Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

      Předběžné otázky

               1)

               Vyplývá z ustanovení článku 14 směrnice 91/414 (1), článku 63 ve spojení s článkem 59 nařízení o přípravcích na ochranu rostlin (2) (č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009) a článku 19 směrnice 98/8 (3), že o žádosti o důvěrnost ve smyslu uvedených článků 14, 63 a 19 podané žadatelem uvedeným v těchto článcích musí být rozhodnuto pro každý zdroj informací před nebo při udělení povolení, nebo před nebo při změně povolení prostřednictvím rozhodnutí, které je dostupné třetím osobám?

               2)

               V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Je třeba vykládat čl. 4 odst. 2 směrnice o informacích o životním prostředí (4) v tom smyslu, že v případě neexistence takového rozhodnutí, jako je rozhodnutí uvedené v předchozí otázce, musí žalovaný vnitrostátní orgán zpřístupnit požadované informace o životním prostředí, pokud byla taková žádost podána po udělení povolení nebo po jeho změně?

               3)

               Jak je třeba vykládat slovní spojení „emise do životního prostředí“ v čl. 4 odst. 2 směrnice o informacích o životním prostředí, pokud se na základě obsahu dokumentů, který je uveden v bodu 5.2, v této souvislosti zohlední tvrzení účastníků řízení uvedená v bodu 5.5 tohoto mezitímního rozhodnutí?

               4)

                           a)

                           Je třeba považovat údaje, které se týkají hodnocení úniku přípravku, jeho účinné látky nebo účinných látek a dalších složek, do životního prostředí v důsledku použití přípravku, za „informace o emisích do životního prostředí“?

                           b)

                           V případě kladné odpovědi: Je v této souvislosti relevantní, zda byly uvedené údaje získány pomocí (semi-)terénních studií nebo jinými typy studií (například laboratorními studiemi a translokačními studiemi)?

               5)

               Je třeba považovat informace o laboratorních studiích, při kterých je schéma experimentu zaměřeno na analýzu izolovaných aspektů za standardizovaných podmínek, za „informace o emisích do životního prostředí“, pokud je v rámci těchto zkoušek vyloučeno mnoho faktorů (například klimatologické vlivy) a experimenty jsou často prováděny s vysokými dávkami ve srovnání s obvyklým použitím?

               6)

               Je třeba v této souvislosti rozumět „emisemi do životního prostředí“ rovněž rezidua, která se po použití přípravku při experimentu vyskytnou například ve vzduchu nebo v půdě, listech, pylu nebo nektaru rostliny (jež sama pochází z ošetřeného osiva), v medu nebo v necílových organismech?

               7)

               Platí to rovněž pro míru rozptylu (látky) při použití přípravku ve schématu experimentu?

               8)

               Má slovní spojení „informace o emisích do životního prostředí“ uvedené v čl. 4 odst. 2 druhém pododstavci druhé větě směrnice o informacích o životním prostředí za následek, že v případě emisí do životního prostředí musí být zpřístupněn úplný zdroj informací a nikoli pouze (naměřené) údaje, které z něj případně mohou být dovozeny?

               9)

               Je pro účely uplatnění výjimky týkající se obchodního nebo průmyslového tajemství ve smyslu výše uvedeného čl. 4 odst. 2 písm. d) třeba rozlišovat mezi „emisemi“ a „vypouštěním a jinými úniky do životního prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice o informacích o životním prostředí?

      (1)  Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1).

      (2)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).

      (3)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1).

      (4)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26).


title: Věc C-262/11: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Kremikovtzi AD v. Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma ( „Přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii — Dohoda o přidružení ES-Bulharsko — Ocelářství — Veřejné podpory na restrukturalizaci poskytnuté před přistoupením — Podmínky — Životaschopnost příjemců po ukončení restrukturalizačního období — Prohlášení o úpadku příjemce po přistoupení — Příslušnost vnitrostátních orgánů a Evropské komise — Vnitrostátní rozhodnutí, jímž byla konstatována pohledávka státu sestávající z podpor, jež se staly protiprávními — Rozhodnutí EU-BG č. 3/2006 — Příloha V aktu o přistoupení — Podpory použitelné po přistoupení — Nařízení (ES) č. 659/1999 — Existující podpory“ )

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/8

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Kremikovtzi AD v. Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
   (Věc C-262/11) (1)

   (Přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii - Dohoda o přidružení ES-Bulharsko - Ocelářství - Veřejné podpory na restrukturalizaci poskytnuté před přistoupením - Podmínky - Životaschopnost příjemců po ukončení restrukturalizačního období - Prohlášení o úpadku příjemce po přistoupení - Příslušnost vnitrostátních orgánů a Evropské komise - Vnitrostátní rozhodnutí, jímž byla konstatována pohledávka státu sestávající z podpor, jež se staly protiprávními - Rozhodnutí EU-BG č. 3/2006 - Příloha V aktu o přistoupení - Podpory použitelné po přistoupení - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Existující podpory)
   2013/C 26/15
   Jednací jazyk: bulharština

      Předkládající soud

   Administrativen sad Sofia-grad

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Kremikovtzi AD

      Žalovaný: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (Úř věst. L 358, s. 1; Zvl. vyd. 11/21, s. 532) a přílohy V odst. 1 aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2005, L 157, s. 203) jakož i čl. 9 odst. 4 Protokolu č. 2 o produktech, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO, čl. 3 dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 317, s. 25) a čl. 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339) — Státní podpora na restrukturalizaci poskytnutá před přistoupením Bulharska k Evropské Unii ocelářským podnikům v rámci programu restrukturalizace — Rozhodnutí, které konstatuje existenci veřejnoprávní pohledávky spočívající ve státní podpoře, která se stala protiprávní poté, co se příjemce dostal do insolvenčního řízení — Příslušné pravomoci vnitrostátních orgánů a Evropské Komise rozhodnout o neslučitelnosti státní podpory se společným trhem a žádat její vrácení jakožto protiprávní podpory

      Výrok

   Postup vymáhání navrácení veřejných podpor poskytnutých společnosti Kremikovci AD před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii, které již po tomto přistoupení nebyly „použitelné“ ve smyslu přílohy V Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí v případě nedodržení podmínek stanovených v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, uzavřené a schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady a Komise 94/908/ESUO, ES, Euratom ze dne 19. prosince 1994, vycházet z článku 3 dodatkového protokolu k této Evropské dohodě, ve znění rozhodnutí Rady přidružení EU Bulharsko č. 3/2006 ze dne 29. prosince 2006. Za těchto okolností mohou příslušné státní orgány Bulharské republiky přijmout v souladu s třetím pododstavcem tohoto článku rozhodnutí o navrácení veřejných podpor, které nesplňují tyto podmínky. Rozhodnutí přijaté Komisí na základě čl. 3 druhého pododstavce tohoto dodatkového protokolu nepředstavuje předběžnou podmínku vymáhání navrácení takovýchto podpor uvedenými orgány.

      (1)  Úř. věst. C 232, 6.8.2011.