title: Věc T-403/16: Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Vivatech (Immunostad)

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/51

         Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Stada Arzneimittel v. EUIPO – Vivatech (Immunostad)
   (Věc T-403/16)
   (2016/C 335/68)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Stada Arzneimittel AG (Bad Vilbel, Německo) (zástupci: R. Kaase a J. Plate, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vivatech (Paříž, Francie)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Immunostad –Ochranná známka Evropské unie č. 9 552 225

      Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. dubna 2016, ve věci R 863/2015–5

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               napadené rozhodnutí zrušil;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;

               —

               Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-113/14: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. září 2016 – Spolková republika Německo v. Evropský parlament, Rada Evropské unie „Žaloba na neplatnost — Volba právního základu — Článek 43 odst. 2 SFEU nebo čl. 43 odst. 3 SFEU — Společná organizace trhů se zemědělskými produkty — Nařízení (EU) č. 1308/2013 — Článek 7 — Nařízení (EU) č. 1370/2013 — Článek 2 — Opatření týkající se stanovení cen — Referenční prahové hodnoty — Intervenční ceny“

text:
               31.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 402/2

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. září 2016 – Spolková republika Německo v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
   (Věc C-113/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Volba právního základu - Článek 43 odst. 2 SFEU nebo čl. 43 odst. 3 SFEU - Společná organizace trhů se zemědělskými produkty - Nařízení (EU) č. 1308/2013 - Článek 7 - Nařízení (EU) č. 1370/2013 - Článek 2 - Opatření týkající se stanovení cen - Referenční prahové hodnoty - Intervenční ceny“)
   (2016/C 402/02)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci) T. Henze, A. Lippstreu a A. Wiedmann, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, C. Brodie a J. Kraehling, zmocněnci, ve spolupráci s A. Bates, barrister), Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Škeřík, J. Vláčil a D. Hadroušek, zmocněnci)

      Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L.G. Knudsen a R. Kaškina, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: G. Maganza, J.-P. Hix a S. Barbagallo, zmocněnci)

      Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a G. von Rintelen, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1308/2013 ze dne 17. prosince 2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty a zrušují nařízení Rady (EHS) č. 922/72, (EHS) č. 234/79, (ES) č. 1037/2001 a (ES) č. 1234/2007, se zrušuje.

               2)

               Článek 2 nařízení Rady (EU) č. 1370/2013 ze dne 16. prosince 2013, kterým se určují opatření týkající se stanovení některých podpor a náhrad v souvislosti se společnou organizací trhů se zemědělskými produkty, se zrušuje.

               3)

               Účinky článku 7 nařízení č. 1308/2013 a článku 2 nařízení č. 1370/2013 se zachovávají do doby, kdy v přiměřené lhůtě, která nepřesáhne pět měsíců počínaje dnem vynesení tohoto rozsudku, vstoupí v platnost nová právní úprava založená na náležitém právním základě, a sice na čl. 43 odst. 3 SFEU.

               4)

               Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               5)

               Česká republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


title: Věc C-247/10 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Evropská komise, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas ( „Kasační opravný prostředek — Dumping — Nařízení (ES) č. 1472/2006 — Dovozy některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu — Nařízení (ES) č. 384/96 — Článek 2 odst. 7 písm. b) — Status podniku působícího v tržním hospodářství — Článek 9 odst. 6 — Individuální zacházení — Článek 17 odst. 3 — Výběr vzorku — Článek 20 odst. 5 — Práva obhajoby“ )

text:
               12.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 9/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. listopadu 2012 — Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Evropská komise, Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas
   (Věc C-247/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (ES) č. 1472/2006 - Dovozy některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Číny a Vietnamu - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. b) - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Článek 9 odst. 6 - Individuální zacházení - Článek 17 odst. 3 - Výběr vzorku - Článek 20 odst. 5 - Práva obhajoby)
   2013/C 9/05
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd (zástupce: M. Sánchez Rydelski, Rechtsanwalt)

      Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a R. Szostak, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, Rechtsanwalt a N. Chesaites, Barrister), Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd, Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a T. Scharf, zmocněnci), Confédération européenne de l'industrie de la chaussure (CEC), BA.LA. di Lanciotti Vittorio & C. Sas

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 4. března 2010 ve spojených věcech T-407/06, Zhejiang Aokang Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie a T-408/06, Wenzhou Taima Shoes Co., Ltd v. Rada Evropské unie, kterým Tribunál zamítl žalobu na částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 275, s. 1).

      Výrok

               1)

               Rozsudek Tribunálu ze dne 4. března 2010, Zhejiang Aokang Shoes a Wenzhou Taima Shoes v. Rada (T-407/06 a T-408/06) se zrušuje.

               2)

               Nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla se zrušuje v části, v níž se týká Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd.

               3)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených společností Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd. jak v prvním stupni, tak i v tomto řízení.

               4)

               Evropská komise ponese vlastní náklady řízení vynaložené v prvním stupni řízení, jakož i v tomto řízení.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.07.2010.


title: Věc T-151/11: Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Telefónica de España a Telefónica Móviles España v. Komise „Státní podpory — Služba veřejnoprávního vysílání — Podpora, kterou hodlá Španělsko provést ve prospěch RTVE — Změna systému financování — Nahrazení příjmů z reklamy novými daněmi ukládanými televizním vysílacím subjektům a telekomunikačním operátorům — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem — Procesní práva — Nová podpora — Změna existujícího režimu podpor — Daňové opatření představující způsob financování podpory — Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a podporou — Přímý vliv výnosu z daně na výši podpory — Přiměřenost — Povinnost uvést odůvodnění“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – Telefónica de España a Telefónica Móviles España v. Komise
   (Věc T-151/11) (1)

   („Státní podpory - Služba veřejnoprávního vysílání - Podpora, kterou hodlá Španělsko provést ve prospěch RTVE - Změna systému financování - Nahrazení příjmů z reklamy novými daněmi ukládanými televizním vysílacím subjektům a telekomunikačním operátorům - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Procesní práva - Nová podpora - Změna existujícího režimu podpor - Daňové opatření představující způsob financování podpory - Existence vztahu nezbytného určení mezi daní a podporou - Přímý vliv výnosu z daně na výši podpory - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění“)
   2014/C 292/34
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Telefónica de España, SA (Madrid, Španělsko) a Telefónica Móviles España, SA (Madrid) (zástupci: F. González Díaz a F. Salerno, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)

      Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez, poté S. Centeno Huerta a N. Díaz Abad, poté N. Díaz Abad a nakonec M. Sampol Pucurull, abogados del Estado) a Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE) (Madrid) (zástupci: A. Martínez Sánchez, A. Vázquez-Guillén Fernández de la Riva a J. Rodríguez Ordóñez, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/1/EU ze dne 20. července 2010 o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (Úř. věst. 2011, L 1, s. 9).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Telefónica de España, SA a Telefónica Móviles España, SA, ponesou vlastní náklady řízení a společně a nerozdílně nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Corporación de Radio y Televisión Española, SA (RTVE).

               3)

               Španělské království ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


title: Věc F-56/07: Žaloba podaná dne 11. června 2007 – Gerochristos v. Parlament

text:
               4.8.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 183/44

         Žaloba podaná dne 11. června 2007 – Gerochristos v. Parlament
   (Věc F-56/07)
   (2007/C 183/86)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Ioannis Gerochristos (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament
   Návrhové žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Parlamentu ze dne 26. září 2006 o jmenování žalobce úředníkem ve zkušební lhůtě ve funkční skupině administrátor se zařazením do platové třídy AD 6 stupeň 3;

               —

               zrušit následné rozhodnutí Parlamentu o sražení částky 994,95 eur ze základního platu žalobce a vrátit mu tuto částku v nejbližším termínu následujícím po přijetí rozhodnutí o zrušení;

               —

               uložit žalovanému úhradu částky 25 000 eur jako náhradu škody z důvodu utrpěné hmotné a nehmotné škody a zásahu do služebního postupu žalobce, s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;

               —

               uložit žalovanému nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce, úspěšný kandidát otevřeného výběrového řízení EPSO A/18/04 (1), jehož oznámení bylo zveřejněno před vstupem v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (2), byl v okamžiku svého přijetí jako úředníka v platové třídě AD 6 dočasným zaměstnancem v platové třídě AST 8.
   Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, zaprvé, porušení povinnosti odůvodnění stanovené v čl. 25 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“), jelikož mu správní orgán nikdy nepodal vysvětlení důvodů jeho zařazení do platové třídy AD 6, jakož i rozhodnutí o sražení částky 994,95 eur z jeho základního platu.
   Zadruhé, žalobce jednak uplatňuje porušení čl. 31 služebního řádu, článků 2 a 8 přílohy XIII služebního řádu a ustanovení oznámení o výběrovém řízení, a dále uplatňuje námitku protiprávnosti čl. 13 odst. 1 přílohy XIII služebního řádu.
   Zatřetí, žalobce tvrdí, že správní orgán porušil zásady rovného zacházení a nediskriminace zejména tím, že byl znevýhodněn vůči dočasným zaměstnancům a úředníkům, jimž se dostalo výhodnějšího zařazení na základě čl. 5 odst. 2 a 4 přílohy XIII služebního řádu nebo určitých ustanovení přijatých úřadem Parlamentu dne 13. února 2006.
   Začtvrté, žalobce uplatňuje porušení zásady právní jistoty a legitimního očekávání zejména tím, že oznámení o výběrovém řízení se týkalo sestavení seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů platové třídy A7/A6.
   Zapáté, žalobce uplatňuje porušení zásady řádné správy a povinnosti péče.
   A konečně, žalobce tvrdí, že sražením výše uvedené částky z jeho základního platu správní orgán porušil článek 85 služebního řádu.

      (1)  Úř. věst. C 96 A, 21.4.2004, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1 ; Zvl. vyd. 01/02, s. 130.


title: Věc C-350/12 P: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. července 2014 – Rada Evropské unie v. Sophie in 't Veld „Kasační opravný prostředek — Přístup k dokumentům orgánů — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Článek 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážka, odst. 2 druhá odrážka a odstavec 6 — Stanovisko právní služby Rady týkající se zahájení jednání o uzavření mezinárodní dohody — Výjimky z práva na přístup — Ochrana veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy — Ochrana právního poradenství — Rozhodnutí o částečném odepření přístupu“

text:
               1.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 292/3

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. července 2014 – Rada Evropské unie v. Sophie in 't Veld
   (Věc C-350/12 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážka, odst. 2 druhá odrážka a odstavec 6 - Stanovisko právní služby Rady týkající se zahájení jednání o uzavření mezinárodní dohody - Výjimky z práva na přístup - Ochrana veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy - Ochrana právního poradenství - Rozhodnutí o částečném odepření přístupu“)
   2014/C 292/03
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: P. Berman, B. Driessen a C. Fekete, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Sophie in 't Veld (zástupci: O. Brouwer, E. Raedts et J. Blockx, advokáti), Evropská komise (zástupci: B. Smulders a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující Sophie in 't Veld: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a N. Görlitz, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Evropský parlament a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


title: Věc T-595/13: Žaloba podaná dne 13. listopadu 2013 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte v. OHIM — LG Electronics (compressor technology)

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/21

         Žaloba podaná dne 13. listopadu 2013 — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte v. OHIM — LG Electronics (compressor technology)
   (Věc T-595/13)
   2014/C 39/36
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: LG Electronics, Inc. (Soul,Korea)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. září 2013 (ve věci R 1176/2012-1);

               —

               uložil OHIM náhradu vlastních nákladu řízení a nákladů řízení vynaložených žalobkyní.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „compressor technology“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 11 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 420 151

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: LG Electronics, Inc.

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranné známky „KOMPRESSOR PLUS“ a „KOMPRESSOR“ pro výrobky zařazené do tříd 7 a 11

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


title: Věc T-133/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Pro-Aqua International v. OHIM – Rexair (WET DUST CAN’T FLY) „Ochranná známka Společenství — Řízení o prohlášení neplatnosti — Slovní ochranná známka Společenství WET DUST CAN’T FLY — Absolutní důvod pro zamítnutí — Neexistence rozlišovací způsobilosti — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               9.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/16

         Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Pro-Aqua International v. OHIM – Rexair (WET DUST CAN’T FLY)
   (Věc T-133/13) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství WET DUST CAN’T FLY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2015/C 081/20)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Pro-Aqua International GmbH (Ansbach, Německo) (zástupce: T. Raible, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Rajh a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rexair LLC (Troy, Michigan, Spojené státy) (zástupce: A. Bayer, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2012 (věc R 211/2012-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Pro-Aqua International GmbH a Rexair LLC.

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Pro-Aqua International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


title: Věc C-424/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 25. července 2013 — Zuchtvieh-Export GmbH v. město Kempten

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/6

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 25. července 2013 — Zuchtvieh-Export GmbH v. město Kempten
   (Věc C-424/13)
   2013/C 336/14
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Zuchtvieh-Export GmbH

      Žalované: město Kempten

      Předběžné otázky

               1)

               Má být čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2005 (1) vykládán v tom smyslu, že příslušný orgán v místě odeslání u dlouhotrvajících cest domácích koňovitých nebo domácího skotu, ovcí, koz a prasat, v případě kterých se místo odeslání nachází v jednom členském státě Evropské unie, ale místo určení se nachází v třetí zemi, smí opatřit knihu jízd, kterou předložil organizátor, razítkem podle čl. 14 odst. 1 písm. c) pouze tehdy, pokud kniha jízd splňuje požadavky stanovené v čl. 14 odst. 1 písm. a) bodu ii) pro celou trasu přepravy z místa odeslání do místa určení, tedy i pro úseky cesty nacházející se zcela mimo území Evropské unie?

               2)

               Má být čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2005 vykládán v tom smyslu, že orgán v místě odeslání příslušný podle tohoto ustanovení smí podle čl. 14 odst. 1 písm. b) nařízení uložit organizátorovi přepravy, aby změnil plán předpokládané dlouhotrvající cesty tak, aby byla dodržena ustanovení tohoto nařízení pro celou cestu z místa odeslání do místa určení, i když se jednotlivé úseky cesty nacházejí výlučně ve třetích zemích?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97, Úř. věst. 2005 L 3, s. 1.


title: Věc C-87/06: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social n o 3 de Valladolid – Španělsko) – Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               5.7.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 171/29

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 28. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 3 de Valladolid – Španělsko) – Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero
   (Věc C-87/06) (1)

   (2008/C 171/47)

      Jednací jazyk: španělština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


title: Věc C-329/05: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Dinslaken v. Gerold Meindl (Svoboda usazování — Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) — Osoba samostatně výdělečně činná — Daň z příjmů — Manželé, kteří nejsou trvale odloučeni — Odepření společného zdanění — Oddělené bydliště manželů — Vyrovnávací dávky za ztrátu mzdy ve prospěch manželky (manžela), která (který) není rezidentem — Příjmy nepodléhající dani v členském státě, v němž má manželka (manžel) bydliště)

text:
               10.3.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 56/7

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Finanzamt Dinslaken v. Gerold Meindl
   (Věc C-329/05) (1)

   (Svoboda usazování - Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) - Osoba samostatně výdělečně činná - Daň z příjmů - Manželé, kteří nejsou trvale odloučeni - Odepření společného zdanění - Oddělené bydliště manželů - Vyrovnávací dávky za ztrátu mzdy ve prospěch manželky (manžela), která (který) není rezidentem - Příjmy nepodléhající dani v členském státě, v němž má manželka (manžel) bydliště)
   (2007/C 56/11)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Bundesfinanzhof
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Finanzamt Dinslaken

      Žalovaný: Gerold Meindl

      Vedlejší účastnice: Christine Meindl-Berger
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 43 Smlouvy o ES – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti dani z příjmů – Odepření společného zdanění manželů z důvodu, že příjmy pobírané manželkou (manželem) v členském státě jejího (jeho) bydliště překračují určité hranice, zatímco v tomto jiném členském státě nejsou tyto příjmy zdanitelné.
   Výrok
   Článek 52 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 43 ES) brání tomu, aby daňovým rezidentům bylo členským státem, v němž mají své bydliště, odepřeno společné zdanění s jejich manžely, od nichž nejsou odloučeni a kteří bydlí v jiném členském státě, z důvodu, že tito manželé pobírali v tomto jiném členském státě více než 10 % příjmů domácnosti a zároveň více než 24 000 DEM, když příjmy pobírané zmíněnými manžely v tomto jiném členském státě tam nepodléhají dani z příjmů.

      (1)  Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


title: Věc C-301/07: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — PAGO International GmbH v. Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH ( Ochranné známky — Nařízení (ES) č. 40/94 — Článek 9 odst. 1 písm. c) — Ochranná známka, která má v rámci Společenství dobré jméno — Zeměpisný rozsah dobrého jména )

text:
               30.1.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 24/3

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — PAGO International GmbH v. Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH
   (Věc C-301/07) (1)

   („Ochranné známky - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 9 odst. 1 písm. c) - Ochranná známka, která má v rámci Společenství dobré jméno - Zeměpisný rozsah dobrého jména“)
   2010/C 24/04
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: PAGO International GmbH

      Žalovaná: Tirolmilch registrierte Genossenschaft mbH

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof — Výklad čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) — Práva držitele ochranné známky, která má ve Společenství dobré jméno — Ochranná známka mající dobré jméno pouze v jednom členském státě — Ochrana ochranné známky v celém Společenství nebo pouze v jednom členském státě

      Výrok

   Článek 9 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že k získání ochrany stanovené tímto ustanovením musí ochrannou známku Společenství znát podstatná část veřejnosti dotčené výrobky nebo službami, na které se tato ochranná známka vztahuje, v podstatné části území Evropského společenství a že s ohledem na okolnosti věci v původním řízení lze mít za to, že území dotčeného členského státu představuje podstatnou část území Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


title: Věc T-359/07 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-26/06, Bertolete a další v. Komise

text:
               24.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 283/31

         Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-26/06, Bertolete a další v. Komise
   (Věc T-359/07 P)
   (2007/C 283/57)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a L. Lozano, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: M. Bertolete (Woluwé-Saint-Lambert, Belgie), A. P. Cunha Correia (Koekelberg, Belgie), M. Lichteveld (Wavre, Belgie), M. Mozelsio (Enghien, Belgie), F. Orlando (Anderlecht, Belgie), F. Pendville (Etterbeek, Belgie), B. Simons (Bocholt, Belgie), D. Sneessens (Auderghem, Belgie), S. Voisin (Forest, Belgie)
   Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-26/06;

               —

               vrátit věc Soudu pro veřejnou službu;

               —

               nerozhodnout o nákladech řízení;

               —

               podpůrně zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 5. července 2007 ve věci F-26/06, v dané věci rozhodnout tak, že bude vyhověno návrhovým žádáním žalované v prvním stupni a tudíž zamítnuta žaloba ve věci F-26/06; uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Rozsudkem ze dne 5. července 2007 vyneseným ve věci F-26/06, Bertolette a další v. Komise zrušil Soud pro veřejnou službu (SVS) rozhodnutí, kterými Komise stanovila zařazení a odměnu každé z žalobkyň na základě jejich smluv pro smluvní zaměstnance. Žalobkyně, dříve zaměstnankyně podle belgického práva, byly přijaty na místa učitelek mateřských škol po změně pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství.
   První důvod uváděný Komisí na podporu jejího kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož SVS při svém výkladu použitelných ustanovení údajně nevzal v úvahu dosah zásady rovného zacházení, zejména ohledně konceptu přijatého Komisí, který spočívá v zahrnutí rodinných přídavků pod pojem odměny.
   Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění tím, že se SVS nevyslovil k pojmu odměny.


title: Věc C-313/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de commerce de Paris (Francie) dne 25. června 2015 – Eco Emballages SA v. Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

text:
               7.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 294/38

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de commerce de Paris (Francie) dne 25. června 2015 – Eco Emballages SA v. Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS
   (Věc C-313/15)
   (2015/C 294/49)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de commerce de Paris

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Eco-Emballages SA

      Žalované: Sphère France SAS, Schweitzer SAS, Carrefour Import SAS, Tissue France SCA, SCA Hygiène Products SAS, WEPA Troyes SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Gopack SAS, Delipapier, CMC France SARL, Paul Hartmann SA, Wepa Lille SAS, Industrie Cartarie Tronchetti France SAS, Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Scamark SAS, Système U Centrale Nationale SAS

      Předběžná otázka

   Spadají pod pojem, obal‘ definovaný v článku 3 směrnice 94/62/ES, ve znění směrnice 2004/12/ES (1), ‚válcové dutinky‘ (role, trubice, válce), na kterých jsou navinuty flexibilní výrobky prodávané spotřebitelům, jako jsou papír nebo plastové fólie?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/12/ES ze dne 11. února 2004, kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 47, s. 26).


title: Věc C-513/13 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 11. července 2013 ve věci T-358/08, Španělsko v. Komise

text:
               16.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 336/11

         Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 11. července 2013 ve věci T-358/08, Španělsko v. Komise
   (Věc C-513/13 P)
   2013/C 336/24
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise

      Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               vyhovět kasačnímu opravnému prostředku a zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013, ve věci T-358/08, Španělsko v. Komise;

               —

               zrušit rozhodnutí Komise C(2008) 3249 ze dne 25. června 2008 o snížení podpory poskytnuté z Fondu soudržnosti na projekt č. 96/11/61/018 — „Saneamiento de Zaragoza“ rozhodnutím Komise C(96) 2095 ze dne 26. července 1996;

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Nesprávné právní posouzení v souvislosti s účinky lhůty stanovené v čl. H odst. 2 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (1). Po uplynutí uvedené lhůty již Komise nemůže uplatnit žádnou finanční opravu, takže má povinnost provést platbu a provedená oprava je protiprávní.

               2)

               Nesprávné právní posouzení v souvislosti s pojmem stavební práce, jelikož celá síť představuje jedinou stavební práci ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (2). Napadený rozsudek se odchyluje od judikatury vyplývající z rozsudku ze dne 5. října 2000, Komise v. Francie (C-16/98, Sb. rozh. s. I-8315), jelikož nepřihlíží k nutnosti zeměpisné návaznosti všech stavebních prací a jejich vzájemné závislosti, to znamená nezbytnosti propojení k zajištění služby.

      (1)  Úř. věst. L 130, s. 1.

      (2)  Úř. věst. L 199, s. 54.


title: Věc T-671/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – E-Control v. ACER „Předběžná opatření — Stanovisko o souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity — Návrh na odklad vykonatelnosti — Nedodržení formálních náležitostí — Nepřípustnost“

text:
               8.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 48/51

         Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 4. prosince 2015 – E-Control v. ACER
   (Věc T-671/15 R)
   („Předběžná opatření - Stanovisko o souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
   (2016/C 048/59)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Vídeň, Rakousko) (zástupce: F. Schuhmacher, advokát)

      Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)

      Předmět věci

   Návrh na odklad vykonatelnosti stanoviska Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů č. 09/2015 ze dne 23. září 2015 o souladu rozhodnutí národních regulačních orgánů o schválení metod přidělování přeshraniční přenosové kapacity ve střední a východní Evropě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. 2009, L 211, s. 15) a s rámcovými pokyny pro správu a přidělování dostupné přenosové kapacity pro propojení mezi vnitrostátními systémy, obsaženými v příloze 1 uvedeného nařízení.

      Výrok

               1)

               Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.

               2)

               O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


title: Věc T-585/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Monster Energy v. EUIPO (GREEN BEANS) „Ochranná známka Evropské unie — Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GREEN BEANS — Žádost o navrácení do původního stavu — Nedodržení lhůty pro podání žaloby k Tribunálu“

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/43

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2016 – Monster Energy v. EUIPO (GREEN BEANS)
   (Věc T-585/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GREEN BEANS - Žádost o navrácení do původního stavu - Nedodržení lhůty pro podání žaloby k Tribunálu“)
   (2016/C 270/48)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2015 (věc R 3002/2014-2) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky GREEN BEANS jako ochranné známky Evropské unie.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Monster Energy Company se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


title: Věc C-364/11: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail v Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal ( „Směrnice 2004/83/ES — Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany — Osoby bez státní příslušnosti palestinského původu, které skutečně využily podpory Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků (UNRWA) — Právo těchto osob bez státní příslušnosti na přiznání postavení uprchlíka na základě čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty směrnice 2004/83 — Podmínky použití — Ukončení uvedené podpory ze strany agentury UNRWA „z jakéhokoli důvodu“ — Důkaz — Důsledky pro dotyčné osoby, které žádají o přiznání postavení uprchlíka — Právo moci se „ipso facto dovolat této směrnice“ — Automatické uznání za ,uprchlíka ve smyslu čl. 2 písm. c) téže směrnice a přiznávání postavení uprchlíka podle článku 13 této směrnice“ )

text:
               16.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/8

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarsko) — Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail v Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   (Věc C-364/11) (1)

   (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Osoby bez státní příslušnosti palestinského původu, které skutečně využily podpory Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků (UNRWA) - Právo těchto osob bez státní příslušnosti na přiznání postavení uprchlíka na základě čl. 12 odst. 1 písm. a) druhé věty směrnice 2004/83 - Podmínky použití - Ukončení uvedené podpory ze strany agentury UNRWA „z jakéhokoli důvodu“ - Důkaz - Důsledky pro dotyčné osoby, které žádají o přiznání postavení uprchlíka - Právo moci se „ipso facto dovolat této směrnice“ - Automatické uznání za ,uprchlíka ve smyslu čl. 2 písm. c) téže směrnice a přiznávání postavení uprchlíka podle článku 13 této směrnice)
   2013/C 46/14
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Fővárosi Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mostafa Abed El Karem El Kott, Chadi Amin A Radi, Hazem Kamel Ismail

      Žalovaný: Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
   za přítomnosti: ENSZ Menekültügyi Főbiztossága

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96) — Osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, která využila ochrany Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) — Právo této osoby bez státní příslušnosti dovolat se ipso facto směrnice 2004/83/ES v případě ukončení ochrany poskytované touto organizací — Podmínky, za nichž lze mít za to, že ochrana byla ukončena — Pojem „výhody podle této směrnice“

      Výrok

               1)

               Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že případ, kdy ochrana nebo podpora od jiného orgánu nebo odborné organizace Organizace spojených národů než vysokého komisaře Organizace spojených národů pro uprchlíky není „z jakýchkoli důvodů“ dále udělována, zahrnuje rovněž situaci osoby, která poté, co skutečně využila této ochrany nebo podpory, ji nadále nevyužívá z důvodu, který nemůže ovlivnit a který je nezávislý na její vůli. Příslušným vnitrostátním orgánům členského státu, jenž je odpovědný za přezkum žádosti o azyl podané takovou osobou, přísluší na základě individuálního hodnocení žádosti ověřit, že tato osoba byla nucena opustit oblast působení tohoto orgánu nebo této odborné organizace, přičemž o tento případ se jedná, jestliže se tato osoba nacházela v osobním stavu závažné nejistoty a dotyčný orgán nebo odborná organizace jí v této oblasti nemohly zajistit životní podmínky odpovídající úkolu, který byl uvedenému orgánu nebo odborné organizaci svěřen.

               2)

               Článek 12 odst. 1 písm. a) druhá věta směrnice 2004/83 musí být vykládán v tom smyslu, že jestliže příslušné orgány členského státu odpovědného za přezkum žádosti o azyl zjistily, že v případě žadatele je splněna podmínka týkající se ukončení ochrany nebo podpory poskytované Agenturou Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků (UNRWA), možnost ipso facto se „dovolat této směrnice“, znamená uznání za uprchlíka ve smyslu čl. 2 písm. c) této směrnice ze strany tohoto členského státu a automatické přiznání postavení uprchlíka tomuto žadateli, pokud se na něj nevztahuje odst. 1 písm. b) nebo odstavce 2 a 3 tohoto článku 12.

      (1)  Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


title: Věc C-159/06: Žaloba podaná dne  23. března 2006  – Komise Evropských společenství v. Finská republika

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/33

         Žaloba podaná dne 23. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
   (Věc C-159/06)
   (2006/C 131/62)
   Jednací jazyk: švédština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker, F. Simonetti a K. Nyberg, jako zmocněnci)

      Žalovaná: Finská republika
   Návrhová žádání

               —

               určit, že Finská republika tím, že nepřijala ohledně autonomní oblasti Åland právní a správní předpisy nezbytné pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 (1), o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nebo v každém případě tím, že tato opatření nesdělila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;

               —

               uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 21. července 2004.

      (1)  Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


title: Věc T-161/04: Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Gregoriem Valerem Jordanou proti Komisi Evropských společenství

text:
               26.6.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 168/12

         Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Gregoriem Valerem Jordanou proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-161/04)
   (2004/C 168/24)
   Jednací jazyk: španělština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Gregoriem Valerem Jordanou, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Massimem Merolou, advokátem.
   Žalobce navrhuje, aby Soud:

               —

               zrušil rozhodnutí ze dne 10. února 2004, kterým Komise odepřela žalobci přístup k seznamu úspěšných účastníků otevřeného výběrového řízení A7/A6 KOM/A/637 a k individuálním rozhodnutím týkajícím se jmenování úředníků do platové třídy A6 ode dne 5. října 1995;

               —

               uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
   Žalobce v tomto řízení brojí proti rozhodnutí žalované, kterým mu byl odepřen přístup k seznamu úspěšných účastníků otevřeného výběrového řízení A7/A6 KOM/A/637, jakož i k individuálním rozhodnutím týkajícím se jmenování úředníků do platové třídy A6 ode dne 5. října 1995.
   Na podporu svých požadavků žalobce zaprvé uvádí nesprávné dovolání se výjimky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1). Tato výjimka se týká ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce zejména podle právních předpisů Společenství o ochraně osobních údajů. Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že vydání požadovaných dokumentů, nemůže být považováno za zasahující do soukromí osob, které jsou v nich uvedené, protože postavení úředníka veřejné správy nespadá do oblasti soukromí.
   Kromě toho a vzhledem k tomu, že individuální rozhodnutí o jmenování evropských úředníků jsou veřejná, je namístě shledat, že došlo také k porušení čl. 5 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (2).
   Žalobce se dovolává rovněž porušení povinnosti uvést odůvodnění a porušení zásady řádné správy.

      (1)  Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43.

      (2)  Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.


title: Věc T-275/16: Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Mubarak a další v. Rada

text:
               25.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 270/57

         Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Mubarak a další v. Rada
   (Věc T-275/16)
   (2016/C 270/64)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobci: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira, Egypt), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Káhira), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Káhira), Khadiga Mahmoud El Gammal (Káhira) (zástupci: B. Kennelly a J. Pobjoy, Barristers a G. Martin a M. Rushton, Solicitors)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/411 ze dne 18. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2016 L 74, s. 40), v rozsahu, v němž se uplatní na žalobce;

               —

               prohlásil, že se čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP ze dne 21. března 2011o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2011, L 76, s. 63) a čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 270/2011 ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. 2011, L 76, s. 4) nepoužijí v rozsahu, v němž se uplatňují na žalobce, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí (SZBP) 2016/411 v rozsahu, v němž se uplatní na žalobce,

               —

               uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z toho, že Rada nevymezila náležitý právní základ pro čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2011/172/SZBP (dále jen „rozhodnutí“) a čl. 2 odst. 1 nařízení (EU) č. 270/2011 (dále jen „nařízení“). Neexistují důkazy o tom, že by Rada provedla při přijímání rozhodnutí (SZBP) 2016/411 jakýkoli přezkum čl. 1 odst. 1 rozhodnutí, přestože je tato povinnost výslovně zakotvena v článku 5 rozhodnutí. Skutečnost, že čl. 1 odst. 1 mohl mít platný právní základ v okamžiku, kdy byl poprvé dne 21. března 2011 přijat, nemůže tomuto ustanovení trvale poskytovat právní základ do roku 2016 či dále.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila práva žalobců podle článku 6 ve spojení s články 2 a 3 SEU a články 47 a 48 Listiny základních práv EU tím, že se domnívala, že soudní řízení v Egyptě je v souladu se základními lidskými právy.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Rada dopustila zjevně chybného posouzení, pokud měla za to, že kritérium pro uvedení žalobců na seznam uvedené v čl. 1 odst. 1 rozhodnutí a čl. 2 odst. 1 nařízení, bylo naplněno.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada neposkytla vhodné odůvodnění pro opětovné uvedení žalobců na seznamu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila práva žalobců na obhajobu, právo na řádnou správu a účinnou soudní ochranu. Rada zejména důsledně a nestranně neposoudila, zda dotčené důvody pro opětovné zařazení na seznam byly řádně odůvodněné s ohledem na vyjádření žalobců v době před opětovným zařazením na seznam.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z toho, že Rada neodůvodněně či nepřiměřeně porušila základní práva žalobců, včetně jejich práva na ochranu vlastnictví a dobré pověsti. Dopad napadeného rozhodnutí na žalobce je dalekosáhlý, ať je z hlediska k jejich majetku, tak i jejich celosvětové dobré pověsti. Rada neprokázala, že by zmrazení majetku a ekonomických zdrojů žalobců souviselo s jakýkoli legitimním účelem či jím bylo odůvodněno, a dokonce ani to, že by tato opatření byla přiměřená s ohledem na takový účel.


title: Věc T-477/07: Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Cofra v. Komise

text:
               8.3.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 64/43

         Žaloba podaná dne 17. prosince 2007 – Cofra v. Komise
   (Věc T-477/07)
   (2008/C 64/69)
   Jednací jazyk: italština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Cofra srl (Barletta, Itálie) (zástupce: A. Calabrese, advokát)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí Komise SG/E/3/MIB/mbp D(2007) 8992 ze dne 17. října 2007;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-417/07, Lodato Gennaro & Co.


title: Věc C-551/03 P: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne  6. dubna 2006  – General Motors BV (dříve General General Motors Nederland BV a Opel Nederland BV) v. Komise Evropských společenství (Kasační opravný prostředek — Kartelové dohody — Článek 81 ES — Nařízení (EHS) č. 123/85 a (ES) č. 1475/95 — Distribuce motorových vozidel značky Opel — Rozdělení trhu — Omezení vývozu — Systém omezování prémií — Pokuta — Pokyny o metodě stanovování pokut)

text:
               17.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 143/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. dubna 2006 – General Motors BV (dříve General General Motors Nederland BV a Opel Nederland BV) v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-551/03 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Článek 81 ES - Nařízení (EHS) č. 123/85 a (ES) č. 1475/95 - Distribuce motorových vozidel značky Opel - Rozdělení trhu - Omezení vývozu - Systém omezování prémií - Pokuta - Pokyny o metodě stanovování pokut)
   (2006/C 143/10)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: General Motors BV (dříve General General Motors Nederland BV a Opel Nederland BV)

      Další účastníce řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Mölls a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s J. Flynnem)
   Předmět věci
   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 21. října 2003, General Motors Nederland a Opel Nederland v. Komise (T-368/00) – Částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2000)2707 ze dne 20. září 2000 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (COMP/36.653 – Opel) a snížení pokuty uložené účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek
   Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               General Motors BV se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Věc C-234/04: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne  16. března 2006  (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck) – Rosmarie Kapferer v. Schlank & Schick GmbH (Soudní příslušnost v občanských věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Výklad článku 15 — Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv — Příslib výhry — Klamavá reklama — Soudní rozhodnutí o příslušnosti — Překážka věci rozsouzené — Znovuotevření v odvolacím stupni — Právní jistota — Přednost práva Společenství — Článek 10 ES)

text:
               3.6.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 131/14

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck) – Rosmarie Kapferer v. Schlank & Schick GmbH
   (Věc C-234/04) (1)

   (Soudní příslušnost v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Výklad článku 15 - Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv - Příslib výhry - Klamavá reklama - Soudní rozhodnutí o příslušnosti - Překážka věci rozsouzené - Znovuotevření v odvolacím stupni - Právní jistota - Přednost práva Společenství - Článek 10 ES)
   (2006/C 131/25)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Landesgericht Innsbruck
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Rosmarie Kapferer

      Žalovaná: Schlank & Schick GmbH
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesgericht Innsbruck – Výklad článku 10 ES – Povinnost odvolacího soudu znovu přezkoumat konečné rozhodnutí soudu prvního stupně o příslušnosti v případě porušení práva Společenství – Výklad čl. 15 bodu 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti ochrany spotřebitele stanovující nárok na cenu údajně vyhranou adresátem klamavé reklamy
   Výrok
   Zásada spolupráce vyplývající z článku 10 ES neukládá vnitrostátnímu soudu, aby nepoužil vnitrostátní procesní pravidla za účelem přezkumu pravomocného soudního rozhodnutí a jeho zrušení, pokud se jeví, že je v rozporu s právem Společenství.

      (1)  Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


               9.5.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/13

         Žaloba podniku Míla ehf. ze dne 13. února 2013 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
   (Věc E-1/13)
   2013/C 132/08
   Podnik Míla ehf., zastoupený advokáty Espenem I. Bakennem a Thomasem Nordbym a z Arntzen de Besche Advokatfirma AS, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norsko, podal dne 13. února 2013 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
   Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:

               1)

               prohlásil za neplatný článek 1 rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 410/12/COL;

               2)

               uložil Kontrolnímu úřadu náhradu nákladů tohoto řízení.

      Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:

               —

               Žalobce požaduje zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 410/12/COL ze dne 21. listopadu 2012, jímž úřad uzavřel případ bez zahájení formálního vyšetřovacího řízení, zda lze dotovaný nájem optických vláken, která byla původně využívána jménem NATO, podniku Vodafone považovat za státní podporu.

               —

               Napadené rozhodnutí bylo přijato na základě stížnosti podniku Míla ehf., která se týkala údajné protiprávní státní podpory poskytnuté Ministerstvem zahraničních věcí Islandské republiky, a to ve formě dotovaného nájmu spočívajícího v užívání dvou optických vláken původně využívaných pro účely NATO. Kontrolní úřad ESVO ve svém rozhodnutí zjistil, že nájem sjednaný dne 1. února 2010 mezi Obrannou agenturou Ministerstva zahraničních věcí Islandské republiky a podnikem Og fjarskipti (označovaným také jako „Vodafone“) na užívání a provoz optického vlákna nezahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, a případ uzavřel bez dalšího šetření.

               —

               Žalobce mimo jiné tvrdí, že:

                           —

                           napadené rozhodnutí vychází z nedostatečného posouzení skutkových okolností a nesprávného použití relevantní judikatury,

                           —

                           Kontrolní úřad ESVO nezahájil formální vyšetřovací řízení týkající se poskytnuté podpory a

                           —

                           Kontrolní úřad ESVO svá zjištění nedostatečně odůvodnil.


title: Věc C-518/08: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Paris — Francie) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos v. Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet ( „Sbližování právních předpisů — Duševní vlastnictví — Autorské právo a práva s ním související — Právo na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla — Směrnice 2001/84/ES — Osoby oprávněné k přijímání autorské odměny po smrti autora díla — Pojem ‚nabyvatelé práv‘ — Vnitrostátní právní předpisy zachovávající právo na opětný prodej po dobu 70 let po roce smrti pouze ve prospěch dědiců autora ze zákona, nikoli však dědiců ze závěti a jiných právních nástupců — Slučitelnost se směrnicí 2001/84“ )

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/7

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Paris — Francie) — Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos v. Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet
   (Věc C-518/08) (1)

   („Sbližování právních předpisů - Duševní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Právo na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla - Směrnice 2001/84/ES - Osoby oprávněné k přijímání autorské odměny po smrti autora díla - Pojem ‚nabyvatelé práv‘ - Vnitrostátní právní předpisy zachovávající právo na opětný prodej po dobu 70 let po roce smrti pouze ve prospěch dědiců autora ze zákona, nikoli však dědiců ze závěti a jiných právních nástupců - Slučitelnost se směrnicí 2001/84“)
   2010/C 148/10
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Tribunal de grande instance de Paris

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Fundación Gala-Salvador Dalí, Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos

      Žalovaní: Société Auteurs dans les arts graphiques et plastiques, Juan-Leonardo Bonet Domenech, Eulalia-María Bas Dalí, María del Carmen Domenech Biosca, Antonio Domenech Biosca, Ana-María Busquets Bonet, Mónica Busquets Bonet

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de grande instance de Paris — Výklad článku 6 a čl. 8 odst. 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (Úř. věst. L 272, s. 32; Zvl. vyd. 17/01, s. 240) — Osoby, které mají právo na opětný prodej po smrti autora uměleckého díla — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy zachovávající v platnosti po období 70 let právo na opětný prodej vyhrazené dědicům ze zákona, nikoliv však dědicům ze závěti nebo právním nástupcům

      Výrok

   Článek 6 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které přiznání práva na opětný prodej vyhrazuje dědicům umělce ze zákona, s vyloučením dědiců ze závěti. Přísluší ovšem předkládajícímu soudu, aby pro účely použití vnitrostátního ustanovení provádějícího uvedený čl. 6 odst. 1 řádně zohlednil všechna relevantní pravidla, která řeší otázku rozhodného práva v oblasti dědění práva na opětný prodej.

      (1)  Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


title: Věc T-454/17: Žaloba podaná dne 14. července 2017 – „Pro NGO!“ v. Komise

text:
               2.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 330/11

         Žaloba podaná dne 14. července 2017 – „Pro NGO!“ v. Komise
   (Věc T-454/17)
   (2017/C 330/13)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce:„Pro NGO!“ (Non-Governmental-Organisations/Nicht-Regierungs-Organisationen) e.V. (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Scheid, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise ARES (2017) 2484833 ze dne 16. května 2017; a

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z neúplného zjištění relevantního skutkového stavu.

                           —

                           Žalobce tvrdí, že žalovaná nezohlednila jednak to, že externí auditor, Ernst & Young, dodatečně opravil své původní zjištění, jakož i to, že koordinátorka projektu uvedla, že podklady předložila sama.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z posouzení skutkového stavu v rozporu s ostatními zprávami.

                           —

                           Žalovaná dále vycházela z nesprávného posouzení smluvního chování žalobce, které je v rozporu se zjištěními, která jsou uvedena v závěrečné zprávě o auditu a ve zprávě OLAF.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.

                           —

                           Žalobci byla konečně poskytnuta možnost nahlédnout do rozhodujících dokumentů až několik let po zahájení řízení, tyto dokumenty přitom byly z části začerněny.

                           —

                           Krom toho neexistuje povinnost žalobce provádět výběrová řízení nebo v konkrétním projektu dodržovat pravidla pro výběrová řízení.

                           —

                           Žalobce rovněž nenese odpovědnost za jednání partnera Evropské unie v projektu.


               20.3.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 81/10

         Žádost Hæstiréttur Íslands o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ze dne 8. října 2013 ve věci Íslandsbanki hf. v. Gunnar V. Engilbertsson
   (Věc E-22/13)
   2014/C 81/09
   Dopisem ze dne 8. října 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 9. října 2013, požádal Hæstiréttur Íslands (Nejvyšší soud Islandu) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Íslandsbanki hf. v. Gunnar V. Engilbertsson, týkající se následujících otázek:

               1)

               Jsou právní předpisy státu, který je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“), které umožňují, aby smlouvy uzavírané mezi spotřebiteli a poskytovateli úvěrů pro financování nákupů nemovitostí obsahovaly ustanovení, která uvádějí, že splátky úvěru jsou závislé na předem stanoveném indexu, v souladu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách?

               2)

               Je-li odpověď na první otázku taková, že navázání splátek úvěru uzavřeného za účelem financování nákupů nemovitostí na určitý index je v souladu s ustanoveními směrnice 93/13/EHS, zní druhá otázka takto: Omezuje směrnice diskreční pravomoc dotčeného smluvního státu Dohody o EHP v tom smyslu, aby prostřednictvím právních či správních předpisů vymezil skutečnosti, na jejichž základě dochází ke změnám v takto předem stanoveném indexu, a metody, podle nichž jsou takové změny měřeny?

               3)

               Je-li odpověď na druhou otázku taková, že směrnice 93/13/EHS neomezuje diskreční pravomoc členského státu ve smyslu, na který odkazuje uvedená otázka, zní třetí otázka takto: Považuje se smluvní podmínka za individuálně sjednanou ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice, je-li na dluhopisu, který spotřebitel podepisuje při uzavírání úvěru, uvedeno, že závazek spotřebitele vychází z indexu a tento základní index, který se použije pro výpočet změny ceny, je uveden na dluhopisu, b) k dluhopisu je přiložen splátkový kalendář, v němž jsou uvedeny odhadované splátky, jež mají být uhrazeny ke stanoveným dnům splatnosti úvěru, a na tomto splátkovém kalendáři je uvedeno, že se tyto odhadované splátky mohou změnit podle ustanovení o indexaci dluhopisu, a c) spotřebitel a poskytovatel úvěru podepíší v okamžiku podpisu dluhopisu spotřebitelem zároveň i tento splátkový kalendář?

               4)

               Je způsob výpočtu změn ceny ve smlouvách o poskytnutí úvěru za účelem financování nákupů nemovitostí za okolností uvedených ve třetí otázce považován za výslovně vysvětlený spotřebiteli ve smyslu bodu 2 písm. d) přílohy směrnice 93/13/EHS?

               5)

               Může stát, který je smluvní stranou Dohody o EHP, při provádění čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13/EHS ve vnitrostátních právních předpisech buď stanovit, že nepřiměřené podmínky ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice mohou být prohlášeny ve vztahu ke spotřebiteli za nezávazné, nebo ve svých vnitrostátních předpisech vymezit, že takové podmínky spotřebitele nezavazují nikdy?


title: Věc C-6/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 12. ledna 2015 – TNS Dimarso NV v. Vlaams Gewest

text:
               13.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 118/15

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 12. ledna 2015 – TNS Dimarso NV v. Vlaams Gewest
   (Věc C-6/15)
   (2015/C 118/20)
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State van België

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: TNS Dimarso NV

      Žalovaný: Vlaams Gewest

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutné čl. 53 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby sám o sobě, i ve spojení s působností zásad rovnosti a transparentnosti při zadávání veřejných zakázek, které vycházejí z evropských právních předpisů, vykládat v tom smyslu, že zadavatel vyhlašující výběrové řízení na veřejnou zakázku, která má být zadána uchazeči, jehož nabídka je podle názoru dotyčného orgánu hospodářsky nejvýhodnější, je za všech okolností povinen pokaždé předem stanovit a uvést v oznámení o zakázce nebo v zadávací dokumentaci metodu hodnocení nebo pravidla vážení – jakkoli může či mohou být předvídatelná, běžná či jakkoli může být různý rozsah hodnocení –, jimiž se řídí hodnocení nabídek v souladu s kritérii zadání nebo zadání subdodavateli,

               2)

               nebo v tom smyslu, že pokud takováto obecná povinnost neexistuje, jsou dané okolnosti, mimo jiné rozsah hodnocení, nedostatečná předvídatelnost nebo neobvyklost těchto pravidel vážení, za kterých tato povinnost platí?

      (1)  Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


title: Rozsudek soudního dvora (velkého senátu) ze dne  22. listopadu 2005  ve věci C-384/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Københavns Byret): trestní řízení proti Knudu Grøngaardovi, Allanu Bangovi (Směrnice 89/592/EHS — Obchodování zasvěcených osob — Sdělení interních informací třetím osobám — Zákaz)

text:
               11.2.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 36/1

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (velkého senátu)
   ze dne 22. listopadu 2005
   ve věci C-384/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Københavns Byret): trestní řízení proti Knudu Grøngaardovi, Allanu Bangovi (1)

   (Směrnice 89/592/EHS - Obchodování zasvěcených osob - Sdělení interních informací třetím osobám - Zákaz)
   (2006/C 36/01)
   Jednací jazyk: dánština
   Ve věci C-384/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Københavns Byret (Dánsko) ze dne 14. srpna 2002, došlým Soudním dvoru dne 25. října 2002, v trestním řízení proti Knudu Grøngaardovi, Allanu Bangovi, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, předsedové senátů, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, S. von Bahr (zpravodaj), J. N. Cunha Rodrigues a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 22. listopadu 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1.

               Článek 3 písm. a) směrnice Rady 89/592/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o koordinaci předpisů o obchodování zasvěcených osob brání tomu, aby osoba, která získá interní informace jako zástupce zaměstnanců v představenstvu společnosti nebo jako člen styčného výboru skupiny podniků, takové informace sdělila předsedovi profesního sdružení, které sdružuje tyto zaměstnance a které tuto osobu jmenovalo členem styčného výboru, s výjimkou případů, kdy:

                           —

                           existuje úzká souvislost mezi sdělením a výkonem jejího zaměstnání, povolání nebo funkce a

                           —

                           toto sdělení je striktně nezbytné k výkonu uvedeného zaměstnání, povolání nebo funkce.

                     V rámci svého přezkumu musí vnitrostátní soud ve světle použitelných vnitrostátních pravidel zohlednit zejména:

                           —

                           skutečnost, že uvedená výjimka ze zákazu sdělit interní informace musí být vykládána striktně;

                           —

                           okolnost, že každé další sdělení může zvýšit riziko využití těchto informací za účelem, který je v rozporu se směrnicí 89/592 a

                           —

                           citlivost interní informace.

               2.

               Článek 3 písm. a) směrnice 89/592 brání sdělení interních informací provedenému předsedou profesního sdružení spolupracovníkům, jako jsou ti, kterých se týká třetí a čtvrtá otázka, s výjimkou podmínek uvedených v odpovědi na první a druhou otázku.
               V rámci svého přezkumu musí vnitrostátní soud ve světle použitelných vnitrostátních pravidel zohlednit zejména kritéria, která jsou rovněž uvedena v této odpovědi.

      (1)  Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


title: Věc T-110/10: Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Insula v. Komise ( „Rozhodčí doložka — Smlouva na financování projektů výzkumu a vývoje — Smlouva El Hierro — Neexistence dokladů a nesoulad uplatněných výdajů se smluvními požadavky — Vrácení částek zálohy — Vzájemný návrh Komise“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/18

         Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Insula v. Komise
   (Věc T-110/10) (1)

   (Rozhodčí doložka - Smlouva na financování projektů výzkumu a vývoje - Smlouva El Hierro - Neexistence dokladů a nesoulad uplatněných výdajů se smluvními požadavky - Vrácení částek zálohy - Vzájemný návrh Komise)
   2012/C 217/37
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Paříž, Francie) (zástupci: J.-D. Simonet a P. Marsal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, poté A.-M. Rouchaud-Joët a D. Calciu, zmocněnci, ve spolupráci s L. Defalquem a S. Woogem, advokáty)

      Předmět věci

   Návrh podaný na základě článku 272 SFEU směřující zaprvé k tomu, aby byl návrh Komise na vrácení částky 84 120 eur prohlášen za neopodstatněný, a zadruhé k tomu, aby Komisi bylo uloženo vystavit „dobropis“ ve výši 84 120 eur.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) se ukládá vrátit Evropské komisi hlavní částku 84 120 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 2,5 % ročně od 26. ledna 2010 a až do úplného zaplacení uvedené hlavní částky.

               3)

               Ve zbývající části se vzájemný návrh Komise zamítá.

               4)

               Insula ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


title: Věc C-353/11: Žaloba podaná dne 5. července 2011 — Evropská komise v. Česká republika

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/26

         Žaloba podaná dne 5. července 2011 — Evropská komise v. Česká republika
   (Věc C-353/11)
   2011/C 252/49
   Jednací jazyk: čeština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, M. Thomannová-Körnerová, zmocněnci)

      Žalovaná: Česká republika

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2010/5/EU ze dne 8. února 2010, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES za účelem zařazení účinné látky akrylaldehyd do přílohy I uvedené směrnice (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 uvedené směrnice;

               —

               uložit České republice náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. srpna 2010.

      (1)  Úř. věst. L 36, s. 24.


title: Věc C-191/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Lecce – Sezione distaccata di Gallipoli dne  4. dubna 2006  – trestní řízení proti Aniellovi Gallovi a Gianlucovi Damontemu

text:
               15.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/14

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Lecce – Sezione distaccata di Gallipoli dne 4. dubna 2006 – trestní řízení proti Aniellovi Gallovi a Gianlucovi Damontemu
   (Věc C-191/06)
   (2006/C 165/24)
   Jednací jazyk: italština
   Předkládající soud
   Tribunale di Lecce – Sezione distaccata di Gallipoli
   Účastníci původního trestního řízení
   Aniello Gallo, Gianluca Damonte
   Předběžné otázky
   Je čl. 4 pododstavec 4a zákona č. 401/89 neslučitelný, s tím souvisejícími účinky ve vnitrostátním právním řádu, se zásadami vyjádřenými v článcích 43 a 49 Smlouvy o EHS v oblasti usazování a volného pohybu služeb, které přecházejí hranice Společenství, jakož i ve světle rozdílného výkladu v rozhodnutích Soudního dvora Evropských společenství (zejména v rozsudku Gambelli) a v rozhodnutí Suprema Corte di Cassazione a Sezioni Unite č. 23271/04. Soudní dvůr je zejména žádán, aby objasnil použitelnost sankce uvedené v obvinění a uplatňované vůči GALLOVI Aniellovi a DAMONTEMU Gianlucovi v Italském státě.


title: Věc T-61/05: Žaloba podaná dne 10. února 2005 Corneliem Rozemeijerem a dalšími proti Radě Evropské unie

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/30

         Žaloba podaná dne 10. února 2005 Corneliem Rozemeijerem a dalšími proti Radě Evropské unie
   (Věc T-61/05)
   (2005/C 106/64)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. února 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Corneliem Rozemeijerem, s bydlištěm v Alkmaar (Nizozemsko), Gastonem Vaeskenem, s bydlištěm v Saint-Mandrier (Francie), a Pierrette Vaesken, s bydlištěm v Sanary/Mer (Francie), zastoupenými Georgem Vandersandenem, Laure Levi a Aurore Finchelstein, advokáty.
   Žalobci navrhují, aby Soud:

               1)

               zrušil důchodové výměry žalobců za květen 2004, s následkem uplatnění opravného koeficientu podle hlavního města jejich země pobytu, nebo přinejmenším opravného koeficientu, který bude moci adekvátním způsobem odrážet rozdíly životních nákladů v místech, kde se předpokádá, že žalobci vynakládají své výdaje;

               2)

               uložil Radě náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými v rámci věci T-35/05, Elisabeth Agne-Dapper a další proti Komisi.


title: Věc T-286/10: Žaloba podaná dne 30. června 2010 — Fondation de l’Institut de Recherche Idiap v. Komise

text:
               14.8.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 221/57

         Žaloba podaná dne 30. června 2010 — Fondation de l’Institut de Recherche Idiap v. Komise
   (Věc T-286/10)
   ()
   2010/C 221/91
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Fondation de l’Institut de Recherche Idiap (zástupce: G. Chapus-Rapin, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               předběžně přiznat této žalobě odkladný účinek;

               —

               prohlásit žalobu za přípustnou;

               —

               připustit žalobu;

               —

               v důsledku toho:

                           —

                           zrušit rozhodnutí vydané Evropskou komisí dne 11. května 2010;

                           —

                           určit, že náklady IDIAP na výzkumníky mající smlouvu na dobu neurčitou a pracující na programech AMIDA, BACS a DIRAC jsou způsobilé k poskytnutí prostředků z externích fondů Evropské unie;

                           —

                           nařídit, že IDIAP nemusí vracet DIRAC 98 042,45 eur a AMIDA 251 505,76 eur;

                           —

                           rozhodnout, že veškeré náklady řízení ponese Evropská komise;

                           —

                           rozhodnout, že Evropská komise ponese náklady právního zastupování IDIAP;

               —

               podpůrně,

                           —

                           prohlásit žalobu za přípustnou;

                           —

                           připustit žalobu;

               —

               v důsledku toho:

                           —

                           zrušit rozhodnutí vydané Evropskou komisí dne 11. května 2010;

                           —

                           urychleně nechat uskutečnit nový audit IDIAP Evropskou komisí a nechat ho svěřit jiné instituci než Treureva;

                           —

                           uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení;

                           —

                           rozhodnout, že Evropská komise ponese náklady právního zastupování IDIAP.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce touto žalobou, založenou na rozhodčí doložce, v podstatě Tribunál žádá, aby určil, že náklady vynaložené na výzkumníky mající pracovní smlouvu na dobu neurčitou v rámci smluv AMIDA, BACS a DIRAC, spadajících do rámce zvláštních programů pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace nazvaných „Integrace a posílení Evropského výzkumného prostoru (2002-2006)“ a „Technologie informační společnosti (2002-2006)“, jsou způsobilé.
   Na podporu své žaloby žalobce tvrdí, že:

               —

               výklad smluv AMIDA, BACS a DIRAC Evropskou komisí, podle které náklady na pracovní smlouvy výzkumníků na dobu neurčitou jsou běžnými provozními náklady, které nejsou způsobilé, a nikoliv dodatečné náklady spojené s projekty, je svévolný a přinejmenším neopodstatněný, jelikož:

                           —

                           smluvní vzor na základě smluv AMIDA, BACS a DIRAC nevylučuje ze způsobilých nákladů pracovní smlouvy na dobu neurčitou;

                           —

                           spojení mezi pracovními smlouvami výzkumníků a projekty AMIDA, BACS a DIRAC je v pracovních smlouvách výslovně uvedeno;

                           —

                           pracovní smlouvy výzkumníků jsou odůvodněny pouze projekty, jelikož žalobce nemá vlastní prostředky, aby mohla výzkumníky platit mimo rámec projektů;

                           —

                           nejlepší prostředek pro zajištění možnosti ukončení pracovního vztahu výzkumníků po skončení projektu je smlouva na dobu neurčitou, jelikož ta může být dle švýcarského práva (místo sídla žalobce) vypovězena bez důvodu při krátké výpovědní lhůtě;

               —

               výklad Komise je v rozporu se zásadou dobré víry a legitimního očekávání, jelikož tento výklad byl postupně měněn;

               —

               podpůrně, postup auditu, který je předmětem napadeného rozhodnutí, je stižen nenapravitelnými vadami, které musejí vést k jeho zrušení.


               12.2.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 46/1

         2011/C 46/01
   Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie

         Úř. věst. C 38, 5.2.2011

      Dřívější publikace

      Úř. věst. C 30, 29.1.2011

      Úř. věst. C 13, 15.1.2011

      Úř. věst. C 346, 18.12.2010

      Úř. věst. C 328, 4.12.2010

      Úř. věst. C 317, 20.11.2010

      Úř. věst. C 301, 6.11.2010

   Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Věc C-124/10 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 15. prosince 2009 ve věci T-156/04, Électricité de France (EDF) v. Komise

text:
               19.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 161/16

      Kasační opravný prostředek podaný dne 8. března 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 15. prosince 2009 ve věci T-156/04, Électricité de France (EDF) v. Komise
      (Věc C-124/10 P)
      (2010/C 161/23)
      Jednací jazyk: francouzština

         Účastníci řízení

         Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier, B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

         Další účastníci řízení: Électricité de France (EDF), Francouzská republika, Iberdrola SA

         Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

                  —

                  zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2009, oznámený Komisi dne 16. prosince 2009, ve věci T-156/04, EDF v. Komise v rozsahu, v němž tento rozsudek:

                              —

                              zrušil články 3 a 4 rozhodnutí Komise (C 2003/4637) ze dne 16. prosince 2003 o státních podporách, které Francie poskytla EDF a odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu (C 68/2002, N 504/2003 a C 25/2003),

                              —

                              uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené společností Électricité de France (EDF),

                  —

                  vrátit věc Tribunálu k novému posouzení,

                  —

                  rozhodnout o nákladech řízení v tomto stupni později.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

      Evropská komise předkládá na podporu svého kasačního opravného prostředku dva důvody.
      V prvním důvodu navrhovatelka uvádí, že Tribunál zkreslil skutkový základ sporu. Na rozdíl od toho, co uvádí napadený rozsudek, Francouzská republika údajně neprovedla konverzi daňového dluhu na kapitál, nýbrž jednoduše společnosti EDF poskytla státní podporu ve formě osvobození od korporační daně. Rekapitalizace společnosti EDF, sama o sobě, údajně nebyla zrušeným rozhodnutím považována za státní podporu; pouze její daňové důsledky byly údajně Komisí považovány za státní podporu.
      V druhém důvodu obsahujícím čtyři části navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že jednání francouzské vlády v dané věci považoval za jednání prozíravého na tržní hospodářství zaměřeného soukromého investora.
      Zaprvé navrhovatelka zpochybňuje posouzení Tribunálu, podle kterého rozlišení mezi státem akcionářem a státem vykonávajícím veřejnou moc v zásadě závisí na cíli sledovaném státem — v dané věci rekapitalizaci společnosti EDF — a nikoli na objektivních a ověřitelných skutečnostech. Jednak totiž Soudní dvůr údajně opakovaně připomenul, že čl. 87 odst. 1 ES nerozlišuje podle příčin a cílů státních opatření. Zároveň je údajně kritérium spočívající na úmyslu státu zvlášť nevhodné pro posouzení existence státní podpory, jelikož takové kritérium je ze své povahy subjektivní a vyžaduje výklad.
      Zadruhé Komise Tribunálu vytýká, že svou analýzu nezaložil na srovnávací studii jednak jednání, které by za podobných okolností použil prozíravý soukromý hospodářský subjekt nepožívající výsad, a jednak jednání uplatněného v dané věci francouzským státem, vybaveným svými výsadami veřejné moci.
      Zatřetí navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek porušil zásadu rovného zacházení mezi veřejnými a soukromými podniky, a umožnil tak lepší daňové zacházení státu, včetně podniků, ve kterých stát není jediným akcionářem.
      Konečně podle Komise Tribunál údajně porušil pravidla upravující rozdělení důkazního břemene, pokud jde o použitelnost zásady prozíravého na tržní hospodářství zaměřeného soukromého investora a dále zohlednil skutečnosti, které se vyskytly po přijetí zrušeného rozhodnutí.


title: Věc F-89/14: Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 – Arsène v. Komise „Veřejná služba — Odměna — Příspěvek za práci v zahraničí — Podmínka stanovená čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu — Desetileté referenční období — Počátek lhůty — Neutralizace období služby odpracovaných v mezinárodní organizaci — Uplatnění ustanovení článku 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu na základě analogie — Obvyklé bydliště mimo stát přidělení před výkonem služby v mezinárodní organizaci — Článek 81 jednacího řádu — Zjevně neopodstatněná žaloba“

text:
               30.11.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 398/78

         Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. října 2015 – Arsène v. Komise
   (Věc F-89/14) (1)

   („Veřejná služba - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu - Desetileté referenční období - Počátek lhůty - Neutralizace období služby odpracovaných v mezinárodní organizaci - Uplatnění ustanovení článku 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu na základě analogie - Obvyklé bydliště mimo stát přidělení před výkonem služby v mezinárodní organizaci - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
   (2015/C 398/93)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Maria Lucia Arsène (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl zamítnut návrh na přiznání příspěvku za práci v zahraničí, a na to, aby byla Komisi uložena povinnost tento příspěvek vyplatit spolu s úroky ode dne nástupu žalobkyně do služby.

      Výrok usnesení

               1)

               Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.

               2)

               M. L. Arsène ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

      (1)  Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 62.


title: Věc T-466/12: Žaloba podaná dne 23. října 2012 — RFA International v. Komise

text:
               15.12.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 389/7

         Žaloba podaná dne 23. října 2012 — RFA International v. Komise
   (Věc T-466/12)
   2012/C 389/12
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zástupce: B. Evtimov, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil rozhodnutí Komise C(2012) 5577 final, C(2012) 5585 final, C(2012) 5588 final, C(2012) 5595 final, C(2012) 5596 final, C(2012) 5598 final a C(2012) 5611 final ze dne 10. srpna 2012 v rozsahu, v němž odmítají vrátit požadované částky antidumpingového cla, kromě částek, u kterých byly žádosti odmítnuty jako nepřípustné, jelikož byly podány po stanovené lhůtě;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod vycházející z

                           —

                           nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise měla dopustit tím, že rozhodla, že úplné odečtení prodejních, správních a jiných režijních nákladů a zisku z vývozní ceny CHEMK Group bylo oprávněné a že pro výpočet vývozní ceny (včetně úprav vývozní ceny) podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení (1) je irelevantní, zda se jedná o jedinou hospodářskou jednotku. Pro případ, že by Komise nadále trvala na odmítnutí tvrzení žalobkyně o existenci jediné hospodářské jednotky, žalobkyně uvádí, že takové odmítnutí je rovněž stiženo nesprávným právním posouzením a zjevně nesprávným posouzením.

               2)

               Druhý žalobní důvod vycházející z

                           —

                           zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise měla dopustit tím, že rozhodla, že se jednalo o změnu okolnosti ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení, která opravňovala uplatnění jiné metody pro výpočet konečného dumpingového rozpětí. Žalobkyně se rovněž dovolává z toho vyplývajícího porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení, kterého se Komise měla dopustit tím, že použila novou metodu, která se liší od příslušné metody použité při původním šetření.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51)


title: Věc C-179/10: Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 28. září 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/45

      Usnesení předsedy šestého senátu Soudního dvora ze dne 28. září 2011 — Evropská komise v. Francouzská republika
      (Věc C-179/10) (1)

      (2012/C 25/85)
      Jednací jazyk: francouzština
      Předseda šestého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

         (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc C-34/04: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království (Nesplnění povinnosti státem — Licence k rybolovu — Nařízení (ES) č. 3690/93 — Rybářská plavidla Wiron III a Wiron IV — Trvalý převod plavidel do Argentiny)

text:
               14.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 82/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-34/04) (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Licence k rybolovu - Nařízení (ES) č. 3690/93 - Rybářská plavidla Wiron III a Wiron IV - Trvalý převod plavidel do Argentiny)
   (2007/C 82/02)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a C. Diderich, zmocněnci)

      Žalované: Nizozemské království (zástupce: H. G. Sevenster, zmocněnkyně)
   Předmět věci
   Nesplnění povinnosti státem – Nařízení (ES) č. 3690/93 ze dne 20. prosince 1993 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musejí být obsaženy v licencích k rybolovu (Úř. věst. L 341, s. 93) – Neodebrání licencí k rybolovu plavidlům Wiron III a Wiron IV po jejich trvalém převodu do Argentiny
   Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


title: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. února 2005 ve věci C-318/02: Nizozemské království proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Rozhodnutí 2002/524/ES — Finanční opravy uplatnitelné na nizozemské výdaje z důvodu výjimečných opatření na podporu trhu s vepřovým masem v Nizozemsku — Nařízení (ES) č. 413/97)

text:
               30.4.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 106/3

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (třetího senátu)
   ze dne 24. února 2005
   ve věci C-318/02: Nizozemské království proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Rozhodnutí 2002/524/ES - Finanční opravy uplatnitelné na nizozemské výdaje z důvodu výjimečných opatření na podporu trhu s vepřovým masem v Nizozemsku - Nařízení (ES) č. 413/97)
   (2005/C 106/05)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Ve věci C-318/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 4. září 2002, Nizozemské království (zmocněnci: H. G. Sevenster a S. Terstal, N. A. J. Bel) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: T. van Rijn), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 305, 7.12.2002


title: Věc T-10/06: Žaloba podaná dne  11. ledna 2006  – PORTELA & C a , S. A. v. OHIM

text:
               11.3.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 60/47

         Žaloba podaná dne 11. ledna 2006 – PORTELA & Ca, S. A. v. OHIM
   (Věc T-10/06)
   (2006/C 60/89)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: PORTELA & Ca, S. A. (S. Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupce: João M. Pimenta, advogado)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Juan Torres Quadrado a Josep Gilbert Sanz
   Návrhy žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 14. září 2004 ve věci R 897/2004-1 a povolit zápis ochranné známky Společenství č. 1 400 183 pro následující výrobky:

                           —

                           Třída 5: Farmaceutické, veterinářské a hygienické výrobky, dietetické přípravky pro léčebné účely, dezinfekční přípravky, výrobky pro hubení škodlivých zvířat;

                           —

                           Třída 42: Lékařské služby, služby spojené s farmaceutickými laboratořemi, vědecký a průmyslový výzkum, výzkum a vývoj nových přípravků, lékařský výzkum, laboratorní výzkum;

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatel ochranné známky Společenství: PORTELA & Ca, S. A.

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka Bial (přihláška č. 1400183)

      Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Juan Torres Quadrado a Josep Gilbert Sanz

      Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská ochranná známka Bial

      Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám

      Rozhodnutí odvolacího senátu: potvrzení rozhodnutí námitkového oddělení v celém rozsahu

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že OHIM porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 tím, že toto ustanovení nesprávně vyložil, a že napadené rozhodnutí je stiženo porušením podstatných formálních náležitostí (ochranná známka nebyla v námitkách řádně dovolávána; relevantní informace týkající se namítané ochranné známky nebyly poskytnuty žalobkyni v zákonné lhůtě; rozhodnutí o nákladech řízení je nesprávné).