title: Věc C-307/08: Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 19. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království

text:
               5.6.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 148/22

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudního dvora ze dne 19. března 2010 — Evropská komise v. Belgické království
   (Věc C-307/08) (1)

   2010/C 148/34

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


title: Věc C-444/05: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Athinon – Řecko) – Aikaterini Stamatelaki v. NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (OAEE) (Omezení volného pohybu služeb — Úhrada nákladů na hospitalizaci v soukromých zdravotních zařízeních — Odůvodněnost a přiměřenost vyloučení)

text:
               28.4.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 96/14

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Athinon – Řecko) – Aikaterini Stamatelaki v. NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (OAEE)
   (Věc C-444/05) (1)

   (Omezení volného pohybu služeb - Úhrada nákladů na hospitalizaci v soukromých zdravotních zařízeních - Odůvodněnost a přiměřenost vyloučení)
   (2007/C 96/22)
   Jednací jazyk: řečtina
   Předkládající soud
   Dioikitiko Protodikeio Athinon
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Aikaterini Stamatelaki

      Žalovaná: NPDD Organismos Asfaliseos Eleftheron Epangelmation (OAEE)
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Dioikitiko Protodikeio Athinon – Výklad článků 49 a 50 ES – Podmínky úhrady léčebných nákladů vzniklých v jiném členském státě – Vnitrostátní právní úprava, která omezuje úhradu nákladů na léčbu poskytnutou soukromým zdravotním zařízením v jiném členském státě na léčbu mladistvých ve věku do 14 let, zatímco v případě, že je léčba poskytnutá veřejným zdravotnickým zařízením, podmiňuje takovou úhradu jediné podmínce získat předchozí povolení
   Výrok
   Článek 49 ES brání takovým právním předpisům členského státu, jaké jsou předmětem sporu v původním řízení, které zcela vylučují, aby národní instituce sociálního zabezpečení hradila náklady způsobené hospitalizací svých pojištěnců v soukromých zdravotních zařízeních v jiném členském státě, s výjimkou úhrady léčby poskytnuté dětem mladším 14 let.

      (1)  Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


title: Věc T-462/17: Žaloba podaná dne 25. července 2017 – TO v. EEA

text:
               16.10.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/32

         Žaloba podaná dne 25. července 2017 – TO v. EEA
   (Věc T-462/17)
   (2017/C 347/41)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: TO (zástupce: N. Lhoëst, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro životní prostředí

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro životní prostředí (AEE) ze dne 22. září 2016, kterým byla ukončena pracovní smlouva žalobce jakožto smluvního zaměstnance;

               —

               zrušil rozhodnutí AEE ze dne 20. dubna 2017, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce ze dne 21. prosince 2016;

               —

               uložil AEE, aby žalobci zaplatila odškodnění vypočtené na základě ztráty ve výši čtyři ročních platů s odečtením příspěvku v nezaměstnanosti, který obdržel v tomto období;

               —

               uložil AEE, aby žalobci zaplatila částku ve výši 3 500,00 eur z titulu náhrady škody za výdaje spojené s předčasným ukončením jeho nájemní smlouvy v Kodani, kterou lze případně navýšit;

               —

               zrušil výplatní pásku žalobce za září 2016 v rozsahu, v němž nezahrnuje plat za 22. září 2016;

               —

               uložil AEE, aby žalobci zaplatila částku ve výši 50 000,00 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy vzniklé v důsledku rozhodnutí o jeho propuštění ze dne 22. září 2016;

               —

               uložil AEE, aby žalobci zaplatila částku ve výši 5 000,00 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy vzniklé v důsledku toho, že AEE porušila článek 26 služebního řádu úředníků Evropské unie;

               —

               uložil AEE, aby žalobci zaplatila částku ve výši 10 000,00 eur z titulu náhrady nemajetkové újmy vzniklé v důsledku psychického nátlaku, který na něj AEE vyvíjela v době jeho pracovní neschopnosti;

               —

               a podpůrně uložil AEE povinnost zaplatit žalobci za jeden měsíc výpovědní lhůty a zaplatit odškodnění ve výši jedné třetiny jeho základního platu za měsíc praxe odsloužený v souladu s ustanoveními článku 84 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie;

               —

               uložil EEA náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod vychází z neaplikovatelnosti článku 48 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.

               2.

               Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 48 písm. b) a čl. 16 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.

               3.

               Třetí žalobní důvod vychází z protiprávnosti na základě diskriminace, co se týče článku 48 písm. b) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 26 služebního řádu a porušení práva na obhajobu.

               5.

               Pátý žalobní důvod vychází z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1) a článku 8 Listiny základních práv Evropské unie.

               6.

               Šestý žalobní důvod vychází z porušení článku 84 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a povinnosti řádné péče.

               7.

               Sedmý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.

               8.

               Osmý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci.


title: Věc T-33/12: Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — Piotrowski v. OHIM (MEDIGYM)

text:
               17.3.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/24

         Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — Piotrowski v. OHIM (MEDIGYM)
   (Věc T-33/12)
   2012/C 80/40
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Elke Piotrowski (Viernheim, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. listopadu 2011 ve věci R 734/2011-4;

               —

               uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MEDIGYM“ pro výrobky zařazené do třídy 10.

      Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009, neboť rozhodnutí odvolacího senátu bylo založeno na důvodech, ke kterým se žalobkyně nemohla vyjádřit, jakož i porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, neboť dotčené ochranné známce Společenství byla odepřena ochrana podle čl. 154 odst. 3 a čl. 37 odst. 1 nařízení č. 207/2009, i když ochranná známka není vyloučena ani podle čl. 7 odst. 1 písm. b) ani podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


title: Věc T-434/16: Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Sensi Vigne & Vini v. EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)

text:
               26.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 350/24

         Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Sensi Vigne & Vini v. EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
   (Věc T-434/16)
   (2016/C 350/30)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Itálie) (zástupce: F. Caricato, advokát)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Španělsko)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „CONTADO DEL GRIFO“– Přihláška č. 12 097 416

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2016, ve věci R 2218/2015-2

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 25. května 2016 v plném rozsahu;

               —

               vyhověl této žalobě a povolil zápis ochranné známky EU č. 12 097 416, přihlášené dne 28. 8. 2013 pro třídu 33;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před EUIPO.

      Dovolávaný žalobní důvod

               —

               Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


title: Věc C-467/11 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 9. září 2011 Audi AG a Volkswagen AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. července 2011 ve věci T-318/09, Audi AG, Volkswagen AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)

text:
               26.11.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 347/12

         Kasační opravný prostředek podaný dne 9. září 2011 Audi AG a Volkswagen AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. července 2011 ve věci T-318/09, Audi AG, Volkswagen AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
   (Věc C-467/11 P)
   2011/C 347/18
   Jednací jazyk: němčina

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Audi AG, Volkswagen AG (zástupce: P. Kather, advokát)

      Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání navrhovatelek

               —

               zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 ve věci T-318/09

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 14. května 2009, číslo věci R 226/2007-1

               —

               uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

   Napadený rozsudek Tribunálu porušuje čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství (NOZS) (1), jelikož hmotné právo Společenství bylo použito nesprávně. Označení TDI není podle navrhovatelek popisné. Tribunál vycházel nesprávně z toho, že dotyčná veřejnost bude bezprostředně a bez dalšího přemýšlení vnímat označení TDI jako zkratku pro technickou vlastnost. To je však chybné, jelikož TDI jednak není zkratkou a jednak pro takovou zkratku existuje velké množství dlouhých forem. Proto není požadavek chápání „ihned a bez dalšího přemýšlení“ splněn. Navrhovatelky mají dále za to, že byla porušena zásada posouzení ex offo uvedená v čl. 76 odst. 1 první větě NOZS, neboť Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu opomenul prokázat existenci absolutní překážky ochrany.
   Dále byla podle navrhovatelek porušena zásada rovného zacházení, jelikož mezi označením TDI a zapsanými označeními HDI a CDI existuje přímá a konkrétní spojitost, která by vyžadovala rovné zacházení. K takovému rovnému zacházení nedošlo, jelikož TDI není zapsána.
   Napadený rozsudek porušuje také čl. 7 odst. 3 NOZS, jelikož se jednak v celém Společenství nevyžaduje důkaz o zavedení ochranné známky a jednak Tribunál z právního hlediska nesprávně posoudil skutkové okolnosti věci. Důkaz není nezbytný, jelikož judikaturu ve věci Pago (2) k článku 9 lze použít i u článku 7 NOZS. Krom toho byly předloženy příslušné důkazy o zavedení ochranné známky, které Tribunál chybně posoudil z právního hlediska. Tribunál především nezohlednil orientační dopad vnitrostátních zápisů. Stejně tak Tribunál nezohlednil ani vysoké podíly na trhu a prodeje vozidel TDI a tím v právním posouzení přehlédl s tím spojený propagační účinek.
   Konečně pak Tribunál z právního hlediska nesprávně uvedl, že označení TDI se neužívá jako ochranná známka. Toto tvrzení je podle navrhovatelek nesprávné a je v rozporu s právem Společenství, protože označení TDI se v každé své formě používání užívá způsobem charakteristickým pro užívání ochranné známky.

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství
   Úř. věst. L 78, s. 1.

      (2)  Rozsudek Soudního dvora ze dne 6. října 2009 ve věci C-301/07, Pago International, Sb. rozh. 2009, I-9429.


title: Výmaz věci C-10/04

text:
               5.3.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 57/23

         Výmaz věci C-10/04 (1)

   (2005/C 57/39)

      (Jednací jazyk: němčina)

   Usnesením ze dne 1. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci T-10/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice.

      (1)  Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


title: Věc C-423/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 31. července 2015 – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 31. července 2015 – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG
   (Věc C-423/15)
   (2015/C 320/29)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesarbeitsgericht

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Nils-Johannes Kratzer

      Žalovaná: R+V Allgemeine Versicherung AG

      Předběžné otázky

               1.

               Musejí být čl. 3 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (2) vykládány v tom smyslu, že „přístup k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání“ se snaží získat také osoba, která se o ně uchází takovým způsobem, že jejím cílem zjevně není přijetí do zaměstnání a jeho výkon, nýbrž dosažení statusu uchazeče, aby mohla uplatňovat nároky na náhradu škody?

               2.

               V případě kladné odpovědi na první otázku:

         Může být situace, kdy určitá osoba dosáhla statusu uchazeče o zaměstnání nikoli v souvislosti se získáním pracovního místa a zaměstnáním, nýbrž za účelem uplatnění nároků na náhradu škody, hodnocena na základě unijního práva jako zneužití práva?

      (1)  Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.

      (2)  Úř. věst. L 204, s. 23


title: Věc F-142/11: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Simpson v. Rada ( „Veřejná služba — Povyšování — Rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy A9 po úspěšné účasti ve výběrovém řízení do platové třídy A9 — Rovné zacházení“ )

text:
               8.2.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 39/27

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Simpson v. Rada
   (Věc F-142/11) (1)

   (Veřejná služba - Povyšování - Rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy A9 po úspěšné účasti ve výběrovém řízení do platové třídy A9 - Rovné zacházení)
   2014/C 39/49
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Erik Simpson (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. F. Jensen, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platového stupně A9 po úspěšné účasti ve výběrovém řízení EPSO/AD/113/07 „Vedoucí oddělení (AD9) v oblasti překladatelství pro český, estonský, maďarský, litevský, lotyšský, maltský, polský, slovenský a slovinský jazyk v oblasti překladatelství“ a návrh na náhradu škody a úroky

      Výrok rozsudku

               1)

               Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 9. prosince 2010 se zrušuje.

               2)

               Žaloba se ve zbývající částí zamítá.

               3)

               Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Erikem Simpsonem.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2013, s. 26.


title: Spojené věci C-436/11 a C-437/11: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (C-436/11), Ekkerhard Schauß (C-437/11) v. Iberia Líneas Aéreas de España SA (C-436/11), Transportes Aéreos Portugueses SA (C-437/11)

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 225/56

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (C-436/11), Ekkerhard Schauß (C-437/11) v. Iberia Líneas Aéreas de España SA (C-436/11), Transportes Aéreos Portugueses SA (C-437/11)
   (Spojené věci C-436/11 a C-437/11) (1)

   2013/C 225/106
   Jednací jazyk: němčina
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


title: Věc C-373/06 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2006 Thomasem Fahertym proti rozsudku vydanému dne 13. června 2006 Soudem prvního stupně (prvním senátem) ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství

text:
               18.11.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 281/25

         Kasační opravný prostředek podaný dne 13. září 2006 Thomasem Fahertym proti rozsudku vydanému dne 13. června 2006 Soudem prvního stupně (prvním senátem) ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise Evropských společenství
   (Věc C-373/06 P)
   (2006/C 281/40)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Thomas Faherty (zástupci: P. Gallagher SC, A. Collins SC, D. Barry, solicitor)

      Další účastníci řízení: Irsko, Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 v rozsahu, v jakém jím byla žaloba ve věci T-224/03, Thomas Faherty v. Komise Evropských společenství na neplatnost rozhodnutí Komise 2003/245/ES (1) ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, které Komise obdržela a které se týkají nárůstu cílů MAGP IV s přihlédnutím ke zlepšování bezpečnosti, navigace na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce nad 12 m, v rozsahu, v jakém se týká žádosti o bezpečnost kapacity pro nová plavidla RSW, která byla navržena jako náhrada za MFV Westward Isle, zamítnuta, a byla mu uložena náhrada nákladů řízení.

               —

               zrušit rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, které Komise obdržela a které se týkají nárůstu cílů MAGP IV s přihlédnutím ke zlepšování bezpečnosti, navigace na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce nad 12 m, v rozsahu, v jakém se týká žádosti o bezpečnost kapacity pro nová plavidla RSW, která byla navržena jako náhrada za MFV Westward Isle.

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů všech řízení.

         Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
   Podle názoru účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek by měl být rozsudek Soudu prvního stupně zrušen z těchto důvodů:
   Soud prvního stupně provedl nesprávné právní posouzení věci, jelikož určil právní zájem účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na zahájení řízení ke dni přijetí rozhodnutí 2003/245 a nikoli ke dni, kdy byla žaloba podána.
   Soud se dopustil věcného pochybení, které vyplývá z dokumentů, které mu byly předloženy, a to pokud jde o vlastnictví žalobce MFV „Westward Isle“ ve všech časových okamžicích, které jsou pro žalobu relevantní.
   Zjištění, že se rozhodnutí 2003/245 účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek osobně nedotýká, „jelikož jsou dotčená plavidla fiktivní“, není právně podloženo a je navíc v rozporu s odůvodněním Soudu prvního stupně uvedeným v jeho rozsudku.
   Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek je, a ve všech relevantních časových okamžicích vždy byl, vlastníkem MFV „Westward Isle“. Proto nelze tvrdit, že ztratil zájem, který bezpochyby měl při podání žaloby na neplatnost rozhodnutí 2003/245 v rozsahu, v jakém šlo o jeho žádost o bezpečnost tonáže u navrhovaných MFV „Westward Isle“.
   Soud prvního stupně chyboval ve zjištění, že se účastník řízení podávající kasační opravný prostředek nemůže domáhat zrušení rozhodnutí 2003/245 kvůli opatřením, která přijal ke snížení ztráty a škody vzniklých tímto rozhodnutím.

      (1)  Úř. věst. L 90, s. 48.


title: Věc T-691/15: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO –Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl) „Ochranná známka Evropské unie — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl — Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem — Relativní důvod pro zamítnutí — Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky — Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“

text:
               13.3.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 78/29

         Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO –Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
   (Věc T-691/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
   (2017/C 078/39)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupkyně: D. Majer, advokátka)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2015 (věc R 2756/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a Excellent Brands JMI

      Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá.

               2.

               Společnosti Marcas Costa Brava, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


title: Věc T-231/05: Žaloba podaná dne 15. června 2005 Corsica Ferries France proti Komisi Evropských společenství

text:
               20.8.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/30

         Žaloba podaná dne 15. června 2005 Corsica Ferries France proti Komisi Evropských společenství
   (Věc T-231/05)
   (2005/C 205/55)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 15. června 2005 předložena žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Corsica Ferries France, se sídlem v Bastia (Francie), zastoupenou Stéphanem Rodriguesem a Alice Jaume, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Žalobkyně navrhuje, aby Soud:

               1.

               prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 16. března 2005, týkající se druhé části restrukturalizační pomoci zaplacené Francií Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM);

               2.

               uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2004)4751 konečné ze dne 16. března 2005, které prohlašuje převod druhé části restrukturalizační pomoci provedený Francií ve prospěch Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM) za určitých podmínek slučitelný se společným trhem [pomoc č. C 58/2002, ex N 118(2002)]. Toto rozhodnutí následovalo bezprostředně po vydání rozhodnutí ze dne 9. července 2003, které povolilo za stanovených podmínek vyplatit první část dotčené restrukturalizační pomoci.
   Na podporu svých tvrzení žalovaná uplatňuje porušení článku 87 Smlouvy ES a pravidel přijatých k jejímu provedení, relevantních v projednávaném případě, a sice jednak podmínek stanovených výše uvedeným rozhodnutím ze dne 9. července 2003 a jednak podmínek vyplývajících z obecných směrů Společenství vydaných Komisí v roce 1997 o státních pomocích v námořní dopravě (1), a hlavních zásadách Komise z roku 1999 o státních pomocích pro záchranu a restrukturalizaci podniků v potížích (2) tak, jak platily v době zahájení postupu o přezkoumání sporných pomocí.
   Žalobkyně upřesňuje v tomto ohledu, že na rozdíl od rozhodnutí ze dne 9. července 2003 nebyly podíly SNCM v Compagnie Corse Méditerranée postoupeny. Nadto SNCM pokračovala v použití cenové politiky, jejímž cílem bylo nabídnout ceny nižší než její konkurenti.
   Mimoto, s ohledem na výše uvedené obecné směry Společenství, nebyl restrukturalizační plán předložený Francouzskou republikou zcela uskutečněn. Navíc nebyla pomoc omezena přísně na minimum.

      (1)  Úř. věst. C 205, 5.7.1997, s. 5.

      (2)  Úř. věst. C 288, 9.10.1999, s. 2.


title: Věc T-81/07: Žaloba podaná dne 14. března 2007 – K.G. Holding (v konkurzu) v. Komise

text:
               26.5.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 117/23

         Žaloba podaná dne 14. března 2007 – K.G. Holding (v konkurzu) v. Komise
   (Věc T-81/07)
   (2007/C 117/37)
   Jednací jazyk: nizozemština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jan Rudolf Maas, správce konkurzní podstaty K.G. Holding N. V. (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006 ve věci C-30/2005;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce napadá rozhodnutí Komise 2006/939/ES ze dne 19. července 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko ohlásilo, na restrukturalizaci společnosti KG Holding NV (1).
   V případě poskytnuté podpory se jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou chtělo Nizozemsko poskytnout společnosti KG Holding NV tím, že již poskytnutá půjčka na záchranu včetně dlužných úroků měla být transformována na vlastní kapitál. V napadeném rozhodnutí prohlásila Komise podporu ve formě podpory na restrukturalizaci za neslučitelnou se společným trhem.
   Komise rovněž rozhodla, že Nizozemsko musí od KG Holding NV a Kliq BV zpětně vymáhat tu část podpory, kterou KG Holding NV převedla jako půjčku na záchranu na svou dceřinou společnost Kliq BV a která byla transformována na vlastní kapitál, a že Nizozemsko musí zaregistrovat svou pohledávku za KG Holding NV nebo Kliq Reïntegratie jako věřitel v konkurzním řízení u správce konkurzní podstaty.
   Žalobce k odůvodnění své žaloby zaprvé uvádí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, takže napadené rozhodnutí je nedostatečně odůvodněno a je v rozporu s čl. 87 odst. 1 ES. Komise zejména neprávem rozhodla, že Nizozemsko má zaregistrovat svou pohledávku za KG Holding a Kliq Reïntegratie ve výši 35,75 milionů eur v konkurzním řízení u správce konkurzní podstaty. Není jasné, zda Komise v napadeném rozhodnutí v souvislosti s KG Holding zastává názor, že byla poskytnuta nelegální podpora ve výši 35,75 milionů eur, která má být Nizozemskem zpětně vymáhána, nebo zda se jedná o podporu na záchranu, kterou Komise v napadeném rozhodnutí na základě bodu 23 písm. d) Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (2) schválila. Komise svým rozhodnutím ze dne 16. prosince 2003 (3) dále souhlasila s tím, že tato částka bude použita na financování propuštění personálu a na odkup nadbytečných smluv od Kliq Reïntegratie, a že Kliq Reïntegratie následně vstoupí do likvidace.
   Komise dále neprávem vznesla připomínky k upisování podílů, které KG Holding držela na Kliq BV prostřednictvím započtení povinnosti složit vklad proti pohledávce KG Holding za Kliq BV, která vznikla na základě smlouvy o půjčce. Toto nebylo součástí rozhodnutí ze dne 5. srpna 2005 (4), kterým bylo řízení zahájeno. Komise zneužila svých pravomocí a jednala tak, že porušila práva obhajoby a právo žalobce být vyslechnut.
   Zatřetí Komise neprávem opomenula konstatovat, že domnělá podpora může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy; úvahy Komise k tomuto jsou podle žalobce přinejmenším nedostatečně odůvodněné.
   Začtvrté Komise neprávem stanovila, že údajná podpora ve výši 9,25 milionů eur musí být Nizozemskem zpětně vymáhána od KG Holding a Kliq BV. Komise také neprávem rozhodla, že údajná podpora ve výši 35,75 milionů eur musí být zpětně vymáhána od KG Holding nebo od Kliq Reïntegratie prostřednictvím registrace těchto pohledávek v konkurzním řízení. Vzhledem k úpadku KG Holding, Kliq Reïntegratie a Kliq BV je zpětné vymáhání částek údajné podpory trvale nemožné a stalo se v každém případě nesmyslným v tom smyslu, že zpětné vymáhání prostřednictvím registrace v úpadkovém řízení uvedených společností není nutné a je dokonce zcela nadbytečné pro to, aby bylo ukončeno narušování hospodářské soutěže.
   Zapáté Komise neprávem vznesla připomínky k úlevě související s kontokorentním úvěrem ve výši 17 milionů eur, který Nizozemsko poskytlo KG Holding již při jejím založení v souladu s ustanoveními o státních podporách, jež nebyla součástí opatření zkoumaného v napadeném rozhodnutí, a nesprávně ji právně posoudila.
   Konečně Komise neprávem rozhodla, že Nizozemsko musí přijmout všechna nezbytná opatření pro zpětné vymáhání částky 9,25 milionů eur od KG Holding včetně úroků od data, kdy byly jednotlivé části této částky poskytnuty příjemcům, do data skutečného vrácení. Tento požadavek je podle žalobce v rozporu s vnitrostátním úpadkovým právem.

      (1)  Úř. věst. L 366, s. 40.

      (2)  Úř. věst. 1999, C 288, s. 2.

      (3)  Podpora č. 510/2003 – Podpora na záchranu Kliq Holding NV (Úř. věst. 2004, C 33, s. 8).

      (4)  Státní podpora C 30/2005 (ex N 78/2004) – Podpora na restrukturalizaci společnosti KG Holding N.V. – Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2005, C 280, s. 2).


title: Věc T-80/17: Žaloba podaná dne 6. února 2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST)

text:
               10.4.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 112/43

         Žaloba podaná dne 6. února 2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST)
   (Věc T-80/17)
   (2017/C 112/59)
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Ingo Steiniger (Nümbrecht, Německo) (zástupkyně: K. Schulze Horn, advokátka)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ista Deutschland GmbH (Essen, Německo)

      Údaje týkající se řízení před EUIPO

      Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce

      Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „IST“ – Přihláška č. 10 673 812

      Řízení před EUIPO: Námitkové řízení

      Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 ve věci R 2242/2015-5

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí a rozhodnutí námitkového oddělení EUIPO ze dne 24.09.2015;

               —

               změnil napadené rozhodnutí potud, pokud se námitka zamítá v plném rozsahu;

               —

               uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.

      Dovolávané žalobní důvody

               —

               Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009;

               —

               porušení pravidla 20 odst. 6 nařízení č. 2868/95.


title: Věc T-67/12: Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2014 – Sina Bank v. Rada „Společná zahraniční a bezpečnostní politika — Omezující opatření vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní — Zmrazení finančních prostředků — Žaloba na neplatnost — Akty, které nelze napadnout žalobou — Nepřípustnost — Právo na obhajobu“

text:
               21.7.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 235/14

         Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2014 – Sina Bank v. Rada
   (Věc T-67/12) (1)

   („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Právo na obhajobu“)
   2014/C 235/18
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a D. Gicheva, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71) v rozsahu, v němž byl po přezkumu ponechán zápis jména žalobkyně v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010 (Úř. věst. L 281, s. 81), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11) v rozsahu, v němž byl po přezkumu ponechán zápis jména žalobkyně v příloze VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), a zadruhé návrh na zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010, jakož i čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413, v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají žalobkyně.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá z důvodu nepříslušnosti soudu k rozhodnutí, pokud jde o zrušení čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, a z důvodu nepřípustnosti, pokud jde o zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.

               2)

               Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž tyto akty ponechaly po přezkumu zápis jména Sina Bank v příloze II rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, a v příloze VIII nařízení č. 961/2010, se zrušují.

               3)

               Rada Evropské unie ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Sina Bank.

               4)

               Sina Bank ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Radou.

      (1)  Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


title: Spojené věci C-439/07 a C-499/07: Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel a Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Belgie) — Belgický stát v. KBC Bank SA ( Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Články 43 ES a 56 ES — Směrnice 90/435/EHS — Článek 4 odst. 1 — Vnitrostátní právní úprava zamezení dvojího zdanění rozdělených zisků — Odečtení částky obdržených dividend od daňového základu mateřské společnosti pouze tehdy, pokud tato společnost dosáhla zdanitelných zisků )

text:
               29.8.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 205/13

         Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Brussel a Rechtbank van eerste aanleg te Brugge — Belgie) — Belgický stát v. KBC Bank SA
   (Spojené věci C-439/07 a C-499/07) (1)

   („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Články 43 ES a 56 ES - Směrnice 90/435/EHS - Článek 4 odst. 1 - Vnitrostátní právní úprava zamezení dvojího zdanění rozdělených zisků - Odečtení částky obdržených dividend od daňového základu mateřské společnosti pouze tehdy, pokud tato společnost dosáhla zdanitelných zisků“)
   2009/C 205/24
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hof van beroep te Brusel, Rechtbank van eerste aanleg te Brugge

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Belgický stát (C-439/07), Beleggen, Risicokapitaal, Beheer NV (C-499/07)

      Žalovaná: KBC Bank SA (C-439/07), Belgický stát (C-499/07)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van beroep te Brussel — Výklad článků 43 ES a 56 ES a čl. 4 odst. 1 první odrážky a odst. 2 směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6) — Vnitrostátní právní ustanovení směřující k odstranění dvojího zdanění rozděleného zisku — Systém odpočtu definitivně zdaněných příjmů

      Výrok

               1)

               Článek 4 odst. 1 první odrážka směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že pro účely osvobození dividend obdržených mateřskou společností usazenou v tomto státě od dceřiné společnosti, která má sídlo v jiném členském státě, jsou uvedené dividendy zahrnuty do daňového základu mateřské společnosti, od něhož jsou následně odečteny ve výši 95 %, pokud v dotčeném zdaňovacím období zbude po odečtení ostatních od daně osvobozených příjmů kladný zůstatek, a jejíž účinkem je, že:

                           —

                           mateřská společnost je v pozdějším zdaňovacím období povinna zaplatit daň z rozdělených zisků, pokud neuskutečnila žádný zdanitelný zisk nebo pokud uskutečnila nedostatečný zdanitelný zisk během zdaňovacího období, v němž se toto rozdělení uskutečnilo (věc C-439/07),
                           nebo, že

                           —

                           ztráty za toto zdaňovací období jsou vyrovnány na základě rozdělených zisků a nemohou být převedeny do pozdějšího zdaňovacího období ve výši rozdělených zisků.

               2)

               Článek 4 odst. 1 první odrážka směrnice 90/435 ve spojení s odstavcem 2 téhož článku musí být vykládán v tom smyslu, že členským státům neukládá povinnost umožnit, aby rozdělené zisky, které mateřská společnost usazená v tomto členském státě obdrží od své dceřiné společnosti, jejíž sídlo je v jiném členském státě, byly v plném rozsahu odpočitatelné od zisků za zdaňovací období a aby z toho plynoucí ztráta byla převoditelná do následujícího zdaňovacího období. Je věcí členských států, jak upraví — s ohledem na nezbytné požadavky svého vnitrostátního právního řádu, jakož i na možnost stanovenou v uvedeném čl. 4 odst. 2 směrnice 90/435 — způsoby, kterými bude dosaženo výsledku stanoveného v odst. 2 první odrážce téhož článku.
               Pokud si však členský stát zvolil systém osvobození od daně stanovený v čl. 4 odst. 1 první odrážce směrnice 90/435 a pokud právní úprava uvedeného členského státu v zásadě připouští převod ztrát do pozdějších zdaňovacích období, brání uvedené ustanovení právní úpravě členského státu, jež má za následek omezení ztrát mateřské společnosti, které lze takto převést, do výše obdržených dividend.

               3)

               Zvolí-li vnitrostátní právní předpisy, pokud jde o řešení čistě vnitrostátních situací, stejná řešení jako právo Společenství, přísluší pouze vnitrostátnímu soudu, aby v rámci dělby soudních pravomocí mezi vnitrostátní soudy a Soudní dvůr stanovené v článku 234 ES posoudil přesný význam tohoto odkazu na právo Společenství, přičemž zohlednění omezení, která vnitrostátní zákonodárce případně zavedl pro účely uplatňování tohoto práva na čistě vnitřní situace, je věcí práva dotčeného členského státu, a tudíž patří do výlučné pravomoci soudů tohoto státu.

               4)

               Pokud je podle vnitrostátní právní úpravy členského státu s dividendami pocházejícími od společnosti usazené ve třetím státě zacházeno méně příznivě než s dividendami pocházejícími od společnosti, která má sídlo v uvedeném členském státě, je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem jak na předmět vnitrostátní právní úpravy, tak na skutečnosti věci, která mu je předložena, ověřil, zda je použitelný článek 56 ES a zda případně brání uvedenému rozdílnému zacházení.

               5)

               Článek 43 ES nebrání právní úpravě členského státu, která stanoví, že mateřská společnost usazená v členském státě, jež obdrží zisky rozdělené dceřinou společností se sídlem v jiném členském státě, může tyto zisky odečíst od svých zdanitelných příjmů pouze do výše zisků dosažených ve zdaňovacím období, v němž byly zisky rozděleny, ačkoli by tyto zisky mohly být osvobozeny v plném rozsahu, pokud by tato společnost založila stálou provozovnu v jiném členském státě, a to za podmínky, že zacházení se zisky pocházejícími od entit založených v jiném členském státě není diskriminační ve vztahu k zacházení se zisky pocházejícími od srovnatelných tuzemských entit.

      (1)  Úř. věst. C 315, 22.12.2007.

      Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


title: Věc T-447/14: Žaloba podaná dne 16. června 2014 – nkt cables a NKT Holding v. Komise

text:
               25.8.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 282/47

         Žaloba podaná dne 16. června 2014 – nkt cables a NKT Holding v. Komise
   (Věc T-447/14)
   2014/C 282/61
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: nkt cables GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) a NKT Holding A/S (Brøndby, Dánsko) (zástupci: M. Kofmann a B. Creve, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci AT.39610 – Elektrické kabely („rozhodnutí“);

               —

               alternativně částečně zrušil rozhodnutí a podstatně snížil pokutu uloženou žalobkyním;

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení;

               —

               přijal všechna další opatření, která považuje za vhodná.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.

               1.

               První žalobní důvod spočívá v tom, že Komise porušila právo žalobkyň na obhajobu a obecnou zásadu rovnosti zbraní, když jim nezpřístupnila důkazy svědčící potenciálně v jejich prospěch, které obdržela po oznámení námitek.

               2.

               Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise nesprávně vymezila územní působnost jediného a pokračujícího protiprávního jednání a nesprávně uplatnila kritérium týkající se účinků.

               3.

               Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí obsahuje zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o jednání, do kterého měla být společnost NKT Cables zapojena, a pokud jde o závěr, že takové jednání dokazovalo účast společnosti NKT Cables na všech činnostech zakládajících jediné a pokračující protiprávní jednání nebo její povědomí o nich.

               4.

               Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise učinila nesprávná zjištění, pokud jde o délku účasti společnosti NKT Cables na jediném a pokračujícím protiprávním jednání.

               5.

               Pátý žalobní důvod spočívá v tom, že pokuta uložená žalobkyním byla neodůvodněně a nepřiměřeně vysoká.


title: Věc F-93/13: Usnesení předsedy druhého senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Jimenez Krause v. Komise

text:
               20.6.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 222/47

         Usnesení předsedy druhého senátu Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. května 2016 – Jimenez Krause v. Komise
   (Věc F-93/13) (1)

   (2016/C 222/68)
   Jednací jazyk: francouzština
   Předseda druhého senátu nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 336, 16.11.2013, s. 32.


title: Věc T-178/15: Žaloba podaná dne 8. dubna 2015 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise

text:
               27.7.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 245/30

         Žaloba podaná dne 8. dubna 2015 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise
   (Věc T-178/15)
   (2015/C 245/36)
   Jednací jazyk: němčina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Německo), DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Německo) (zástupce: A. Wagner, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise, které obdržel dne 2. března 2015,

               —

               vyhověl námitkám, které žalobkyně podaly dne 23. prosince 2014 v řízení se spisovou značkou AT-TSG-0007-01035.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože je nezákonné. Podle článku 51 nařízení (EU) č. 1151/2012 (1), pokud chtěly žalobkyně jako namítající osoby podat námitky proti zápisu zaručené tradiční speciality, musely ve lhůtě tří měsíců uplatnit námitky u vnitrostátního orgánu. V této souvislosti uvádějí, že k předmětnému zveřejnění (Úř. věst. C 340, s. 6) došlo dne 30. září 2014 a námitky byly příslušnému vnitrostátnímu orgánu předloženy dne 23. prosince 2014. Za následné zmeškání lhůty žalobkyně nenesou odpovědnost. Dodávají, že žalobkyně nemohly ovlivnit organizaci času příslušného vnitrostátního orgánu, pokud jde o postoupení podaných námitek Komisi a že napadené rozhodnutí nezohledňuje, že námitky byly podány včas. Rozhodnutí zohledňuje pouze den doručení Evropské komisi.
   Dále tvrdí, že článek 51 nařízení č. 1151/2012 nestanoví vnitrostátním orgánům žádnou lhůtu pro postoupení. Relevantní je proto jen podání námitek žalobkyněmi u vnitrostátního orgánu.

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


title: Věc C-320/09 P: Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2009 A2 SpA, dříve ASM Brescia SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-301/02, AEM v. Komise

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/39

         Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2009 A2 SpA, dříve ASM Brescia SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-301/02, AEM v. Komise
   (Věc C-320/09 P)
   2009/C 267/70
   Jednací jazyk: italština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: A2 SpA, dříve ASM Brescia SpA (zástupci: A. Giardina, A. Santa Maria, C. Croff a G. Pizzonia, advokáti)

      Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství

      Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek

               —

               zrušit rozsudek vydaný ve věci T-301/02 z důvodu porušení práva Společenství, a zejména článku 87 Smlouvy o ES, jakož i neuvedení odůvodnění, v části, v níž kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako státní podporu;

               —

               zrušit rozsudek z důvodu nesprávného a rozporného použití práva Společenství v části, v níž nekvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako stávající podporu;

               —

               zrušit rozsudek z důvodu porušení práva Společenství v části, v níž potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení uvedeného v rozhodnutí (1); a v důsledku toho

               —

               prohlásit neplatnost rozhodnutí v části, v níž uvádí, že přechodný režim daňové kontinuity týkající se podniků poskytujících místní veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (článek 2 rozhodnutí), nebo v části, v níž ukládá Itálii požadovat navrácení uvedených podpor příjemci (článek 3 rozhodnutí);

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty

               1)

               Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku A2A SpA uplatňuje porušení čl. 87 odst. 1 Soudem, jakož i neuvedení odůvodnění, v části, v níž rozsudek kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako státní podporu. Konkrétně podle navrhovatelky Komise v rozhodnutí neprokázala, že byly v projednávaném případě splněny dvě podmínky stanovené v čl. 87 odst. 1 ES, a sice narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Mimoto Soud správně nepřezkoumal předpoklady, ze kterých Komise vycházela při kvalifikaci opatření jako „podpora“, jak to však měl učinit provedením „úplného“ přezkumu požadovaného judikaturou Společenství.

               2)

               Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka podpůrně Soudu vytýká, že porušil článek 88 ES a povinnost uvést odůvodnění a v tomto ohledu se domáhá zrušení rozsudku v části, v níž kvalifikuje tříleté osvobození od korporační daně jako „novou podporu“. Konkrétně Soud tím, že se omezil na opakování tvrzení Komise, popřel, že opatření spočívající v tříletém osvobození od korporační daně ve prospěch městských podniků přeměněných v akciové společnosti mohou být považována za „stávající podpory“. Je však třeba přijmout opačný závěr, máme-li za to, že dotčený režim osvobození od daně předcházející vstupu Smlouvy o ES v platnost se používal rovněž na městské podniky, které, jak připouští sama Komise, představují tentýž hospodářský subjekt jako společnosti na základě zákona č. 142/90.

               3)

               Konečně A2A SpA svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku rovněž podpůrně navrhuje zrušení rozsudku z důvodu porušení práva Společenství a zásad, které obsahuje, v části, v níž potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení uvedeného v rozhodnutí. Podle navrhovatelky je třeba rozsudek zrušit v části, v níž na rozdíl od judikatury soudů Společenství potvrzuje oprávněnost nařízení navrácení obsaženého v rozhodnutí a v podstatě potvrzuje neexistenci posuzovací pravomoci vnitrostátních orgánů.

      (1)  Rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).


title: Věc C-196/15: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Granarolo SpA v. Ambrosi Emmi France SA „Řízení o předběžné otázce — Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Článek 5 body 1 a 3 — Příslušný soud — Pojmy ‚smlouva nebo nároky ze smlouvy‘ a ‚věci týkající se deliktní odpovědnosti‘ — Náhlé přerušení zavedených dlouhodobých obchodních vztahů — Žaloba na náhradu škody — Pojmy ‚prodej zboží‘ a ‚poskytování služeb‘“

text:
               12.9.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 335/18

         Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Paris – Francie) – Granarolo SpA v. Ambrosi Emmi France SA
   (Věc C-196/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 5 body 1 a 3 - Příslušný soud - Pojmy ‚smlouva nebo nároky ze smlouvy‘ a ‚věci týkající se deliktní odpovědnosti‘ - Náhlé přerušení zavedených dlouhodobých obchodních vztahů - Žaloba na náhradu škody - Pojmy ‚prodej zboží‘ a ‚poskytování služeb‘“)
   (2016/C 335/24)
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Cour d'appel de Paris

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Granarolo SpA

      Žalovaná: Ambrosi Emmi France SA

      Výrok

               1)

               Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba na náhradu škody založená na náhlém přerušení takových zavedených dlouhodobých obchodních vztahů, jako jsou vztahy dotčené ve věci v původním řízení, nespadá do oblasti deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti ve smyslu tohoto nařízení, pokud mezi stranami existoval tacitní smluvní vztah, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Důkaz existence takového tacitního smluvního vztahu se musí zakládat na souboru shodujících se okolností, mezi které mohou patřit existence zavedených dlouhodobých obchodních vztahů, dobrá víra smluvních stran, pravidelnost operací a jejich vývoj v čase vyjádřený v množství a v hodnotě, případné dohody o vyfakturovaných cenách nebo o poskytnutých slevách, jakož i vzájemná korespondence.

               2)

               Článek 5 bod 1 písm. b) nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že takové zavedené dlouhodobé obchodní vztahy, jako jsou vztahy dotčené ve věci v původním řízení, musejí být kvalifikovány jako „smlouva o prodeji zboží“, jestliže je závazkem typickým pro dotčenou smlouvu dodání zboží, nebo jako „smlouva o poskytování služeb“, pokud je tímto závazkem poskytování služeb, což přísluší určit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 213, 29.6.2015.


title: Věc C-74/16: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo n° 4 de Madrid (Španělsko) dne 10. února 2016 – Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe

text:
               25.4.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 145/21

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Španělsko) dne 10. února 2016 – Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe
   (Věc C-74/16)
   (2016/C 145/27)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania

      Žalovaný: Ayuntamiento de Getafe

      Předběžná otázka

   Je osvobození katolické církve od daně ze staveb, zařízení a prací v souvislosti s pracemi prováděnými na nemovitostech určených k rozvoji hospodářských činností, které nemají výlučně náboženský účel, v rozporu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?


title: Věc C-291/14 P: Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 – Faci SpA v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek — Jednací řád Soudního dvora — Článek 181 — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Evropské trhy cínových stabilizátorů a epoxidovaného oleje ze sójových bobů a esterů — Pokuty — Závažnost protiprávního jednání — Zásada účinné soudní ochrany — Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“

text:
               28.9.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 320/8

         Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 – Faci SpA v. Evropská komise
   (Věc C-291/14 P) (1)

   („Kasační opravný prostředek - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181 - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy cínových stabilizátorů a epoxidovaného oleje ze sójových bobů a esterů - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Zásada účinné soudní ochrany - Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
   (2015/C 320/10)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Faci SpA (zástupci: S Piccardo, advokát, S. Crosby, Solicitor)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, J. Norris – Usher a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Faci SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


title: Věc C-88/09: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Graphic Procédé v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique ( Daně — Šestá směrnice o DPH — Reprografická činnost — Pojmy dodání zboží a  poskytování služeb — Kritéria rozlišení )

text:
               27.3.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/5

         Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Graphic Procédé v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Věc C-88/09) (1)

   („Daně - Šestá směrnice o DPH - Reprografická činnost - Pojmy „dodání zboží“ a „poskytování služeb“ - Kritéria rozlišení“)
   2010/C 80/09
   Jednací jazyk: francouzština

      Předkládající soud

   Conseil d'État

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Graphic Procédé

      Žalovaný: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad čl. 2 odst. 1, čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Reprografie — Kritéria, která musí být zohledněna pro odlišení dodání zboží od poskytování služeb ve smyslu šesté směrnice

      Výrok

   Článek 5 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že reprografická činnost naplňuje znaky dodání zboží, pokud se omezuje na prosté rozmnožení dokumentů na nosiče, přičemž právo s nimi nakládat je převedeno z reprografa na zákazníka, který si kopie originálu objednal. Taková činnost však musí být kvalifikována jako „poskytování služeb“ ve smyslu čl. 6 odst. 1 šesté směrnice 77/388, pokud je patrné, že jsou s touto činností spojeny doplňkové služby, které mohou být vzhledem ke svému významu pro jejich příjemce, k času nezbytnému k jejich provedení, ke zpracování, jež si vyžadují původní dokumenty, a k podílu na celkových nákladech, které toto poskytování služeb představuje, převládající v poměru k dodání zboží, takže pro jejich příjemce představují samotný cíl.

      (1)  Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


title: Věc F-25/16: Žaloba podaná dne 18. května 2016 – ZZ v. ESVČ

text:
               11.7.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 251/52

         Žaloba podaná dne 18. května 2016 – ZZ v. ESVČ
   (Věc F-25/16)
   (2016/C 251/61)
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: ZZ (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)

      Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)

      Předmět a popis sporu

   Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 7. července nepovýšit žalobce do platové třídy AST3 za období povyšování 2013, jakož i návrh na náhradu újmy a úroky.

      Návrhová žádání žalobce

               —

               Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 2015 nepovýšit žalobce do platové třídy AST3 za období povyšování 2013;

               —

               uložit ESVČ, aby žalobci zaplatila náhradu škody ve výši 15 000 eur;

               —

               uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


title: Spojené věci C-80/11 a C-142/11: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság — Maďarsko) — Mahagében Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11) ( „Daně — DPH — Šestá směrnice — Směrnice 2006/112/ES — Nárok na odpočet — Podmínky výkonu — Článek 273 — Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům — Praxe vnitrostátních daňových orgánů — Odmítnutí nároku na odpočet v případě protiprávního jednání vystavitele faktury týkající se zboží nebo služeb, ohledně kterých je žádáno o uplatnění tohoto nároku — Důkazní břemeno — Povinnost osoby povinné k dani ověřit, že vystavitel faktury jednal v souladu s právem, a tuto skutečnost prokázat“ )

text:
               18.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 250/5

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. června 2012 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság — Maďarsko) — Mahagében Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Péter Dávid v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)
   (Spojené věci C-80/11 a C-142/11) (1)

   (Daně - DPH - Šestá směrnice - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet - Podmínky výkonu - Článek 273 - Vnitrostátní opatření za účelem boje proti podvodům - Praxe vnitrostátních daňových orgánů - Odmítnutí nároku na odpočet v případě protiprávního jednání vystavitele faktury týkající se zboží nebo služeb, ohledně kterých je žádáno o uplatnění tohoto nároku - Důkazní břemeno - Povinnost osoby povinné k dani ověřit, že vystavitel faktury jednal v souladu s právem, a tuto skutečnost prokázat)
   2012/C 250/08
   Jednací jazyk: maďarština

      Předkládající soud

   Baranya Megyei Bíróság, Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Bíróság

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Mahagében Kft (C-80/11), Péter Dávid (C-142/11)

      Žalovaní: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (C-80/11), Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Adó Főigazgatósága (C-142/11)

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Baranya Megyei Bíróság — Výklad směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Podmínky uplatnění nároku na odpočet daně zaplacené na vstupu v praxi vnitrostátních daňových orgánů — Povinnost osoby povinné k dani prokázat skutečné provedení operace uvedené ve faktuře a skutečnost, že chování společnosti, která vystavila fakturu, je v souladu s právem

      Výrok

               1)

               Články 167, 168 písm. a), 178 písm. a), 220 bod 1 a 226 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž daňový orgán odmítne přiznat osobě povinné k dani nárok odečíst od částky daně z přidané hodnoty, kterou má povinnost odvést, částku daně, která je splatná nebo byla odvedena za služby, jež jí byly poskytnuty, z důvodu, že se vystavitel faktury týkající se těchto služeb nebo některý z jejich poskytovatelů dopustil protiprávního jednání, aniž tento orgán z hlediska objektivních okolností prokáže, že dotyčná osoba povinná k dani věděla nebo musela vědět, že plnění uplatňované k odůvodnění nároku na odpočet bylo součástí podvodu spáchaného uvedeným vystavitelem či jiným hospodářským subjektem vystupujícím na předcházejícím stupni dodavatelského řetězce.

               2)

               Články 167, 168 písm. a), 178 písm. a) a 273 směrnice 2006/112 musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní praxi, podle níž daňový orgán odmítne přiznat nárok na odpočet z důvodu, že se osoba povinná k dani neujistila, zda vystavitel faktury týkající se zboží, na které je uplatňován nárok na odpočet, byl v postavení osoby povinné k dani, která měla k dispozici dotčené zboží a byla schopna toto zboží dodat, a zda splnil své povinnosti ohledně podání daňového přiznání a úhrady daně z přidané hodnoty, nebo z důvodu, že uvedená osoba povinná k dani nemá kromě uvedené faktury k dispozici jiné doklady, jimiž lze prokázat, že byly tyto skutečnosti splněny, ačkoli hmotněprávní a formální podmínky upravené směrnicí 2006/112 k uplatnění nároku na odpočet byly splněny a osoba povinná k dani nemá žádné indicie odůvodňující podezření, že na straně uvedeného vystavitele došlo k nesrovnalostem či podvodu.

      (1)  Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


title: Věc C-388/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 16. srpna 2012 — Comune di Ancona v. Regione Marche

text:
               20.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 319/4

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 16. srpna 2012 — Comune di Ancona v. Regione Marche
   (Věc C-388/12)
   2012/C 319/06
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Comune di Ancona

      Žalovaný: Regione Marche

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 (1) vykládat v tom smyslu, že posouzení skutečnosti, že ze zadání nevyplývají významné příjmy pro zadavatele koncese a neodůvodněné výhody pro koncesionáře, je možné provést pouze poté, co se zjistí, že na díle byla provedena podstatná změna?
               V případě kladné odpovědi na první otázku:

                           a)

                           uvedený článek odkazuje pouze na fyzické změny — v tom smyslu, že provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování — nebo také na funkční změny a v tomto případě, zda se jedná o podstatnou změnu v případě, že je dílo užíváno „rovněž“ — ale nikoli převážně — pro činnosti odlišné od činností upravených ve výzvě nebo v žádosti o účast na výzvě?

                     V případě záporné odpovědi na první otázku:

                           b)

                           použije se uvedený článek s odkazem na případy, v nichž veřejné financování bylo použito na provedení děl, jejichž správa je finančně nákladná, pouze na fázi provedení díla, nebo zda povinnost dodržovat pravidla při zadávání veřejných zakázek přetrvá i s ohledem na zadání správy?

               2)

               Musí být čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že zjištění skutečnosti, že ze zadání správy provozu třetím osobám nevyplývají značné čisté příjmy nebo neodůvodněné výhody pro podnik nebo veřejnoprávní subjekt, představuje krok logicky a právně následující po předběžné otázce (a tedy povinnosti dodržovat postupy při zadávání veřejných zakázek) nebo je třeba ověřit existenci povinnosti zahájit nabídkové řízení rovněž s ohledem na konkrétní úpravu vztahu koncese?

      (1)  Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1)


title: Věc C-333/13: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgerichts Leipzig (Německo) dne 19. června 2013 — Elisabeta Dano, Florin Dano v. Jobcenter Leipzig

text:
               3.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 226/9

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgerichts Leipzig (Německo) dne 19. června 2013 — Elisabeta Dano, Florin Dano v. Jobcenter Leipzig
   (Věc C-333/13)
   (2013/C 226/18)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Sozialgericht Leipzig

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Elisabeta Dano, Florin Dano

      Žalovaný: Jobcenter Leipzig

      Předběžné otázky

               1)

               Vztahuje se osobní působnost článku 4 nařízení č. 883/2004 (1) na osoby, které nechtějí využívat žádnou dávku s povahou sociálního zabezpečení ani rodinnou dávku ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení, ale zvláštní nepříspěvkovou peněžitou dávku ve smyslu čl. 3 odst. 3 a článku 70 nařízení?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: brání článek 4 nařízení č. 883/2004 členským státům v tom, aby pro účely zabránění nepřiměřeného využívání nepříspěvkových dávek ve smyslu článku 70 nařízení, které slouží k zajištění existence, úplně nebo částečně vyloučily občany Unie, kteří jsou odkázáni na dávky, z pobírání dávek tohoto druhu, které se vlastním občanům v takové situaci poskytují?

               3)

               V případě kladné odpovědi na otázky 1 a 2: brání a) článek 18 SFEU nebo b) čl. 20 odst. 2 druhá věta písm. a) SFEU ve spojení s čl. 20 odst. 2 třetí větou SFEU a čl. 24 odst. 2 směrnice 2004/38 (2) členským státům v tom, aby pro účely zabránění nepřiměřeného využívání nepříspěvkových dávek ve smyslu článku 70 uvedeného nařízení, které slouží k zajištění existence, úplně nebo částečně vyloučily občany Unie, kteří jsou odkázáni na dávky, z pobírání dávek tohoto druhu, které se vlastním občanům v takové situaci poskytují?

               4)

               V případě, že je podle odpovědí na předchozí otázky částečné vyloučení dávek sloužících k zajištění existence v souladu s unijním právem: může se poskytování nepříspěvkových dávek sloužících k zajištění existence občanům Unie, krom akutních případů nouze, omezit na poskytnutí prostředků potřebných pro návrat do země původu nebo články 1, 20 a 51 Listiny základních práv stanoví povinnost poskytnout rozsáhlejší dávky, které umožňují trvalý pobyt?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1).

      (2)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77).


title: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2005 ve věci C-335/03: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (EZOZF — Prémie na hovězí a telecí maso — Kontroly — Reprezentativnost výběrových souborů — Přenesení výsledku kontroly na předchozí léta — Odůvodnění)

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/10

      ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA

   (druhého senátu)
   ze dne 14. dubna 2005
   ve věci C-335/03: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (1)

   (EZOZF - Prémie na hovězí a telecí maso - Kontroly - Reprezentativnost výběrových souborů - Přenesení výsledku kontroly na předchozí léta - Odůvodnění)
   (2005/C 132/17)
   Jednací jazyk: portugalština
   Ve věci C-335/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 25. července 2003, Portugalská republika (zmocněnec: L. Fernandes, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a E. Maiou Cadetem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: A. M. Alves Vieira a L. Visaggio, ve spolupráci s N. Castrem Marquesem a F. Costou Leitem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 239, 4.10.2003


title: Věc T-470/13: Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 – Merck v. Komise „Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s antidepresivními léčivy obsahujícími účinnou složku citalopram — Pojem omezení hospodářské soutěže na základě účelu — Potenciální hospodářská soutěž — Generická léčiva — Překážky vstupu na trh způsobené existencí patentů — Dohody uzavřené mezi majitelem patentů a společností zabývající se generickými léčivy — Nesprávné právní posouzení — Nesprávné posouzení — Přičitatelnosti protiprávních jednání — Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se dopustila jedna z jejích dceřiných společností — Právní jistota — Přiměřená lhůta — Pokuty“

text:
               17.10.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 383/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 – Merck v. Komise
   (Věc T-470/13) (1)

   („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s antidepresivními léčivy obsahujícími účinnou složku citalopram - Pojem omezení hospodářské soutěže na základě účelu - Potenciální hospodářská soutěž - Generická léčiva - Překážky vstupu na trh způsobené existencí patentů - Dohody uzavřené mezi majitelem patentů a společností zabývající se generickými léčivy - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné posouzení - Přičitatelnosti protiprávních jednání - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se dopustila jedna z jejích dceřiných společností - Právní jistota - Přiměřená lhůta - Pokuty“)
   (2016/C 383/16)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Merck KGaA (Darmstadt, Německo) (zástupci: původně B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser a S. O, advokáti, M. Marelus, solicitor a R. Kreisberger a L. Osepciu, barristers, poté B. Bär Bouyssière, L. Voldstad, M. Holzhäuser, A. Cooke, M. Gampp, advokáti, M. Marelus, R. Kreisberger a L. Osepciu)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Bourke, F. Castilla Contreras a T. Vecchi, poté F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin a C. Vollrath, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kingston, barrister)

      Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Spojené království) (zástupci: G. Drauz, M. Rosenthal a B. Record, advokáti, poté G. Drauz a M. Rosenthal)

      Předmět věci

   Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 vydaného v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39226 – Lundbeck) a návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním tímto rozhodnutím.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Merck KGaA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Společnost Generics (UK) Ltd ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


title: Věc T-441/11: Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — Peftiev v. Rada

text:
               1.10.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 290/17

         Žaloba podaná dne 12. srpna 2011 — Peftiev v. Rada
   (Věc T-441/11)
   2011/C 290/24
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: Vladimir Peftiev (Minsk, Bělorusko) (zástupci: V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas a E. Matulionyte, advokáti)

      Žalovaná: Rada Evropské unie

      Návrhová žádání

               —

               Zrušit nařízení Rady (EU) č. 588/2011 ze dne 20. června 2011, kterým se mění nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči prezidentu Lukašenkovi a některým představitelům Běloruska (Úř. věst. 2011 L 161, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobce;

               —

               zrušit rozhodnutí Rady 2011/357/SZBP ze dne 20. června 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska (Úř. věst. 2011 L 161, s. 25), v rozsahu, v němž se týká žalobce; a

               —

               uložit žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.

               1)

               První žalobní důvod: žalovaná porušila povinnost náležitého odůvodnění zařazení žalobce na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření.

               2)

               Druhý žalobní důvod: žalovaná porušila právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces, která jsou upravena v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jelikož:

                           —

                           nikde neuvedla podrobné důvody pro zařazení žalobce na seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření; a

                           —

                           žalobci neumožnila účinný výkon jeho práv na obhajobu, především práva být vyslechnut a práva na proces, který by mu poskytl možnost účinně požadovat vyškrtnutí ze seznamu osob, na něž se vztahují restriktivní opatření.

               3)

               Třetí žalobní důvod: žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že žalobce je osobou spojenou s prezidentem Lukašenkem a jeho rodinou, že je hlavním ekonomickým poradcem prezidenta Lukašenka, hlavním finančním sponzorem Lukašenkova režimu a že řídí společnost BelTechExport, která je největším vývozcem/dovozcem obranných předmětů v Bělorusku.

               4)

               Čtvrtý žalobní důvod: žalovaná porušila neodůvodněně a nepřiměřeně a bez přesvědčivých důkazů základní právo na vlastnictví upravené v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a článku 1 Protokolu č. 1 k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod.

               5)

               Pátý žalobní důvod: žalovaná porušila zásadu proporcionality tím, že nepřiměřeně omezila základní práva žalobce, aniž poskytla náležité procesní záruky a předložila přesvědčivé důkazy.


title: Věc C-442/10: Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Churchill Insurance Company Limited v. Benjamin Wilkinson a Tracy Evans v. Equity Claims Limited ( „Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel — Směrnice 84/5/EHS — Článek 1 odst. 4 a čl. 2 odst. 1 — Třetí osoba poškozená nehodou — Výslovné či nepřímé oprávnění k řízení vozidla — Směrnice 90/232/EHS — Článek 1 první pododstavec — Směrnice 2009/103/ES — Článek 10, čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 — Osoba poškozená dopravní nehodou, která byla cestujícím ve vozidle, pro jehož řízení je pojištěna — Vozidlo řízené nepojištěným řidičem — Pojištěná poškozená osoba, která není vyloučena z pojistného plnění“ )

text:
               4.2.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/10

         Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Churchill Insurance Company Limited v. Benjamin Wilkinson a Tracy Evans v. Equity Claims Limited
   (Věc C-442/10) (1)

   (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 84/5/EHS - Článek 1 odst. 4 a čl. 2 odst. 1 - Třetí osoba poškozená nehodou - Výslovné či nepřímé oprávnění k řízení vozidla - Směrnice 90/232/EHS - Článek 1 první pododstavec - Směrnice 2009/103/ES - Článek 10, čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 - Osoba poškozená dopravní nehodou, která byla cestujícím ve vozidle, pro jehož řízení je pojištěna - Vozidlo řízené nepojištěným řidičem - Pojištěná poškozená osoba, která není vyloučena z pojistného plnění)
   2012/C 32/17
   Jednací jazyk: angličtina

      Předkládající soud

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans

      Žalovaní: Benjamin Wilkinson, Equity Claims Limited

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11) — Osoba poškozená dopravní nehodou, která byla v okamžiku nehody cestujícím ve vozidle, pro jehož řízení je pojištěna, ale které bylo řízeno nepojištěným řidičem, jemuž poškozená osoba dovolila řídit — Ustanovení vnitrostátního práva, jejichž důsledkem je vyloučení nároku poškozeného na pojistné plnění

      Výrok

               1)

               Článek 1 první pododstavec třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jejímž důsledkem by bylo automatické vyloučení povinnosti pojistitele odškodnit osobu poškozenou dopravní nehodou, jestliže byla tato nehoda zaviněna řidičem nepojištěným v předmětné pojistné smlouvě a jestliže byla tato poškozená osoba, která byla cestujícím ve vozidle v okamžiku nehody, pojištěna pro řízení daného vozidla a dovolila tomuto řidiči toto vozidlo řídit.

               2)

               Odpověď na první položenou otázku se neliší v závislosti na tom, zda pojištěný poškozený věděl, že osoba, které dovolil řídit vozidlo, k tomu nebyla pojištěna, či zda se domníval, že pojištěna je, či zda se touto otázkou zabýval či nikoli.

      (1)  Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


title: Věc T-458/13: Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE)

text:
               26.10.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 313/32

         Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE)
   (Věc T-458/13)
   2013/C 313/60
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobci: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Španělsko) a Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (zástupce: F. Bueno Salamero, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Návrhová žádání

   Žalobci navrhují, aby Tribunál:

               —

               zrušil napadené rozhodnutí;

               —

               uložil OHIM náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „GRAPHENE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 13, 23, 25 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 895 258

      Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-10/11 P: Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2011 — Birkhoff v. Komise ( „Kasační opravný prostředek — Veřejná služba — Úředníci — Rodinné přídavky — Příspěvek na vyživované dítě — Dítě stižené chorobou, která mu brání postarat se o vlastní potřeby — Zamítnutí prodloužení vyplácení příspěvku“ )

text:
               28.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 25/51

      Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2011 — Birkhoff v. Komise
      (Věc T-10/11 P) (1)

      (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Dítě stižené chorobou, která mu brání postarat se o vlastní potřeby - Zamítnutí prodloužení vyplácení příspěvku)
      (2012/C 25/98)
      Jednací jazyk: italština

         Účastníci řízení

         Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: C. Inzillo, advokát)

         Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)

         Předmět

      Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 27. října 2010, Birkhoff v. Komise (F-60/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.

         Výrok

                  1)

                  Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 27. října 2010, Birkhoff v. Komise (F-60/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.

                  2)

                  Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.

                  3)

                  O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

         (1)  Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


title: Věc C-159/05: Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství

text:
               28.5.2005

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 132/19

         Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
   (Věc C-159/05)
   (2005/C 132/35)
   Jednací jazyk: francouzština
   Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. dubna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou D. Maidani, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
   Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:

               1)

               určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (1) a v každém případě tím, že nesdělilo jejich znění Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;

               2)

               uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty:
   Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 27. prosince 2003.

      (1)  Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43


               10.11.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 269/2

         Seznamy pro účely sestavení soudních kolegií
   (2007/C 269/04)
   Soudní dvůr během své schůze konané dne 9. října 2007 sestavil seznamy, uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu, pro účely sestavení senátů, v nichž zasedají tři soudci, následovně:
   Pátý senát
   p. Schintgen
   p. Borg Barthet
   p. Ilešič
   p. Levits
   Šestý senát
   p. Schiemann
   p. Makarczyk
   p. Kūris
   p. Bonichot
   pí Toader
   Sedmý senát
   p. Cunha Rodrigues
   p. Klučka
   p. O'Caoimh
   pí Lindh
   p. Arabadžev
   Osmý senát
   pí Silva de Lapuerta
   p. Juhász
   p. Malenovský
   p. von Danwitz


title: Věc C-51/07: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/21

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
   (Věc C-51/07) (1)

   (2007/C 247/30)

      Jednací jazyk: francouzština

   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


title: Věc T-23/11: Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — El Corte Inglés v. OHIM — BA&SH (ba&sh)

text:
               12.3.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 80/22

         Žaloba podaná dne 17. ledna 2011 — El Corte Inglés v. OHIM — BA&SH (ba&sh)
   (Věc T-23/11)
   2011/C 80/43
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. López Camba a J. Rivas Zurdo, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: BA&SH SAS (Paříž, Francie)

      Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. října 2010 ve věci R 94/2010-2;

               —

               uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ba&sh“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 18 a 25 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5 679 758

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: Barevně provedené obrazové označení „BASS10“ zapsané jako španělská ochranná známka pod č. 2 211 312 pro výrobky zařazené do třídy 3; barevně provedené obrazové označení „BASS10“ zapsané jako španělská ochranná známka pod č. 2 140 717 pro výrobky zařazené do třídy 18; barevně provedené obrazové označení „BASS10“ zapsané jako španělská ochranná známka pod č. 2 140 718 pro výrobky zařazené do třídy 25; barevně provedené obrazové označení „BASS10“ zapsané jako španělská ochranná známka pod č. 2 223 832 pro výrobky zařazené do třídy 14.

      Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu

      Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že nebylo prokázáno skutečné užívání pro dotčené výrobky. Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož dotčené ochranné známky jsou natolik podobné, že jsou zaměnitelné, a jelikož výrobky, na které se vztahuje napadená ochranná známka, jsou zčásti totožné a zčásti podobné výrobkům, na něž se vztahují starší zapsané ochranné známky.


title: Věc C-279/10: Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. února 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Verbania — Itálie) — trestní řízení proti Matteovi Minesimu ( „Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Hazardní hry — Přijímání sázek na sportovní události — Požadavek koncese — Důsledky, které je třeba vyvodit z porušení unijního práva při udělování koncesí — Udělení 16300 dodatečných koncesí — Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti — Zásada právní jistoty — Ochrana držitelů dřívějších koncesí — Vnitrostátní právní úprava — Minimální povinné vzdálenosti mezi sběrnami sázek — Přípustnost — Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese — Zákaz stanovený vnitrostátní právní úpravou — Přípustnost“ )

text:
               26.5.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 151/10

         Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. února 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Verbania — Itálie) — trestní řízení proti Matteovi Minesimu
   (Věc C-279/10) (1)

   (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Přijímání sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Důsledky, které je třeba vyvodit z porušení unijního práva při udělování koncesí - Udělení 16 300 dodatečných koncesí - Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti - Zásada právní jistoty - Ochrana držitelů dřívějších koncesí - Vnitrostátní právní úprava - Minimální povinné vzdálenosti mezi sběrnami sázek - Přípustnost - Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese - Zákaz stanovený vnitrostátní právní úpravou - Přípustnost)
   2012/C 151/18
   Jednací jazyk: italština

      Předkládající soud

   Tribunale di Verbania

      Účastník původního trestního řízení

   Matteo Minesi

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale del Riesame di Verbania — Volný pohyb osob — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Činnost přijímání sázek — Vnitrostátní právní předpisy, které výkon této činnosti podmiňují získáním povolení a licence veřejné bezpečnosti — Ochrana přiznaná právním subjektům, které získaly povolení a licence díky nabídkovým řízením, v rámci nichž byly protiprávně vyloučeny jiné subjekty téhož odvětví — Slučitelnost s články 43 a 49 ES

      Výrok

               1)

               Články 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení a efektivity musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který v rozporu s unijním právem vyloučil určitou kategorii subjektů z udělování koncesí k výkonu podnikatelské činnosti a který se snaží toto porušení zhojit tím, že v nabídkovém řízení nabídne velký počet nových koncesí, chránil obchodní pozice získané existujícími subjekty tím, že mimo jiné stanoví minimální vzdálenosti mezi zařízeními nových koncesionářů a zařízeními již existujících subjektů.

               2)

               Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby osobám spojeným se subjektem, který byl vyloučen z nabídkového řízení v rozporu s unijním právem, byly uloženy sankce za výkon organizované činnosti přijímání sázek bez koncese nebo policejního povolení, a to i po novém nabídkovém řízení, jehož cílem bylo zhojení tohoto porušení unijního práva, pokud toto nabídkové řízení a následné udělení nových koncesí účinně nezhojilo protiprávní vyloučení uvedeného subjektu z předchozího nabídkového řízení.

               3)

               Z článků 43 ES a 49 ES, ze zásady rovného zacházení, povinnosti transparentnosti, jakož i ze zásady právní jistoty vyplývá, že takové podmínky a podrobnosti nabídkového řízení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, a zejména taková ustanovení upravující zánik koncesí udělených v uvedeném nabídkovém řízení, jako jsou ustanovení uvedená v čl. 23 odst. 2 písm. a) a odstavci 3 návrhu smlouvy mezi autonomní správou státních monopolů a úspěšným uchazečem o koncesi týkající se hazardních her souvisejících s jinými událostmi než koňskými dostihy, musí být formulovány jasně, přesně a jednoznačně, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.

      (1)  Úř. věst. C 209, 31.7.2010.