title: Věc C-133/11: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 18. března 2011 — Folien Fischer AG a Fofitec AG v. RITRAMA SpA

text:
               9.7.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 204/12

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 18. března 2011 — Folien Fischer AG a Fofitec AG v. RITRAMA SpA
   (Věc C-133/11)
   2011/C 204/22
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Bundesgerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Folien Fischer AG a Fofitec AG

      Žalovaná: RITRAMA SpA

      Předběžné otázky

   Je nutno vykládat čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) v tom smyslu, že příslušnost soudu v místě, kde došlo k protiprávnímu jednání, je dána v případě negativní určovací žaloby, kterou potenciální původce škody uplatňuje, že potenciálnímu poškozenému nepřísluší v případě určitého skutkového stavu žádné nároky z protiprávního jednání (zde: porušení předpisů kartelového práva)?

      (1)  Úř. věst. L 12, s. 1.


title: Věc C-509/14: Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial „Řízení o předběžné otázce — Směrnice 2001/23/ES — Článek 1 odst. 1 — Převody podniků — Zachování práv zaměstnanců — Povinnost nabyvatele převzít zaměstnance — Veřejný podnik pověřený veřejnou službou — Poskytování služby jiným podnikem na základě smlouvy o správě veřejných služeb — Rozhodnutí neobnovit tuto smlouvu po uplynutí doby jejího trvání — Zachování identity hospodářské jednotky — Činnost zakládající se především na zařízeních — Nepřevzetí zaměstnanců“

text:
               1.2.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 38/10

         Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 26. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial
   (Věc C-509/14) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/23/ES - Článek 1 odst. 1 - Převody podniků - Zachování práv zaměstnanců - Povinnost nabyvatele převzít zaměstnance - Veřejný podnik pověřený veřejnou službou - Poskytování služby jiným podnikem na základě smlouvy o správě veřejných služeb - Rozhodnutí neobnovit tuto smlouvu po uplynutí doby jejího trvání - Zachování identity hospodářské jednotky - Činnost zakládající se především na zařízeních - Nepřevzetí zaměstnanců“)
   (2016/C 038/12)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Žalovaní: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial

      Výrok

   Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů musí být vykládán v tom smyslu, že do rozsahu působnosti této směrnice spadá situace, kdy veřejný podnik pověřený hospodářskou činností spočívající v manipulaci s jednotkami intermodální přepravy svěří na základě smlouvy o správě veřejných služeb výkon této činnosti jinému podniku s tím, že mu poskytne infrastrukturu a potřebné vybavení, jež vlastní, a posléze se rozhodne ukončit tuto smlouvu, aniž převezme zaměstnance tohoto podniku, a to z důvodu, že nadále bude uvedenou činnost vykonávat sám prostřednictvím vlastních zaměstnanců.

      (1)  Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


title: Věc T-60/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – UFEX a další v. Komise ( Hospodářská soutěž — Zneužití dominantního postavení — Trh mezinárodní rychlé poštovní služby — Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti — Zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti soudem Společenství — Přezkoumání a opětovné zamítnutí stížnosti — Veřejný podnik )

text:
               20.10.2007

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 247/30

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – UFEX a další v. Komise
   (Věc T-60/05) (1)

   („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh mezinárodní rychlé poštovní služby - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti soudem Společenství - Přezkoumání a opětovné zamítnutí stížnosti - Veřejný podnik“)
   (2007/C 247/48)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Union française de l'express (UFEX) (Roissy-en-France, Francie), DHL Express (Francie) SAS, dříve DHL International SA (Roissy-en-France, Francie) Federal express international (Francie) SNC (Gennevilliers, Francie) a CRIE SA (Asnières (Francie) (zástupci: É. Monrgan de Rivery a J. Derenne, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Bouquet a O. Beynet, poté A. Bouquet a V. Di Bucci, zmocněnci)

      Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Chronopost SA (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupce: D. Berlin, advokát) a La poste (Paříž, Francie) (zástupce: H. Lehman, advokát)
   Předmět věci
   Návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG-Greffe (2004) D/205294 ze dne 19. listopadu 2004, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyněmi proti francouzské poště a francouzské vládě týkající se francouzského trhu mezinárodní rychlé poštovní služby.
   Výrok rozsudku

               1)

               CRIE SA je vymazána ze seznamu žalobkyň.

               2)

               Žaloba se zamítá.

               3)

               Union française de l'express (UFEX), DHL Express (Francie) SAS a Federal express international (Francie) SNC ponesou kromě vlastních nákladů řízení také tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Chronopost SA a La Poste. Chronopost a La Poste ponesou čtvrtinu vlastních nákladů řízení. CRIE ponese kromě vlastních nákladů řízení také čtvrtinu nákladů řízení vynaložených Komisí. Komise ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


title: Věc T-29/13: Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – AbbVie v. EMA

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/29

         Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – AbbVie v. EMA
   (Věc T-29/13) (1)

   2014/C 361/44
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


title: Věc F-8/12: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. června 2013 — BY v. AESA ( „Zaměstnanci EASA — Dočasný zaměstnanec — Propuštění z důvodu odborné nezpůsobilosti — Povinnost péče — Vnější důvod pro pracovní potíže — Psychické obtěžování — Nemoc — Náhrada škody“ )

text:
               31.8.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/45

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. června 2013 — BY v. AESA
   (Věc F-8/12) (1)

   (Zaměstnanci EASA - Dočasný zaměstnanec - Propuštění z důvodu odborné nezpůsobilosti - Povinnost péče - Vnější důvod pro pracovní potíže - Psychické obtěžování - Nemoc - Náhrada škody)
   2013/C 252/77
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: BY (Lasne, Belgie) (zástupce: B.-H. Vincent, advokát)

      Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost letectví (EASA), (zástupci: M F. Manuhutu, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáti)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení rozhodnutí o propuštění žalobce a návrh na náhradu škody, kterou údajně utrpěl z důvodu tohoto propuštění a tvrzeného obtěžování.

      Výrok rozsudku

               1)

               Evropská agentura pro bezpečnost letectví zaplatí BY částku odpovídající devítiměsíčnímu čistému platu, který pobíral v den předcházející jeho propuštění.

               2)

               Evropská agentura pro bezpečnost letectví ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BY.

      (1)  Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 28.


title: Věc C-365/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. července 2014 – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               22.9.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 329/10

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 28. července 2014 – Brunhilde Liebler, Helmut Liebler v. Condor Flugdienst GmbH
   (Věc C-365/14)
   2014/C 329/13
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Brunhilde Liebler, Helmut Liebler

      Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH

      Předběžné otázky

               1)

               Je nutno zásahy třetích osob, které jednají na vlastní odpovědnost a na které byly přeneseny úlohy, jež jsou součástí provozu leteckého dopravce, považovat za mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1)?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: Je při tomto posuzování relevantní, kým (leteckou společností, provozovatelem letiště atd.) byla třetí osoba pověřena?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 , kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


title: Věc T-100/07: Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – UPS Europe a UPS Deutschland v. Komise

text:
               15.8.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/66

         Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – UPS Europe a UPS Deutschland v. Komise
   (Věc T-100/07) (1)

   (2008/C 209/118)

      Jednací jazyk: angličtina

   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-327/06: Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. února 2008 – Altana Pharma v. OHIM – Avensa (PNEUMO UPDATE) ( Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška slovní ochranné známky Společenství PNEUMO UPDATE — Starší národní slovní ochranná známka Pneumo — Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění )

text:
               12.4.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 92/28

         Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. února 2008 – Altana Pharma v. OHIM – Avensa (PNEUMO UPDATE)
   (Věc T-327/06) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PNEUMO UPDATE - Starší národní slovní ochranná známka Pneumo - Žaloba částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
   (2008/C 92/57)
   Jednací jazyk: němčina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: Altana Pharma AG (Kostnice, Německo) (zástupce: H. Becker, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Avensa AG (Zug, Švýcarsko)
   Předmět věci
   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2006 (věc R 668/2005-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Avensa AG a Altana Pharma AG.
   Výrok

               1.

               Žaloba se zamítá jako částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění.

               2.

               Altana Pharma AG se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc C-409/06: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 9. října 2006 – Winner Wetten GmbH v. Bürgermeisterin der Stadt Bergheim

text:
               30.12.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 326/25

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Köln (Německo) dne 9. října 2006 – Winner Wetten GmbH v. Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
   (Věc C-409/06)
   (2006/C 326/50)
   Jednací jazyk: němčina
   Předkládající soud
   Verwaltungsgericht Köln
   Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: Winner Wetten GmbH

      Žalovaná: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
   Předběžné otázky

               1)

               Mají být články 43 a 49 Smlouvy o ES vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní předpisy o státním monopolu na sportovní sázky, které obsahují nepřípustná omezení svobody usazování a svobody volného pohybu služeb zaručených v článcích 43 a 49 Smlouvy o ES, protože nepřispívají koherentním a systematickým způsobem k omezení sázkové činnosti tak, aby vyhověly judikatuře Soudního dvora (rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2003 ve věci C-243/01), mohou být nadále po přechodné období výjimečně používány i přes zásadu přednostního použití přímo použitelného práva Společenství?

               2)

               V případě kladné odpovědi na první otázku: jaké podmínky platí pro přijetí výjimky z přednostního použití a jak má být stanoveno přechodné období?


title: Věc C-187/10: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. dubna 2010 — Baris Unal v. Staatssecretaris van Justitie

text:
               17.7.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 195/2

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. dubna 2010 — Baris Unal v. Staatssecretaris van Justitie
   (Věc C-187/10)
   2010/C 195/03
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Raad van State

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Baris Unal

      Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie

      Předběžná otázka

   Brání čl. 6 odst. 1 první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení s přihlédnutím k zásadě právní jistoty příslušným vnitrostátním orgánům v tom, aby mohly v případě, kdy nebylo spácháno žádné podvodné jednání, odejmout povolení k pobytu tureckého pracovníka po uplynutí lhůty jednoho roku podle čl. 6 odst. 1 první odrážky zpětně k datu, od něhož nadále není dán důvod pro udělení povolení k pobytu stanovený ve vnitrostátním právu?


title: Věc C-535/09 P: Usnesení Soudního dvora ze dne 23. března 2011 — Estonská republika v. Evropská komise, Lotyšská republika ( „Kasační opravný prostředek — Cukr — Stanovení přebytečného množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro nové členské státy“ )

text:
               27.8.2011

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 252/7

         Usnesení Soudního dvora ze dne 23. března 2011 — Estonská republika v. Evropská komise, Lotyšská republika
   (Věc C-535/09 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Cukr - Stanovení přebytečného množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro nové členské státy)
   2011/C 252/11
   Jednací jazyk: estonština

      Účastnice řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)

      Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: H. Tserepa-Lacombe a E. Randvere, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: K. Drevina a K. Krasovska, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 2. října 2009, Estonsko v. Komise (T-324/05), kterým Soud (nyní Tribunál) zamítl žalobu podanou žalobkyní, jejímž předmětem je zrušení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3)

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Estonská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.

               3)

               Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


title: Věc T-260/13: Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Ryanair Holdings v. Komise

text:
               29.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 189/28

         Žaloba podaná dne 8. května 2013 — Ryanair Holdings v. Komise
   (Věc T-260/13)
   2013/C 189/58
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Ryanair Holdings plc (Dublin, Irsko) (zástupci: G. Berrisch, advokát, a D. Hull, Solicitor)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2013) 1106 final ze dne 27. února 2013, kterým bylo spojení podniků prohlášeno za neslučitelné s vnitřním trhem a s Dohodou o EHP (věc COMP/M.6663 — Ryanair/Aer Lingus III),

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, který vychází z toho, že Komise neprávem konstatovala a právně dostačujícím způsobem neprokázala, že by spojení podniků, tak jak bylo pozměněno závazky nabídnutými žalobkyní, podstatně narušilo účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality, zásadu řádné správy a povinnost uvést odůvodnění.
   Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila výše uvedené zásady, pokud jde a) o závazky týkající se převodu obchodních aktivit společnosti Aer Lingus na 43 překrývajících se linkách na společnost Flybe Group plc, b) o závazky týkající se linek Dublin-Londýn, Cork-Londýn a Shannon-Londýn, c) o závazky týkající se obchodních aktivit společnosti Aer Arann na 43 překrývajících se linkách, na nichž by působila společnost Flybe, a d) o závazky týkající se linek, na nichž Komise zjistila potenciální hrozby pro hospodářskou soutěž.


title: Spojené věci C-184/15 a C-197/15: Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Florentina Martínez Andrés v. Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López v. Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15) „Řízení o předběžné otázce — Sociální politika — Směrnice 1999/70/ES — Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Ustanovení 5 a 8 — Používání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou — Opatření, jejichž cílem je zabránit zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou — Sankce — Rekvalifikace pracovního poměru na dobu určitou na ‚smlouvu o nestálém pracovním poměru na dobu neurčitou‘ — Zásada efektivity“

text:
               14.11.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 419/18

         Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia del País Vasco – Španělsko) – Florentina Martínez Andrés v. Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López v. Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)
   (Spojené věci C-184/15 a C-197/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 5 a 8 - Používání po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou - Opatření, jejichž cílem je zabránit zneužívání po sobě jdoucích pracovních smluv nebo poměrů na dobu určitou - Sankce - Rekvalifikace pracovního poměru na dobu určitou na ‚smlouvu o nestálém pracovním poměru na dobu neurčitou‘ - Zásada efektivity“)
   (2016/C 419/22)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Účastníci původního řízení

      Žalobci: Florentina Martínez Andrés (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López (C-197/15)

      Žalovaní: Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)

      Výrok

               1)

               Ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní soudy dotčeného členského státu uplatňovaly takovou vnitrostátní právní úpravu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, tak, že v případě zneužití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou je nárok na další trvání pracovního poměru přiznán osobám, které zaměstnává veřejná správa na základě pracovní smlouvy, na niž se vztahují pracovněprávní předpisy, ale zaměstnancům, které veřejná správa zaměstnává podle správního práva, tento nárok v obecné rovině přiznán není, pokud ve vnitrostátním právním řádu neexistuje jiné účinné opatření, kterým lze takové případy zneužití vůči posledně uvedeným osobám sankcionovat, což musí ověřit vnitrostátní soud.

               2)

               Ustanovení rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, která je obsažena v příloze směrnice 1999/70, ve spojení se zásadou efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátním procesním pravidlům, podle kterých musí zaměstnanec na dobu určitou v případě, že soudní orgán konstatoval, že došlo ke zneužití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, podat za účelem stanovení přiměřené sankce nový návrh na zahájení řízení, jelikož uvedenému zaměstnanci z této povinnosti plynou procesní znevýhodnění, zejména pokud jde o náklady, délku řízení a pravidla zastupování, která mohou nadměrně ztěžovat výkon práv, jež mu přiznává unijní právní řád.

      (1)  Úř. věst. C 226, 20. 7. 2015.


title: Věc T-200/12: Usnesení Tribunálu ze dne 12. listopadu 2012 — Shannon Free Airport Development v. Komise

text:
               26.1.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 26/69

         Usnesení Tribunálu ze dne 12. listopadu 2012 — Shannon Free Airport Development v. Komise
   (Věc T-200/12) (1)

   2013/C 26/139
   Jednací jazyk: angličtina
   Předseda pátého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


title: Věc T-766/16: Žaloba podaná dne 7. listopadu 2016 – Hércules Club de Fútbol v. Komise

text:
               9.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/48

         Žaloba podaná dne 7. listopadu 2016 – Hércules Club de Fútbol v. Komise
   (Věc T-766/16)
   (2017/C 006/60)
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Španělsko) (zástupci: S. Rating a Y. Martínez Mata, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2016) 4060 final a

               —

               uložil Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Předmětem napadeného rozhodnutí je v souvislosti se žalobkyní půjčka ve výši 18 milionů eur poskytnutá jedním soukromoprávním subjektem jinému soukromoprávnímu subjektu, konkrétně nadaci Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, která velkou část půjčené částky použila k úpisu akcií fotbalového klubu Hércules CF v rámci zvyšování základního kapitálu. Ručitelem za tuto půjčku byl veřejnoprávní finanční subjekt Institut Valencià de Finances.
   Podle Komise byl Hércules FC v důsledku této operace příjemcem státní podpory spočívající v rozdílu mezi skutečnými náklady na půjčku s ručitelem a náklady, za které by byla poskytnuta za určitých daných tržních podmínek, a běžící ode dne přiznání do dne přijetí rozhodnutí.
   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nesprávného uplatnění sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že není „podnikem v obtížích“ ve smyslu pokynů z roku 2004 a že v poskytnutém ručení bylo řešeno riziko nesplácení i protizáruka za půjčku.

               2.

               Druhý žalobní důvod, uváděný podpůrně, vycházející z neexistence dopadu na hospodářskou soutěž a na obchod mezi členskými státy.

                           —

                           Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Hércules CF nemohl být účastníkem hospodářské soutěže v Evropě a že z údajné podpory neměl žádnou konkurenční výhodu.

               3.

               Třetí žalobní důvod, taktéž uváděný podpůrně, vycházející z nesprávného vyčíslení domnělé podpory.


title: Věc C-633/13: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, za přítomnosti: P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji

text:
               30.6.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 202/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 13. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Najwyższy – Polsko) – Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej, za přítomnosti: P4 Sp. z o.o., Krajowa Izba Gospodarcza Elektroniki i Telekomunikacji
   (Věc C-633/13) (1)

   2014/C 202/19
   Jednací jazyk: polština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


title: Věc C-124/10 P: Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2012 — Evropská komise v. Électricité de France (EDF), Francouzská republika, Iberdrola, SA ( „Kasační opravný prostředek — Státní podpory — Vzdání se daňové pohledávky — Osvobození od daně z příjmů právnických osob — Zvýšení kapitálu — Jednání státu jakožto obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství — Kritéria umožňující rozlišit stát jednající jakožto akcionář od státu vykonávajícího své výsady veřejné moci — Definice referenčního soukromého investora — Zásada rovného zacházení — Důkazní břemeno“ )

text:
               21.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 217/2

         Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2012 — Evropská komise v. Électricité de France (EDF), Francouzská republika, Iberdrola, SA
   (Věc C-124/10 P) (1)

   (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Vzdání se daňové pohledávky - Osvobození od daně z příjmů právnických osob - Zvýšení kapitálu - Jednání státu jakožto obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství - Kritéria umožňující rozlišit stát jednající jakožto akcionář od státu vykonávajícího své výsady veřejné moci - Definice referenčního soukromého investora - Zásada rovného zacházení - Důkazní břemeno)
   2012/C 217/02
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier, B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)

      Další účastnice řízení: Électricité de France (EDF) (zástupce: M. Debroux, advokát), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci), Iberdola, SA (zástupci: J. Ruiz Calzado a É. Barbier de La Serre, advokáti)

      Vedlejší účastník podporující navrhovatelku: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: X. Lewis a B. Alterskjær, zmocněnci)

      Předmět věci

   Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2009, kterým Tribunál zrušil články 3 a 4 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o státních podporách poskytnutých Francií pro EDF a odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu (C 68/2002, N 504/2003 a C 25/2003) — Státní podpora poskytnutá ve formě selektivního osvobození od daně spojeného se zvýšením kapitálu při rekapitalizaci podniku — Jednání státu jakožto obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství — Kritéria rozlišení mezi státem akcionářem a státem vykonávajícím své výsady veřejné moci — Zásada rovného daňového zacházení

      Výrok

               1)

               Kasační opravný prostředek se zamítá.

               2)

               Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.

               3)

               Kontrolní úřad ESVO, Francouzská republika a Iberdrola SA ponesou vlastní náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


title: Věc T-282/12: Žaloba podaná dne 27. června 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Sohawon (FREE YOUR STYLE.)

text:
               25.8.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 258/25

         Žaloba podaná dne 27. června 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Sohawon (FREE YOUR STYLE.)
   (Věc T-282/12)
   2012/C 258/46
   Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo a I. Munilla Muñoz, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nadia Mariam Sohawon (Londýn, Spojené království)

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. dubna 2012 ve věci R 1825/2010-4 a prohlásil, že podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 mělo být odvolání osoby, která k OHIM podala námitky, vyhověno v rozsahu, v němž se týkalo následujících služeb zařazených do třídy 35: maloobchodní prodej, velkoobchodní prodej, zásilkový prodej a maloobchodní prodej elektronickou cestou, jejichž předmětem jsou oděvy, obuv a pokrývky hlavy, a že rozhodnutí námitkového oddělení o zápisu ochranné známky Společenství č. 7 396 468„FREE YOUR STYLE“ (smíšené) v plném rozsahu mělo být zrušeno;

               —

               uložil náhradu nákladů řízení účastníkům řízení vystupujícím proti této žalobě.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Nadia Mariam Sohawon

      Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „FREE YOUR STYLE.“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 396 468

      Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně

      Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství a španělská slovní ochranná známka „FREE STYLE“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25

      Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek

      Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


title: Věc T-455/15: Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2016 – Vitra Collections v. EUIPO – Consorzio Origini (Tvar židle) „Ochranná známka Evropské unie — Řízení o prohlášení neplatnosti — Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti — Nevydání rozhodnutí ve věci samé“

text:
               16.1.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 14/33

         Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2016 – Vitra Collections v. EUIPO – Consorzio Origini (Tvar židle)
   (Věc T-455/15) (1)

   („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
   (2017/C 014/40)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Vitra Collections AG (Muttenz, Švýcarsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)

      Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock, poté D. Hanf a nakonec D. Hanf a S. Bonne, zmocněnci)

      Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Florencie, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. března 2015 (věc R 664/2011-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Consorzio Origini a společností Vitra Collections AG

      Výrok

               1.

               Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.

               2.

               Společnost Vitra Collections AG a Consorzio Origini per I’Internazionalizzazione ponesou vlastní náklady řízení a každý z nich nahradí polovinu nákladů vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).

      (1)  Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


title: Věc C-430/08: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunals, Londýn (Spojené království) dne 29. září 2008 – Terex Equipment Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue &Customs

text:
               20.12.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 327/13

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná VAT and Duties Tribunals, Londýn (Spojené království) dne 29. září 2008 – Terex Equipment Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue &Customs
   (Věc C-430/08)
   (2008/C 327/22)
   Jednací jazyk: angličtina
   Předkládající soud
   VAT and Duties Tribunals, Londýn (Spojené království)
   Účastníci původního řízení

      Žalobkyně: Terex Equipment Ltd

      Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   Předběžné otázky

               1)

               Umožňuje kodex (1), zejména čl. 78 odst. 3, změnu prohlášení za účelem opravy KCR, a pokud ano, je HMRC povinen změnit prohlášení a napravit situaci?

               2)

               Za okolností uvedených výše v bodech 3 až 21, bylo zboží protiprávně odňato celnímu dohledu ve smyslu čl. 203 odst. 1 kodexu na základě uplatnění článku 865 prováděcího nařízení (2)?

               3)

               Pokud ano, vznikl na základě článku 203 kodexu celní dluh při dovozu?

               4)

               Pokud nevznikl celní dluh na základě článku 203 kodexu, vznikl celní dluh na základě článku 204, s ohledem na

                           i)

                           zjištění „hrubé nedbalosti“ v bodech 34 až 43 a

                           ii)

                           otázku, zda HMRC porušilo čl. 221 odst. 3 kodexu tím, že ve stanovené lhůtě neoznámilo celní dluh podle článku 204?

               5)

               Vzhledem k tomu, že:

                           i)

                           náprava podle článku 78 kodexu není možná a

                           ii)

                           vznikl celní dluh a

                           iii)

                           vznikla zvláštní situace předvídaná článkem 899 prováděcího nařízení,

                     může soud za okolností uvedených v bodech 3 až 22 výše a za okolností, které jsou uvedeny níže, rozhodnout, že nedošlo k „hrubé nedbalosti“, takže celní dluh lze podle článku 239 kodexu prominout?

      (1)  Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).

      (2)  Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


title: Věc C-543/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 28. listopadu 2012 — Michal Zeman v. Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

text:
               2.3.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 63/8

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 28. listopadu 2012 — Michal Zeman v. Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
   (Věc C-543/12)
   2013/C 63/14
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Michal Zeman

      Žalovaný: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline

      Předběžné otázky

               1)

               Je třeba čl. 1 odst. 4 směrnice [Rady 91/477/EHS, dále jen „směrnice“] ve spojení s článkem 3 směrnice a s čl. 45 odst. 1 a čl. 52 odst. 1 Listiny vykládat tak, že

                           a)

                           brání členskému státu přijmout takovou právní úpravu, která by neumožňovala vydání evropského zbrojního pasu podle čl. 1 odst. 4 směrnice držiteli zbrojního průkazu (příslušného oprávnění držet zbraň), který byl vydán pro jiné než lovecké nebo sportovní účely a který mu jinak umožňuje držení (jakož i nošení) střelné zbraně, pro kterou vydání tohoto evropského zbrojního pasu žádá,
                           a to i přesto, že:

                           b)

                           právní úprava tohoto členského (domovského) státu umožňuje tomuto držiteli i bez evropského zbrojního průkazu vyvézt takovou střelnou zbraň ze svého území na území jiného členského státu jen na základě splnění oznamovacích povinností, přičemž postavení tohoto držitele by se ve vztahu k tomuto domovskému členskému státu ani při vydaní evropského zbrojního průkazu nijak nezměnilo (tedy tento držitel by musel splnit pouze tytéž oznamovací povinnosti)?

               2)

               V případe kladné odpovědi na první otázku, jestliže právní úprava členského státu neumožňuje takovému držiteli vydat evropský zbrojní pas, má čl. 1 odst. 4 směrnice přímý účinek v tom smyslu, že členský stát je na základě tohoto ustanovení povinen vydat tomuto držiteli evropský zbrojní pas?

               3)

               V případe záporné odpovědi na první otázku nebo v případe záporné odpovědi na druhou otázku, je příslušný orgán povinen vyložit právní úpravu členského státu, která:

                           a)

                           výslovně nezakazuje uvedenému držiteli získat evropský zbrojní pas, ovšem

                           b)

                           upravuje řízení o vydaní evropského zbrojního pasu jen držiteli zbrojního průkazu (příslušného oprávnění držet zbraň), který byl vydán pro lovecké nebo sportovní účely,

                     v co největší možné míře tak, že příslušný orgán je povinen vydat evropský zbrojní pas i držiteli zbrojního průkazu, který nebyl vydán pro lovecké nebo sportovní účely, lze li tak učinit na základě nepřímého účinku směrnice?


title: Věc T-180/07: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Promomadrid v. OHIM (MADRIDEXPORTA) ( Ochranná známka Společenství — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MADRIDEXPORTA — Absolutní důvod pro zamítnutí — Popisný charakter — Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009] )

text:
               7.11.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 267/57

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Promomadrid v. OHIM (MADRIDEXPORTA)
   (Věc T-180/07) (1)

   („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MADRIDEXPORTA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
   2009/C 267/99
   Jednací jazyk: španělština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Promomadrid Desarrollo Internacional de Madrid, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Aznar Alonso, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007 (věc R 1130/2006-1) týkajícímu se přihlášky obrazové ochranné známky MADRIDEXPORTA jako ochranné známky Společenství.

      Výrok

               1)

               Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. března 2007 (věc R 1130/2006-1) se zrušuje.

               2)

               OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


title: Věc T-14/06: Žaloba podaná dne  16. ledna 2006  – K-Swiss v. OHIM

text:
               8.4.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 86/31

         Žaloba podaná dne 16. ledna 2006 – K-Swiss v. OHIM
   (Věc T-14/06)
   (2006/C 86/63)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastníci řízení

      Žalobkyně: K-Swiss (Westlake Village, USA) (zástupce: H. E. Hübner, advokát)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2005 (Věc R 1109/2004-1);

               —

               uložit OHIM náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představující botu s pěti souběžnými pruhy umístěnými na straně pro výrobky ve třídě 25 (obuv pro muže, ženy a děti) – přihláška č. 2 788 511
   Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
   Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož kombinace charakteristických prvků přihlašované ochranné známky má jednoznačnou způsobilost rozlišit výrobky žalobkyně od ostatních. Porušení zásady nediskriminace, jelikož OHIM povolil mezi jinými zápis obrazové ochranné známky představující botu se dvěma souběžnými pruhy umístěnými na přední straně boty.


title: Věc C-463/05: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království

text:
               16.9.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 224/33

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 6. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
   (Věc C-463/05) (1)

   (2006/C 224/70)

      Jednací jazyk: nizozemština

   Předseda Soudního dvora rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


title: Věc C-142/07: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid – Španělsko) – Ecologistas en Acción-CODA v. Ayuntamiento de Madrid (Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES — Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí — Činnosti spočívající v přestavbě a zdokonalení městských silnic — Podléhání)

text:
               13.9.2008

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 236/2

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid – Španělsko) – Ecologistas en Acción-CODA v. Ayuntamiento de Madrid
   (Věc C-142/07) (1)

   (Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Činnosti spočívající v přestavbě a zdokonalení městských silnic - Podléhání)
   (2008/C 236/03)
   Jednací jazyk: španělština
   Předkládající soud
   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid
   Účastníci původního řízení

      Žalobce: Ecologistas en Acción-CODA

      Žalovaný: Ayuntamiento de Madrid
   Předmět věci
   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo de Madrid – Výklad směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) – Záměry úpravy městských komunikací v hustě osídlených oblastech nebo týkající se oblastí významných z hlediska historického, kulturního nebo archeologického – Podrobení těchto záměrů řízení o posouzení vlivů na životní prostředí z důvodu jejich povahy, rozsahu a účinku – Použitelnost kritérií z rozsudku Soudního dvora ve věci C-332/04, Komise v. Španělsko
   Výrok
   Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, musí být vykládána v tom smyslu, že stanoví posuzování vlivů na životní prostředí u záměrů týkajících se přestavby a zdokonalení městských silnic, jedná-li se o záměry uvedené v bodě 7 písm. b) nebo c) přílohy I této směrnice nebo o záměry uvedené v bodě 10 písm. e) či bodě 13 první odrážce přílohy II uvedené směrnice, které jsou způsobilé, z důvodu své povahy, rozsahu nebo umístění, a případně s přihlédnutím k jejich spolupůsobení s jinými záměry, mít významný vliv na životní prostředí.

      (1)  Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


title: Věc T-250/14: Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – EEB v. Komise „Žaloba na neplatnost — Přístup k dokumentům — Nařízení (ES) č. 1049/2001 — Korespondence mezi Komisí a dvěma členskými státy, která se týká provádění přechodného národního plánu (PNP) na základě směrnice 2010/75/EU — Implicitní odepření přístupu — Nevydání rozhodnutí ve věci samé — Nová návrhová žádání — Nepřípustnost“

text:
               29.6.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 213/36

         Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – EEB v. Komise
   (Věc T-250/14) (1)

   („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Korespondence mezi Komisí a dvěma členskými státy, která se týká provádění přechodného národního plánu (PNP) na základě směrnice 2010/75/EU - Implicitní odepření přístupu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Nová návrhová žádání - Nepřípustnost“)
   (2015/C 213/60)
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobce: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Stothers, solicitor, M. Van Kerckhove a C. Simphal, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a F. Clotuche Duvieusart, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 13. února 2014, kterým se odepírá přístup k dokumentům pocházejícím z Bulharské republiky a z České republiky.

      Výrok

               1)

               Není důvodné rozhodnout o návrhových žádáních European Environmental Bureau (EEB) směřujících ke zrušení implicitního rozhodnutí Komise ze dne 13. února 2014, kterým se odepírá přístup k dokumentům pocházejícím z Bulharské republiky a z České republiky.

               2)

               Návrhová žádání znějící na náhradu škody předložená EEB se odmítají jako zjevně nepřípustná.

               3)

               Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené EEB.

      (1)  Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


title: Věc C-354/14: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Cluj (Rumunsko) dne 22. července 2014 – SC Capoda Import-Export SRL v. Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan

text:
               13.10.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 361/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Cluj (Rumunsko) dne 22. července 2014 – SC Capoda Import-Export SRL v. Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
   (Věc C-354/14)
   2014/C 361/05
   Jednací jazyk: rumunština

      Předkládající soud

   Tribunalul Cluj

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka obnovy řízení: SC Capoda Import-Export SRL

      Odpůrci: Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan

      Předběžné otázky

               1)

               Může být právo Evropské unie a konkrétně článek 34 SFEU, čl. 31 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (1), a čl. 1 písm. t) a u) nařízení Evropské komise (ES) č. 1400/2002 (2), vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, jako jsou právní předpisy v čl. 1 odst. 2) O.G. (Ordonanţa Guvernului, nařízení vlády) č. 80/2000, protože by zavedly opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení dovozu, jelikož se v souladu s těmito právními předpisy pro volný pohyb (prodej, distribuci) výrobků a nových spotřebních materiálů, zařazených do kategorie těch, které se týkají bezpečnosti silničního provozu, ochrany životního prostředí, energetické účinnosti a ochrany proti krádeži silničních vozidel, od prodejce/distributora/obchodníka vyžaduje předložení certifikátu schválení nebo osvědčení pro účely uvedení na trh nebo obchodování, vydaného výrobcem, nebo pokud prodejce/distributor/obchodník tento dokument nezískal nebo jej nemá, je nezbytné provést postup schválení dotčených výrobků u Registrul Auto Român (rumunský registr vozidel; dále jen „RAR“) a získat certifikát schválení pro účely uvedení na trh nebo obchodování, vystavený RAR, a to vzhledem k tomu, že i tehdy, když má prodejce/distributor/obchodník osvědčení o souladu pro účely uvedení daných výrobků na trh nebo obchodování s nimi, který získal od distributora z jiného členského státu EU, který volně distribuuje dotčené díly na území tohoto členského státu EU, není uvedené osvědčení dostatečné pro umožnění volného pohybu/prodeje/distribuce dotčeného zboží?

               2)

               Může být právo Evropské unie, a konkrétně článek 34 SFEU, ve vztahu k pojmu „opatření s účinkem rovnocenným množstevnímu omezení“, čl. 31 odst. 1 směrnice 2007/46/ES a čl. 1 písm. t) a u) nařízení Evropské komise (ES) č. 1400/2002, vykládány v tom smyslu, že brání právním předpisům, jako jsou právní předpisy, které stanoví, že pro umožnění volného prodeje výrobků a nových spotřebních materiálů, zařazených do kategorie těch, které se týkají bezpečnosti silničního provozu, ochrany životního prostředí, energetické účinnosti a ochrany proti krádeži silničních vozidel, je nedostatečné osvědčení o souladu pro účely uvedení na trh nebo obchodování, které dal k dispozici distributor z jiného členského státu EU ohledně výrobků a nových spotřebních materiálů, zařazených do kategorie těch, které se týkají bezpečnosti silničního provozu, ochrany životního prostředí, energetické účinnosti a ochrany proti krádeži silničních vozidel, vzhledem k tomu, že dotčený distributor z jiného členského státu EU volně distribuuje dotčené díly na území tohoto členského státu, přičemž v souladu s dotčeným osvědčením mohou být dotčené díly prodávány na území Evropské unie?

      (1)  Úř. věst. L 263, 9.10.2007, s. 1.

      (2)  Nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 203, s. 30; Zvl. vyd. 08/02, s. 158).


title: Věc C-342/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Leopoldine Gertraud Piringer „Řízení o předběžné otázce — Volný pohyb služeb advokátů — Možnost, aby členské státy vyhradily určeným kategoriím advokátů sepisování veřejných listin o vzniku nebo převodu věcných práv k nemovitostem — Právní úprava členského státu vyžadující, aby pravost podpisu na žádosti o zápis do katastru nemovitostí byla ověřena notářem“

text:
               8.5.2017

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 144/5

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Leopoldine Gertraud Piringer
   (Věc C-342/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb služeb advokátů - Možnost, aby členské státy vyhradily určeným kategoriím advokátů sepisování veřejných listin o vzniku nebo převodu věcných práv k nemovitostem - Právní úprava členského státu vyžadující, aby pravost podpisu na žádosti o zápis do katastru nemovitostí byla ověřena notářem“)
   (2017/C 144/05)
   Jednací jazyk: němčina

      Předkládající soud

   Oberster Gerichtshof

      Účastnice původního řízení

      Navrhovatelka: Leopoldine Gertraud Piringer

      Výrok

               1)

               Článek 1 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na takovou právní úpravu členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle které je ověřování pravosti podpisů na listinách, které jsou nezbytné pro vznik nebo převod věcných práv k nemovitostem, vyhrazeno notářům, a která z tohoto důvodu vylučuje, aby v tomto členském státě mohlo být uznáno takové ověření advokátem usazeným v jiném členském státě.

               2)

               Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle které je ověřování pravosti podpisů na listinách, které jsou nezbytné pro vznik nebo převod věcných práv k nemovitostem, vyhrazeno notářům, a která z tohoto důvodu vylučuje, aby v uvedeném členském státě mohlo být uznáno takové ověření provedené advokátem usazeným v jiném členském státě v souladu s jeho vnitrostátním právem.

      (1)  Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


title: Věc T-178/13: Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Jaczewski v. Komise

text:
               1.6.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/46

         Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Jaczewski v. Komise
   (Věc T-178/13)
   2013/C 156/86
   Jednací jazyk: polština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Grzegorz Jaczewski (Bielany, Polsko) (zástupce: M. Goss, advokát)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobce navrhuje, aby Tribunál:

               —

               částečně zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 24. července 2012 (oznámeno pod číslem C(2012) 5049), kterým se povoluje poskytování doplňkových vnitrostátních přímých plateb v Polsku za rok 2012 podle článku 132 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým byla pro doplňkové vnitrostátní přímé platby vyšší než 5 000 eur zavedena modulace.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.

               1)

               První žalobní důvod: Komise porušila zásadu hierarchie norem tím, že přijala opatření, která jsou v rozporu s článkem 132 nařízení č. 73/2009 vzhledem k použití čl. 7 odst. 1 ve spojení s článkem 10 tohoto nařízení, když na doplňkové vnitrostátní přímé platby použila modulaci, přestože mechanismus modulace nebylo možné v nových členských státech pro rok 2012 použít.

               2)

               Druhý žalobní důvod: porušení zásady rovného zacházení a článku 39 SFEU ve spojení s čl. 40 odst. 2 druhým pododstavcem SFEU, protože použití modulace v oblasti doplňkových vnitrostátních přímých plateb vede k tomu, že se částky vyplácené zemědělcům v nových členských státech sníží na úroveň, která se nachází pod úrovní částek, které jsou vypláceny obdobným zemědělcům v jiných, než v nových členských státech, a protože při vydání napadeného rozhodnutí nebyla zohledněna rozdílnost situací v jednotlivých regionech Evropské unie.


title: Věc T-779/14: Žaloba podaná dne 26. listopadu 2014 – Slovensko v. Komise

text:
               16.3.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 89/27

         Žaloba podaná dne 26. listopadu 2014 – Slovensko v. Komise
   (Věc T-779/14)
   (2015/C 089/33)
   Jednací jazyk: slovenština

      Účastnice řízení

      Žalobkyně: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání

   Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:

               —

               prohlásil rozhodnutí Komise, obsažené v dopise ze dne 24. září 2014, kterým Komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, za neplatné;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.

               1.

               První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise
               Podle Slovenské republiky Komise nemá pro vydání napadeného rozhodnutí pravomoc. Žádné ustanovení práva EU nesvěřuje Komisi pravomoc jednat tak, jako jednala vydáním napadeného rozhodnutí, a to pravomoc, aby v návaznosti na vyčíslení výše ztráty vlastních zdrojů v podobě nevybraného dovozního cla uložila členskému státu, který byl odpovědný za vyměření a výběr uvedeného cla, aby zpřístupnil finanční prostředky v jí stanovené výši, která podle ní odpovídá uvedené ztrátě.

               2.

               Druhý žalobní důvod vycházející z porušení požadavku právní jistoty
               Pokud by Komise měla pravomoc k vydání napadeného rozhodnutí (quod non), v tomto případě by Komise podle Slovenské republiky porušila zásadu právní jistoty. Povinnost Slovenské republiky, kterou jí ukládá napadené rozhodnutí, nebylo podle jejího názoru před jeho vydáním možné rozumně předvídat.

               3.

               Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného výkonu pravomoci ze strany Komise
               I pokud by Komise k vydání napadeného rozhodnutí pravomoc měla a vydáním napadeného rozhodnutí by zároveň jednala v souladu se zásadou právní jistoty (quod non), svou pravomoc podle Slovenské republiky v tomto případě nevykonala správně. V první řadě se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož žádá od Slovenské republiky finanční prostředky navzdory tomu, že z části ke ztrátě tradičních vlastních zdrojů nedošlo vůbec a ve zbývající části k ní nedošlo v přímém důsledku událostí, které Komise připisuje Slovenské republice. Zadruhé se Komise dopustila porušení práva Slovenské republiky na obhajobu a zásady řádné správy věcí veřejných.

               4

               Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí
               Slovenská republika v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že odůvodnění napadeného rozhodnutí má víceré nedostatky, kvůli kterým je potřebné ho označit za nedostatečné, což představuje porušení podstatných procesních předpisů a je zároveň v rozporu s požadavky právní jistoty. Komise podle Slovenské republiky v napadeném rozhodnutí neuvedla právní základ napadeného rozhodnutí. Rovněž vůbec neobjasnila původ a základ některých svých závěrů. Konečně je odůvodnění napadeného rozhodnutí podle Slovenské republiky v určitém ohledu zmatečné.


title: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. října 2004 ve věci C-103/02: Komise Evropských společenství proti Italské republice (Nesplnění povinnosti státem — Směrnice 75/442/EHS a 91/689/EHS — Pojem množství odpadu — Vynětí z požadavku povolení)

text:
               4.12.2004

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 300/5

         Rozsudek Soudního dvora
   (prvního senátu)
   ze dne 7. října 2004
   ve věci C-103/02: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)

   (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS a 91/689/EHS - Pojem množství odpadu - Vynětí z požadavku povolení)
   (2004/C 300/09)
   Jednací jazyk: italština
   Ve věci C-103/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 20. března 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Wainwright a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia ve spolupráci s M. Fiorillim), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts a S.von Bahr (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:

               1)

               Italská republika tím, že nestanovila ve vyhlášce ze dne 5. února 1998 o určování odpadů, které nejsou klasifikovány jako nebezpečné a na něž se při jejich využití použijí zkrácená řízení ve smyslu článků 31 a 33 legislativního nařízení č. 22 ze dne 5. února 1997, maximální množství odpadů podle druhu odpadu, které je možné využít v režimu vynětí z požadavku povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 10 a 11 odst. 1 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991.

               2)

               Italská republika tím, že přesně nedefinovala druhy odpadů, na které se vztahují technické normy 5.9 a 7.8 přílohy 1 zmíněné vyhlášky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 11 odst. 1 směrnice 75/442, ve znění pozdějších předpisů, a článku 3 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech.

               3)

               Žaloba se ve zbývající části zamítá.

               4)

               Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.

      (1)  Úř. věst. C 118, 18.5.2002.


title: Věc T-478/10: Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise

text:
               18.12.2010

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 346/49

         Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise
   (Věc T-478/10)
   ()
   2010/C 346/95
   Jednací jazyk: francouzština

      Účastníci řízení

      Žalobce: Département du Gers (Auch, Francie) (zástupci: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)

      Žalovaná: Evropská komise

      Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí Evropské komise 2010/419/EU ze dne 28. července 2010, jímž bylo povoleno uvádění produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici Bt11 (SYN-BTØ11-1), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003;

               —

               uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

   Žalobce, francouzský departement s velkým podílem obyvatel činných v zemědělství, kde se na rozsáhlých plochách pěstuje kukuřice, navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2010/419/EU, jímž bylo povoleno uvádění geneticky modifikované kukuřice či produktů obsahujících tuto kukuřici na trh.
   Na podporu své žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které vycházejí:

               —

               z námitky protiprávnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (1), na jehož základě bylo napadené rozhodnutí přijato, a to v rozsahu, v němž

                           —

                           nařízení č. 1829/2003 porušuje zásadu institucionální rovnováhy, neboť i) Evropský parlament podle žalobce nemá v rámci povolovacího postupu žádnou pravomoc, zatímco pravomoc Komise je příliš rozsáhlá, a ii) členským státům nebyl ponechán žádný prostor pro uvážení;

                           —

                           nařízení č. 1829/2003 porušuje zásadu obezřetnosti, neboť nebere dostatečně ohled na hrozby pro lidské zdraví, životní prostředí, zemědělství a chov, jaké představují geneticky modifikované potraviny a krmiva;

                           —

                           nařízení č. 1829/2003 porušuje práva spotřebitelů jednak tím, že neupravuje žádné opatření, jehož prostřednictvím by spotřebitelé byli informováni o tom, že jimi konzumovaná zvířata byla krmena pomocí GMO, a jednak tím, že dovoluje věcně nesprávnou informaci o absenci GMO v produktech, které přesto GMO obsahují, avšak v poměru menším než 0,9 %;

               —

               z protiprávnosti napadeného rozhodnutí:

                           —

                           z důvodu nedostatku odůvodnění, který je porušením podstatných formálních náležitostí, neboť rozhodnutí Komise pouze odkazuje na stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „EÚBP“);

                           —

                           z důvodu, že Komise nevykonala svou pravomoc („incompétence négative“), což představuje zneužití řízení, neboť Komise se zdržela výkonu své posuzovací pravomoci;

                           —

                           z důvodu porušení zásady obezřetnosti, neboť metody hodnocení, které použil EÚBP, jsou neúplné a hodnocení kukuřice Bt11 je příliš neurčité;

                           —

                           z důvodu porušení práv spotřebitelů kvůli chybějícímu označení zvířat krmených kukuřicí Bt11, jakož i z důvodu nedostatku transparentnosti, pokud jde o produkty obsahující méně než 0,9 % kukuřice Bt11.

      (1)  Úř. věst. L 268, s. 1.


title: Věc T-370/10: Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Rubinetterie Flero v. Komise

text:
               2.2.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 32/26

         Usnesení Tribunálu ze dne 4. prosince 2012 — Rubinetterie Flero v. Komise
   (Věc T-370/10) (1)

   2013/C 32/43
   Jednací jazyk: italština
   Předseda čtvrtého senátu rozhodl o vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


title: Věc C-64/12: Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Anton Schlecker, vystupující pod firmou „Firma Anton Schlecker“ v. Melitta Josefa Boedeker ( „Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy — Pracovní smlouva — Článek 6 odst. 2 — Právo rozhodné při neexistenci volby práva — Právo země, v níž zaměstnanec „obvykle vykonává svoji práci“ — Pracovní smlouva, která úže souvisí s jiným členským státem“ )

text:
               9.11.2013

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 325/6

         Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Anton Schlecker, vystupující pod firmou „Firma Anton Schlecker“ v. Melitta Josefa Boedeker
   (Věc C-64/12) (1)

   (Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Pracovní smlouva - Článek 6 odst. 2 - Právo rozhodné při neexistenci volby práva - Právo země, v níž zaměstnanec „obvykle vykonává svoji práci“ - Pracovní smlouva, která úže souvisí s jiným členským státem)
   2013/C 325/09
   Jednací jazyk: nizozemština

      Předkládající soud

   Hoge Raad der Nederlanden

      Účastnice původního řízení

      Žalobce: Anton Schlecker, vystupující pod firmou „Firma Anton Schlecker“

      Žalovaná: Melitta Josefa Boedeker

      Předmět věci

   Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 6 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 1980, L 266, s. 1) — Právo použitelné v případě neexistence volby rozhodného práva — Pracovní smlouva — Právo země obvyklého výkonu práce — Pracovník, který svoji práci vykonával trvale a nepřetržitě v jednom a tomtéž členském státě — Pracovní smlouva, která s ohledem na všechny ostatní okolnosti právního sporu vykazuje užší vazby s jiným členským státem

      Výrok

   Článek 6 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musí být vykládán v tom smyslu, že i v případě, že zaměstnanec při plnění pracovní smlouvy vykonává práci obvykle, dlouhodobě a nepřetržitě v jedné a téže zemi, může vnitrostátní soud na základě poslední části věty tohoto ustanovení nepoužít právo země obvyklého výkonu práce, jestliže z celkových okolností vyplývá, že existuje užší vazba mezi uvedenou smlouvou a jinou zemí.

      (1)  Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


title: Věc T-424/05: Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Itálie v. Komise ( Státní podpory — Režim podpor zavedený italskými orgány ve prospěch některých subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů specializujících se na držení akcií společností s malou a střední kapitalizací — Rozhodnutí, jímž se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem — Povinnost uvést odůvodnění — Selektivní charakter opatření — Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže — Článek 87 odst. 3 písm. c) ES )

text:
               18.4.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 90/24

         Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. března 2009 – Itálie v. Komise
   (Věc T-424/05) (1)

   („Státní podpory - Režim podpor zavedený italskými orgány ve prospěch některých subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů specializujících se na držení akcií společností s malou a střední kapitalizací - Rozhodnutí, jímž se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem - Povinnost uvést odůvodnění - Selektivní charakter opatření - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Článek 87 odst. 3 písm. c) ES“)
   2009/C 90/37
   Jednací jazyk: italština

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)

      Předmět věci

   Zrušení rozhodnutí Komise 2006/638/ES ze dne 6. září 2005 o režimu státních podpor, které Itálie poskytla určitým subjektům kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které se specializují na společnosti s malou a střední kapitalizací, jež jsou evidovány na regulovaných trzích (Úř. věst. 2006, L 268, s. 1).

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


title: Věc T-548/08: Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Total v. Komise

text:
               21.2.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 44/59

         Žaloba podaná dne 16. prosince 2008 – Total v. Komise
   (Věc T-548/08)
   (2009/C 44/102)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: E. Morgan de Rivery a A. Noël-Baron, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhové žádání žalobkyně

               —

               zrušit, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 v rozsahu, v němž se týká TOTAL SA;

               —

               podpůrně, zrušit, na základě článku 230 ES, pokutu ve výši 128 163 000 eur uloženou společně a nerozdílně společnostem TOTAL FRANCE a TOTAL SA článkem 2 rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008;

               —

               podpůrněji, snížit, na základě článku 229 ES, pokutu ve výši 128 163 000 eur uloženou společně a nerozdílně společnostem TOTAL FRANCE a TOTAL SA článkem 2 rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008;

               —

               každopádně uložit Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 5476 konečné ze dne 1. října 2008 ve věci COMP/39.181 – Vosky na výrobu svíček, kterým Komise určila, že některé podniky, včetně žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru určováním cen a rozdělením trhů s parafínovým voskem v Evropském hospodářském prostoru (EHP) a gáčem v Německu.
   Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje devět důvodů vycházejících z nebo směřujících k:

               —

               porušení práv obhajoby a presumpce neviny žalobkyně v rozsahu, v němž je napadené rozhodnutí v rozporu s oblastí osobní působnosti těchto práv, a z důvodu procesních nesrovnalostí, které nastaly během fáze šetření, a argumentace kruhem v samotném rozhodnutí;

               —

               rozpor v odůvodnění, pokud jde 1) o nezbytnost ověřit, zda mateřská společnost skutečně vykonávala rozhodující vliv na svou dceřinou společnost, a 2) o materiální stránku kontroly, kterou musí mateřská společnost vykonávat nad svou dceřinou společností, aby bylo možné přičíst protiprávní jednání mateřské společnosti;

               —

               porušení pravidel upravujících přičitatelnost porušení článku 81 ES v rámci seskupení společností v rozsahu, v němž 1) napadené rozhodnutí nesprávně tvrdí, že Komise není povinna předložit důkazy potvrzující domněnku přičitatelnosti, a 2) napadené rozhodnutí porušuje zásadu právní a hospodářské nezávislosti každé dceřiné společnosti, na níž spočívá právo společností členských států;

               —

               zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž 1) jmenování členů správní rady společnosti TOTAL FRANCE společností TOTAL SA neposiluje domněnku rozhodujícího vlivu a 2) soubor důkazů předložený společností TOTAL SA umožňuje nesporně vyvrátit domněnku rozhodujícího vlivu;

               —

               porušení zásad subjektivní odpovědnosti a osobní povahy sankcí, jakož i zásady legality tím, že Komise konstatovala, že existuje pouze jedna hospodářská jednotka tvořená společnostmi TOTAL SA a TOTAL FRANCE;

               —

               porušení zásad právní jistoty a řádné správy v rozsahu, v němž přičitatelnost protiprávního jednání, kterého se podle Komise dopustila dceřiná společnost TOTAL FRANCE, společnosti TOTAL SA spočívá na novém kritériu, a 2) Komise neposuzovala situaci případ o případu tak, jak uvedla, že bude postupovat;

               —

               zneužití pravomoci, jelikož cílem nařízení č. 1/2003 je potrestat podnik za porušení pravidel hospodářské soutěže, a nikoli maximalizovat sankci pro tento podnik prostřednictvím zapojení mateřské společnosti;

               —

               porušení zásady proporcionality tím, že mezi konečnou výší pokuty uložené žalobkyni a její dceřiné společnosti a výší prodejů výrobků souvisejících s namítaným protiprávním jednáním, které je předmětem rozhodnutí, není naprosto žádná souvislost, a

               —

               snížení pokuty, jelikož namítané praktiky nedosáhly ani závažnosti, ani délky trvání, kterou jim Komise zamýšlí připsat, a jelikož byla závažným způsobem porušena práva obhajoby žalobkyně.


title: Věc C-68/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 10. února 2012 — Slovenská sporiteľňa, a. s., v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

text:
               9.6.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 165/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Najvyšším súdem Slovenskej republiky (Slovensko) dne 10. února 2012 — Slovenská sporiteľňa, a. s., v. Protimonopolný úrad Slovenskej republiky
   (Věc C-68/12)
   2012/C 165/13
   Jednací jazyk: slovenština

      Předkládající soud

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Slovenská sporiteľňa, a.s.

      Žalovaný: Protimonopolný úrad Slovenskej republiky

      Předběžné otázky

               1)

               Lze vykládat čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství) tak, že skutečnost, že v době uzavření kartelové dohody působí soutěžitel (podnikatel) dotčený kartelovou dohodou jiných soutěžitelů (podnikatelů) na relevantním trhu protiprávně, je právně relevantní?

               2)

               Je pro výklad čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství) právně relevantní skutečnost, že v době uzavření kartelové dohody nebyla otázka legality působení tohoto soutěžitele (podnikatele) zpochybněna příslušnými orgány dozoru na území Slovenské republiky?

               3)

               Lze vykládat čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství) tak, že pro konstatování dohody omezující soutěž je nezbytné prokázat osobní jednání statutárního zástupce nebo zvláštní souhlas statutárního zástupce podniku, který je/měl být účastníkem dohody omezující soutěž, s jednáním svého zaměstnance v podobě plné moci, přičemž se podnik od jednání zaměstnance nedistancoval a zároveň došlo i k provádění dohody?

               4)

               Lze vykládat čl. 101 odst. 3 SFEU (dříve čl. 81 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství) tak, že se použije i na dohodu zakázanou podle čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství), která svou povahou a ve svém důsledku vylučovala z trhu individuálně určeného soutěžitele (podnikatele), o němž bylo dodatečně zjištěno, že na trhu bezhotovostních devizových operací obchodoval s devizovými hodnotami bez devizové licence vyžadované vnitrostátním zákonem?


title: Věc C-124/14: Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2015 – Evropská komise v. Italská republika

text:
               20.4.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 127/16

         Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. ledna 2015 – Evropská komise v. Italská republika
   (Věc C-124/14) (1)

   (2015/C 127/22)
   Jednací jazyk: italština
   Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.

      (1)  Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


title: Věc C-222/12: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 11. května 2012 — A. Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet

text:
               14.7.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 209/5

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 11. května 2012 — A. Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet
   (Věc C-222/12)
   2012/C 209/08
   Jednací jazyk: estonština

      Předkládající soud

   Tartu Ringkonnakohus

      Účastnice původního řízení

      Žalobkyně: A. Karuse AS

      Žalovaná: Politsei- ja Piirivalveamet

      Předběžná otázka

   Je třeba vykládat slovní spojení „v souvislosti s údržbou silnic“ použité v definici výjimky stanovené v čl. 13 odst. 1 bodu h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (1) v tom smyslu, že se vztahuje na sklápěcí nákladní vozidlo s celkovou hmotností 25,5 tun, které převáží po veřejné komunikaci štěrk z lomu do místa, kde se provádí oprava a údržba vozovky?

      (1)  Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1).


title: Věc C-214/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 11. května 2015 – Município de Vila Pouca de Aguiar v. Sá Machado & Filhos, SA, Norcep Construções e Empreendimentos, Lda

text:
               3.8.2015

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 254/7

         Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 11. května 2015 – Município de Vila Pouca de Aguiar v. Sá Machado & Filhos, SA, Norcep Construções e Empreendimentos, Lda
   (Věc C-214/15)
   (2015/C 254/09)
   Jednací jazyk: portugalština

      Předkládající soud

   Supremo Tribunal Administrativo

      Účastníci původního řízení

      Navrhovatelka: Município de Vila Pouca de Aguiar

      Odpůrkyně: Sá Machado & Filhos, SA, Norcep Construções e Empreendimentos, Lda

      Předběžné otázky

   Připouští unijní právo, zvláště článek 55 směrnice 2004/18 (1), aby v rámci postupu při zadávání veřejné zakázky na stavební práce došlo k okamžitému vyloučení nabídky uchazeče, která nebyla již v okamžiku předložení doplněna dokumentem odůvodňujícím „mimořádně nízkou cenu“ této nabídky, za předpokladu, že zadávací dokumentace obsahuje kritérium pro zohlednění tohoto pojmu [bod 09/C1 „zadávací dokumentace“]?

      (1)  Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).


title: Věc F-57/06: Žaloba podaná dne  12. května 2006  – Hinderyckx v. Rada

text:
               29.7.2006

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 178/42

         Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Hinderyckx v. Rada
   (Věc F-57/06)
   (2006/C 178/78)
   Jednací jazyk: francouzština
   Účastníci řízení

      Žalobce: Jacques Hinderyckx (Brusel, Belgie) [zástupce: J. A. Martin, advokát]

      Žalovaná: Rada Evropské unie
   Návrhová žádání žalobce

               —

               zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy B*8 v průběhu povyšovacího období 2005;

               —

               povýšit žalobce do platové třídy B*8;

               —

               uložit žalované uhradit žalobci částku 2 400 eur jako náhradu veškeré utrpěné škody;

               —

               uložil žalované náhradu nákladů řízení.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Žalobce nastoupil do služby Evropského parlamentu dne 1. dubna 1994, byl převeden do Generálního sekretariátu Rady dne 16. července 2004 jako úředník v platové třídě B*7. Ve své žalobě napadá rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o nepovýšení do platové třídy B*8 v rámci povyšovacího období 2005.
   Žalobce se dovolává dvou žalobních důvodů, z nichž první vychází ze spojení jeho let služby v platové třídě a výtečnosti jeho výkonu v Evropském parlamentu.
   V rámci svého druhého žalobního důvodu žalobce uplatňuje, že orgán oprávněný ke jmenování musí vysvětlit, jak řízení použité Poradním výborem pro povýšení zohlednilo rozdíly mezi strukturami hodnotících zpráv z Evropského parlamentu a z Rady. Krom toho žalobce tvrdí, že pro zajištění rovnosti příležitostí mezi kandidáty pocházejícími z různých orgánů musí Rada vyhotovit přesná pravidla v souladu se služebním řádem a způsobilá zaručit rovnost zacházení při srovnávacím hodnocení zásluh. Při neexistenci takových pravidel musí být Rada vedena k přijetí diskrečních rozhodnutí.


title: Věc T-308/06: Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. OHIM — Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products) ( „Ochranná známka Společenství — Námitkové řízení — Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products — Starší národní obrazová ochranná známka BÚFALO — Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem — Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) — Skutečné užívání starší ochranné známky — Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009)“ )

text:
               7.1.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 6/12

         Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. OHIM — Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products)
   (Věc T-308/06) (1)

   (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products - Starší národní obrazová ochranná známka BÚFALO - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009))
   2012/C 6/19
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. (Pleasanton, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Werner & Mertz GmbH (Mohuč, Německo) (zástupci: M. Thewes, V. Wiot, poté M. Thewes a P. Reuter, advokáti)

      Předmět věci

   Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2006 (věc R 1094/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Werner & Mertz GmbH a Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc.

      Výrok

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               Společnosti Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.

      (1)  Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


title: Věc T-353/12: Žaloba podaná dne 6. srpna 2012 — Aleris v. OHIM — Carefusion 303 (ALARIS)

text:
               13.10.2012

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 311/12

         Žaloba podaná dne 6. srpna 2012 — Aleris v. OHIM — Carefusion 303 (ALARIS)
   (Věc T-353/12)
   2012/C 311/15
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: Aleris Holding AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: A. Kylhammar a K. Westerberg, advokáti)

      Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)

      Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Carefusion 303, Inc. (San Diego, Spojené státy americké)

      Návrhová žádání

               —

               zrušit rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. května 2012 (R 334/2011-5), jakož i část 2 rozhodnutí zrušovacího oddělení, a rozhodnout v souladu s návrhem žalobkyně a

               —

               uložit žalovanému jakožto účastníku řízení, který neměl ve věci úspěch, náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před zrušovacím oddělením, v řízení před odvolacím senátem a v řízení před Tribunálem.

      Žalobní důvody a hlavní argumenty

      Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „ALARIS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 10, 37 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 571521.

      Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem.

      Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: žalobkyně

      Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné zrušení ochranné známky Společenství

      Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání

      Dovolávané žalobní důvody: porušení základních zásad platných pro řízení o zrušení ochranné známky na základě neužívání. Porušení článků 15 a 9 nařízení Rady č. 207/2009.


title: Věc T-554/08: Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise

text:
               7.3.2009

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 55/34

         Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
   (Věc T-554/08)
   (2009/C 55/62)
   Jednací jazyk: angličtina
   Účastnice řízení

      Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, P. Katsimani a M. Dermitzakis, advokáti)

      Žalovaná: Komise Evropských společenství
   Návrhová žádání žalobkyně

               —

               zrušit rozhodnutí GŘ TAXUD, kterým byla zamítnuta nabídka podaná žalobkyní v otevřeném zadávacím řízení TAXUD/2007/AO-005 (TIMEA) na „Poskytování aplikací výpočetní techniky v oblastech cel, spotřebních daní a daní“ (Úř. věst. 2008/S 203-268729), které bylo žalobkyni sděleno dopisem ze dne 26. září 2008, jakož i všechna související rozhodnutí Komise, včetně rozhodnutí o udělení zakázky úspěšnému uchazeči;

               —

               uložit GŘ TAXUD povinnost nahradit škodu ve výši 7 638 125 eur, která byla žalobkyni způsobena dotčeným zadávacím řízením;

               —

               uložit GŘ TAXUD náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že žaloba bude zamítnuta.

         Žalobní důvody a hlavní argumenty
   Svou žalobou se žalobkyně domáhá jednak zrušení podle článku 230 ES rozhodnutí Evropské komise ( GŘ TAXUD), kterým byla zamítnuta nabídka podaná žalobkyní v otevřeném zadávacím řízení TAXUD/2007/AO-005 (TIMEA) na „Poskytování aplikací výpočetní techniky v oblastech cel, spotřebních daní a daní“ (Úř. věst. 2008/S 203-268729), které bylo žalobkyni sděleno dopisem ze dne 26. září 2008, a jednak náhrady škody podle článku 235 ES.
   Žalobkyně tvrdí, že se hodnotící komise při hodnocení nabídky dopustila několika zjevně nesprávných posouzení. Podle žalobkyně se hodnotící komise odchýlila od běžné politiky Komise a ignorovala ustanovení obsažená v zadávacích kritériích TIMEA, která požadovala, aby zadavatelé ve výběrové fázi zadávacího řízení kontaktovali uchazeče, a aby je požádali o dodatečné informace nebo vysvětlení. Dále tvrdí, že zadavatel porušil článek 100 finančního nařízení a zásady řádné správy a legitimního očekávání. Žalobkyně dále tvrdí, že zadavatel zneužil své pravomoci a porušil zásady transparentnosti a rovného zacházení stanovené v čl. 93 odst. 1 finančního nařízení.
   Žalobkyně tvrdí, že jí žalovaná neposkytla odpovídající analýzu výsledků přezkoumání připomínek k hodnotící zprávě, které učinila žalobkyně.
   Žalobkyně tvrdí, že žalovaná zneužila kritéria výběru, aby jí mohla vyloučit z výběrového řízení. Tím porušila čl. 134 odst. 2 a čl. 148 odst. 3 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 (1), jakož i čl. 32 odst. 2 směrnice 92/50 (2).

      (1)  Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002, L 357, s. 1).

      (2)  Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1).


title: Věc F-48/13: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CW v. Parlament „Veřejná služba — Úředníci — Hodnotící zpráva — Posouzení a poznámky v hodnotící zprávě — Zjevně nesprávné posouzení — Zneužití pravomoci — Absence“

text:
               24.11.2014

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 421/51

         Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CW v. Parlament
   (Věc F-48/13) (1)

   („Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Posouzení a poznámky v hodnotící zprávě - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Absence“)
   2014/C 421/71
   Jednací jazyk: angličtina

      Účastníci řízení

      Žalobkyně: CW (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)

      Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a S. Alves, zmocněnci)

      Předmět věci

   Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za hodnocený rok 2011.

      Výrok rozsudku

               1)

               Žaloba se zamítá.

               2)

               CW ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.

      (1)  Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 63.


title: Věc C-99/15: Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Christian Liffers v. Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, dříve Gestevisión Telecinco SA „Řízení o předběžné otázce — Duševní vlastnictví — Směrnice 2004/48/ES — Článek 13 odst. 1 — Audiovizuální dílo — Činnost, která porušuje práva z duševního vlastnictví — Náhrada škody — Způsoby výpočtu — Paušální částka — Morální újma — Zahrnutí“

text:
               2.5.2016

               CS

               Úřední věstník Evropské unie

               C 156/15

         Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Christian Liffers v. Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, dříve Gestevisión Telecinco SA
   (Věc C-99/15) (1)

   („Řízení o předběžné otázce - Duševní vlastnictví - Směrnice 2004/48/ES - Článek 13 odst. 1 - Audiovizuální dílo - Činnost, která porušuje práva z duševního vlastnictví - Náhrada škody - Způsoby výpočtu - Paušální částka - Morální újma - Zahrnutí“)
   (2016/C 156/20)
   Jednací jazyk: španělština

      Předkládající soud

   Tribunal Supremo

      Účastníci původního řízení

      Žalobce: Christian Liffers

      Žalované: Producciones Mandarina SL, Mediaset España Comunicación SA, dříve Gestevisión Telecinco SA

      Výrok

   Článek 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje, aby se poškozený v důsledku porušení práv duševního vlastnictví, který se domáhá odškodnění majetkové újmy vypočtené podle odstavce 1 druhého podstavce písm. b) tohoto článku na základě výše licenčních poplatků nebo poplatků, které by mu musely být zaplaceny, kdyby ho porušovatel práv požádal o udělení oprávnění k užívání dotyčných práv duševního vlastnictví, domáhal navíc i odškodnění morální újmy, jak je uvedeno v odstavci 1 druhém pododstavci písm. a) zmíněného článku.

      (1)  Úř. věst. C 171, 26. 5. 2015.